M. Pado, poslanec: (2007-05-15):
Táto novela je veľmi kratučká. Ja som mal vystúpenie k tejto novele, keď sa hovorilo o skrátenom legislatívnom konaní, ktorá vyvolala takú trošku možnože kontroverziu. Ale myslím si, že čokoľvek, čo je povedané pre dobro veci, nie je problém, ak aj to vyvolá nejaké nedorozumenie. Chcel by som sa, dámy a páni, len veľmi krátko venovať dvom veciam. Prvá vec je novela § 39 ods. 1, kde za slová „sledovanie osôb a vecí“ sa vkladajú slová „monitorovanie osôb a dopravných prostriedkov“. Chcem upozorniť na to, že právny poriadok Slovenskej republiky ani tento predmetný zákon, ani iné, hoci len interné predpisy ministerstva vnútra nepoznajú pojem monitorovanie osôb a dopravných prostriedkov. Keď sa zamyslíme nad významom slova monitorovanie, stačí, že si zoberieme to, čo dostávame každý deň z Národnej rady, monitoring médií. Môže to v nás evokovať veľmi jednoduchý moment. Monitorovanie znamená vytváranie plastického a verného obrazu o tom, čo sa v ten moment alebo v ten deň udialo. A pokiaľ sa sústredíme na osobu, tak je to plastický obraz o tom, čo sa danej osoby týka, počnúc jej pohybom, počnúc telefonátmi, počnúc elektronickou poštou cez bežnú poštu a stretnutia s kýmkoľvek. Toto je všetko možné zahrnúť pod slovo monitoring. A ja sa pýtam: Ak dneska v kruhoch vládnej koalície je výrazný odpor voči novele zákona o telekomunikáciách, kde by práve telekomunikačné služby mali byť monitorované bez súhlasu súdu, nechce nám dneska niekto podsunúť a vlastne v rámci tejto novely schváliť čosi, čo je ďaleko viac ako monitoring komunikácie, či už v hovorovom slove alebo v písomnej komunikácii? Nie je mi celkom jasné, prečo predkladateľ, ak už dáva pojem monitoring, ho nevysvetľuje. A pre mňa nepostačuje vysvetlenie charakteru, že je možné to upraviť v interných predpisoch ministerstva vnútra. Interný predpis má iné pravidlá, ako má legislatívna norma všeobecnej právnej sily, to znamená zákon Slovenskej republiky. Ak sa niekto odvoláva na Schengenský dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda, zo 14. júna 1985, ja si dovolím prečítať čl. 99, ktorý je tým článkom, ktorý by mal byť dôvodom na to, aby sme monitoring do nášho zákona zaviedli. Úradný vestník Európskych spoločenstiev z 22. 9. 2000, Schengenský dohovor, ktorým sa vykonáva Schengenská dohoda zo 14. júna 1985, čl. 99, znie: „1. Údaje o osobách alebo vozidlách podľa predpisov vnútroštátneho práva zmluvnej strany vyhlasujúce pátranie budú zaznamenané pre registráciu podliehajúcu zvláštnemu režimu alebo cielenej kontrole podľa odseku 5. 2. Pátranie tohto druhu je prípustné pre trestné stíhanie alebo pre odvrátenie nebezpečenstva pre bezpečnosť obyvateľstva, ak a) sú dané konkrétne dôvody k predpokladu, že dotyčná osoba v značnom rozsahu plánuje obzvlášť závažné trestné činy alebo sa ich dopustila, b) z celkovej charakteristiky dotyčnej osoby najmä na základe doteraz spáchanej činnosti možno očakávať, že sa táto osoba i v budúcnosti dopustí obzvlášť závažných trestných činov. 3. Pátranie je ďalej prípustné z podnetu príslušných úradov zodpovedných za bezpečnosť štátu, pokiaľ to dovoľuje vnútroštátne právo a pokiaľ skutočne existujú dôvody pre to, že informácie uvedené v odseku 4 sú potrebné na odvrátenie závažného nebezpečia zo strany dotyčnej osoby alebo iného závažného nebezpečia pre vnútornú alebo vonkajšiu bezpečnosť štátu. Zmluvná strana vyhlasujúca pátranie je povinná toto konzultovať vopred s ďalšími zmluvnými stranami. 4. Na základe registrácie podliehajúcej zvláštnemu režimu môžu byť pri hraničných kontrolách a iných policajných a colných kontrolných opatreniach vo vnútrozemí úplne alebo čiastočne vyžiadané nižšie uvedené informácie, môžu byť odovzdané úradu, ktorý pátranie vyhlásil, a) zadržanie hľadanej osoby alebo vozidla, b) miesto, čas alebo dôvod kontrolného opatrenia, c) cesta, ktorú dotyčná osoba absolvovala, a jej cieľ, d) spolucestujúce osoby alebo pasažieri, e) používané vozidlo, f) prevážané veci, g) okolnosti počas zadržania osoby alebo vozidla. Pri zisťovaní týchto údajov treba dbať na to, aby nedošlo k ohrozeniu operatívneho charakteru daného opatrenia.“ Dámy a páni, to je citácia čl. 99, na ktorý sa často spracovávatelia odvolávajú ako na nutnosť,  prečo je potrebné zahrnúť do § 39 aj monitoring osôb a motorových vozidiel. To, čo je  tam uvedené, sa ničím nelíši od toho, čo je dnes v kompetenciách v rámci sledovania teda Policajného zboru, to, čo už dnes v rámci operatívno-technických prostriedkov existuje. Ja sa teda pýtam, prečo má byť monitorovanie bez presnej špecifikácie, o čo ide, prečo ak už chceme dať monitoring, sa nemôžeme odvolať na čl. 99, na ktorý sa odvolávame, ale nechceme to uviesť do zákona? Ja som na rokovaní výboru pre obranu a bezpečnosť predložil pozmeňujúci návrh, ktorý práve toto riešil. Samozrejme, okolnosti sa majú tak, že to nemohlo prejsť. A preto tento pozmeňujúci návrh predložím aj teraz v druhom čítaní. Zároveň môj pozmeňujúci návrh súvisí ešte s 2. bodom. A to je novela ustanovenia § 69c, kde ide o poskytovanie údajov osobám, o ktorých sú spracované osobné údaje. A hovorí sa tam, že Policajný zbor poskytne žiadateľovi informáciu o spracovaných osobných údajoch. A v prípade informácií spracovaných v Schengenskom informačnom systéme v rozsahu, ktorý neohrozí plnenie úloh Policajného zboru vyplývajúcich z Medzinárodného dohovoru, odkaz je tam na 18aa, to znamená práve túto dohodu. Na záver, dámy a páni, mi dovoľte postaviť jednu otázku: Prečo je dôležité sem zahrnúť monitoring? Pýtam sa, aká je spoločenská objednávka na takúto novelu zákona. Všetky dostupné správy Slovenskej republiky, či ide o správy Slovenskej informačnej služby, Policajného zboru alebo iných spravodajských služieb, hovoria jasne o tom, že Slovensko nie je priamym terčom teroristických útokov a nie je priamo nimi ohrozené, Slovensko sa vôbec nepohybuje v okruhu krajín, ktoré by boli takto ohrozené. Pýtam sa na to teda. Nech už tu raz niekto vystúpi a povie tu dôvod. Ten dôvod je z môjho pohľadu absolútne jasný. Monitoring bez klasifikácie, bez udania, o čo vlastne ide, bez odôvodnenia znamená akékoľvek informácie o komkoľvek, kedykoľvek, za akýchkoľvek podmienok a akýmikoľvek prostriedkami. A musím povedať, že sa posledné obdobie minimálne 17 rokov, verím, sme na takéto praktiky v Slovenskej republike už zabudli. A ja by som bol veľmi nerád, aby sme sa vracali do obdobia ďaleko, ďaleko, ďaleko pred rok 1989. Verím, dámy a páni, že si toto uvedomíte a pozmeňujúci návrh podporíte, pretože ide o pozmeňujúci návrh pre občanov tejto krajiny, aby naozaj svojvoľne nebolo možné odpočúvať, sledovať, monitorovať, kedy sa niekomu zachce. Ďakujem pekne za pozornosť.