Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2013-10-23):
Ďakujem, pani predsedajúca. Vážený pán minister, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, mne trošku nevyšiel krok, keďže sme pri tejto športovej téme, pri faktickej, tak si dovolím veľmi telegraficky naznačiť ten problém. Som veľmi rád, že do debaty sa zapojili odborníci na čísla a odborníci teda z praxe, ktorí to organizovali a organizujú. A nedalo mi ešte z jedného dôvodu nehovoriť k tomu, keďže ja som vyrastal a bývam v tej často tu spomínanej Trnave, dvesto metrov od štadióna, či už teda hokejového alebo teraz nanovo stavaného futbalového. A presne v tej miere, keďže ja som v susedstve štadióna prevádzkoval trnavský amfiteáter, tak ja aj z tejto miery chcem sňať pomyselný klobúk, že sa s témou chuligánov alebo tých, ktorí chcú a majú nejaké dôvody a predpoklady na to, aby narúšali podujatie, z môjho pohľadu aj kazili robotu niekoho iného, futbalových trénerov, organizátorov podujatí a podobne a používali tieto fóra na prezentáciu nie celkom spoločensky vhodných skutkov, mali sme s tým v Trnave obrovské problémy od zákazu predaja alkoholických nápojov v okolí štadióna, v najbližších uliciach, potom sa rozšírili na centrálnu mestskú zónu a podobne, čiže či už samosprávy alebo hocikto aj samotní organizátori sa snažili vysporiadať po svojom, s týmto nedobrým fenoménom. Preto je dobré, že prichádza k tomu dáždniku, k tej potrebnej miere legislatívy, ktorá v tejto oblasti je potrebná. A som veľmi rád po štúdiu tejto normy, že či už dôvodová správa alebo aj samostatné paragrafové znenie javí prvky odbornosti, a to v tom, že naozaj sa ide po gro problému, kde by sa mohol problém odstrániť, sanovať niektoré nedobré javy, im predchádzať. Nejdem tak do hĺbky. Turistické chodníky som si nevšimol. A som rád, že máme v klube aj takýchto ľudí, ktorí odhaľujú iné veci. Mňa, to som spomínal vo faktickej poznámke, zaujali dve absolútne praktické veci. Viem, že existuje nejaká miera predpredaja a podobne, ale úplne z iného pohľadu k tej arbitrárne stanovej 300-dušovej, 300-ľuďovej hranici pri podujatí, ktorá potom generuje otázky, či to má byť pri všetkých podujatiach, u šachistov, či aj neviem u koho, má to potom ambíciu taxatívne to vymedzovať a hrať sa telom toho zákona, ktorý má mať všeobecnú platnosť, má byť preventívny a má sa vysporiadať s problémami vcelku vo všeobecnej platnosti. Žiadnu inú možnosť ako legislatívci nemáme. Preto by som sa skôr prihováral k tomu, aby sme nešli do zložitých definícií, o ktoré podujatia má ísť, ale aby sme skutočne odstránili túto hranicu a zvolili ten mechanizmus rozdeľovací nie podľa množstva a počtu ľudí, ale podľa zainteresovanosti možného organizátora. A to znamená, miera jeho zodpovednosti pri organizovaní by bola pretavená v nejakých, nazvem to teraz veľmi pracovne, sankčných mechanizmoch. Takže ak by zákon predpokladal nejakú mieru povinnosti, ktorú má organizátor urobiť aj pri nule, proste príde mu tam jeden návštevník, by bola hranica rovnaká, ale vyššia miera pokút, sankcií a podobne by nastúpila, ak by toto nejakým spôsobom nedodržal alebo by si povedal, že na jeho typ podujatia toto on nepotrebuje. Myslím si, že títo ľudia pri organizácii podujatí, ktoré budú robiť, budú citlivo zvažovať, že zákon ak predpokladá teda nejakú mieru sankcie a oni dodržia, urobia to, čo zákon od nich chce, či nebudú pristupovať, aj keď sa stane nejaký incident, k tomu omnoho mäkšie, ako keď toto neurobia. Má to aj okrem teda zákonom predpokladaných dôsledkov možno aj jeden manažérsky rozmer. To znamená, že on presne vie, že v rámci obdobia, keď chce tie podujatia robiť, má takýto a takýto rozpočet a ten rozpočet vie použiť, ak sa bude jednať o zápas medzi, teraz si naozaj vymyslím, neviem, či oni hrajú v tých istých ligách, Cíferom a Borovou, a nikdy nemá prečo prísť k nejakému incidentu, tak tam tú organizačnú službu nedá. Ale keď to bude Borová verzus Ružindol a je tam proste nejaká blízkosť a bude tam nejaké miestne derby a ultras a môže tam prísť aj pri počte 70 ľudí, ktorí tam prídu, k nejakému incidentu, tak ten organizátor proste zvolí niečo v zmysle predchádzania tomu, aby sa takéto niečo nestalo. A zákon ho týmto v podstate bude chrániť, že keďže dodržal tú literu zákona, tak k sankcionovaniu z hľadiska organizátora bude omnoho nižšie. Je to podľa mňa aj z hľadiska potom jednoduchosti toho zákona, kde nemusí byť presne taxatívne vymedzované, o ktoré ide podujatia, športy, hranice. A, samozrejme, pri veľkých podujatiach sa toto bude absolútne predpokladať, pretože tá miera hranice bude stúpať. Toto ako konštrukt by vyhovelo. Druhá miera v rámci teda nejakého toho sankčného mechanizmu by mohla byť v miere recidívy, že ak sa to stane, aj opakovane, teda ten organizátor stále nebude dodržiavať tú potrebnú mieru, ktorú zákon na naňho kladie, tak môže prísť k omnoho väčším sankciám, možno aj k odňatiu možnosti organizovať takéto podujatia a podobne. Druhá alebo posledná vec, aby som sa zmestil do zamýšľaného časového rozsahu. Rovnako možno z toho liberálneho pohľadu cítim, aby sme trestali presne tých, ktorí sú pôvodcom tohto nedobrého správania, tohto zla, čiže tých konkrétnych výtržníkov, veľmi súhlasím s vylúčením takýchto ľudí pri organizátoroch športových podujatí, ktoré máme na stole, a, niekto to tu spomínal, možno aj všeobecných iných podujatí, aby sa nemohli počas 5-ročného obdobia toho zúčastniť alebo zúčastňovať (takýchto podujatí), lebo myslím si, že ostatné mechanizmy v tomto by zlyhávali, respektíve pri predražovali zbytočne služby, ktoré by mali byť spojené s organizáciou týchto podujatí. Takže v rámci filozofie a prvého čítanie je tento zákon z môjho pohľadu zrelý na podporu, keď to poviem rýchlo. A veľmi radi a veľmi rád ho posuniem do druhého čítania. A dúfam, že pri mechanizmoch ktoré tu padli, bude potrebná miera otvorenosti a príde možno v tých najvypuklejších problémoch k nejakému tomu posunu. Ďakujem za pozornosť.