I. Mikloš, podpredseda vlády SR: (2002-03-13):
K tomu, čo tu bolo spomenuté pánom Kozlíkom a opakované vo faktickej poznámke pánom Maxonom. Boli spomenuté dve veci. Bola spomínaná novela zákona o bankách, ktorá bola prijatá vo februári 1998 a potom boli spomínané kroky dohľadu nad kapitálovým trhom. K tomu by som veľmi jasne chcel povedať, sám poslanec Kozlík povedal, že v roku 1998, teda ten zákon o bankách bol schválený, novela, ale že napriek tomu pokračovali tieto inštitúcie aj poskytovaním pôžičiek a oni naozaj pokračovali. Účinná novela zákona o bankách, ktorá viedla k zásadnému eliminovaniu poskytovania pôžičiek a prijímania vkladov zo strany týchto inštitúcií, bola schválená v septembri 1999. Takže áno, jeden krok ste urobili, ale krok, ktorý bol absolútne neúčinný. Čo sa týka toho druhého, čo povedal pán poslanec Kozlík, že dozor nad kapitálovým trhom robil isté kroky, odňal licencie napríklad podielovým fondom, tak chcem povedať, že išlo odnímanie licencií subjektom, ktoré nemali nič spoločné s takýmto typom podnikania a často z politických dôvodov, ako si to pamätáme pri prípade Sporofondu, dochádzalo k likvidácii týchto politicky nepohodlných podnikateľských subjektov. A myslím si, že medzi ekonómami, medzi ekonomickými analytikmi je dnes jednoznačne za hrobára kapitálového trhu na Slovensku považovaný pán Magula, ktorý takéto kroky robil a robil ich práve z dôvodov politických. Takže tieto kroky dnes vyhlasovať za účinné opatrenia v boji proti takzvaným nebankovým subjektom, musím považovať za neuveriteľné, ale neuveriteľné klamstvo. A dokonca za vyhlasovanie toho, kde ste zneužívali svoju moc a svoje politické postavenie, dnes chcete vyhlasovať za boj alebo za kroky v boji proti nebankovým subjektom. Tak to v žiadnom prípade nie je. K tomu, či vláda mala informácie alebo nemala. Vláda mala informácie o tom, že podnikanie týchto subjektov môže byť spojené a je spojené s vysokým rizikom skrachovania. Aj preto usporiadala tú informačnú kampaň, ktorú som spomínal. Pýtam sa, akú informačnú kampaň ste organizovali vy do konca roku 1998 alebo do jesene 1998. Žiadnu. Takže musím konštatovať, že do konca roka 1998 sa neprijali žiadne kroky, žiadne kroky, ktoré by obmedzovali činnosť týchto inštitúcií napriek tomu, že väčšina týchto inštitúcií, všetky s výnimkou jednej, vznikali a pôsobili už v čase vašej vlády. (Hlasy v sále.) Po druhé, musím konštatovať, že nebol vykonaný ani žiaden iný krok... I. Presperín, podpredseda NR SR: Prosím, aby ste nevykrikovali jeden po druhom! Pán poslanec Oberhauser hovoril napríklad o tom, že sa vedelo, že tieto spoločnosti podnikajú, ako podnikajú, a zároveň, že pán Belousov, ak som to dobre zachytil, chcel tieto firmy odkupovať. Tak otázka znie potom, pán poslanec, ak sa vedelo, ak vy ste vedeli, ako tieto firmy hospodária, prečo potom takéto firmy chcel pán Belousov odkupovať? Ale to je otázka, ktorá zrejme bude zaujímať aj inštitúcie a orgány, ktoré tieto veci prešetrujú a budú prešetrovať. K tomu obviňovaniu, ktoré ste vzniesli, pán poslanec Oberhauser, aj na moju adresu, a to je k obviňovaniu z toho, že rozoštvávame ľudí alebo že chceme z toho politicky profitovať, chcem povedať, že veľmi presne, len ste tu neboli, vám odpovedal pán poslanec Andel, ktorý vaše správanie, konkrétne správanie pani poslankyne Malíkovej, ale aj vás, pán poslanec, nazval hyenizmom, pretože to, čo sa predvádzalo, ja len citujem slová pána poslanca Andela, pána podpredsedu, s ktorým súhlasím, pretože vaše včerajšie vystupovanie pred ľuďmi, ktorí sa naozaj dostali do nešťastnej pozície, sa nedá nazvať inak, ako bolo veľmi výstižne nazvané. V tejto súvislosti o tom hovoril aj pán poslanec Andrassy a plne súhlasím aj s jeho slovami. (Ruch v sále.) Takže k tomu, či vláda vedela alebo nevedela. Vláda vedela, že podnikanie týchto spoločností je spojené s vysokým rizikom, ale vláda nemala, samozrejme, konkrétne, presné informácie o podnikaní týchto spoločností, pretože tieto spoločnosti investovali peniaze, ktoré vyzbierali, do desiatok spoločností nielen na Slovensku, ale aj v zahraničí. K pripomienkami alebo dôvodom, ktoré boli pánom poslancom Hamžíkom povedané ako dôvody, prečo by mali byť postihnutí ľudia istým spôsobom kompenzovaní. Po prvé, chcem povedať, že súhlasím s tým, že nám nemôže byť ľahostajná situácia tých ľudí. Plne s tým súhlasím, ale zároveň musím povedať, že nevidím dôvod na odškodnenie z verejných prostriedkov a nevidím ani priestor na toto odškodnenie. Zároveň však vidím, považujem za dôležité, aby vláda konala tak, ako som povedal vo svojom vystúpení, aby sa zúžil priestor a minimalizovalo riziko, napríklad ďalšieho tunelovania majetku v tých podnikoch. Ale k tým konkrétnym dôvodom, ktoré ste povedali, pán poslanec, ktoré ste uviedli ako dôvod toho, že by sa malo konať. Po prvé, že tí ľudia nepostupovali v rozpore so zákonom, k tomu som sa vyjadril vo svojom úvodnom slove. Čiže to je pravda, ale to nezakladá žiadne právo na kompenzácie z verejných prostriedkov. Po prvé, že vláda to vedela, k tomu som sa vyjadril. Vláda konala aj v zmysle legislatívy, v zmysle zužovania priestoru a práve preto, že ten priestor sa zužoval, aj preto došlo ku koncu týchto spoločností. Po tretie, k tomu, že by sa nemalo odškodňovať, teda z verejných prostriedkov, ale z tých prostriedkov. Áno, s tým je súhlas a na to slúži inštitút konkurzu a vyrovnania. Proste, to je štandardná metóda, štandardný spôsob, ktorý je legislatívne upravený a ktorý práve slúži na to, aby z majetkovej podstaty, ktorá tam ešte ostala, boli uspokojení veritelia, aj keď v týchto prípadoch nebude zrejme možné uspokojiť ich plne a u niektorých tých inštitúcií dokonca len z malej časti. Konanie štátu a štátnych inštitúcií v tomto zmysle využívame v tej miere, v akej ho umožňuje dnešná legislatíva, čiže je umožnený dohľad prokurátora nad konkurzom, to chceme tento inštitút využiť, a aj inštitút dohľadu konkurzného sudcu nad týmto procesom. Používalo sa tu viackrát porovnanie s Českou republikou. Aj to, aj pán poslanec uviedol, že len v Albánsku a na Slovensku a že v Českej republike to bolo úplne iné a že tam došlo k odškodneniu. Chcem povedať, že v Českej republike situácia nebola analogická, pretože v Českej republike, po prvé, tiež sa to udialo, udialo sa v takzvaných Kampeličkách, ktoré však podnikali podľa špeciálneho zákona a to bol dôvod, prečo tam došlo potom aj k istej kompenzácii. Takéto problémy sa však nevyskytli len v Albánsku a na Slovensku. Vyskytli sa aj v iných transformujúcich sa krajinách, aj keď v rôznej miere z hľadiska veľkosti tých problémov. Viackrát sa uvádzalo, že sa nekonalo alebo sa konalo príliš neskoro aj potom, ako sa tie problémy prevalili. Nemyslím si to. Myslím si, že napríklad zaistenie pánov Fruniho a Šebeščáka bolo príkladom rýchleho, promptného konania nielen slovenských orgánov, ale aj spolupráce so zahraničnými orgánmi a inštitúciami. Čo sa týka konania z hľadiska napríklad zablokovania účtov a zablokovania majetku, tam treba veľmi jasne povedať, že možné je zablokovať až vtedy, keď sa vznesie obvinenie konkrétnej osoby, a to obvinenie konkrétnej osoby musí byť, samozrejme, musia byť splnené zákonom dané predpoklady na to, aby mohlo byť vznesené. Takže vo všetkých týchto oblastiach sa koná tak, ako to umožňuje dnešná legislatíva. Viackrát sa tu hovorilo o médiách a o reklame. Súhlasím s požiadavkou, aby sa aj toto analyzovalo a kvantifikovalo, aké prostriedky išli do reklamy. Zároveň súhlasím s pánom poslancom Jarjabkom, ktorý hovoril, že treba preskúmať aj tento problém a tento fenomén, ale nemyslím si, že by sme vedeli zadefinovať napríklad v zákone klamlivú reklamu tým spôsobom, že by sme povedali, no tak po istú hranicu sľubu výnosu to nie je klamlivé a od istej to je? Bolo by to veľmi ťažké. Kto by to povedal, že je, či nie je. Potrebujeme zabezpečiť to, aby bola oveľa väčšia miera informovanosti povinne, aby ten, kto dáva takýto sľub, musel povinne povedať, akým spôsobom to chce zabezpečiť. Toto už máme v zákone o cenných papieroch, ktorý platí od 1. januára tohto roka, kde Úrad pre finančný trh schvaľuje prospekt a ten prospekt toto musí obsahovať. Ak to neobsahuje, tak ten prospekt nie je schválený a nemôže takéto sľuby ani prostredníctvom reklamy žiadna inštitúcia dávať. Ak ich dáva, tak Úrad finančného trhu môže konať. Čiže toto je problém, ktorý existuje, kde však ten legislatívny priestor už je v tomto zmysle vymedzený, len to začalo platiť tak, že to vlastne platí len niekoľko týždňov, ale do budúcna to už je zabezpečené. Čo sa týka pána poslanca Šeptáka. Pán poslanec, nie je to tak, vy ste povedali, ak môžem citovať, možno nie úplne presne, že neexistujú ani v zahraničí inštitúcie, ktoré by sľubovali viac ako desať- až dvanásťpercentný výnos. Nie je to pravda. Existujú aj vo vyspelých krajinách špeciálne rizikové fondy alebo investičné spoločnosti, ktoré podnikajú v riskantných oblastiach, ktoré môžu priniesť veľký výnos, ale zároveň aj veľkú stratu. Kľúčové a rozhodujúce je to, aby tí, ktorí tam vkladajú peniaze, boli dostatočne informovaní, že je to spojené s rizikom, s možným výnosom, ale aj s možným rizikom, aby boli informovaní, do čoho teda tá firma, v akej oblasti podniká a do čoho chce tie peniaze dať. Čiže problém informovanosti je dôležitý. Oni problém informovanosti vo vyspelých krajinách majú riešený najmä tým, že cez kapitálový trh fungujú tieto spoločnosti väčšinou a na kapitálovom trhu sú veľmi prísne a jasné podmienky informovanosti, ktoré musí tá firma splniť. Pretože náš kapitálový trh je v takom stave, v akom je, snažili sme sa túto povinnú mieru informovanosti riešiť v zákone o cenných papieroch. Čiže znovu som pri tom prospekte, ktorý aj u obchodných nefinančných inštitúcií, ak zberajú vklady, musí vypracovať tá obchodná spoločnosť, ten, kto zbiera vklady, a musí to byť schválené Úradom pre finančný trh. Čiže je možné dosahovať aj vyššie výnosy, ako je tých 10 - 12 %. Vždy je to však spojené s omnoho vyšším rizikom a teda, pretože u nás neexistuje a neexistoval dostatočne rozvinutý kapitálový trh, ktorý by túto povinnú informovanosť riešil, tak sme sa snažili upozorniť na tie riziká aj verejnou kampaňou, kde sme vysvetľovali, čím vyšší sľubovaný výnos, tým vyššie riziko a aj tým, že sme v zákone o cenných papieroch dokonca nadštandardne v rámci porovnania s V4 alebo s Európskou úniou zaviedli tú povinnú informovanosť prostredníctvom prospektu. Čo sa týka ešte toho, čo hovoril pán Kozlík, aj pán Maxon to spomenul, ohľadom úrokových sadzieb a výnosov. To je naozaj dôležitá vec a pravdou je, že úrokové sadzby aj z vkladov, ale aj z úverov poskytovaných počas našej vlády poklesli, poklesli zásadne, ale chcem zdôrazniť, to je jeden zo zásadných úspechov ekonomickej politiky tejto vlády! Veď najväčšou prekážkou podnikania v rokoch 1995 - 1998 bolo, že tu boli vyše 20-percentné úrokové sadzby pri 6-percentnej miere inflácie. Veď ako chcete, aby sa podnikanie rozvíjalo, keď sú pri 6-percentnej inflácii 20- až 23-percentné úrokové sadzby z nových úverov. Veď to znamenalo, že podnikateľ, ktorý by chcel rozvíjať podnikanie, aby mohol vrátiť úver, aj dosahoval zisk, pri 23-percentných úrokových sadzbách by musel dosahovať 35 - 40-percentnú mieru ziskovosti! Veď to nie je možné v žiadnom legálnom sektore podnikania. Čiže áno, za našej vlády došlo k poklesu úrokov aj za vklady, ale aj za nové úvery, ktoré sú dnes 10- až 12-percentné. Zároveň chcem povedať, že nie je pravdou to, čo sa tu opakovane tvrdilo, že dnes sú úrokové sadzby z vkladov nižšie ako inflácia. Nie je to pravda. Reálna úroková sadzba je plusová. Zároveň, samozrejme, výnosy z vkladov sa znížili, ale to je, opakujem, to je pozitívna súčasť ozdravovania ekonomiky, pretože práve to, aké úrokové sadzby boli predtým, spôsobovalo to, že ekonomika bola zablokovaná, že štrukturálne reformy boli zablokované a že vznikla situácia, ktorá postavila ekonomiku na hranu finančnej krízy. Takže dovoľte mi uzavrieť túto rozpravu, respektíve vyjadriť sa k rozprave v závere s tým, že vláda situáciu ani nepodceňuje, aj sa bude ďalej venovať problému, ktorý vznikol, najmä v oblastiach, ktoré vláda má a musí mať pôsobnosť. Ale v zásade platí, že išlo o vzťah súkromných právnických osôb a súkromných obchodných spoločností, ktorým tieto osoby zverili svoje peniaze s tým, že tieto súkromné spoločnosti následne zbankrotovali. Teda tu žiadať akúkoľvek kompenzáciu naozaj nie je možné z dôvodov, ktoré som už viackrát popísal, a vytĺkať z toho politický kapitál tiež naozaj nie je etické a nezhoduje sa ani štipkou so súcitom s týmito ľuďmi. Ja však, samozrejme, aj všetci členovia vlády s ľuďmi, ktorí utrpeli škody, spolucítime, ale to neznamená, že by sme mali pristupovať k nereálnym riešeniam a mohli pristupovať k nereálnym riešeniam. Toto by bolo nezodpovedné nielen voči tým ľuďom, ktorí utrpeli škody, ale voči budúcim obetiam, pretože ak by sme dnes pristúpili k odškodneniu, verte, že by sa rádovo zvýšilo riziko, že by sme, možno o niekoľko rokov, možno o niekoľko mesiacov tu mali nové oklamané obete, nových takýchto podnikateľských subjektov. Pretože v trhovej ekonomike platilo a vždy bude platiť, že sa nedá znížiť na nulu riziko zneužívania dôverčivosti alebo naivity ľudí. Prosto sa nedá. To by sme museli obmedziť slobodné podnikanie vôbec, to by sme museli zrušiť základné princípy trhovej ekonomiky. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán podpredseda, za vaše záverečné slovo k rozprave. Páni poslanci, rozprava bola vyhlásená za skončenú. (Ruch v sále.) To znamená, že k vystúpeniu pána podpredsedu vlády nemožno mať faktické poznámky, jedine procedurálne návrhy môžu byť. A v tom prípade žiadam, aby bol najskôr prednesený procedurálny návrh. Zároveň žiadam pánov poslancov, aby prišli do rokovacej sály, aby sme mohli pristúpiť k hlasovaniu o tých návrhoch na uznesenie, ktoré vyplynuli z rozpravy jednotlivých rečníkov. Takže, procedurálny návrh. Prvý pán poslanec Miroslav Maxon, nech sa páči. M. Maxon, poslanec: Nemám procedurálny návrh. I. Presperín, podpredseda NR SR: Prosím, pani poslankyňa Malíková. Prosím, pán poslanec Šepták, procedurálny návrh. R. Šepták, poslanec NR SR: Ja by som chcel, keďže poviem hneď ten procedurálny. Žiadam, aby k uzneseniu tohto bodu bolo pripojené uznesenie vlády o opatreniach, konkrétne kroky, akým spôsobom sa chce táto vec riešiť, pretože pán podpredseda vlády neodpovedal na moju otázku. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Prosím, páni poslanci, aby ste prišli do rokovacej sály. Budem uvádzať hlasovanie, tak ako boli jednotlivé návrhy predkladané. Žiadam vás, aby ste prišli hlasovať, páni poslanci. Páni poslanci, žiadam vás, aby ste sa dostavili do rokovacej sály hlasovať o návrhu uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky ku komplexnej informácii vlády Slovenskej republiky o stave a situácii v nebankových finančných subjektoch a vykonaných opatreniach vlády Slovenskej republiky. Páni poslanci, ešte raz vás dôrazne žiadam, aby ste prišli do rokovacej sály. Dávam prezentovať sa poslancom. Prezentujeme sa, nehlasujeme zatiaľ. Prosím, aby ste sa prezentovali. Prezentujeme sa. Pán poslanec Jarjabek. Prítomných poslancov v rokovacej sále je 75. Žiadam vás, páni poslanci, aby ste prišli do rokovacej sály. Páni poslanci, žiadam vás, aby ste prišli do rokovacej sály, budeme hlasovať postupne o tomto uznesení. Zároveň o informácii, ktorá prebehne z úst pána podpredsedu vlády Fogaša neskôr a o ďalších bodoch, ktoré sme prerokovali na predchádzajúcej schôdzi, to znamená, že je nevyhnutná účasť poslancov v rokovacej sále ku hlasovaniu o jednotlivých návrhoch zákonov vrátane vládnych návrhoch zákonov, ktoré boli prerokované. Takže vás žiadam, aj pánov predsedov poslaneckých klubov, aby zabezpečili účasť svojich poslancov na rokovaní. Páni poslanci, postupne budem uvádzať hlasovanie o návrhoch na uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky ku komplexnej informácii vlády Slovenskej republiky o stave a situácii v nebankových finančných subjektoch a vykonaných opatreniach vlády Slovenskej republiky. Budeme hlasovať osobitne o každom bode tak, ako bol predložený pánom poslancom Hamžíkom v jeho rozprave alebo ktorý vystúpil v rozprave nasledovne. Po prvé, Národná rada Slovenskej republiky berie na vedomie komplexnú informáciu vlády Slovenskej republiky. Prosím, aby ste hlasovali o tomto bode. Prosím, hlasujte, páni poslanci. Hlasujte o tomto bode. Čiže berieme na vedomie komplexnú informáciu vlády Slovenskej republiky k bodu, o ktorom sme práve rokovali. Hlasujte. Prezentácia. (Hlasovanie.) Prítomných 79 poslancov, za 71, proti 3, zdržali sa 4, nehlasoval 1. Konštatujem, že Národná rada Slovenskej republiky zobrala na vedomie komplexnú informáciu vlády Slovenskej republiky. Po druhé, schvaľuje ustanovenie dočasnej komisie Národnej rady Slovenskej republiky podľa § 61 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky na dohľad nad riešením situácie súvisiacej s úpadkom nebankových finančných subjektov. Hlasujeme. Hlasujte, prosím. Hlasujte. (Hlasovanie.) 81 poslancov prítomných, 30 za, proti 16, zdržalo sa 31, nehlasovali 4. Tento návrh nebol schválený. Pán poslanec, netelefonujte v rokovacej sále. Po tretie, žiada vládu Slovenskej republiky, a postupne budeme hlasovať o jednotlivých bodoch, a) prizývať a pravidelne informovať o postupe riešenia situácie zástupcov občianskych združení poškodených občanov. Prosím, hlasujte o tomto návrhu na uznesenie. Hlasujte, prosím. (Hlasovanie.) 101 prítomných poslancov, 34 za, 19 proti, zdržalo sa 0, 48 nehlasovalo. Neschválili sme tento návrh. Ďalší návrh. Zabezpečiť okamžité zablokovanie všetkého majetku účtov a pohľadávok nebankových finančných subjektov, ktoré zastavili svoju činnosť a nie sú schopné plniť svoje záväzky, vrátane ich dcérskych spoločností a majetku ich majiteľov. Hlasujte, prosím. (Hlasovanie.) Prítomných 96 poslancov, 47 za, proti 7, 35 zdržalo sa 35, nehlasovalo 7. Tento návrh neprešiel, nebol schválený. Ďalej, c) zabezpečiť okamžité vykonanie auditu nezávislou audítorskou firmou za účasti zástupcov poverených občianskymi združeniami poškodených občanov. Hlasujeme o bode c) kde žiadame vládu Slovenskej republiky. Hlasujte, prosím. Hlasujte. (Hlasovanie.) Prítomných poslancov v rokovacej sále je 102, za 39, proti 10, zdržalo sa 40, nehlasovalo 13. Konštatujem, že tento bod nebol schválený. d) zabezpečiť preskúmanie všetkých majetkových prevodov ako aj ďalších zmluvných vzťahov a finančných operácií, ktoré môžu poškodzovať veriteľov a vykonať ich rozporovanie. Budeme hlasovať o tomto návrhu, prosím. Hlasujte. (Hlasovanie.) Prítomných 103 poslancov, za 56, proti 5, zdržali sa 34, nehlasovalo 8. Konštatujem, že tento návrh bol Národnou radou Slovenskej republiky schválený. Ďalej, e) predložiť Národnej rade Slovenskej republiky vyhodnotenie daňových dokladov dotknutých nebankových finančných subjektov s vyčíslením odvedených daní a plnenia daňových povinností. Hlasujte, prosím. Hlasujte. (Hlasovanie.) Prítomných 101 poslancov, za 44, proti 9, zdržalo sa 33, nehlasovalo 15. Konštatujem, že tento návrh nebol schválený. Ďalej predložiť Národnej rade Slovenskej republiky vyhodnotenie nákladov nebankových finančných subjektov na reklamu a pozitívnu prezentáciu firiem a vyčíslenie odvedených daní z reklamy. Hlasujte. Hlasujte, prosím. (Hlasovanie.) Prítomných 103 poslancov, za 60, proti 6, zdržalo sa 29, nehlasovalo 8. Konštatujem, že tento návrh bol schválený. Posledný návrh z celého bloku, ktorý bol predložený, znie nasledovne: Predložiť na najbližšie zasadnutie Národnej rady Slovenskej republiky v skrátenom legislatívnom konaní návrh zákona, ktorý by riešil odškodnenie veriteľov nebankových finančných subjektov, zabezpečenie majetkového krytia odškodnenia poškodených zo zaisteného majetku a ďalších možných zdrojov nebankových investičných subjektov a ich majiteľov ako aj opatrenia, ktoré v budúcnosti zabránia realizácii pyramídových finančných podvodov na Slovensku. Prosím, hlasujte! Hlasujeme. Hlasujte! (Hlasovanie.) Prítomných poslancov 101, za 33, proti 14, zdržalo sa 44, nehlasovalo 10. Páni poslanci, panie poslankyne, to boli všetky návrhy, ktoré odzneli v rámci rozpravy. Dáme hlasovať o návrhu uznesenia ako o celku. Prosím, hlasujeme, páni poslanci, ako o celku. Hlasujte! (Hlasy v sále.) Hlasujte o návrhu uznesenia ako o celku. Hlasujte! Odhlasujte to. (Hlasovanie.) 82 prítomných, 57 za, proti nikto, zdržalo sa 14, nehlasovalo 11. Konštatujem, že navrhované uznesenie ku komplexnej informácii vlády sme schválili. Ďakujem pekne. V rokovaní 57. schôdze budeme pokračovať písomnou informáciou o zámere prijímania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky v prvom polroku 2002, ktorú ste dostali ako tlač 1376. Povinnosť vlády informovať Národnú radu vyplýva z ustanovenia § 4 zákona č. 19/2002 Z. z., ktorým sa ustanovujú podmienky vydávania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky. Informáciu prerokoval Ústavnoprávny výbor Národnej rady. Dávam slovo podpredsdovi vlády Slovenskej republiky Ľubomírovi Fogašovi a prosím ho, aby písomnú informáciu uviedol. Zároveň prosím, páni poslanci, aby ste neodchádzali z rokovacej sály, pretože o chvíľu budeme znova hlasovať o viacerých zákonoch, ako aj o tomto zákone alebo informácii, ktorú podáva pán podpredseda. Nech sa páči. Ľ. Fogaš, podpredseda vlády SR: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb., upravil v článku 120, ods. 2... Môžem hovoriť? I. Presperín, podpredseda NR SR: Prosím vás, pán podpredseda vlády by rád dôstojne predniesol túto informáciu. Prosím poslancov aj členov vlády, aby umožnili vlastnému kolegovi vystúpiť dôstojne v tejto ctihodnej snemovni. Ľ. Fogaš, podpredseda vlády SR: Ďakujem pekne. V článku 120, ods. 2 ústavy upravil problematiku aproximačných nariadení vlády tak, že umožnil vláde Slovenskej republiky vydávať nariadenia vlády aj na vykonanie Európskej dohody o pridružení, uzatvorenej medzi európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi a Slovenskou republikou. Citovaný ústavný zákon vytvoril súčasne priestor, aby takýmto nariadením vlády Slovenskej republiky bolo možné ukladať povinnosti. Zákon č. 19/2002 Z. z., ktorý bol schválený Národnou radou Slovenskej republiky, tak ako to predpokladá už citovaný článok 120, ods. 2 ústavy, ustanovuje podmienky vydávania aproximačných nariadení. Tento zákon okrem iného v § 2 vymedzuje oblasti, v ktorých je možné tieto nariadenia vlády vydávať. Oproti vládnemu návrhu boli vymedzené oblasti Národnou radou Slovenskej republiky jemne zredukované. Zákon 19/2002 Z. z. ustanovením § 4 ukladá však vláde Slovenskej republiky informovať Národnú radu polročne o aproximačných nariadeniach vydaných podľa tohto zákona v uplynulom období a o ďalšom zámere ich prijímania. Vzhľadom na čas, ktorý uplynul od prijatia uvedeného zákona, to je od 15. januára 2002, ako aj už spomínané úpravy vládneho návrhu predmetného zákona, pokiaľ ide o vymedzenie oblastí, v ktorých vláda tieto nariadenia môže prijímať, možno v súčasnom období konštatovať nasledovné: Od účinnosti citovaného zákona neboli vydané aproximačné nariadenia vlády Slovenskej republiky, preto predkladaná informácia o zámere ich prijímania obsahuje iba zoznam plánovaných aproximačných nariadení vlády na prvý polrok a my na konci prvého polroku podáme, samozrejme, informáciu o výsledkoch našej práce. Plánované aproximačné nariadenia sú uvedené v pláne legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky za rok 2002. Ide celkom o 36 aproximačných nariadení vlády z oblasti ochrany spotrebiteľa, technických predpisov a noriem z veterinárnej oblasti. Tu by som rád pripomenul, že návrh zákona o veterinárnej starostlivosti je pripravený v súčasnom období na rokovanie vlády a postúpime ho do Národnej rady v čo najkratšom čase. On sám predpokladá vydanie hneď niekoľkých aproximačných nariadení. Informáciu o plánovaných aproximačných nariadeniach vlády Slovenskej republiky som predložil aj na rokovanie Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky, na základe uznesenia tohto výboru z 15. januára tohto roku č. 799 k bodu B, ktorý predmetnú informáciu prerokoval a uznesením z 1. februára 2002 č. 83 súhlasil so zámerom prijímania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky v prvom polroku. Chcem vás, vážené panie poslankyne a vážení páni poslanci, informovať, že všetci poslanci máte možnosť priamo, teda on line , napojiť sa na informačnú bázu sekcie Úradu vlády, inštitút pre aproximáciu, a kontrolovať, ako budú jednotlivé predpisy zapracované do nášho právneho poriadku. Čísla transponovaných smerníc a nariadení sú uvedené v predkladanom materiáli. Chcem vám povedať, že existujú, pochopiteľne, aj ich preklady a vy máte možnosť priamo do nich nahliadnuť. Hovorím o tom preto, lebo chceme konať transparentne a zrozumiteľne, táto linka je otvorená, kedykoľvek do nej môžete nahliadnuť. Ak by predsa len vznikli u niekoho pochybnosti, sme pripravení, samozrejme, aj osobne diskutovať o týchto otázkach. Je možné navštíviť inštitút pre aproximáciu priamo a posúdiť, nakoľko je nutné niektoré smernice či nariadenia zapracovať. Prosím vás teda, aby ste vzali uvedenú informáciu na vedomie. Ďakujem za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán podpredseda vlády. Dávam slovo predsedovi ústavnoprávneho výboru poslancovi Ladislavovi Oroszovi a prosím ho, aby podal informáciu o prerokovaní materiálu vo výbore. Nech sa páči, keby ste zaujali miesto pre navrhovateľov, pán podpredseda. L. Orosz, poslanec: Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Vážený pán podpredseda vlády, vážení páni ministri, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte podať stručnú informáciu o rokovaní o informácii o zámere prijímania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky v prvom polroku 2002 v ústavnoprávnom výbore. Ako už bolo povedané, z § 4 zákona č. 19/2002 Z. z., ktorým sa ustanovujú podmienky vydávania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky, vyplýva pre vládu Slovenskej republiky povinnosť predkladať raz za polrok písomnú informáciu, ktorá musí obsahovať zoznam vydaných aproximačných nariadení v tomto období, zámer a zodpovedajúci prehľad týchto právnych predpisov na najbližší polrok. Ústavný zákon č. 90/2001 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky, v článku 120, ods. 2 splnomocnil vládu Slovenskej republiky vydávať nariadenia vlády na vykonanie Európskej dohody o pridružení, uzatvorenej medzi európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na jednej strane a Slovenskou republikou. Následne zákon č. 19/2002 Z. z. vymedzil oblasti, v ktorých vláda môže aproximačné nariadenia vydávať. Ustanovil zároveň niektoré osobitné podmienky ich vydávania a kontrolný mechanizmus. Povinnosť vlády informovať Národnú radu Slovenskej republiky je súčasťou tohto kontrolného mechanizmu, ktorý sa práve začína na pôde tohto parlamentu uplatňovať. Znamená to, že predložený písomný materiál môže toho času obsahovať iba časť o zámere a prehľade plánovaných nariadení. Informácia vlády, ktorá je predmetom nášho dnešného rokovania, je totožná s informáciou, ktorú z vlastnej iniciatívy a v súlade s príslušnými ustanoveniami zákona č. 19/2002 Z. z. prerokúval ústavnoprávny výbor na svojej 139. schôdzi 15. januára 2002 ako súčasť plánu legislatívnych úloh vlády na rok 2002. Túto informáciu nepovažoval ústavnoprávny výbor za dostatočnú, a preto žiadal jej doplnenie, najmä v časti odôvodnenie. Druhýkrát sa problematikou ústavnoprávny výbor zaoberal 1. februára 2002. Zámer na prvý polrok, ktorý je predmetom informácie, obsahuje spolu 36 návrhov aproximačných nariadení. V tejto súvislosti sa žiada konštatovať, že z tohto počtu je 30 aproximačných nariadení vlády z veterinárnej oblasti, ktoré nemôžu byť vydané skôr, ako bude schválená novela zákona č. 19/2002 Z. z., ktorou sa ustanovujú podmienky vydávania aproximačných nariadení vlády Slovenskej republiky. Tá je toho času v rámci druhého čítania a mala by sa dostať na schôdzu Národnej rady na tejto schôdzi Národnej rady. V tejto novele tohto zákona sa dopĺňajú oblasti, v ktorých je možné vydávať aproximačné nariadenia, aj o oblasť poľnohospodárstva. Čo sa týka stanoviska ústavnoprávneho výboru, ten, berúc do úvahy odôvodnenie jednotlivých návrhov aproximačných nariadení, vyjadril so zámerom súhlas a vzal túto informáciu na vedomie. Na základe týchto skutočností odporúčam, aby aj Národná rada Slovenskej republiky vzala zámer vlády na prvý polrok 2002 uznesením na vedomie. To je všetko, pán podpredseda, ďakujem za slovo, môžete otvoriť rozpravu. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán predseda výboru. Pýtam sa, či má niekto otázky k predmetnej informácii. Nie k rozprave, ale otázky k predmetnej informácii. Ďakujem pekne. Pán podpredseda vlády, ani nie je o čom. A, prepáčte, pani poslankyňa, neskoro, ale nech sa páči, máte možnosť položiť otázky k tomuto. Ide o informáciu.