Jahnátek, Ľubomír, minister pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR (2013-12-03):
Ďakujem pekne za slovo. Ja len pár poznámok. Pán kolega Hlina, veď teraz sa práve sprísňuje ten systém, lebo doteraz v podstate, keď obecné zastupiteľstvo alebo územný plán obce rozhodol, že táto časť viníc sa vyjme a určí sa na stavebné účely, no tak sa vyňala a boli z toho stavebné pozemky. Teraz je tam vsunutý ÚKSÚP (Ústredný kontrolný a skúšobný ústav poľnohospodársky), ktorý má už v tej novele toho § 12 v 1. ods. napísané, že v konaniach o zmene poľnohospodárskeho druhu pozemku je orgán ochrany poľnohospodárskej pôdy povinný zabezpečiť ochranu a tam je to vsunuté za b) viníc, lebo to doteraz nebolo. Čiže teraz sú tam exaktne zakomponované vinice. Ale úvodom by som chcel povedať, celý, celá táto novela nevznikla len na ministerstve pôdohospodárstva, ale v spolupráci s Úniou vinohradníkov a vinárov. Čiže bola to ich požiadavka, aby sme našli systém ochrany viníc. A my sme tento systém s nimi aj prekonzultovali a oni ako odborná stavovská organizácia súhlasili s takouto novelou, novelou zákona. Čiže ten ÚKSÚP už dneska má, alebo pokiaľ bude tento zákon schválený, bude mať silné postavenie v tom, aby sa určil možný prevod druhu pozemku z viníc na niečo iné. Okrem stanoviska ÚKSÚP-u tam vstupujú vysoké poplatky. Vy hovoríte, že či sú to veľké, malé. Viete, pokiaľ hovoríme o malokarpatskej oblasti, 100 euro za meter štvorcový myslím si, že je dosť demotivačné pre toho developera, aby si rozmyslel, že či bude práve na tejto stavať, alebo si nájde inú, inú lokalitu. Ale aj výška tých poplatkov pre jednotlivé oblasti vinárske bola dohodnutá s úniou vinárov a títo s tým nemali problémy a v podstate odsúhlasili tento návrh. Čo sa týka pripomienok pána Simona. Viete, pán Simon, vy máte taký vzácny dar, za prvé, hovoríte polopravdu vždy, a za druhé, veľmi rád vchádzate do histórie. Spomínate z histórie rôzne skutočnosti, lebo viete, že ja som v tomto rezorte nerobil, mňa v podstate otázka pôdohospodárstva až tak netrápila, ale vy ste v tejto branži pôsobil celoživotne, čiže vyťahujete si nejaké segmenty, ktoré sa vám hodia v danom momente. Viete, keď kritizujete zákon o vinárstve, kritizujete každého okolo seba, ale zabudol ste na jeden vzácny moment, spomenúť, a ktorý sa uhral, ktorý sa udial za vašich dvoch pôsobení vo funkcii ministra. Pán Simon, vy ste ukradol Slovensku Tokaj. Pozerám sa na vás. Vy ste ukradol Slovensku Tokaj. Vy ste v roku 2005 s doktorom Némethom, vtedajším ministrom pôdohospodárstva, urobil tajnú dohodu, písomnú, kde ste odovzdal Tokajskú oblasť Maďarsku, alebo názov používať Tokaj ste vy písomne uznal len pre Maďarsko. Utajil ste tento zápis pred slovenskými orgánmi. Ani vláda, ani nastupujúce vlády to nevedeli. Až v roku 2011 sa to prevalilo. A chcel ste ešte poškodiť pri Európskom súdnom dvore Slovensko s tým, že ste chcel, aby Slovensko mohlo používať názov len Tokajská vinohradnícka oblasť. A prezident republiky Ivan Gašparovič vám na vláde, kvôli vám prišiel na vládu a musel vám zakázať ísť do Bruselu a upozornil veľvyslanca, že keď tam prídete, prídete len ako súkromná osoba a nemáte právo vystupovať v mene Slovenskej republiky. To je pravda o vašom vzťahu k vinohradníctvu a vinárstvu. Chcel ste ukradnúť Slovensku názov Tokaj. To ste pri svojich historkách zabudol spomenúť. Čo sa týka pána poslanca Hraška, samozrejme, je smutné, keď vinohrady pustnú a, bohužiaľ, je veľa spustnutých vinohradov. Pán Simon tu spomínal nejakú výmeru 22 000 hektárov; 22 500 hektárov sme mali zapísaných pri vstupe do Európskej únie, ale pán Simon musí veľmi dobre vedieť, že to boli údaje vymyslené z brucha. Nikdy neexistovali podklady na túto, túto výmeru. Najviac, čo sa podarilo zidentifikovať viníc, bolo nejakých 17 000 hektárov a skutočne obrábaných cez integrovanú produkciu je dneska na úrovni nejakých 8 000, čiže je to obrovský deficit voči tomu. Práve dneska bolo sedenie znovu s úniou vinárov a sme rokovali o nastavení finančnej podpory pre podporu viníc a vinohradníctva pre nové programovacie obdobia. Myslím si, že sme našli vhodný model, ktorý vyhovuje slovenským vinárom, kde sa okrem iného hovorí, že podpory na výsadbu nových vinohradov by mali byť hradené na úrovni 50 % v rámci programu rozvoja vidieka a zhruba 572 euro na hektár by išlo cez integrovanú produkciu a necelých štyristo hek..., 400 euro na hektár chceme dávať podporu na mladé vinohrady do troch rokov, ktoré ešte teda neprodukujú v plnej kondícii. Takže toto sú zatiaľ zámery, ktoré sme my dohodli s úniou vinárov, a hľadáme spôsob, ale nielen s nimi, s ovocinármi, zeleninármi, dneska som tam mal aj štvrtú skupinu, to boli ovce, kozy. Čiže snažíme sa so všetkými týmito segmentmi diskutovať, aby sme nastavili ten finančný model čo najvhodnejšie. A budem rád, keď možno aj parlament bude mať záujem, ako si predstavujeme nastaviť nový finančný model pre nové programovacie obdobie pre podporu poľnohospodárstva, lebo je to veľmi dôležité. Buď sa nám poľnohospodárstvo podarí zastabilizovať, alebo bude ďalej, ďalej atrofovať, čo by bolo zlé pre Slovensko, hlavne z hľadiska potravinovej sebestačnosti a zamestnanosti na vidieku. Čo sa týka poznámky pána Fecka, mám tu jednu takú poznámku, že prečo chránime len vinice. Poviem otvorene, lebo zatiaľ to bola požiadavka vinohradníkov. Čiže dali túto požiadavku, chránime, našli sme riešenie. Spomínal ste, že ste telefonoval s predsedom Únie ovocinárov. Ja som s ním dneska osobne rokoval. Boli dve hodiny ovocinári u mňa na rokovaní. Znovu, našli sme režim podpory ekologického ovocinárstva, integrovanej produkcie a takisto zakladania nových sadov. V podstate naša predstava je, potrebujeme zintenzifikovať ovocinárstvo, potrebujeme priemernú úrodu minimálne 20 ton na hektár. Dneska dosahujeme okolo 8,9 tony na hektár, ale to je na celé plochy. V skutočnosti tí ovocinári, ktorí už idú na stabilný integrovaný systém, vedia dosiahnuť až 60 tony na hektár. Problém je dneska s cenami na Slovensku. Bohužiaľ, okolité štáty sú ochotné zaplatiť našim ovocinárom za kvalitné ovocie viac prostriedkov než naše obchodné reťazce. Preto asi tretina produkcie našich jabĺk, hrušiek ide do zahraničia, hoci my potom musíme kupovať tie lacnejšie a menej kvalitné zo zahraničia. Ale chcem len to podotknúť, my rokujeme aj s ovocinármi, aj so zeleninármi, lebo máme eminentný záujem, aby sme dobre nastavili finančný model do roku 2020. Ďakujem, skončil som.