Š. Rusnák, poslanec: (2002-05-23):
V súlade s § 73 zákona Národnej rady č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov podávam v prvom čítaní spravodajskú správu o predmetnom návrhu zákona. Konštatujem, že uvedený návrh zákona spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a 68 zákona o rokovacom poriadku, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Z toho vyplýva, že návrh zákona obsahuje paragrafované znenie a dôvodovú správu. Návrh zákona súvisí s procesom konštituovania Kancelárie verejného ochrancu práv. Podľa predkladateľov nie je vhodné podriadiť jeho kanceláriu všeobecnému režimu o štátnej službe, ale použiť osobitný režim podobný kanceláriám Národnej rady, prezidenta Slovenskej republiky alebo Ústavného súdu. Dámy a páni, s ohľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú z § 73 zákona Národnej rady č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) zákona č. 350/1996 Z. z. na tom, že návrh zákona prerokuje v druhom čítaní. Súčasne odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady v znení neskorších predpisov a v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1708 z 29. apríla tohto roku prideliť uvedený návrh zákona na prerokovanie ústavnoprávnemu výboru, výboru pre sociálne veci a bývanie a výboru pre ľudské práva a národnosti. Za gestorský výbor navrhujem v súlade s citovaným rozhodnutím predsedu Národnej rady výbor pre sociálne veci a bývanie. Súčasne navrhujem, aby výbory, ktorým bol uvedený návrh pridelený, ho prerokovali v lehote do 30 dní od rozhodnutia Národnej rady a gestorský výbor v lehote do 32 dní. To je všetko, pán predsedajúci, prosím, otvorte rozpravu k tomuto návrhu. M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec, ďakujem vám za stanovisko výboru, nech sa páči, zaujmite miesto určené pre spravodajcu výboru. Dámy a páni, keďže som nedostal žiadnu písomnú prihlášku do rozpravy, pýtam sa, kto sa hlási ústne? Pán poslanec Brňák. Všetko. Uzatváram možnosť podania ďalších ústnych prihlášok do rozpravy. Pán kolega Brňák, máte slovo. A prosím pána Mikloška, aby nerušil schôdzu. P. Brňák, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada Slovenskej republiky, nechcem zneužiť túto situáciu v rámci prvého čítania k tejto novele poslaneckého zákona, ktorú je potrebné podporiť a je potrebné aj z našej strany schváliť, pretože sa ukazuje, že niektoré veci neboli celkom dotiahnuté v súvislosti s administratívnym aparátom verejného ochrancu práv. Ale chcem využiť toto fórum v rámci prvého čítania možno na akúsi krátku rekapituláciu času od zvolenia verejného ochrancu práv do dnešných dní. Myslím si, že aj keď ešte nenastal čas na bilancovanie jeho úvodného pôsobenia v tejto funkcii verejného ochrancu práv, predsa sú tu isté sprievodné znaky a javy, ktoré jednoznačne dokumentujú, že správanie sa predovšetkým tejto vlády k tejto novej ústavnej funkcii verejného ochrancu práv je, jemne povedané, veľmi nedôstojné. Nechcem teraz hovoriť o všetkých príkoriach, ktoré zažil zvolený verejný ochranca práv pri tom, aby sa mohol dostať v podstate do nejakej dôstojnej miestnosti, kde by mohol vykonávať túto ústavnú funkciu. Nebudem hovoriť hlbšie o tom, akým spôsobom nedôstojne sedel dočasne v priestoroch pivníc Hradu, ktoré mu načas vyčlenil predseda tohto parlamentu, keďže z vlády s ním nechcel nikto komunikovať a nechceli mu zabezpečiť všetky potrebné materiálne, personálne, finančné náležitosti viažuce sa na spustenie tejto inštitúcie. O tom všetkom už bolo čiastočne hovorené. Ale chcem v podstate iba upriamiť vašu pozornosť do istej miery na farizejstvo v tom duchu, že keď sa zriaďoval tento ústavný orgán a keď sa hovorilo o tom, aký bude potrebný, aký je žiaduci a ako celá Európa pozná tento inštitút, my sme vtedy boli skôr na úrovni takého skeptického, skôr by som povedal, racionálneho pesimistu aj vo vzťahu k tomuto úradu, alebo tejto ustanovizni, ale v každom prípade to, čo nastalo z hľadiska reálneho stavu po zvolení doc. Kandráča do funkcie verejného ochrancu práv, skutočne si žiada nejaký komentár. Samotnú skutočnosť, že táto vláda nevedela prehltnúť to, že nebol zvolený jej kandidát, že bol zvolený kandidát opozície poslanec Hnutia za demokratické Slovensko, vlastne naštartovalo celý rad nie že nezáujmu alebo pasivity, ale podľa môjho názoru aj priamo aktívnej činnosti niektorých, ktorí boli zodpovední vo vláde za to, aby tento úrad sa rozbehol. Mám na mysli predovšetkým úrad a inštitúciu podpredsedu vlády pre ľudské práva pána Csákyho, ktorý síce predtým robil veľmi širokú a obsiahlu činnosť práve vo väzbe vytvárania istých kontaktov pre nového ombudsmana, pre jeho, by som povedal, personálne obsadenie a pre budovu, kde má sídliť. A toto všetko sa tam dialo len s tým rozdielom, že sa to dialo šité na kabát iného človeka. Len čo tento človek parlamentom neprešiel, všetko sa skončilo a vlastne ten boj, ktorý musel absolvovať nový verejný ochranca práv, ústavná funkcia, podotýkam, by som neprial nikomu z vás. A vlastne ešte nie je ani všetkým dňom spočítané, pretože zatiaľ stále pôsobí v pomerne nedôstojných podmienkach svojho úradu. Preto chcem poprosiť aj všetkých vás, ktorí máte dosah na svoje stranícke centrály a na vládu ako takú, aby ste do istej miery lobovali za túto inštitúciu nie preto, že bol vymenovaný člen opozičného politického hnutia alebo strany do tejto funkcie, ale preto, že ste to boli práve vy, ktorí ste stavali slávobrány k tomuto ústavnému úradu, k tejto ústavnej funkcii. A práve preto si myslím, že by ste mali toto realizovať aj následne, aj v prípade, že nebol zvolený váš kandidát. Ináč by to bola veľká hanba nielen tejto vlády, ale, myslím si, hanba Slovenska vo vzťahu k Európe a ostatným krajinám. Pretože mám taký dojem, že o tomto stave, reálnom stave, v ktorom žije dnešný verejný ochranca práv, už vedia aj jeho kolegovia v okolitých krajinách. A pokiaľ som mal tú skúsenosť a navštívili sme viaceré takéto úrady v zahraniční, tak chcem povedať, že tie vlády, exekutívy a vôbec štát ako taký sa k verejným ochrancom práv v čase svojho vzniku nikde nesprával tak, ako sa správa v Slovenskej republike. Spomeniem iba Českú republiku, kde skutočne Česká republika bola na naše pomery veľmi veľkorysá aj z hľadiska priestoru, aj z hľadiska financií, z hľadiska všetkého, aby umožnila, by som povedal, veľmi dobre naštartovanie pre výkon českého ombudsmana v tomto smere. Chcem povedať, že toto nie je len akási výčitka alebo kritika opozičného politika, ktorý sa snaží chrániť povedzme niekoho, kto bol tiež z opozičných radov, ale toto môže byť veľmi zlým precedensom pre skutočné pôsobenie verejného ochrancu práv na Slovensku v budúcnosti. Ak on dnes dostane do vienka nezáujem štátu, nezáujem štátu o to, aby mu zabezpečila primerané pracovné prostredie, budovu, financie, ľudí, ak štát v podstate len preto, že za verejného ochrancu práv bol zvolený kandidát opozície, dá ruky preč od tejto inštitúcie, tak toto sa bude viezť s touto inštitúciou na veľmi dlhý čas do budúcnosti a skutočne môže nastať taká situácia, že verejný ochranca práv v rámci Slovenskej republiky rovná sa v matematickom vyjadrení „ČSD – vozňové depo na treťom peróne na bratislavskej Hlavnej stanici“. Aj toto je isté riziko nezáujmu a pasivity, ktorú vláda dnes venuje tomuto ústavnému funkcionárovi. Ja som veľmi rád, že pán verejný ochranca práv našiel cestu aj k predsedovi ústavnoprávneho výboru, ktorý bol veľmi ústretový v tom, že má snahu pomôcť v týchto veciach. Som veľmi rád tomu, že sa obrátil aj na náš výbor verejný ochranca práv pán Kandráč, na ústavnoprávny výbor, kde pozval nás členov ústavnoprávneho výboru, aby sme navštívili jeho úrad, aby sme sa zrejme oboznámili s tým stavom, ktorý dnes je. Ale nie je to nejaké bolestínske žalovanie, ale jednoducho chce nás uviesť a privítať v rámci svojho úradu. A myslím si, že budeme potom môcť oveľa jasnejšie a zrozumiteľnejšie informovať aj parlament o tom, v akých skutočných podmienkach dnes tento ústavný úrad funguje. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. S faktickou poznámkou chcú vystúpiť dvaja poslanci. Uzatváram možnosť prihlásení sa do faktickej poznámky. Ako prvá má slovo pani Tóthová. Pani kolegyňa, nech sa páči.