B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-01-21):
Pani poslankyňa, podpredsedníčka, nech sa páči, máte slovo. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Vaša Excelencia – vážený pán prezident, pán predseda Národnej rady, pán premiér, panie poslankyne, páni poslanci, vážení členovia vlády, vážení a ctení hostia, Slovensko sa dostalo do rozhodujúcej fázy svojich integračných cieľov. Cieľ, o ktorom predchádzajúce generácie 40 rokov iba snívali a o ktorý sa táto generácia s menším či väčším úspechom usiluje už 13 rokov, je pred nami a musíme povedať, že takmer na dosah. Slovensko ako súčasť slobodnej, demokratickej a prosperujúcej Európy. Význam Európskych spoločenstiev, resp. Európskej únie, je niekedy relativizovaný tým, že ide o umelý projekt, ktorý by nikdy nevznikol bez bezpečnostného krytia Severoatlantickej aliancie a hospodárskej podpory, ktorú predstavoval po vojne Marshallov plán. Oba tieto procesy išli od začiatku ruka v ruke a každý z nich plnil svoju osobitú a nezastupiteľnú úlohu. Kým cieľom Severoatlantickej aliancie po vojne bolo udržanie bezpečnosti na starom kontinente, čo si vyžadovalo odsunutie Nemecka a jeho vojenskú izoláciu, cieľom európskej integrácie, naopak, bolo udržanie Nemecka v tomto procese. Dať mu perspektívu spolupráce a zaobchádzania na princípe rovný s rovným. Severoatlantická aliancia ako bezpečnosť, Európska únia ako príležitosť. Práve v tom spočívala príťažlivosť európskej integrácie po skončení studenej vojny aj pre postkomunistické krajiny. Európa svojou politikou otvorených dverí vytvorila perspektívu pre stabilitu, mier a prosperitu aj pre krajiny bývalého komunistického bloku. Podobne ako v povojnovom období, aj po páde komunizmu bolo jasné, že pre budúcu prosperitu v Európe je transatlantické spojenectvo kľúčové. Preto krajiny strednej a východnej Európy požiadali paralelne o členstvo v NATO aj v Európskej únii. Preto sme aj my vnímali tieto procesy 10 rokov komplementárne, a preto tvrdíme, že snahy o oddeľovanie európskej a transatlantickej integrácie sú alebo účelové, alebo nepochopením povojnového vývoja v Európe. Európska únia vznikla ako politický projekt zmierenia národov Európy. Je budovaná na demokratickej báze, ktorej základom je slobodné rozhodnutie každého národa, resp. štátu o tom, či sa k tomuto projektu pripojí. Naše referendum, pred ktorým stojíme, má v tomto smere kľúčový význam. Ak chceme viesť korektný dialóg s občanmi, čo pre nás Európska únia znamená, nesmieme nikdy zabudnúť zdôrazňovať, že nejde len o ekonomický projekt, ale predovšetkým o úniu hodnôt. Prejavilo sa to už v roku 1993, keď Európska únia potvrdila svoju politiku otvorených dverí, ale súčasne stanovila okrem právnych a ekonomických aj politické kritériá na vstup. Dôkazom toho, že tvrdenie o únii hodnôt nie sú len prázdne slová, sa stala, bohužiaľ, naša vlastná skúsenosť. Pád a vzostup slovenských integračných ambícií dokazuje, ako to vážne myslí únia s pojmami ako sloboda, demokracia, vláda zákona, pluralita či ochrana základných práv a slobôd. Na tomto mieste mi dovoľte, dámy a páni, vyjadriť úctu a poďakovať sa našim občanom. Hoci prezident, parlament a vláda urobili v prístupovom procese maximum, boli to nepochybne občania Slovenskej republiky, ktorí pochopili význam tohto procesu a vrátili Slovensko na cestu integrácie a na návrat do Európy. Nepochybujeme o tom, že takto jednoznačne a demokraticky zaznie hlas našich občanov aj teraz, že svoj názor opäť prejavia v pravej chvíli a na správnom mieste svojou účasťou v referende. Dnes máme za sebou prístupové rokovania. V ich závere sa celkom pochopiteľne hovorilo predovšetkým o technických otázkach, o peniazoch, tonách cukru, litroch mlieka, prechodných obdobiach a priamych platbách v poľnohospodárstve. Sú to veľmi dôležité otázky a naši vyjednávači, som o tom presvedčená, obhajovali hodnoty a slovenské záujmy vysoko profesionálne. Ale dovoľte mi ešte raz zdôrazniť práve tie hodnoty, na ktorých Európa stojí a ktoré sú spojené s naším vstupom do únie. Hodnoty budú tým najcennejším dedičstvom, ktoré zanecháme svojim deťom a ďalším generáciám. V Bruseli o týchto otázkach rokuje Konvent o budúcnosti Európy, v Bratislave Národný konvent o európskej budúcnosti Slovenska. Z rokovania týchto fór je zrejmé, že Európska únia vstupuje, resp. do istej miery sa už dnes nachádza, do etapy politickej integrácie. Je teda nepochybné, že súčasné obdobie je zlomové nielen pre Slovensko, ale aj pre úniu samotnú. Ak chceme byť plnohodnotným členom únie, je potrebné, aby do tejto diskusie prispelo aj Slovensko. A osobitne to, dámy a páni, platí o Národnej rade, ktorá musí v tomto dialógu začať hrať zodpovedajúcu úlohu. Tým skôr, že postavenie národných parlamentov v budúcej európskej architektúre je jednou z hlavných tém diskusie. Často sme konfrontovaní aj z tohto miesta s otázkou či pochybnosťami, či vysvetľujeme občanom dostatočne výhody aj nevýhody nášho členstva v Európskej únii. Či sa nesústreďujeme len na pozitívnu kampaň. Chcem s plnou vážnosťou všetkých ubezpečiť, že pre Slovenskú demokratickú a kresťanskú úniu nie je väčšia priorita, ako viesť s občanmi otvorený a korektný dialóg na túto tému. V prvom rade preto, lebo – ako som už spomínala – vieme veľmi dobre, že to boli občania, ktorí v rozhodujúcich chvíľach svojimi hlasmi rozhodli o smerovaní krajiny. SDKÚ dala občanom záväzok, že dovedie Slovensko do NATO a do Európskej únie. A naplniť tento záväzok znamená hovoriť ľuďom pravdu. A napokon voliči a sympatizanti SDKÚ vo všetkých prieskumoch verejnej mienky vyjadrujú najsilnejšiu podporu nášmu vstupu do únie. Pohybuje sa okolo 95 %. Ale chceli by sme všetkých vyzvať, aby bol tento dialóg naozaj korektný. Aby sme nepripisovali akémusi diktátu Európskej únie to, čo robíme v záujme zdravej ekonomiky a čo by sme museli robiť bez ohľadu na vzťahy s úniou. Aby sme nehovorili ako o nevýhodách o tom, čo je súčasťou globálneho trhu a normálne fungujúcich spravodlivých vzťahov. Pretože to nie sú nevýhody únie, to je prirodzená súčasť prirodzeného poriadku v zdravo fungujúcej ekonomike. SDKÚ je najsilnejšou stranou vládnej koalície a ponesie najväčší diel zodpovednosti za celý proces integrácie. Stále zdôrazňujeme, že podpisom prístupovej zmluvy, jej ratifikáciou a referendom o vstupe sa integrácia nekončí. Čaká nás náročná etapa etablovania sa v únii, a to od politickej reprezentácie cez hospodárske subjekty až po jednotlivých občanov. Predreferendová kampaň o vstupe do únie by nemala na Slovensku ukončiť diskusiu o únii, ale presne naopak, naplno ju otvoriť. Treba však jednoznačne povedať, že Európska únia nepredstavuje federáciu socialistického typu, kde o všetkých otázkach rozhodovala jedna strana z jedného centra. Ide o politickú úniu rozhodujúcu na pluralitnej a demokratickej báze s rozsiahlou mierou decentralizácie. Princíp subsidiarity zabezpečuje, že na Európskej úrovni by sa malo rozhodovať len o otázkach, ktorým v podmienkach čoraz viac globalizovaného sveta Slovensko, rovnako ako ďalšie európske štáty, samo osebe nedokáže čeliť, resp. o otázkach, ktoré je vhodnejšie a efektívnejšie riadiť spoločne. Z nášho hľadiska je princíp subsidiarity o to dôležitejší, že jedným zo strážcov jeho uplatňovania by sa v zmysle prebiehajúcej reformy Európskej únie mali stať národné parlamenty, teda aj naša Národná rada Slovenskej republiky. Ak na tomto mieste hovoríme o politickom charaktere európskej integrácie, nedá sa obísť jedna aktivita, o ktorej sa v týchto dňoch intenzívne diskutuje a ktorá tiež súvisí s referendom o inej otázke – otázke vstupu Slovenska do Severoatlantickej aliancie. A často sa používa opäť aj z tohto miesta veľmi zjednodušená a veľmi nepresná schéma. Ak referendum o vstupe do únie, prečo nie aj o vstupe do aliancie? V prípade aliancie nejde o formu politickej integrácie. To, o čom sa rozhodne na pôde NATO, je konsenzus všetkých, a teda aj každý môže tento konsenzus zablokovať. Inými slovami, to, na čom sa dohodneme v Bratislave, to môžeme v aliancii presadiť, pretože každý hlas má presne rovnakú váhu vrátane práva veta. Navyše je na každej jednotlivej krajine, akým dielom a akým prispením sa rozhodne podieľať na spoločne dohodnutých rozhodnutiach v rámci aliancie. V prípade Európskej únie je potreba konsenzu a právo veta už obmedzené a obmedzené len na najcitlivejšie oblasti. Treba otvorene povedať, že v Bruseli môže byť prijaté rozhodnutie, ktoré nebude celkom v súlade s naším pohľadom na vec. Preto rozhodnutie o vstupe do únie musí byť rozvážnym a skutočne slobodným rozhodnutím všetkých občanov. Preto postupujeme v súvislosti so vstupom do únie takto, preto chceme rešpektovať ústavu, preto sme ako vládna strana urobili všetko pre to, aby sme dosiahli v tejto otázke širokú politickú dohodu. Táto otázka má však okrem vecnej a právnej aj silnú morálno-etickú rovinu. Referendum okrem toho, že je prvkom priamej demokracie, je nepochybne aj politickým nástrojom. Každý politický nástroj by mal byť používaný maximálne zodpovedne v záujme mobilizácie za niečo a nie proti niečomu. Ak vyhlasujeme referendum o vstupe Slovenska do Európskej únie, dávame občanom príležitosť rozhodnúť sa, ale súčasne ho mobilizujeme, aby hlasoval za niečo, o čom sme presvedčení, že prinesie krajine úspech. Ak, naopak, niekto chce referendum, aby zmaril dlhoročné úsilie Slovenska o vstup do NATO, je úplne jasné, že ide o referendum proti niečomu, pričom občanovi iniciátori neponúkajú žiadnu alternatívu. Takéto snahy označujeme za vrcholne nezodpovedné. Z času na čas sa každý z nás stretáva s názorom, že Slovensko je síce krásna krajina, že má veľký potenciál na svoj rozvoj, ale je akési málo sebavedomé. Nevie sa dostatočne predať, poukázať na to, v čom sú jeho silné stránky. Podľa jedného zo sociologických prieskumov prispieva k takémuto pocitu presvedčenie občanov, že za ich vlastný osobný osud a postavenie, ale aj za postavenie celej krajiny nie sme zodpovední my sami, ale niekto iný, väčšinou ťažko definovaný, v prípade štátu nejaké cudzie mocnosti, ktoré aj tak rozhodnú, ako chcú. Som presvedčená, že tento v minulosti silný pocit sa začína meniť. Medzinárodnopolitické postavenie Slovenska sa upevnilo. Vláda robí sebavedomú a suverénnu politiku. Ale neexistuje, dámy a páni, v súčasnosti účinnejší nástroj na to, aby sa už nikdy nerozhodovalo o nás bez nás, ako je náš vstup do NATO a Európskej únie. Po vstupe do únie už budeme rozhodovať aj my a bude to rozhodovanie o nás s nami. Už rok po pripravovanom májovom referende o vstupe do únie budeme rozhodovať o tom, ktorí poslanci budú zastupovať našu krajinu v Európskom parlamente. Kvalita tejto voľby bude priamo úmerná kvalite zastupovania slovenských záujmov na európskom rozhodovaní. Vážený pán prezident, vážené dámy, vážení páni, veľké ciele, také, ktoré sa zapisujú do histórie štátu, môžu dosiahnuť len tí, ktorí im naozaj veria. My v Slovenskej demokratickej a kresťanskej únii, naši predstavitelia vo vláde, v parlamente, v regiónoch, obciach a mestách, naši členovia a sympatizanti veria budúcnosti Slovenska v slobodnej a demokratickej Európe. Veria tomu rozumom i srdcom. Urobíme všetko pre to, aby bolo májové referendum úspešné. (Potlesk.)