Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2012-05-03):
... by ma zaujímalo, či máme teda nejaký náhradný plán, teda keď rovná daň, rovná daň je problémom, taký, ktorý by neohrozil podnikateľské prostredie, a teda tých, ktorí vytvárajú pracovné pracovné miesta. To, čo považujem za chýbajúce alebo zlé, je taký klasický inžiniersky prístup, a to, že je tam pomerne málo merateľných cieľov, to znamená, čo urobíme a dokedy to urobíme, tak, aby sme vedeli, že programové vyhlásenie vlády plníme, alebo neplníme, prípadne kde treba pridať, alebo čo sa nám už podarilo. Lebo niektoré z tých formulácií sú skutočne tak vágne, že závisí od uhlu pohľadu, či náhodou už nie sú už v tejto chvíli splnené. Hovoril som o tom vo svojej faktickej poznámke, že ak existuje vláda, ktorá ma tak obrovskú dôveru obyvateľstva, myslím si, že by mal existovať aj istý ambicióznejší plán vyorať hlbšiu brázdu. Možno s tým prídete, zatiaľ v tomto programovom vyhlásení nevidím, rozumiem tomu, že ešte nie sme von z krízy, ale myslím si, že niečo naozaj ambiciózne by tam byť malo, možno niečo v tých praktických návrhoch aj zohľadnené aj z vašej strany a možno si dovolím niektoré návrhy dať aj ja sám. To prvé úplne praktické, bolo to už v tejto našej Národnej rade na debate a myslím, chýbalo tomu nejaký alebo dva hlasy, aby to existovalo, je z oblasti životného prostredia. Zažili sme to, traumu s ťažbou uránu, kedy sme sa konečne zhodli vtedajšia opozícia a koalícia na tom, že keď sa ide ťažiť niečo tak nebezpečné, čo ľudí vyrušuje, že by bolo dobré, aby existovalo prosté hlasovanie obce v ktorej to súvisí a prosté hlasovanie župy, kde sa to súvisí. Myslím si, že nič nebráni, aby v tomto programovom vyhlásení vlády bolo, bol podobný záver pre prípad skládok s nebezpečným odpadom. Je to rovnaký problém, ľudia sa ho boja, v Pezinku sme to zažili, nič nebráni tomuto mechanizmu, keď ho máme pri uráne, môžeme ho mať aj pri nadregionálnych skládkach a môžeme ho mať úplne kľudne aj pri skládkach nebezpečného odpadu. Je tam ambícia vstúpiť do stavebného zákona, takisto nie je dôvod, aby pri veľkých developerských projektoch práve takéto prosté hlasovania zastupiteľstiev, to znamená ľudí, ktorí sú priamo zvolení v tom-ktorom území, prípadne ich mestských alebo župných orgánov do toho dokázali vstúpiť. Inými slovami, aby nie komplikovaným a plným právnych kľučiek procesom rôznych územných plánov pri veľkých veciach ľudia skutočne rozhodli, či chcú, aby tam mali niečo megalomanské postavené. To by nútilo developerov k tomu, aby sa správali priateľsky k ľuďom, a myslím si, že si to po 22 rokoch od revolúcie ľudia skutočne zaslúžia. Téma živnostníkov, resp. malých podnikov, práve idem z kongresu živnostníkov a malých podnikateľov a musím povedať, že chýba mi tu záväzok, ktorý hovorí, že keď niekto má jedného, dvoch, troch zamestnancov, nebolo by celkom férové, keď má niekto úplne rovnaké podmienky ako niekto, kto má tisíc, 2-tisíc, 5-tisíc zamestnancov. Vnucovať týmto ľuďom, že si musia zamestnať účtovníčku, prípadne mzdárku, je podľa mňa veľmi nezodpovedné a brzdiace podnikanie. Inými slovami, ak máme spoločný záujem, a ja na to verím, že ho máme, aby nám klesala nezamestnanosť, a, naopak, rástla zamestnanosť, tak by sme mali konkrétne v skupine živnostníkov a malých podnikateľov výrazným spôsobom uľahčiť v administratíve nielen pri zakladaní tých firiem samotných, ale aj počas celého behu firiem ako takých. Ja si pamätám, keď sme ako prvú spoločenskú zmluvu písali, tak sme ju písali len zo zákona obchodného, nebol s tým problém. Keď sme už robili opravy, museli sme volať právnika a stále to bolo viac a viac zložité, táto ambícia je úplne namieste, lebo si neviem predstaviť nič motivujúcejšieho pre absolventov škôl, ktorých máme vyše tretiny nezamestnaných. Ako to, že keď má niekto dobrý nápad, tak nech idú podnikať, ale nech je to pre nich jednoduché a nech je to pre nich jednoduché nielen pri začiatku, ale nech je to pre nich jednoduché aj počas celého celého fungovania. Myslím si, že nebolo správne, keď sa vôbec plánovali zmeny v odvodoch tak, že sa dávali na roveň živnostníci s podnikateľmi, pardon, živnostníci so zamestnancami, a myslím si, že toto bol krok, ktorému by sme sa mali už nabudúce vyhnúť, lebo mnoho týchto ľudí, ktorí boli strednou vrstvou, tým veľmi trpelo, mne sa to samému vracalo vo volebne kampani a myslím si, že túto sme dlžní isté aj ospravedlnenie, lebo týchto ľudí to výrazne, výrazne vystrašilo. Čo sa týka takých tých ambicióznejších cieľov, našiel som tam jeden a ten je práve pri verejnej správe. Tam mám takú poznámku, že župy, však kolegovia niektorí aj župani tu v sále to dosvedčia, sú v stave prebrať kopu tých krajských kompetencií a kopa z nich je v tejto chvíli zdvojená. Nechcem povedať, že to rovno zajtra, ale je to otázka možno pár mesiacov, kedy také veci ako Krajský školský úrad, ktorý má svoj náprotivok v župe, takisto cestný úrad, keď už máme drážny úrad, sa dá veľmi rýchlo prebrať. Sú to praktické veci, ktoré treba urobiť. A tam nepomôže okrem tohto zoštíhlenia tej štátnej a verejnej správy, nepomôže len to samotné, to zlúčenie, pomôže aj zníženie zbytočnej agendy, lebo v skutočnosti vy nemôžete prepustiť úradníkov, keď zákon vám prikazuje nejakú agendu robiť, a toto považujem za pomerne vážny cieľ, lebo tam narazíte na tak obrovský odpor, v tomto zmysle ja musím povedať, že toto by bol naozaj výrazný cieľ, ktorý by nás posunul dopredu. Takisto si myslím, že tam chýba jeden cieľ, a to ten, že nie je možné, aby tento štát obciam, mestám, župám prikazoval obligatórne výdavky, ktoré nemajú oni sami v rozpočte. Považujem to za zlé, viem, že na sklonku pri debate o daňovom mixe na ministerstve financií vtedajší štátny tajomník Tvaroška a koniec-koncov aj Ivan Mikloš ako minister sa postavili proti tomu, a povedali, že áno, treba to riešiť, lebo nie je normálne, aby zákon prikazoval župe uzavrieť nejakú zmluvu, keď ju nemá schválenú v rozpočte. Bijú sa tam dva zákony, ja nemôžem podpísať niečo, čo nie je v rozpočte, a zároveň nejaký iný zákon mi to prikazuje podpísať. Takisto starostovia sú na tom veľmi podobne, takisto primátori, jednoducho túto anomáliu treba dostať zo života, je to praktický cieľ a bol by som rád, keby si ho vláda dokázala osvojiť. Doprava a infraštruktúra, čerpanie eurofondov, jeden z mála investičných zdrojov externých, ktorý keď nebudeme čerpať, tak budeme mať obrovskú hanbu zoči-voči našim najmä dvom susedom, ktorí sa idú a idú skutočne vynaložiť všetko možné úsilie, aby vyčerpali do posledného centu eurofondy, dokonca troch by som vedel uviesť a ďalej tam vidím pomerne málo ambiciózny cieľ a pomenovaný, toho, čo chceme v rokoch 2014 – 2020 v tom období vyjednať pre Slovensko ako také. Poslednú vec, ktorá si myslím, že je taká bezsporná, je oblasť verejnej dopravy. To znamená tam ťahajú či župy, či štát ťahá zoči-voči súkromným dopravcom za kratší koniec, platíme tam obrovské peniaze. Bolo by dobré, keby mal štát v tomto ďaleko silnejšie nástroje, aby mohol previesť skutočnú integráciu verejnej dopravy. Lebo ľuďom je v zásade jedno, ako sa dopravia, či to bude autami po diaľniciach, alebo verejnou dopravou vo vlakoch, ale skutočnú integráciu verejnej dopravy nemôžete v súčasnom prostredí prakticky nijako vnútiť, môžete s nimi rokovať, ale ubezpečujem vás, tie rokovania sa dejú nie že roky, ale pomaly desaťročia a integrácia verejnej dopravy vždy zlyhá na nejakom konkrétnom súkromnom záujme, lebo neexistuje zákonný nástroj, ako to vyriešiť. Na záver mi dovoľte povedať, že toto programové vyhlásenie vlády nepodporím, lebo sa mi zdá málo ambiciózne, málo konkrétne. Ale som presvedčený, že pokiaľ tieto návrhy a ďalšie praktické, ktoré uľahčia ľuďom priamo v území ich život, tak tieto návrhy určite aj opozícia podporí, lebo je to náš spoločný záujem, je to naša spoločná krajina, raz vyhrá jeden, raz vyhrá druhý, ale tá stopa zostáva spoločná. Ďakujem pekne, všetko dobré vám prajem. (Potlesk.)