J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2009-04-23):
Ale predsa len niekoľko poznámok aj ku konštrukcii, ktorú tu predniesla pani poslankyňa Rosová. Hovorí, že tento zákon nemôže vyplývať z Lisabonskej stratégie. Ale ja tvrdím, že, naopak, môže a musí vyplývať z Lisabonskej stratégie, kde sa hovorí, že dve tretiny investícií do výskumu musí ísť zo súkromného sektora. Ale my sme doteraz nemali žiadnu právnu úpravu, ktorá by umožňovala súkromnému sektoru financovať vedu a výskum s pomocou štátu alebo, povedzme, s niektorými daňovými úľavami. Doteraz takáto právna úprava na Slovensku nebola, preto sme pripravili zákon, ktorý tu je. Samozrejme, ak pomôžeme podnikateľskému sektoru tým, že budeme spolufinancovať ich podnikateľské projekty na vede a výskume štátnou dotáciou, presne tak ako to vaša vláda robila pri dotáciách na výrobu a sú úspešné projekty, ako je KIA alebo Peugeot, kde išli stimuly podnikateľom. A my k tomu pridávame, že nielen na výrobu, ale aj na výskum a vývoj, čo je mimoriadne pozitívne a čo odpovedá aj súčasnej dobe. Čiže, rozširujeme to, čo ste zhruba už mali pripravené aj vy. Je škoda, že ste to neurobili vy vtedy, poviem otvorene, lebo keby ste dali KII alebo Peugeotu povinnosť priniesť so sebou aj vedeckovýskumnú základňu, tak sa nehovorí, že tu máme montážne haly a veda a výskum sa robí v Nemecku alebo niekde inde. Takže, toľko k filozofii zákona. Že sú riziká? No tak, samozrejme, s každým zákonom sú nejaké riziká. Hovorí sa o rizikách, že tento zákon, ktorý hovorí naozaj o investičných stimuloch, je pravdou, že to nie je čistá súťaž, to nie je grantová schéma. Aj v zákone je jasne napísané, že individuálne môže podnikateľ požiadať o stimul s tým, že sám je rozhodnutý vložiť svoje investičné prostriedky na vedu a výskum a žiada pomoc štátu. No prečo by štát nepomohol, pokiaľ ide o vyššiu pridanú hodnotu našej výroby? Nie je dôvod. Naopak, si myslím, že keď nebudeme pomáhať a nebudeme štátu vytvárať podmienky, aby podporoval nielen výrobu – to, čo sa dialo doteraz –, ale aj aplikovaný výskum, experimentálny vývoj, tak toto je jediná cesta dopredu. A keď raz tie automobilky odídu a ony odídu za pätnásť, dvadsať rokov určite odídu, aby namiesto nich tu bola nejaká sofistikovanejšia výroba s nižšou pridanou hodnotou. A to je cieľom tohto zákona. Čiže, nejde o grantovú schému, nejde o čistú súťaž. Takisto nemôže to byť automaticky nárokovateľné. Veď niekto musí posúdiť, či tu nejde o nejakú špekuláciu alebo niečo podobné. Čiže, musí byť každý projekt predsa posúdený. Vy dokonca voláte po posúdení, ktoré existuje pri grantových schémach v rámci Agentúry pre výskum a vývoj. Čiže, nemôže byť automaticky nárokovateľný. To je nezmysel. Takže, ani toto tam nepatrí. Ale je to individuálne posúdenie. A poviem otvorene, presne také, ako vy ste urobili pri KII alebo pri Peugeote, kde sa individuálne posudzoval ten-ktorý projekt a boli tam aj daňové úľavy, pán poslanec, t. j. boli daňové úľavy. Daňové prázdniny boli veľmi veľké, aj dodnes sú ešte z toho vyplývajúce. Pokiaľ ide o samotnú procedúru, ktorú nám povedala pani poslankyňa ako-takú najdôležitejšiu, keď to správne odhadnem v tej jej časti, vy tvrdíte, aby sme preniesli, alebo, aby sme to rovno dali na Agentúru pre výskum a vývoj. Len treba domyslieť aj veci, ktoré z toho vyplývajú. To je agentúra pre grantové schémy, pre súťaže. Ale aký tam je systém? Ja tvrdím, že ten systém sme celý prebrali, pokiaľ sa prebrať dal. Sú dvaja nezávislí hodnotitelia. Súhlasím s tým, že jeden musí byť zo zahraničia, ale na APVV sú obrovské problémy. Keby ste si urobili prieskum na APVV, zistili by ste, že sa veľmi ťažko zháňajú zahraniční oponenti, lebo po prvé za také malé peniaze ako my na to máme vyčlenené, nám to robiť neprídu. A po druhé je to pre nich zbytočne náročné. Ani tomu tak celkom nerozumejú, prečo by každý projekt mal byť posudzovaný zahraničným oponentom na úkor slovenského. Ale povedzme, ten predpis tam je a musia to tak robiť. Čiže, súhlasíme s tým, že tých dvoch oponentov, z tých dvoch musí byť jeden zo zahraničia, a výnos, ktorý zákon predpisuje, ten výnos toto ustanovenie tam zakomponované už má. Potom rozhoduje v APVV komisia. No ale kto menuje komisiu? Predseda APVV alebo riaditeľ APVV? To znamená, že teraz to dáme všetko do rúk predsedovi APVV, aby on vymenoval komisiu, ktorá posúdi ten-ktorý projekt? Ale my máme aj iné grantové schémy, ako je VEGA a KEGA, kde tiež má svoje pravidlá a ktorá nejakým spôsobom funguje. Teraz sme dokonca dali aj vyššie právomoci tomu predsedníctvu a prišla obrovská kritika z Univerzity Komenského na to, ako nám pracuje VEGA a KEGA. Nesúhlasia s tým, čo ľudia, ktorí sú tam, za pravidlá zaviedli. Takže, tiež nechcem na seba zobrať zbytočnú zodpovednosť. Prečo by som mal? Čiže náš návrh je taký, že musia byť dvaja nezávislí oponenti, z toho jeden musí byť zo zahraničia a rozhodnúť musí komisia. Súhlasím aj s tým, že to rozhodnutie komisie bude záväzné pre ministra. A v komisii musí byť, aj s tým súhlasím, nech je väčšina členov tak, ako je to pri VEGA, KEGA aj APVV, nech je väčšina členov komisie zo stavovských organizácií, z profesijných združení, ako je Asociácia zamestnávateľských zväzov a tak ďalej, a tak ďalej. Nie je s tým žiaden problém. Ale to musí byť súčasťou výnosu, pretože tento zákon predpokladá výnos. Pokiaľ ide o finančné prostriedky, tak, samozrejme, že každý štát má svoje limity. My v štátnom rozpočte na vedu máme vyčlenených zhruba 1,7 mld. slovenských korún. Tu predpokladáme, že okolo 600 až 800 miliónov slovenských korún by mohlo ísť, pretože zákon bude platiť zhruba od pol roka, na tieto stimuly. Uvidíme, aký bude záujem, pretože ten záujem z hľadiska spolufinancovania je dosť ťažký. Ale všetko to vyplýva z tých európskych dokumentov, pretože pre 99 predpisov nám dávajú európske smernice. Čiže, aj minimálna čiastka, aj spoluúčasť je veľmi veľká. A keby išlo o 300-miliónový projekt, tak 200 miliónov musí dať samotný podnikateľ na vedu, výskum. No kto dnes dá? My sme už podobné grantové schémy na APVV mali. Boli veľmi neúspešné. Skončili fiaskom. Len traja sa nám prihlásili na takýto spoločný projekt, len traja. Čiže, APVV už má podobné schémy. A tam to, dovolím si povedať, aj na to, čo oni robia, aj funguje. Tu ide o väčšie projekty, kde je väčšia zodpovednosť, aj ministra, oveľa väčšia. A budú individuálne posudzované a nad 60 miliónov korún, pretože pri kapitáloch na vysoké školy má minister kompetencie až do 100 miliónov korún, tu sme šli iba na úroveň 60 miliónov korún, čiže 60 % z toho, čo minister môže rozhodovať. Poznáte to, obidvaja ste boli ministrami. Pri kapitáloch na vysoké školy dostanú milión korún, bez problémov. A tu sme dali šesťdesiat na šesťdesiat do vlády, aby sme zas do vlády nechodili s každým projektom. Ale ja som aj zato. Kľudne, nech vláda schváli každý projekt, ktorý je v týchto stimuloch. Nevidím v tom skutočne žiaden problém. Pokiaľ ide o ďalšie financie, pani poslankyňa, naznačili ste tu, aj pán poslanec Fronc, že Národný strategický referenčný rámec, tak len pre osvieženie pamäti, veď staré programovacie obdobie 2004 – 2006, koncom roka 2006, kedy skončilo celé obdobie, Martin, bolo 2,5 percenta vyčerpaných. Ale za vašej vlády, za vašej vlády na konci obdobia, dnes sme na začiatku obdobia. Na konci obdobia bolo 2,5 percenta vyčerpaných zo všetkých peňazí, dnes je 93. Staré obdobie hovorím. Staré obdobie. Bolo 2,5 na konci. My sme na začiatku. A opäť v minulom roku, viete, koľko bolo uzavretých kontraktov na ministerstve školstva? Za 12 miliárd, za 12 miliárd v minulom roku len tým, že je vzdelávanie šesť rokov, no tak ono aj šesť rokov musí trpieť, prebiehať. A ešte nie sú ukončené výberové konania, ale kontrakty sú uzavreté, čiže na 12 miliónov. A v tomto roku uzavrieme na 18 miliárd, v tomto roku, čiže sa dostávame na úroveň 60 %. A ešte máme ďalšie dva roky len to základné obdobie. Fantastické výsledky! A vy poviete, ako to, že sa od začiatku nečerpá, keď vzdelávanie je na šesť rokov a musí sa v prvom roku urobiť výberové konanie na to, kto vlastne bude vzdelávať. Takže treba sa pozerať na veci reálne. Nikto nepredpokladá, že také vyčerpanie bude. Za dva roky končíme. Ale, samozrejme, že vzdelávať sa musí celé obdobie plus dva alebo tri roky. Takže toľko. Spojil som obidve vaše pripomienky, pretože ste hovorili o tom, aké sú financie, aké je čerpanie fondov. Výnos predpíše celú techniku a úľava na dani je limitovaná. Ja som strašne rád, že sa podarilo vybaviť úľavu na dani. Nebolo to jednoduché riešenie. Ale páni podnikatelia povedali, no prečo by ste nám nedali úľavu na dani, keď investujeme naše finančné prostriedky na vedu a výskum? Je limitovaná, je dynamická a je závislá od spolufinancovania podnikateľského sektora. Kto dá viac, kto viac investuje, tak má úľavu. Ale je limitovaná výškou jeho oprávnených nákladov. Tam to končí. Takže, ja si myslím, že to je vynikajúci úspech, ktorý sa nám podarilo dosiahnuť a to sú možnosti pre podnikateľov, ktoré tu z hľadiska vedy, výskumu nikdy neboli a podľa môjho názoru je to správne a dobré. Ďakujem pekne, pán predseda.