Z. Horváth, poslanec: (2007-11-27):
Ide o vládny návrh zákona, ktorý už niekoľko mesiacov na Slovensku rezonuje nielen na politickej scéne, odbornej scéne, ale aj medzi širokou verejnosťou, upozorňujem, minimálne u 126-tisíc občanov. Od prvopočiatku, ako bol návrh zákona ministerstvom práce, sociálnych vecí a rodiny spracovaný a daný na prerokovanie vláde Slovenskej republiky, si vyslúžil množstvo kritiky, žiaľ, aj dodnes trvá tá kritika. Problémy boli v tom, že ministerka Tomanová často a ľahko menila názory, ale najmä v tom, že v jej materiáloch, analýzach a návrhoch dosiaľ ani najlepší nedokázali nájsť to, čo by sa dalo považovať za názor koncepčný. Ministerka Tomanová prišla s malou 170-bodovou novelou zákona o sociálnom poistení. Odôvodňovala ju tým, že treba okamžite zvýšiť príjmy Sociálnej poisťovne, ktorá je v hlbokej kríze, v hlbokom deficite. Všetko ostatné vraj bude systémovo riešiť veľká jarná novela. Proklamovaný účel pani Tomanovej novely však vykastrovala jedna koaličná strana. Pred jej posunutím do druhého čítania dala také podmienky, že nová novela, ktorá mala priniesť miliardy slovenských korún, neprinesie nič. Čo vezme skupine najlepšie zarábajúcich, dá do Sociálnej poisťovni na správny fond, takže deficit zostane rovnaký. Účelu zbavená novela nebola stiahnutá, ale pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi riešila veci, ktoré jej účelom neboli. Zmeny pri vstupe a výstupe do druhého piliera sa urobili bez toho, aby odborníci predložili analýzy, aké dôsledky to bude mať na priebežný systém pre dnešných dôchodcov, aby neboli poškodení občania, ktorí sa zodpovedne rozhodli vstúpiť do druhého piliera a sporiť si na svoj dôchodok. Jednoducho nemeniť pravidlá počas hry. Každá zmena v druhom pilieri v neprospech sporiteľov znamená väčší problém v budúcnosti, ako napríklad tvrdšie podmienky na výpočet výšky dôchodkov v porovnaní so súčasnosťou. Predĺženie povinnej doby poistenia a sporenia z 10 rokov na 15 je retroaktívne predĺženie minimálnej doby poistenia, čo znamená, že tisícom budúcich dôchodcov by každý rok pri dosiahnutí dôchodkového veku nevznikol nárok na dôchodok z prvého piliera. Pre vyše 40-tisíc dôchodcov v druhom pilieri to bude znamenať de facto nútené vystúpenie z druhého piliera, čo predstavuje príliš hlboké zásahy do systému, aby si ich niekto mohol len tak vycucať zo svojho vztýčeného palca. Nielen ministerka Tomanová, ale aj pre predseda vlády Robert Fico vo svojom ťažení proti druhému pilieru neponúka argumenty, ale demagógiu a emócie, a to už od leta šíri poplašnú správu, že straty v dôchodkových správcovských spoločnostiach idú na ťarchu úspor. Týmto preukázal úplnú neznalosť pravidiel, na akých funguje dôchodkové sporenie, teda v tom lepšom prípade. V tom horšom a ten je, žiaľ, bližšie k tej pravde, lebo premiér má všetky možnosti overiť si, ako systém funguje, vedome šíri lož. Ale lepší aj horší prípad sú približne rovnako otrasné, lebo od predsedu vlády v demokratickom štáte by sa očakávalo viac, ako sú móresy z politického suterénu. Teraz, keď sa ľudia budú musieť vysomáriť z toho, či majú zostať v druhom pilieri, im premiér odkazuje, že môže predložiť na stôl obrovské množstvo dôvodov, pre ktoré pokladá dôchodkové sporenie za nedôveryhodné. Zatiaľ však dokopy nepredložil nič a to málo boli vyslovené bludy a musela na to reagovať aj Národná banka. Za touto Ficovou druhopilierovou absesiou sa skrýva jediný, jediný praktický cieľ – ohovoriť dôchodkové sporenie tak, aby mu dalo zbohom čo najviac ľudí. On totiž potrebuje ich peniaze vo verejnom rozpočte, teda v Sociálnej poisťovni. Keď sú na ich dôchodkových účtoch, myslím tým sporiteľov, akoby neexistovali. Sú preňho prekážkou k volebnému úspechu. Zdá sa, že predseda vlády v tejto emocionálnej a zavádzajúcej kampani nič nezastaví. On si jednoducho bude húsť svoje. Otvorenie druhého piliera na pol roka sa preto zrejme predsedovi vlády ukazuje navyše ako úžasná príležitosť dať K. O. opozícii, ako i médiám, ale najmä podľa môjho názoru 126 tisícom občanom Slovenskej republiky, ktorí petíciu podpísali. Mám zato, že neobstoja výroky niektorých vládnych politikov, ako aj koaličných poslancov, že týchto 126-tisíc podpísaných občanov je len určité percento všetkých dotknutých občanov Slovenskej republiky. Aký ste vlastne dali odkaz 126 tisícom občanom? No dali ste v podobe zmätočného zákona, ktorého výsledkom je najväčšia blamáž v novodobom slovenskom parlamentarizme. A to hneď v dvoch rovinách. V prvom prípade poslankyňa, spravodajkyňa Vaľová ako žiačka ministerky Tomanovej prekonala v zmätočnosti svoju učiteľku, vďaka čomu sa ešte viac zviditeľnia skutočnosti, že v dôchodkovom sporení robí koaličná väčšina systémové zmeny systémom zmätočne zdvihnutého palca. A v druhom prípade, nie menej škandalóznom, sa po koalíciou schválnej novely zákona objavili vlastne dve verzie, o čom sme už včera, dnes rokovali. Vážení, ale tu sa škandál nekončí, ale pokračuje. Pokračuje v tom, ktorú verziu teda predložiť prezidentovi republiky? Tu schválenú či tu sfalšovanú, alebo dokonca obe, veď nech si hlava štátu vyberie. Toto je podľa môjho názoru škandál a „ostuda“! Ale pani ministerka Tomanová s úsmevom na tvári, ako to mohli občania vidieť, v médiách konštatovala, citujem: „Neočakávam, že zákon bude prezident musieť vetovať. Veď nejde o život sporiteľov.“ Tak toto je naozaj výrok hodný len ministerky práce. Pani ministerka, preto vás vyzývam, máte poslednú šancu, možnosť, túto novelu stiahnite z Národnej rady. Verte mi, že sa vám občania aj o dva a pol roka za to poďakujú. Ďakujem pekne. (Potlesk.)