Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2010-12-09):
Ďakujem pekne, vážený pán predsedajúci, ctené kolegyne, kolegovia, vážení páni ministri, ja mám dve interpelácie na pani predsedníčku vlády Ivetu Radičovú. Prvá interpelácia je: Vážená pani predsedníčka vlády, Slovenskú republiku v tomto roku postihli povodne veľkého rozsahu. Tieto povodne spôsobili obrovské škody obyvateľom v zaplavených územiach, ako aj poľnohospodárom. Tieto škody by sme mohli rozdeliť do dvoch základných kategórií, a to, škody spôsobené živlom a škody spôsobené rozhodnutím krízových štábov na úmyselné otvorenie hrádzí v snahe zabrániť škodám ešte väčšieho rozsahu. Preto vás interpelujem, kedy vláda Slovenskej republiky odškodní organizácie poškodené takýmito rozhodnutiami a konkrétne, kedy bude odškodnený poľnohospodársky podnik, Poľnohospodár Nové Zámky, akciová spoločnosť, ktorému boli zaplavené pozemky rozhodnutím krízového štátu Obvodného úradu Nové Zámky zo dňa 3. 6. 2010. Týmto rozhodnutím spoločnosti Poľnohospodár, Nové Zámky, akciová spoločnosť, vznikla škoda na porastoch hybridnej osivovej kukurice na výmere 47 hektárov a ozimnej pšenice na výmere 21 hektárov v celkovej výške 165 578 tis. eur. Povodniam by sme mohli povedať aj ohľadne odškodnenia samotných poľnohospodárov nielen spôsobených živlom, ale aj podmáčaním. Celková škoda, ktorá bola vyčíslená Slovenskou poľnohospodárskou a potravinárskou komorou je v rozsahu rádovo 100 mil. eur. Na odškodnenie poľnohospodárov boli vyčlenené peniaze v celkovej výške 5,8 mil., do dnešného dňa však nedostali ani poľnohospodári žiadne peniaze a nedostali ich ani tí poľnohospodári, ktorí boli poškodení nie živlom, ale rozhodnutím krízových štábov. To nie je len otázka tohto jedného konkrétneho podniku, aj keď sa konkrétne pýtam naň, že kedy bude tento podnik odškodnený a všetky ostatné podniky, ktoré boli takýmito rozhodnutiami poškodené, lebo, ak príde odškodnenie za škody, už ak podnik neprežije situáciu, v ktorej sa nachádza, tak mu to bude platné asi tak ako mŕtvemu zimník. To znamená, že komu vlastne potom budeme vyčítať alebo ľudia, ktorí prídu o prácu z toho titulu, že vláda nenahradila škody, ktoré vznikli poľnohospodárom, nie povedzme zo zlých poveternostných podmienok, ale z úradného rozhodnutia, keď tento podnik zanikne, príde do likvidácie, ľudia prídu o prácu, a keď sa budú pýtať, kto za to je zodpovedný, kto nesie zodpovednosť, manažment podniku, ktorý si nevie poradiť so situáciou, ktorá mu vznikla alebo vláda, ktorá nekoná a potom povie, že príde odškodnenie rádovo za polroka, za rok alebo vlastne, kedy a už, keď ten podnik nebude existovať, tak to odškodnenie príde akurát tak pre likvidátorov alebo správcov konkurznej podstaty. V tomto konkrétnom prípade, keď bola otvorená hrádza na pozemky bolo vypustených viac ako 107 tis. kubíkov vody, čo zaplavilo územie v rozlohe takmer 72 hektárov a vznikla tam totálna škoda. Čiže to je prvá interpelácia. Druhá interpelácia sa týka spoločnej poľnohospodárskej politiky. Vážená pani predsedníčka vlády, poľnohospodárska politika je jedna z rozhodujúcich spoločných politík v Európskej únii a Európska únia vynakladá na ne takmer 41 % svojho rozpočtu. Všetky vlády Európskej únie jej venujú veľkú pozornosť, pretože podmienky spoločnej poľnohospodárskej politiky stanovujú, koľko ktorá krajina z týchto prostriedkov bude čerpať. Európska komisia a komisár pre pôdohospodárstvo Dacián Ciolos viedli tohto roku formálnu verejnú diskusiu s farmármi a záujmovými združeniami Európskej únie s cieľom zhrnúť výsledky o budúcnosti spoločnej poľnohospodárskej politiky do politického dokumentu, ktorý komisia zverejnila 17. novembra 2010. Návrh, ktorý Európska komisia predstavila, pokladám iba za dobrý základ pre ďalšie rokovania, nakoľko vyjadrenia formulované v dokumente sú nekonkrétne, skôr všeobecné. Vzbudzujú skôr obavu, že by mohli viesť k výkladom, ktoré by rozdiel v dotáciách neodstránili. Vážená pani predsedníčka vlády, preto vás interpelujem, čo ste urobili vy osobne a čo vláda Slovenskej republiky pre to, aby ste vypracovali tzv. pozičný dokument, ktorý by bol akýmsi strategickým materiálom pre ďalšie rokovania o otázkach spoločnej poľnohospodárskej politiky. V tom dokumente by mali byť rôzne modulácie a prepočty možných návrhov a dopadov novej zreformovanej spoločnej poľnohospodárskej politiky na slovenských poľnohospodárov a potravinárov. Mal by slúžiť ako podklad pre vyjadrenia a vyjednávanie čo najlepších podmienok SPP pre Slovenskú republiku. Pýtam sa vás, koľko, akých, a na akej úrovni prebehli rokovania o budúcej spoločnej poľnohospodárskej politike, a aj dopadoch na našich poľnohospodárov a potravinárov. Ktoré inštitúcie, vedecké ústavy, či univerzity ste požiadali o prepočty jednotlivých návrhov Európskej komisie a modulácií, a ako ste komunikovali, vy osobne alebo vláda s tými, ktorých sa spoločná politika najviac týka, a to sú poľnohospodári a potravinári, alebo ako a kedy chcete s nimi komunikovať. Ako sa do diskusie o budúcej spoločnej politike zapojili na úrovni vlády Slovenskej republiky, resp. rezortné ministerstvá prizvané poľnohospodárske samosprávne organizácie, profesijné zväzy a dotknutá verejnosť. Otvorených otázok ohľadne budúcej spoločnej politiky je totiž veľmi veľa. O dôležitosti, a doslova až existenčnom význame spoločnej poľnohospodárskej politiky sme sa mali možnosť presvedčiť už pri vstupe Slovenska do Európskej únie. Vlády v tom čase pod vedením pána Dzurindu nezvládli prípravu Slovenskej republiky na vstup do Európskej únie, najmä čo sa týka poľnohospodárskej politiky alebo bolo slovenské poľnohospodárstvo obetované na oltár Európskej únie. Dôsledok slovenskí poľnohospodári a potravinári pociťujú dodnes. Ak porovnáme niektoré čísla, tak napríklad Slovensko dostalo vlani 0,9 % podpory poľnohospodárstva v prepočte na hektár poľnohospodársky využívanej pôdy, čo bolo okrem Slovinska najmenej z novo pristupujúcich krajín. Pritom do pôvodných členských krajín európskej pätnástky bolo alokovaných až 84,7 % celkovej podpory. Podpora na hektár poľnohospodársky využívanej pôdy v európskej dvadsať sedmičke vlani dosiahla úroveň približne 299 eur na hektár. No priemer bývalej európskej pätnástky dosiahol až 349 eur na hektár. Ale Rakúsko, ktoré je naším susedom až 519 eur a Nemecko 384 eur na hektár. Slovensko evidovalo podporu na úrovni iba 239 eur na hektár. Česká republika úroveň na hektár poľnohospodárskej využívanej pôdy dosiahla až 369 eur. Podľa Európskej komisie netto stropy priamych platieb po ich úplnom zavedení budú pre Českú republiku 40 tis. eur, to je na príjemcu asi 700 eur na hektár a pre Slovenskú republiku len 25 tis. eur na príjemcu, čo vychádza 420 eur na hektár. A to Česká republika má priemernú veľkosť farmy 84 hektárov a Slovenská republika až 134 hektárov. Ak by sme mali rovnaké podmienky ako Česká republika, tak by sme dostávali o niekoľko 100 mil. eur na spoločnú politiku pre Slovensko viacej, a to bez toho, aby Slovenská republika musela odviesť do Bruselu čo i len o 1 cent viacej. Budúca spoločná poľnohospodárska politika by mala byť novým míľnikom v histórii spoločnej poľnohospodárskej politiky. Preto všetky krajiny vynakladajú obrovské úsilie na to, aby pripravilo svoju vyjednávaciu pozíciu čo najlepšie tak, aby ich poľnohospodári nemuseli zatvárať farmy, nemuseli obmedzovať výrobu, aby z budúcej spoločnej politiky vyšli víťazne. Vo všetkých krajinách Európskej únie sú zostavené tímy a komisie, ktoré vyhodnocujú všetky návrhy, ktoré prichádzajú z Európskej komisie, prepočítavajú dopady nielen návrhov z Európskej komisie, ale aj sami pripravujú návrhy tak, aby boli čo najprijateľnejšie pre ich farmárov. Tieto komisie najčastejšie pracujú pod vedením, buď prezidenta krajiny, ako je vo Francúzsku, alebo väčšinou predsedu vlády. Bohužiaľ som nezaregistroval u nás takmer žiadnu diskusiu ani na úrovni vlády, ani na úrovni rezortného ministerstva poľnohospodárstva nielen zo samosprávnych organizácií, profesijnými zväzmi, ale ani so samotnými poľnohospodármi a potravinármi. Často sa ma pýtajú poľnohospodári, či ste zabudli slovo poľnohospodárstvo, lebo z vašich úst ho ešte nepočuli, alebo či ste zanevreli na tento sektor a požiadali ma, aby som vám tlmočil žiadosť mnohých poľnohospodárov, aby ste zostavili pracovné tímy k budúcej spoločnej poľnohospodárskej politike a zobrali záštitu nad týmto procesom prípravy Slovenskej republiky na budúcu SPP a dali tejto života dôležitej téme vážnosť, akú si zaslúži. Pokiaľ viem, nie je vypracovaný žiadny pozičný dokument, ktorý by mal určité východisko, bol určitým východiskovým bodom pre rokovania, pre kľúčové otázky, ktoré sú pre našich poľnohospodárov a potravinárov najdôležitejšie. Mnohé z nich sú pre nás priam kľúčové. Napríklad taký keping, to je zastropovanie príjmov pre farmy. Je to problematika, ktorá sa týka najmä veľkých fariem, teda fariem, ktoré, dnes je možné v rámci EÚ nájsť najmä na Slovensku, v Českej republike a vo východnom Nemecku. Je teda pre Slovenskú republiku veľmi významná otázka a hľadanie spojencov naprieč Európskej únii nebude jednoduché. Na Slovensku totiž hospodárime na farmách s priemernou výmerou 135 hektárov, v Českej republike priemerná výmera na farmu predstavuje 84 hektárov, pričom priemer Európskej únie je iba 13 hektárov. Nehovoriac o tom, že až 70 % fariem v Európskej únii má veľkosť do 5 hektárov. Naši poľnohospodári by v rámci nového systému dotácií nastaveného pre takéto veľké farmy opäť tratili. Jediným výstupom nášho Ministerstva pôdohospodárstva, rozvoja a vidieka Slovenskej republiky, tzv. Bratislavská deklarácia prijatá na rozšírenom zasadnutí krajín V4, v ktorej je uvedené, že budúca spoločná poľnohospodárska politika by mala byť jednoduchá, spravodlivá, trhovo orientovaná, transparentná, obhájiteľná v očiach verejnosti. Samé deklarácie, ktoré nehovoria nič o pripravených riešeniach a ktorá pozícia pre Slovensko by bola výhodná. Jedná sa len o zhrnutie základných obrysov návrhu budúcej SPP, o ktorej sa navyše diskutuje už celé týždne, ak nie mesiace, ale nie na úrovni Slovenskej republiky. Pozrime sa, ako to vypadá napríklad v Českej republike. Minister pôdohospodárstva Českej republiky Ivan Fuksa k otázke budúcnosti spoločnej poľnohospodárskej politiky pravidelne organizuje stretnutia formou okrúhleho stola, a to jednak za prítomnosti zástupcov nevládnych organizácií, ako aj zástupcov vybraných rezortov akademickej sféry a úzko tak s tými partnermi spolupracuje pri príprave pozície Českej republiky pre strategické jednania na pôde Rady Európskej únie. Výsledkom tejto úzkej spolupráce je mimo iného dokument schválený vládou Českej republiky začiatkom novembra, ktorý v základných rysoch naznačuje akú pozíciu bude Česká republika v rámci jednaní o budúcej podobe SPP zastávať. Tento materiál hodlá naďalej aktualizovať v nadväznosti na konkrétne návrhy predložené Európskej komisie. Koncom mesiaca novembra sa uskutočnilo 4. stretnutie, ktoré bolo zamerané na prediskutovanie dlho očakávaného oficiálneho oznámenia Európskej komisie. Na veľmi podobnej báze pracujú aj zvyšné ministerstvá pôdohospodárstva krajín V4. Taktiež bolo vypracované spoločné stanovisko Nemecka a Francúzska k spoločnej poľnohospodárskej politike. Z informácie z neformálneho zasadnutia Rady ministrov vyplýva, že toto spoločné francúzsko-nemecké stanovisko k SPP po roku 2013 vyvolalo viacero reakcií, predovšetkým zo strany Poľska, ktoré ako sa pôvodne  zdalo  malo  vydať  spoločné  stanovisko   spoločne   s Nemeckom a Francúzskom, avšak sa tak nestalo. Poľský minister Marek Sawicki doslova povedal, že stanovisko obhajuje záujmy Francúzska a Nemecka a nie záujmy z ostatných krajín. Zdá sa pravdepodobne, že v reakcii na to, by Česká republika, Slovensko, Poľsko a Maďarsko mohli vypracovať svoje vlastné spoločné stanovisko. Do určitej miery tomu však momentálne bráni odlišný postoj Slovenska v niektorých otázkach. Poľsko nalieha na svojich partnerov V4, aby spoločne vypracovali vlastné stanovisko budúcej SPP v novembri. Nie je však celkom isté, či k tomuto prišlo. Problémom sa javí byť názorová nejednotnosť v otázke vyrovnania úrovne priamych platieb. Zatiaľ, čo pre Českú republiku a Poľsko je vyrovnanie priamych platieb prioritou číslo jedna, pre slovenskú vládu nie je vyrovnanie úrovne priamych platieb hlavnou prioritou. Riešením je vyrovnanie priamych platieb, nakoľko rozdiely stále zostávajú, povedal minister Zsolt Simon, poukazujúc na deformácie vychádzajúce zo systému národných doplnkových platieb a na existenciu rozdielnych produkčných systémov Európskej únii. Slovenská republika je v súčasnosti v zložitej rozpočtovej situácii a jednou z jej priorít je rozpočtová disciplína a znižovanie rozpočtového deficitu a vzhľadom k tomu je Slovenská republika opatrná aj v otázke expandovania druhého piliera, nakoľko prináša záväzky spolu financovania. Ja sa chcem spýtať, vážená pani premiérka, s kým postoje vlády a ministra pôdohospodárstva Slovenskej republiky v otázke spoločnej poľnohospodárskej politiky na Slovensku boli konzultované? Alebo si myslíte, že naši poľnohospodári nemusia byť ani len informovaní o rokovaniach o tak závažnej téme ako je spoločná poľnohospodárska politika? Alebo sa domnievate, že vôbec sa ich netreba pýtať ani na názor, ani konzultovať s nimi a prejednať, a aké by to malo dopady na naše poľnohospodárske podniky. V tejto chvíli, teda v týchto dňoch a týždňoch nezastupiteľná diplomacia jednotlivých krajín jednak na úrovni Rady ministrov, ale aj na poli poľnohospodárskej samosprávy v rámci Copa Cogeca. Aj preto všetky štáty nových členských krajín EÚ snažia finančnými príspevkami udržať finančne poddimenzované samosprávne organizácie v tejto pre ne rozhodujúcej inštitúcie, samozrejme s výnimkou Slovenska. Naše ministerstvo pre  mňa  z nepochopiteľných  príčin  práve  v týchto dňoch vypovedáva právoplatnosť zmluvy s piatimi slovenskými samosprávnymi organizáciami v sume približne 122 tis. eur, na základe ktorej mali uhradiť členstvo v Copa Cogeca za rok 2010 v organizácii združujúcej poľnohospodárov v celej Európskej únii. Uzatvorením zmluvy pre rok 2011 údajne minister pôdohospodárstva a regionálneho rozvoja o takejto zmluve ani neuvažuje. Znamená to, že naše poľnohospodárske organizácie ako je Slovenská poľnohospodárska a potravinárska komora, Združenie poľnohospodárskych družstiev a obchodných spoločností, Združenie vlastníkov pôdy agropodnikateľov Slovenska, Zväz roľníkov, agropodnikateľov a ďalšie prestávajú byť od 1. januára 2011 členmi Copa Cogeca, a to aj napriek osobnej intervencii generálneho tajomníka Peka Pesonena u slovenského ministra pôdohospodárstva počas ich rokovania v Bruseli. Smutné skutočnosti. Tieto zistenia sú o to závažnejšie, že celý proces reformy spoločnej poľnohospodárskej politiky má vyústiť už v júli 2011 vypracovaním dopadovej štúdie a návrhov konkrétnych legislatívnych predpisov. Slovenskí roľníci teda nebudú pritom, nebudú môcť reálne ovplyvniť prijímané dokumenty, nebudú sa môcť vyjadrovať a pripomienkovať ich, to im ako nečlenom organizácie Copa Cogeca jednoducho nebude umožnené. Ostáva teda druhá platforma rokovania ministra pôdohospodárstva s týmito organizáciami za okrúhlym stolom. K tomu sa však súčasný minister akosi nemá. Dá sa povedať, vznikla patová situácia pre slovenských roľníkov. Vážená pani predsedníčka vlády, v mene slovenských poľnohospodárov a potravinárov, vás chcem požiadať, aby ste prevzali kuratelu nad týmto pre Slovensko tak významným sektorom. Ide o veľa, ide o budúcu podporu poľnohospodárskej politiky, ktorá bude ovplyvňovať život našich roľníkov do roku 2020. Aj o budúcej podobe sa bude rozhodovať už v priebehu nasledujúcich šiestich mesiacov. Vážená pani predsedníčka vlády, tu si dovolím povedať, že nestačí komunikovať len do vnútra Slovenskej republiky, ale aj s partnermi v rámci V4, či V12. Veď Slovenská republika má v Rade ministrov iba sedem hlasov a kvalifikovaná väčšina v Rade ministrov je 255 hlasov. V rámci V4 máme 58 hlasov rovnako ako Nemecko a Francúzsko spolu, teda lídri, ktorí budú mať veľký vplyv na budúcu podobu spoločnej poľnohospodárskej politiky. Je potrebné rokovať naprieč celou skupinou štátov označených ako V12. Vážená pani premiérka, prevezmite prosím, záštitu nad sektorom, ktorý zamestnáva 4 % ľudí, tvorí 3 % celkového HDP. Ak však vezmeme do úvahy celý agrokomplex, vrátane služieb sprostredkovaných a na poľnohospodárstve participujúcich odvetviach, ide z 15 % podielom na HDP a 17 % podielom na zamestnanosti o najsilnejšie odvetvie hospodárstva. Poľnohospodárstvo v úpadku znamená zvyšovanie nezamestnanosti a s ním spojené vyľudňovanie vidieka. Slovensko je pritom spolu s Fínskom najlesnatejšou a najvidieckejšou krajinou Európskej únie a prosperujúce poľnohospodárstvo je preň životne dôležité. Ak necháme upadnúť poľnohospodárstvo, nebude prosperovať ani vidiek. Bez prosperujúceho vidieka nie je možné robiť úspešnú regionálnu politiku. Ďakujem pekne za pozornosť.