V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-03-17):
A. Blajsko, poslanec: ... sociálnej pomoci a zamestnanosti a uvedenie vývoja štatistických ukazovateľov za mesiac január aj tohto roku. Treba však povedať, že popisovanie vybraných zmien slúži podľa môjho názoru najmä tomu, aby sa dospelo k záveru, že sociálna situácia rodín a dôchodcov sa dramaticky nezhoršuje v tomto roku. Ba dokonca na reformných krokoch v daňovej oblasti a pomoci rodinám s deťmi budú tieto rodiny aj profitovať. Je veľmi pozoruhodné a zaujímavé, že na obhajobu správnosti reformných krokov, najmä v oblasti sociálnej pomoci a zamestnanosti, si vláda zobrala na pomoc aj takú inštitúciu, ako je OECD. V tomto smere sa v správe veľmi široko prezentujú konštatovania a závery OECD, s určitými závermi dokonca aj súhlasím, najmä v dôraze na stimuláciu pracovať, v impulzoch na vytváranie nových pracovných príležitostí, v akcente na vytváranie spravodlivejšieho sociálneho systému, čiže v tomto možno vcelku súhlasiť. Treba však poukázať na to, že aj OECD prezentuje niektoré také závery a konštatovania, ktoré nie sú celkom pravdivé. Ja osobne tvrdím, že nie sú ani opodstatnené. Vážnejšie výhrady máme voči konštatovaniu, že sociálny systém do roku 2003 bol nespravodlivý v tom, že zabezpečoval sociálnu pomoc bez primeranej kontroly, čím umožňoval časté a rozšírené zneužívanie systému. Ale za toto predsa zodpovedala exekutíva, výkon štátnej správy. Myslím si, že to nie je dôvod na to, aby sme postihovali týmito opatreniami tých, ktorých sa to bytostne dotýka. Taktiež s výhradami vnímame aj záver OECD, že zníženie dávok sociálnej pomoci sa týka len práceschopných osôb, ktoré zostávajú dobrovoľne nezamestnané. Takouto interpretáciou nevyhnutnosti reformných krokov vo vzťahu k zamestnanosti a sociálnej pomoci sa vytvára obraz o Slovensku, že sociálne odkázaní občania sa v zásade zhodujú s osobami práceschopnými, ale dobrovoľne nezamestnanými, ktorí nechcú pracovať, ako aj to, že na Slovensku nekontrolovaný systém sociálnej pomoci umožňoval jeho časté a rozšírené zneužívanie. Nemožno sa preto ani čudovať, že Európska únia sa bráni otvoreniu trhu práce, pokiaľ je aj samotným OECD takto hodnotené, pokiaľ ide o subjekty sociálnej pomoci, ako aj zamestnanosti. Popri uvedených výhradách voči konštatovaniu OECD treba poznamenať, že aj OECD poukázalo na možné nepriaznivé sociálne a politické dopady reformného procesu. Oni to tam konštatovali v nejakom krátkodobom horizonte, ktoré by mali pomôcť prekonať rastové impulzy a novo vytvárané pracovné príležitosti. Rovnako OECD poukázalo na skutočnosť, že dôsledky odvážneho reformného programu na životné podmienky nízko kvalifikovaných a dlhodobo nezamestnaných osôb vzbudzujú oprávnené obavy, ktoré sme už aj zažili. Tak ako v prvej správe aj pri  súčasnej správe ekonomických dopadov prijatých ekonomicko-sociálnych zákonov na mladé rodiny a dôchodcov treba poukázať na to, že správa sa predovšetkým orientuje na hodnotenie príjmov rodín vrátane dôchodcov, pričom v oblasti výdavkov využíva predovšetkým agregované ukazovatele miery inflácie vo všeobecnej rovine, respektíve s určitými odchýlkami všeobecnej miery inflácie vo vzťahu k miere inflácie pri domácnostiach  dôchodcov a nízko príjmových domácnostiach. Predpokladali sme, že dopad na reálny život, sociálnu situáciu mladých rodín, ale aj rodín dôchodcov sa bude primerane a zodpovedne analyzovať aj v súvislosti so štruktúrou a váhou jednotlivých výdavkov v oblasti spotrebného koša. Pokiaľ sa bližšie neanalyzujú totižto tieto dopady na výdavky domácností, dochádza jednoznačne k zjednodušeným záverom, že v roku 2004 sa nič dramatické ozaj nestane. Treba zdôrazniť, že správa sa nezaoberá všetkými dopadmi, ktoré vyplývajú z ekonomicko-sociálnych zákonov. Myslím predovšetkým dopady vyplývajúce zo zákona o sociálnej pomoci, pán minister Kaník, prosím, reštrikcie v príspevkoch na kompenzáciu dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia, napríklad kritériá na posudzovanie miery funkčnej poruchy, zrušenie príspevku na barly a tak ďalej, ale aj zo zákona o prídavku na dieťa zrušením príspevku k prídavku na dieťa, lebo vznikli takto určité skupiny, a sú početné, ktoré nemajú v žiadnom prípade nárok si uplatniť možnosť bonusu trebárs 400 korún. Tie skupiny sú napríklad osamelá matka s hendikepovaným dieťaťom doma, ja neviem dôchodca, ešte pokiaľ má vyživované deti doma, môže to byť ale aj matka, študentka na vysokej škole, proste je niekoľko vážnych skupín, u ktorých nám asi všetkým ide, že to treba napraviť akýmsi spôsobom. Vrátil by som sa trochu k tomu, čo tu už zaznelo aj od vás, pán minister Kaník, že pokles občanov v hmotnej núdzi bol razantný, tvoril v minulom roku 13 percent, len nesmieme zabudnúť na jednu vec, že v roku 1999 to bol nárast temer 30 percent, čiže stále tá skupina občanov v hmotnej núdzi je strašne vysoká, teda veľká a robí to vážne problémy aj v ekonomike a hlavne v ich existencii. Aj z tých údajov, ktoré sa v správe uvádzajú, vyplýva, že realizované reformy výraznejšie nezlepšujú sociálnu situáciu nízko príjmových rodín a znevýhodňujú rodiny s viacerými deťmi. Vytvoril sa model, v rámci ktorého sa uplatnil princíp väčšej solidarity sociálne odkázaných skupín občanov s občanmi s nadpriemernými príjmami. Bolo by dobré sa zaoberať aj možným príjmom motivačného príspevku na zlepšenie sociálnej situácie rodín. Predovšetkým treba zhodnotiť efektívnosť tohto nástroja vo väzbe na reálne možnosti zapojenia väčšieho počtu nezamestnaných v regiónoch a obciach postihnutých vysokou mierou nezamestnanosti. Totižto aj od pána podpredsedu vlády zaznelo to aj včera, aj dnes, že sme zrazu vytvorili 80-tisíc pracovných príležitostí. Ja s tým nemôžem celkom súhlasiť, lebo ak ide o aktivizáciu k zamestnávaniu, tak to je dobré, je to motivačný nejaký princíp niečo urobiť, aj keď som odkázaný, ale ja to pokladám za virtuálnu určitú realitu a poviem to na príklade. Pán minister práce, vy sa vyjadrujete mnohokrát, aj v televízii som to počul, že vy chcete motivovať týchto ľudí preto, aby sa naučili pracovať. Aby proste prejavili záujem a motivovali sa tak, aby všetky zdroje získavali z práce. Čiže, dáte im udicu, ten príklad, naučíte ich chytať ryby, naučíte ich pracovať, alebo oni sa teda naučia a budú sa sami aktivizovať. No a súvisí to s druhým vyjadrením pána podpredsedu vlády, že ja som tu vyhlásil, že štát je zodpovedný za to, aby vytvoril určité podmienky na sebarealizáciu potom tých občanov. Tak aby to bolo správne pochopené. Mne ide o to, že 560-tisíc ľudí v hmotnej núdzi, ktorých máme, asi ťažko im dáme udice k veľkému rybníku, kde máme len 1 000 rýb. Proste my musíme v jednote celá vláda vytvoriť také adekvátne podmienky, aby to títo ľudia mohli zvládnuť, lebo ináč je to virtuálne. Je to nesplniteľné. Čiže na toto som myslel aj včera, aj dnes, keď to znova pripomínam. Pri hodnotení výšky dávok sociálnej pomoci v hmotnej núdzi vidíme zásadný problém v tom, že základné dávky sociálnej pomoci nie sú naviazané, respektíve odvodené od výšky životného minima. Ich konštrukcia je postavená tak, že znevýhodňuje rodiny s väčším počtom detí. Treba brať do úvahy, že aj rodinám s väčším počtom detí môže zabezpečiť riadnu starostlivosť o deti. Samotná správa priznáva, že v roku 2004 dôjde k zníženiu reálnej hodnoty dôchodkov o viac ako 1 percento alebo 1 percento, 1,7. Preto treba počítať aj so zhoršením ich sociálnej situácie. Z úrovne vlády som tiež počul odporúčania, že sa môžu zamestnať. Niekde je to možné a niekde nie. Proste nebral by som to ako reálny fakt, že dôchodca si môže vylepšiť svoju situáciu, keď je na hrane svojich príjmov. Prognóza vývoja makroekonomických ukazovateľov na roky 2005 a 2007 sa zaradila s účelom, aby vyvolala pocit, že po roku 2004 nastane obdobie priaznivého vývoja ekonomických ukazovateľov, ktoré vytvoria predpoklad zlepšenia sociálnej situácie obyvateľstva. Treba však poznamenať, že ani priaznivý vývoj ukazovateľov nespôsobí veľmi výrazný obrat na trhu práce, vývoj miery nezamestnanosti, novo vytvárané pracovné miesta. Dovoľte mi ešte na záver môjho vystúpenia vám odcitovať veľmi krátky list, kde sa potvrdia  moje slová, ktoré som tu teraz predniesol. Píše mi otec rómskej rodiny, je z Bardejova, býva vedľa o tri baraky v paneláku ako ja. Sťažnosť. Prepáčte, budem to tak čítať, ako je to napísané. „Sťažnosť na ministra sociálnych vecí a rodiny pán Kaníka. Sťažujem sa na vás,“ písal to vám, ale dal to mne, „z toho dôvodu, že sme šesťčlenná rodina, ktorá poberá sociálnu dávku 5 500 Sk a príspevok na bývanie 1 300 Sk. Takže dokopy to máme 6 800 Sk, z toho musíme platiť nájom 6 937 korún plus plyn 300 korún, na ktorý nám chýba ešte 440 Sk. Z kadiaľ ich máme vziať? Ani neviem, či mám zaplatiť nájom, alebo uživiť šesťčlennú rodinu, z toho ešte kupovať pomôcky do školy a oblečenie.“ Poznám tú rodinu, starajú sa riadne o deti, proste je to slušná rómska rodina. „Každodenne chodíme hľadať zamestnanie. Čože, dávate aktivačný príspevok 1 500 Sk, keď z toho nevyžijeme. Skúste vyžiť vy z týchto peňazí. Nielen teraz si hľadáme zamestnanie, ale je to už viac ako jeden a pol roka. Všade, kde chodíme, nemajú pre nás prácu. Pracoval som 14 rokov ako obuvník, kým nás neprepustili. Potom som pracoval v Českej republike dva roky. Odvtedy si hľadám prácu. Prečo sa zaoberáte len Rómami v obciach, ktorí neplatia nájom, len elektriku? Však aj v meste treba niečo riešiť, lebo nemáme z čoho platiť nájom a na živobytie nemáme ani halier. K tomu vám dodávam zdokladovanie o platení môjho nájomného. Prosím vás rýchlo o riešenie a za porozumenie vám ďakujem. Čakám na vašu odpoveď.“ Dal mi aj tie bloky o platbách a vážne tá situácia je neriešiteľná. Pýtal som sa v meste. Je riešiteľná situácia, keď nezaplatí byt? Logicky bude deložovaný z bytu. Mesto nemá žiadne riešenie. Nejaké bývanie náhradné alebo podobne a sú tam štyri školopovinné deti, o ktoré sa riadne stará. Dostali sme sa v tomto jednoduchom liste k tej pravde, o ktorej sme aj včera, aj dnes polemizovali. Ja vám, kolegyne a kolegovia, ďakujem za pozornosť.