Laššáková, Ľubica, ministerka kultúry SR (2018-09-12):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Predkladám na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky do druhého čítania vládny návrh zákona, ktorým sa mení zákon Národnej rady Slovenskej republiky o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov. Krátky exkurz do histórie. Prvá svetová vojna znamenala zásadný obrat v riešení nielen českej, ale najmä slovenskej otázky na troskách rakúsko-uhorskej monarchie, ktorej oba národy boli súčasťou, sa ako optimálne riešenie ukazovalo vytvorenie spoločného štátu. Napriek tomu, že pri jeho vzniku zohral hlavnú úlohu zahraničný odboj, jasný politický program slovenskej budúcnosti dala politická elita na Slovensku, ktorá rozhodla aj o strategickej línii slovenskej politiky, teda definitívny rozchod s Rakúsko-Uhorskom a na základe Woodrowom Wilsonom deklarovaného samourčovacieho práva účasť na utvorení samostatného Československého štátu. Tomuto rozhodnutiu predchádzali aktivity slovenských a českých krajanov v Amerike, koordinácia zahraničného odboja, organizovanie legionárskeho vojska, vytvorenie Československej národnej rady a, samozrejme, diplomatické aktivity Tomáša Garrigua Masaryka a Milana Rastislava Štefánika. Nezávisle od udalostí z 28. októbra 1918, kedy bola v Prahe vyhlásená Československá republika, o čom na Slovensku jeho poprední verejní činitelia nemali informácie, sa 30. októbra 1918 v Turčianskom Svätom Martine stretli takmer z celého Slovenska účastníci deklaračného zhromaždenia, ktoré zvolal politik a advokát Matúš Dula, aby spoločne uvažovali o prihlásení sa k Československému štátu. Účastníci stretnutia prijali návrh deklarácie, ktorú vypracoval Samuel Zoch. Na tomto stretnutí sa dotvorila Slovenská národná rada, do ktorej zhromaždenie zvolilo 25 členov na čele s 12-členným výkonným výborom. V jej mene prijalo zhromaždenie Deklaráciu slovenského národa, ktorou odmietlo právo uhorskej vlády konať v mene slovenského národa, vyhlásilo Slovenskú národnú radu za jediného oprávneného zástupcu konať v jeho mene, žiadalo právo na sebaurčenie na základe úplnej nezávislosti a uzavretie okamžitého mieru. Celý obsah Martinskej deklarácie vyjadroval myšlienku spoločného štátu Čechov a Slovákov. Cesta k vzniku Československa vyvrcholila 30. októbra 1918 prijatím Deklarácie národa slovenského známej aj ako Martinská deklarácia. Tá znamenala štátoprávne oddelenie Slovenska od Uhorska a stala sa jedným zo základných dokumentov samostatného Československého štátu, ktorý utváral a potvrdzoval nový zväzok s českým národom. Deklarácia slovenského národa je jeden zo základných dokumentov konštituovania spoločného štátu, na znení ktorej sa podieľali predstavitelia všetkých slovenských ideových prúdov naprieč celým politickým spektrom. 30. október je v Slovenskej republike ako Deň výročia prijatia Deklarácie slovenského národa zaradený medzi pamätné dni. V roku 2018 si pripomíname 100. výročie prijatia Deklarácie slovenského národa, z dôvodu jej významu pre Slovenskú republiku sa pri tejto príležitosti navrhuje, aby bol 30. október ako deň výročia Deklarácie slovenského národa v roku 2018 štátnym sviatkom. Návrh prerokoval 4. septembra 2018 Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky a 6. septembra Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre kultúru a médiá. Vládny návrh zákona bol prerokovaný v prvom čítaní na 33. schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky 13. júna 2018. Zákon prerokovali Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky a Výbor pre kultúru a média Národnej rady Slovenskej republiky. Uvedené výbory na svojich rokovaniach odporučili vládny návrh zákona schváliť s pozmeňujúcim a doplňujúcim návrhom. Ako predkladateľ sa stotožňujem so spoločnou správou výborov Národnej rady Slovenskej republiky a so schválením pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu tak, ako ho navrhuje pán spoločný spravodajca. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, žiadam vás o podporu predloženého návrhu zákona. Ďakujem.