Galko, Ľubomír, poslanec NR SR (2013-02-13):
Pán minister, počúvajte, bude sa vám to hodiť, ste povedali, že vás zaujímajú dobré návrhy. Musíte niečo zniesť, však v kľude. Predmet obstarávania znie: Poskytovanie konzultačných a poradenských služieb v oblasti verejného obstarávania, nie samotný výkon verejných obstarávaní. Obstarávateľ tak požaduje dokladovať prax neprimeranú predmetu zákazky. Toto však samotné až taký veľký problém nie je, väčším problémom je samotná prax požadovaných expertov. Tak po prvé, expert č. 1 musí mať prax vo verejnom obstarávaní minimálne 10 rokov, ale zákon platí od roku 2006, a teraz máme rok 2013. Áno, je pravdou, že pred rokom 2006 platil akýsi kvázi zákon o verejnom obstarávaní, avšak ten sa nedal s verejným obstarávaním, aké platí v európskom priestore, ani porovnať. Totižto postupy obstarávania pred rokom 2006 boli diametrálne odlišné od tých po roku 2006. Preto aj po prijatí zákona v roku 2006 došlo v našej histórii snáď k najmasívnejšiemu preškoľovaniu odborných osôb, odborne spôsobilých osôb. Je to, ako keby sme porovnávali dvojplošník s Concordom. Navyše povinnosť vykonávať elektronické aukcie pri nadlimitných zákazkách platí až od 1. apríla 2011, teraz je február 2013. Koľko nadlimitných obstarávaní vyhlásených po 1. 4. 2011 až dodnes sa realizovalo elektronickou aukciou? Veľa toho nebolo. A pokiaľ si pozrieme do Vestníka verejného obstarávania, identifikujeme len veľmi málo, jeden, dva subjekty, čo majú takúto prax. Rovnaké je to aj s expertom č. 2. To znamená, že toto sú veľmi diskriminačné podmienky, ktoré ukazujú na jedného dodávateľa. Pokiaľ by sa však jednalo o podlimitnú zákazku, tak v tomto konkrétnom prípade by Úrad pre verejné obstarávanie nariadil zrušenie celej súťaže. Teraz však skúsime opísať postup uchádzača, ktorý si vyžiadal v tomto prípade súťažné podklady. Po zoznámení sa so súťažnými podmienkami vyhodnotil uchádzač, že sú diskriminačné, a poslal verejnému obstarávateľovi žiadosť o nápravu v tom zmysle, že poukázal na skutočnosť, že verejný obstarávateľ požaduje dokladovať prax experta desiatimi rokmi a minimálne desiatimi elektronickými aukciami na nadlimitnú zákazku. Uchádzač požadoval od obstarávateľa, aby akceptoval experta s desaťročnou praxou, s vykonanými desiatimi elektronickými aukciami na podlimitnú zákazku. Argumentoval tým, že proces elektronickej aukcie v prípade nadlimitnej a podlimitnej zákazky je rovnaký, nakoľko sa pri ňom uplatňuje § 43 zákona o verejnom obstarávaní a ten je spoločný pre oba postupy. Ďalej uchádzač namietal aj experta č. 2 s tým, že požadoval od obstarávateľa, aby uznal prax 10 rokov a minimálne desať podlimitných zákaziek. Totižto podlimitná zákazka sa od nadlimitnej zákazky líši len tým, že sa pri nej vypisuje formulár do európskeho Vestníka pre verejné obstarávanie a následne do národného vestníka. Má o troška dlhšie lehoty, ale procesne je prakticky rovnaká. Obstarávateľ však námietku uchádzača v plnom rozsahu zamietol a napísal mu, že má využiť kapacity tretej osoby. Uchádzač nemá voči tomuto postupu verejného obstarávateľa opravný prostriedok a nemôže sa ani obrátiť na Úrad pre verejné obstarávanie, nakoľko tento o podprahových zákazkách nerozhoduje. A tak uchádzač, hoci mohol byť lacnejší a aj kvalitnejší, nakoniec nepodá súťažnú ponuku. Postup verejného obstarávateľa bol však príkro diskriminačný. Skutočnosť hovorí o tom, že proces elektronickej aukcie je úplne identický pre akýkoľvek postup alebo druh verejného obstarávania a podlimitná zákazka sa od nadlimitnej líši iba vo veľmi malých rozdieloch, ktoré tu ale prezentovať nebudem. V súčasne platnom zákone, ako aj v predloženom návrhu sa však takýto postup verejného obstarávateľa nerieši. Pokiaľ by niekoho zaujímalo to bližšie, tak toto nebol teoretický príklad, tento postup je zadokumentovaný a vieme ho celý predložiť. Navyše predmetné obstarávanie nájdete vo Vestníku verejného obstarávania pod číslom, ja to tu odcitujem, 08755WYS vo Vestníku verejného obstarávania č. 141/2012 zo dňa 25. júla 2012, ale podobných príkladov tam nájdete viac. Problém č. 3: Žiadosť o nápravu a inštitút námietky, § 33 ods. 11 bod 5 a 6, § 42 ods. 6 písm. c), § 136 ods. 1, 3 a 5 bod 23, 24 a 25, § 138 ods. 3 a 4 bod 29, § 138 ods. 5 bod 30, § 138 ods. 12 bod 37, § 139 ods. 2 bod 48, § 139 ods. 7 až 10 bod 51. Inštitút námietky, ako aj inštitút žiadosti o nápravu sú veľmi zložitými časťami v platnom zákone, avšak návrh, ktorý bol predložený, celú situáciu v niektorých častiach ešte jemne komplikuje. Zjednodušene môžeme povedať, že v súčasnosti v platnom zákone môže uchádzač podať žiadosť o nápravu verejnému obstarávateľovi, a pokiaľ mu verejný obstarávateľ nevyhovie, resp. vyhodnotí jeho žiadosť o nápravu ako neoprávnenú, má uchádzač možnosť podať námietku, a to prostredníctvom Úradu pre verejné obstarávanie. Aby úrad o námietke rozhodol, musí uchádzač zložiť na účet Úradu pre verejné obstarávanie kauciu, inak Úrad pre verejné obstarávanie o námietke nerozhodne. Lehota na vydanie rozhodnutia je 30 dní. Podľa tohto návrhu však uchádzač nebude môcť podať žiadosť o nápravu prostredníctvom verejného obstarávateľa, ale rovno námietku. Návrh zákona hovorí, že uchádzač musí podať priamo námietku na Úrad pre verejné obstarávanie proti výberu záujemcov v užšej súťaži proti vylúčeniu uchádzača, záujemcu alebo účastníka a proti vyhodnoteniu ponúk alebo návrhov. Uchádzač tak teda nebude môcť v týchto prípadoch využiť žiadosť o nápravu, ale bude musieť podať námietku na Úrad pre verejné obstarávanie s tým, že ak chce, aby úrad o námietke rozhodol, bude musieť zložiť kauciu, ktorá sa v rámci podmienok stanovených v zákone stane príjmom štátneho rozpočtu. Samozrejme, za určitých okolností. Uchádzači, resp. možno budúci schopní a kvalitní dodávatelia tak z dôvodu, že nebudú chcieť prísť o finančné prostriedky, námietku jednoducho nepodajú. Tým sa proces výberu dodávateľa vo verejnej súťaži stane menej transparentným, keďže z dvojstupňového revízneho postupu sa stane jednostupňový a navyše podmienený zložením kaucie. Toto by mohlo byť zdrojom komplikácií v budúcich procesoch verejného obstarávania. V podstate možno povedať, že aj v prípade navrhnutého postupu námietok ide o zjednodušenie procesu. Tento však nie je úplne v súlade s európskymi pravidlami týkajúcimi sa verejného obstarávania. Ich uplatnením by sa mohlo riskovať zastavenie čerpania eurofondov. Po novom by mohol Úrad pre verejné obstarávanie rozhodnúť o podpise zmluvy i v prípade, že boli vznesené námietky, pokiaľ to tak vyžaduje verejný záujem, a tak obstarávateľovi povoliť podpis zmluvy. V rámci tohto návrhu treba povedať, že čo je vyšší verejný cieľ: dodržiavanie čestnej hospodárskej súťaže a transparentnosti vo verejnom obstarávaní alebo čerpanie eurofondov? Treba si uvedomiť, že pokiaľ sa pochybí v procese verejného obstarávania a Európska komisia takéto pochybenie zistí, bude Slovensko príslušné európske peniaze v budúcnosti vracať. Bolo by preto vhodné inštitút žiadosti o nápravu ponechať nezmenený a až v prípade, že by verejný obstarávateľ nevyhovel žiadosti o nápravu, by mohol uchádzač pristúpiť k námietke podanej na Úrade pre verejné obstarávanie. Zároveň odporúčame prepracovať inštitút námietky tak, aby nebol v konflikte s európskymi pravidlami verejného obstarávania. Problém č. 4: Preskúmavanie zákonnosti podanej námietky, § 139 ods. 7 bod 51 návrhu zákona. V súčasnosti Úrad pre verejné obstarávanie preskúmava v prípade podania námietky celý proces verejného obstarávania, teda vykonáva dohľad nad verejným obstarávaním. To znamená, že kontroluje nielen dodržanie príslušných ustanovení zákona, ale aj použité procesy, ako aj metódy a úvahy, ktoré verejný obstarávateľ v procese verejného obstarávania použil. Týmto úrad zabezpečuje, aby nedošlo k porušeniu nielen zákona o verejnom obstarávaní, ale aj princípov transparentnosti, hospodárnosti, čestnej hospodárskej súťaže a podobne. Častokrát si preto Úrad pre verejné obstarávanie k tomu, aby vedel kvalifikovane rozhodnúť, vyžiada odborné posudky. V navrhovanom znení však Úrad pre verejné obstarávanie bude môcť preskúmať iba zákonnosť kontrolovaného a pri výkone svojej kontroly bude viazaný iba obsahom podanej námietky. Veľakrát však pri podaní námietky zisťuje Úrad pre verejné obstarávanie aj iné závažné porušenie zákona, ako aj princípov verejného obstarávania a čestnej hospodárskej súťaže, na základe ktorých následne nariadil súťaž zrušiť. Pokiaľ teda obmedzíme činnosť úradu iba na posudzovanie zákonnosti, pričom Úrad pre verejné obstarávanie bude viazaný iba obsahom námietky, stane sa, že skutočnosti, ktoré by mohli mať vplyv na výsledok verejného obstarávania, zostanú neskontrolované a mnohokrát by práve tieto podmienky mohli byť diskriminačné a mohli by v procese verejného obstarávania navodiť protiprávny stav. V praxi sa veľakrát stalo a dokazujú to aj nálezy a rozhodnutia Úradu pre verejné obstarávanie, ktoré sú zverejnené na stránkach úradu, že bola zo strany uchádzača podaná námietka, ktorú síce Úrad pre verejné obstarávanie vyhodnotil a zamietol ako neodôvodnenú, avšak nakoľko kontroloval celý proces, pri kontrole zistil iné závažné porušenie zákona o verejnom obstarávaní, poprípade princípov čestnej hospodárskej súťaže tak, že v konečnom dôsledku rozhodol o zrušení použitého postupu. Takýto prípad by teda v budúcnosti nemohol nastať, pokiaľ bude táto novela prijatá, a tým pádom sa neodhalí nečestné konanie verejného obstarávateľa. Treba však podotknúť, že v prípade čerpania európskych fondov môže pochybenie zistiť aj orgán Európskej únie. A to by malo oveľa horšie následky, ako iba zrušenie súťaže. Mohlo by sa stať, že by Slovensko muselo vracať finančné prostriedky čerpané z európskych fondov. Samozrejme, môže dôjsť aj k opačnému prípadu, kedy podá uchádzač námietku, a keďže po novom bude úrad viazaný pri kontrole len obsahom námietky, vyhodnotí námietku u uchádzača ako oprávnenú a rozhodne o odstránení protiprávneho stavu alebo o zrušení použitého postupu. Pokiaľ by však úrad, tak ako je tomu doteraz, skúmal celý proces vrátane úvah verejného obstarávateľa, mohol by zistiť, že skutočnosti, za ktorých bolo verejné obstarávanie vyhlásené, a úvahy verejného obstarávateľa boli v súlade so zákonom a princípmi podporujúcimi transparentnosť a čestnú hospodársku súťaž, a mohol by dôjsť k názoru, že námietka uchádzača nie je oprávnená, a teda by ju zamietol. A to je už úplne iné hľadisko riešenia problémov procesu verejných obstarávaní. Nehovoriac o tom, že námietka by mohla byť vykonštruovaná, avšak bez preskúmania celého procesu a, samozrejme, aj skutočností vedúcich k danému stavu či rozhodnutiu verejného obstarávateľa by úrad nevedel takúto námietku jednoznačne posúdiť. Tak by sa mohlo stať, že by uspel nečestný uchádzač s vykonštruovanou námietkou a v konečnom dôsledku by to boli iba vyhodené verejné zdroje. To, že úrad skúma celý proces, je dobré a žiaduce. A potvrdzujú to aj rozhodnutia úradu v konaní o námietkach, ale aj konkrétne prípady riešené prostredníctvom metodických pokynov, rozhodnutí či iných dokumentov, ktoré sú voľne k dispozícii na stránkach Úradu pre verejné obstarávanie. Na túto tému uviesť jednoduchý príklad z praxe je veľmi ťažké, keďže proces posudzovania námietok je veľmi zložitý. Uvediem tu však jedno rozhodnutie Úradu pre verejné obstarávanie pod číslom 1470/6000/2012/ON/380, v ktorom bola námietka uchádzača zamietnutá v plnom rozsahu, avšak preskúmaním procesu verejného obstarávania boli zistené skutočnosti, na základe ktorých Úrad pre verejné obstarávanie nariadil súťaž zrušiť. Pre úplnosť uvádzam, že sa jednalo o verejné obstarávanie vyhlásené Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky v celkovej predpokladanej hodnote 233 108 eur bez DPH. Úrad vydal rozhodnutie 23. januára 2013. Na záver len uvediem, že pokiaľ si toto spomínané rozhodnutie preštudujete, zistíte, že keby bol Úrad pre verejné obstarávanie rozhodoval iba o zákonnosti podanej námietky a bol vy viazaný len jej obsahom, došlo by iba k zamietnutiu námietky, a tak by nemohol nariadiť zrušenie celej súťaže, a tým pádom by štát prišiel o spomínaných 233 108 eur. Dámy a páni, verejné obstarávanie je zložitá a odborná téma. O to je dôležitejšie, aby pri takýchto náročných témach sme predkladali alebo ste predkladali 100-percentné zákony. Tento návrh zákona takým nie je a, ako som povedal, klub strany Sloboda a Solidarita ho nepodporí. Ja viem, že vám poslancom zo strany SMER je lautr fuk, o čom hlasujete, ako hlasujete. To sme dokumentovali aj tým, že ste sa tu bavili, keď som sa vám sťažil vysvetliť chyby, ktoré v zákone sú. Zrejme je pre vás dôležité to, že vám vždy od štátu zabehnú výplaty na účet a o ostatné sa nezaujímate. Vy by ste tu odmávali aj 1. máj, keby vám to váš veľký vodca prikázal. Avšak poslanci strany Sloboda a Solidarita chcú o zákonoch a o pravidlách, ktoré menia život občanov na Slovensku, rozhodovať tak, že pritom budú mať elementárnu istotu, že rozhodujú o niečom, čo mali čas si naštudovať. A chcú rozhodovať odborne a v prospech ľudí na Slovensku. A túto elementárnu istotu ste vy, pán minister vlády istôt pre občanov, touto hochštaplerskou formou návrhu tak zložitej legislatívy, ako je zákon o verejnom obstarávaní, nielen nám v strane SaS, ale všetkým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky dnes vzali. Ďakujem vám za pozornosť.