I. Šulaj, poslanec: (2003-04-23):
Ďalší nesúlad medzi zákonom o daniach z príjmu a citovaným opatrením. Zákon o daniach z príjmov v § 26 ods. 7 definuje nehmotný majetok nasledovne: Nehmotným majetkom podľa tohto zákona sú aj marketingové štúdie, ktorých vstupná cena je vyššia ako 50 000 Sk a majú prevádzkovo-technické funkcie alebo použiteľnosť dlhšiu ako 1 rok. Následne v § 26 ods. 8 sa nehmotný investičný majetok odpíše najneskôr do 5 rokov. Opatrenia, ktoré sú platné od 1. 1. 2003 v § 27 ods. 17, konštatujú, že náklady na marketingové a podobné štúdie sa účtujú ako náklady na hospodársku činnosť v účtovnom období, na ktoré sa vzťahujú. Žiadam teda, aby bol vysvetlený tento nesúlad, ako je to možné, že zákon o daniach z príjmov ten istý pojem zaraďuje ako nehmotný investičný majetok, a opatrenie, ktoré bolo publikované v Zbierke zákonov, hovorí, že je to prevádzkový náklad, ktorý sa takto účtuje. Žiadam, aby bol vysvetlený spôsob zúčtovania marketingových štúdií, ktoré boli nadobudnuté pred 1. 1. 2003 a následne vysvetliť ich spôsob uznania do daňových výdavkov nákladov v roku 2003 a v nasledujúcich rokoch. Ďalej žiadam, aby bol vysvetlený postup pri účtovaní a uznávaní nákladov za marketingové štúdie, ktoré sú považované za jednorazový daňový výdavok, alebo je potrebné ich odpisovať aj ďalej? Podobné nesúlady máme aj v ďalších zákonoch. Mohol by som konkrétne hovoriť o zákone o daniach z príjmov a o zákone o rezervách. Ja som už minule na túto tému vystupoval. Chcel by som poukázať na jeden ďalší problém, ktorý tu vzniká. Napríklad zákon o rezervách a opravných položkách na zistenie základu dane z príjmov č. 368 v § 7 cituje, že môžeme vytvoriť rezervu na opravu hmotného majetku. Túto rezervu je možné okrem iného vytvoriť len za nasledujúcich podmienok: Ak je hmotný majetok odpisovaný dlhšie ako 8 rokov, rezerva sa vytvára minimálne 2 roky a rozpúšťa sa vo výnosoch. Zákon o daniach z príjmov v § 30 postup pri odpisovaní hmotného a nehmotného majetku, ods. 2 v odpisovej skupine č. 2 znížil dobu odpisovania z 8 na 6 rokov. Moja otázka znie, akým spôsobom reaguje zákon o daniach z príjmov na rezervy na opravu HIM, ktoré boli vytvorené s dobou odpisovania 8 rokov do 1. 1. 2003 a v súčasnom období v roku 2003 je ich doba odpisovania len 6 rokov. Je potrebné tieto rezervy jednorazovo rozpustiť do daňových výnosov v roku 2003, alebo sa môžu rozpúšťať podľa plánu opráv aj v nasledujúcich rokoch? Ďalšia otázka: Ak sa uvedené rezervy podľa predchádzajúceho textu musia rozpustiť v roku 2003, akým spôsobom ich zdaníme v roku 2003, keď opatrením k zákonu o účtovníctve pre podnikateľov účtujúcich v sústave podvojného účtovníctva umožňuje v § 86 ods. 1 písm. r) zúčtovať uvedené rezervy k 1. 1. 2004, to je nasledujúceho roku, v prospech účtu 428 nerozdelený hospodársky výsledok, ktorý by mal podľa priloženého vládneho návrhu novely zákona vstúpiť do základu dane v roku 2004. Ďalej by som mohol hovoriť o ďalšom nesúlade zákona o daniach z príjmov v zmysle zákona o účtovníctve č. 431/2002 Z. z. Konkrétne. Zákon o daniach z príjmu v § 23 ods. 12 definuje podmienky výpočtu základu dane v zdaňovacom období, v ktorom dochádza ku skončeniu podnikania. Následne v § 49 sa konštatuje, že zdaňovacie obdobie daňovníka vstupujúceho do likvidácie sa končí dňom prechádzajúcim vstupu do likvidácie. Tým istým spôsobom sa postupuje aj pri daňovníkoch, na ktorých bol vyhlásený konkurz alebo povolené vyrovnanie. Zmysel zákona o správe daní a poplatkov č. 511/1992 Zb. vrátane zmien a doplnkov je povinný takýto daňovník podať daňové priznanie v zákonom stanovenej lehote. Väčšinou ide o podanie priznania do konca nasledujúceho mesiaca. To znamená, že daňovník musí spracovať účtovnú závierku a uzávierku v zmysle zákona o účtovníctve, ktorá tvorí bázu pre výpočet základu dane. V zmysle zákona o účtovníctve v § 17 účtovnú závierku u subjektov účtujúcich v podvojnom účtovníctve tvorí súvaha, výkaz ziskov a strát a poznámky. V zmysle citovaného zákona § 4 ods. 2 Ministerstvo financií Slovenskej republiky stanoví položky individuálnej účtovnej závierky v opatrení. Teraz je tu ďalší rozpor, ktorý nerieši problematiku zákona o daniach z príjmov. Ako je možné, že v súčasnom období nie je publikované opatrenie Ministerstva financií Slovenskej republiky v Zbierke zákonov, ktoré by stanovilo štruktúru a obsahovú náplň súvahy a výkazu ziskov a strát. Ako môžu subjekty, ktoré vstúpili do likvidácie, konkurzu alebo vyrovnania podať daňové priznanie a účtovnú závierku, keď ministerstvo financií si neplní svoje povinnosti definované zákonom o účtovníctve. Takto by som mohol pokračovať ďalej a mohol by som hovoriť o jednotlivých zákonoch tak, ako sa prelínajú a zároveň sú v rozpore. Chcel by som sa však venovať teraz konkrétne predloženému návrhu zákona tak, ako bol predložený vládou a ako sme ho prerokúvali vo výbore. V prvom rade by som chcel upozorniť na bod 3 navrhovanej novely zákona v § 23 ods. 28, v ktorom sa konštatuje, že základ dane pri rozpustení rezerv, ktoré sa dňom 1. 1. 2004 zúčtujú na účet nerozdeleného hospodárskeho výsledku, zvyšuje o uvedenú výšku zostatku takejto rezervy. Takéto znenie navrhovaného zákona môže spôsobiť vážne daňové problémy v roku 2004 u daňovníkov, ktorí v predchádzajúcom období vytvárali rezervy na opravu hmotného investičného majetku v zmysle platného zákona o rezervách. Preto predkladám návrh, doplňujúci návrh, ktorým by sa zmenil zákon č. 366 o daniach z príjmov v nasledovnom znení. Doplní zákon o daniach z príjmov v § 58c o nový odsek s nasledovným textom: „Rezervy na opravu hmotného majetku, ktorých tvorba bola uznaná za daňový výdavok, sa dočerpajú, rozpustia a zahrnú do základu dane podľa stanoveného plánu opráv najneskôr do 31. 12. 2009“, a následne doplniť § 60 o nový odsek s nasledovným textom: „Zákon o daniach z príjmov“, takto asi, ako ho prijmeme, „nadobúda účinnosť od 1. 1. 2004“. Nebudem ďalej vysvetľovať všetky tie veci, ktoré súvisia s rezervami, ale v prípade, že prejde pôvodný vládny návrh zákona, tak to bude mať veľmi široké dopady na podnikateľskú verejnosť. Dúfam, že ma zase nejaký programátor vyhodnotí ako človeka, ktorý sa nevenuje podnikateľským aktivitám a nehlasuje za podnikanie, ale to je vec programátorov. Ďalej by som chcel upozorniť na bod 3 navrhovanej novely. V § 23 ods. 27 definuje pohľadávky, ku ktorým môžu byť tvorené opravné položky uznávané do daňových nákladov. V podstate ide aj o pohľadávky na základe písomného oznámenia veriteľa o trvalom upustení od vymáhania takejto pohľadávky alebo jej časti. To znamená, že veriteľ sa nevzdáva práva vlastniť pohľadávku, ale len práva vymáhať ju zákonom stanoveným spôsobom. Moja otázka znie: Akým spôsobom bude postupovať daňovník, ktorý v roku 2003 vytvorí k pohľadávke vo výške 100 000 korún opravnú položku vo výške 25 000 korún a v roku 2004 dlžník uhradí 50 000 uvedenému veriteľovi? Bude potrebné uvedenú opravnú položku v roku 2004 rozpustiť a následne zmeniť jej tvorbu, alebo sa bude postupovať iným spôsobom? Odporúčame riešiť uvedené nejasnosti zákonom, respektívne opatrením ministerstva financií. Ja som sa na túto tému pýtal aj pána štátneho tajomníka pána Podstránskeho na výbore, akým spôsobom sa táto skutočnosť bude riešiť. Tak ako som ja pochopil jeho odpoveď, povedal, že sa bude posudzovať každý prípad samostatne a daňovník si ho asi bude musieť sám vyriešiť. Ja osobne si nemyslím, že by sme do zákona o daniach z príjmov mali vniesť nejakú ľudovú tvorivosť. Ďalej by som chcel upozorniť na nasledujúci bod: v zmysle predloženej vládnej novely zákona čl. 2 bol v zákone č. 303/1995 Z. z. posudzovaný návrh na pohľadávky z návratných finančných výpomocí v rámci schváleného projektu reštruktrualizácie bánk, ktoré by sa mohli vložiť ako nepeňažný vklad do základného imania týchto právnických osôb. Moja otázka na pána ministra je, o akú finančnú sumu návratných finančných výpomocí ide, ktorým právnickým osobám môže byť navýšený vklad do základného imania. Následne vznikajú ďalšie otázky: Koľko finančných výpomocí malo byť v roku 2003 vrátených? Je ich vratka v súlade so zákonom o štátnom rozpočte? Nevyžadujú si ostatné rezorty uvedené finančné prostriedky v naplnení ich nevyhnutných potrieb? V spoločnej správe 156a vyplynul k čl. 2 nový bod, ktorým sa mali v zákone č. 303 o rozpočtových pravidlách zaviesť nasledovné skutočnosti. Ide o § 55 ods. 8 bod 1: „Pôvodný zriaďovateľ alebo orgán, ktorý plnil funkciu zriaďovateľa, môže tieto záväzky previesť na právnickú osobu založenú ústredným orgánom štátnej správy alebo Fondom národného majetku, ktorej predmetom činnosti je odkupovanie pohľadávok veriteľov, ktoré zodpovedajú týmto záväzkom.“ Následne je vysvetlené, že táto právnická osoba by potom postupne odkúpila pohľadávky veriteľov voči pôvodným zriaďovateľom, pričom sa pri odkupovaní týchto pohľadávok počíta so zapojením prostriedkov Fondu národného majetku v súlade so zákonom č. 92/1991 Zb. Otázka na pána ministra: Na základe uvedených skutočností by mala Národná rada Slovenskej republiky znovu prerokovať správu o hospodárení Fondu národného majetku na rok 2003 ako podkladový materiál pre štátny rozpočet roku 2003? Bude tento problém riešený v Národnej rade Slovenskej republiky? Ďalšia otázka: Ak pôvodný zriaďovateľ alebo orgán môže záväzky previesť na inú osobu, nebude táto skutočnosť v rozpore s inými zákonnými normami, predovšetkým s Občianskym zákonníkom, konkrétne s § 531, v zmysle ktorého je možné prevziať záväzok len so súhlasom veriteľa. Ktorá právna norma bude prednejšia, Občiansky zákonník, alebo zákon o rozpočtových pravidlách? Ja sa pýtam, toto sú všetko otázky, ktoré nie sú doriešené a ktoré budú komplikované. Ak sa prevezme dlh, alebo sa odkúpi dlh, čo je veľmi komplikované touto spoločnosťou, musíme si potom uvedomiť, že v zmysle Občianskeho zákonníka § 531 sú dlžné obidva subjekty. Ďalšia otázka: Ako môže nový subjekt, na ktorého prešiel záväzok voči pôvodnému veriteľovi, odkúpiť od neho následne pohľadávku, keď tento vzťah bude len medzi dvoma subjektmi? Ja si to neviem konkrétne predstaviť. Ak sme mali napríklad nemocnicu, ktorá mala určité záväzky a teraz prešla pod vyšší územný celok. Bol nejaký podnikateľ, dodávateľ, ktorý dodával tejto nemocnici určité výkony, či už vo forme služieb alebo tovarov. Mal voči nim pohľadávku a zrazu mu niekto oznámi, že tento záväzok prešiel na inú právnickú osobu bez toho, aby on o tom vedel. To je prvý problém, ktorý vzniká, na ktorý som upozornil. A teraz ma zaujíma: Táto tretia právnická osoba, na ktorú to prešlo, príde k tomu pôvodnému podnikateľovi a povie mu, že kupuje jeho dlh, jeho pohľadávku. On má v podstate pohľadávku voči tej spoločnosti, veď toto sa dá veľmi ťažko realizovať. Je to podľa mňa v rozpore s niekoľkými právnymi normami. Je to môj osobný názor, a preto by som rád vedel, ako tieto skutočnosti sa dajú vysvetliť aj zo strany ministerstva financií. Nechcem ďalej hovoriť o zákone o daniach z príjmov, pretože možno to zaujíma len tých ľudí, ktorí majú naozaj predstavu o tom, aký je tento zákon zložitý a komplikovaný. Verím, že niektorí z vás si zobrali aspoň niekoľko informácií k srdcu a budú uvažovať o tom, ako ťažko sa dá vôbec naplniť zákon o daniach z príjmov v súčasnosti, v období roku 2003. Predpokladám, že k tomuto zákonu sa budeme musieť ešte vrátiť, aby bolo vôbec možné naplniť jeho právnu podstatu. Na záver by som chcel požiadať, aby sme o jednotlivých bodoch čl. 2 a čl. 3 dali hlasovať osobitne. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Vyhlasujem rozpravu k tomuto bodu programu za skončenú. Pýtam sa pána ministra, či sa chce vyjadriť k rozprave. Nech sa páči, pán minister.