Drdul, Dominik, poslanec NR SR (2022-10-18):
Ďakujem veľmi pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážené dámy, páni, v prvom rade by som chcel vyjadriť úprimnú sústrasť rodinám obetí, ich priateľom, známym, všetkým, ktorých sa táto strata, nesmierna strata, dotkla či už osobne, alebo sprostredkovane a chcel by som vyjadriť tak symbolicky aj úprimnú sústrasť celej našej spoločnosti, ktorá v týchto dvoch ľuďoch stratila príslušníkov menšiny, ktorú mala chrániť a voči ktorej má dlh a voči ktorej má dlh nielen ako jedinej, takže spoločnosť má obrovský dlh vo vzťahu ku každej jednej menšine, ktorá u nás žije. Či už sú to osoby so zdravotným postihnutím, či už sú to príslušníci LGBTI+ komunity, či už sú to cudzinci, či už sú to Rómovia, jednoducho každý, kto je nejakým spôsobom iný, nemá problém sa za svoj život stretnúť s mnohými prejavmi, ktoré by sme vedeli označiť za netolerantné a nenávistné. Je mi ľúto, že sa naša spoločnosť nachádza v tomto stave. Je mi ľúto, že my politici veľakrát svojimi necitlivo zvolenými slovami, ktoré používame ako zbrane v politickom súboji, prispievame k tomuto stavu. Naozaj ma to mrzí a chcem aj ja svojím osobným príkladom a možno aj prostredníctvom kultivovanosti tohto príspevku sa pokúsiť prispieť k tomu, aby sme raz žili v inom svete, aby sme žili vo svete, kde budeme vedieť spolu hovoriť, kde budeme vedieť byť jeden k druhému ľudský, kde budeme vedieť chápať inakosť ako niečo, čo môže celú spoločnosť obohatiť a nie ako niečo, pred čím sa treba brániť, ako niečo, čo nás ohrozuje, ale ako niečo, z čoho môžeme čerpať, prostredníctvom čoho môžme ako celá spoločnosť ísť niekam ďalej, posunúť sa na vyššiu úroveň schopnosti spolunažívať. Desí ma, že neviem ani len pri takejto téme a pri tejto príležitosti zachovať slušný tón, veľmi ma desí a som z toho naozaj nervózny, že mnohí kolegovia ešte ani pri tejto príležitosti nevedeli nechať stranou politikárčenie, nevedeli nechať svoje obvyklé evergreeny a rozdeľovanie spoločnosti bokom, nevedeli prekonať svoju osobnú malosť. Je mi to naozaj veľmi ľúto. Aj touto cestou by som sa chcel ospravedlniť za všetky urážky a nenávistné prejavy, ktoré v tejto rozprave od mnohých kolegov odzneli vo vzťahu ku ktorémukoľvek príslušníkovi ktorejkoľvek menšiny. Musím jednoznačne uviesť, že aj ja som za svoj život ako príslušník menšiny zažil rôzne prejavy, či už to odsudzovanie, či už to bolo nazeranie zvrchu, či už to bolo možno aj šikanovanie, alebo diskriminácia na základe zdravotného postihnutia, ale môžem vám povedať, že takéto skúsenosti by ste mať nechceli, môžem vám povedať, že príjemné pocity to neboli a môžem vám povedať, že tieto moje skúsenosti sú pre mňa veľmi silným mementom a veľmi silným nejakým bodom, nejakým majákom, nejakým, nejakou červenou vlajkou, red flagom hovoriacim o tom, ako sa ja v živote nechcem k iným ľuďom, ktorí sú nejakým spôsobom odlišní a iní, správať. A na záver mi dovoľte vyjadriť takú moju osobnú túžbu. Chcem iný svet. Chcem, aby sme sa nejako neuspokojili s tým, že prijmeme uznesenie, aby sme si nepovedali, že to stačí a že ďalej netreba nič robiť a veď sme si porozprávali a tak nejak je to fajn. Chcem, aby sme vedeli počúvať, aby sme vedeli prijímať odlišnosť bez odsudzovania, bez ohľadu na jej druh, chcem viac ľudskosti. Dúfam, že sa tam raz dostaneme. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)