Mizík, Stanislav, poslanec NR SR (2019-06-25):
Ďakujem za slovo. Vážené kolegyne a kolegovia, už som raz v rozprave k tomuto návrhu zákona bol dnes doobeda, keďže sú tu ďalší dvaja predkladatelia, poviem časť toho, čo som povedal doobeda, a niečo aj nové. Tento návrh zákona je nehoráznosť. Nuž čo sa dalo čakať od predkladateľov? Prepáčte, podporovateľ migrantov a súčasne migrant po politických stranách, a to v demokratickej, občianskokonzervatívnej, strane Nova, strane MOST – HÍD a v strane Sloboda a Solidarita a pred ´89. rokom aktívny a presvedčený zväzák, pravdepodobne budúci komunista, pán Dostál, nezostal svojej povesti nič dlžný. Svojej povesti neostal nič dlžný ani pán Osuský, veľký rétor, ale tiež migrant po politických stranách, a to demokratickej, občianskokonzervatívnej, Slobody a Solidarity, Slovenskej demokratickej koalície a strany MOST – HÍD. Spolu s pani Kaščákovou obviňujú všetkých, ktorí nemajú ich názor, z toho, že nečítajú s porozumením, to je už jednoducho mantra. Pán Dostál, v poslednej faktickej poznámke spomenul, že sebavedomý národ sa nemusí báť, tak ste povedali. Chcel by som sa vás ale opýtať, ku ktorému sebavedomému národu sa hlásite? Podľa vašej činnosti v parlamente a vašim prejavom to nevie naozaj nik. Tu v tejto sále zaznelo veľa kontroverzných, zlých, niekedy priam otrasne, otrasných a šialených návrhov zákonov. No tento návrh poslancov za SaS Dostála, Zimenovej, Osuského a Kaščákovej však preráža dno, je tak hlboko pod čiarou, že sa každý lojálny občan tejto republiky, podotýkam, Slovenskej republiky, každý logicky uvažujúci občan Slovenskej republiky musí chytať za hlavu. Zo strany SaS sme zvyknutí na všelijaké prekrútené a dych berúce návrhy a myšlienkové pochody. Toto si musia občania vypočuť. Čl. I bod 1, páni navrhovatelia sa vyjadrili, že nemá význam, nemá reálny význam, keď má štátny jazyk prednosť pred ostatnými používanými jazykmi, že je to len deklaratívne ustanovenie, ktoré nemá reálny význam. Tak toto je už teda priam bezočivosť voči štátu, v ktorom žijú. Je to chrapúnstvo voči základným princípom fungovania štátu. Na tento blud sa dá dať iba jediná odpoveď, je to integračná funkcia jazyka, ktorá im nič nehovorí. Veľmi ich trápil problém, ktorý bol v bode, v čl. I v bode 2, navrhujú vypustiť ustanovenie, podľa ktorého je akýkoľvek zásah do kodifikovanej podoby štátneho jazyka neprípustný. Kodifikácia je norma určená ministerstvom kultúry. Prečo by mal kto, čo zasahovať do toho? Však ministerstvo kultúry je vrchol, ktorý to určuje. Toto som vravel doobeda tiež. V bode 6 chcete napríklad zmeniť, aby sa pedagogická dokumentácia viedla dvojjazyčne a ministerstvo kultúry a školstva určujú, čo sa nemusí viesť dvojjazyčne. No čo je na tom zlé, keď je to takto stanovené, že je to tak? Čo je na tom zlé? Uvediem jeden z príkladov a vy to chcete dať preč. To je len jeden z tých mnohých príkladov a má absolútne opodstatnenie toto ustanovenie, je to archivácia. V prípade dokumentov len v jazyku menšiny si má archivár volať v tisíckach prípadov tlmočníka? Mal som taký problém, jeden čas som bol dokonca archivár a jednoducho žiačky plus kolegyňa jedna, ktorí vedeli po maďarsky, mi pomáhali s maďarskými textami, lebo slovenských nebolo v danej problematike. Bolo tu veľa, veľa argumentov zo strany predkladateľov. Častokrát sa s nimi nedá diskutovať. No prečo? Pretože majú takýto systém. Áno, je to tak, pán Dostál aj pán Osuský, máte po prvé ideológiu, je tu evidentne badať odpor ku slovenskej štátnosti. Však ste boli aj proti vzniku Slovenskej republiky. A ďalej je to váš liberalizmus. Po druhé by som povedal, vytvoríte si pseudoproblémy, ktoré potom riešite. Po tretie. Máte stanovený pracovný postup, ktorý má štyri body: 1. Mám pravdu. 2. Keď nemám pravdu, platí prvé pravidlo. 3. Lebo fašista, lebo extrémista. 4. Neviete čítať s porozumením. A cieľ je jasný: anarchia a babylonizácia spoločnosti. Ku pánovi Dostálovi teraz. To, čo hovoríte, sa dá charakterizovať, je to slovná ekvilibristika, stopercentne na vysokej úrovni, a dá sa charakterizovať takto: som génius, vytvorím problém, vyriešim ho. Pán Dostál sa vyjadril, že treba dôveru v ľudskú slobodu, zdravý rozum a dôveru k menšinám. Tak k tejto trojjedinej slobode toľko. Aký to človek, čo za človeka nám tu bude hovoriť o ľudskej slobode, keď schvaľuje a obhajuje politický systém islam, ktorý je založený na striktných predpisoch, ktoré obmedzujú ľudskú slobodu? Toto som už hovoril, čo prečítam. Napríklad sú tam ženy slobodné? Otázka pre vás, pán Dostál. Môžu slobodne protestovať? Môžu nepočúvať muža? Je tam žena s mužom rovnocenná? Alebo mohol by napríklad pán Dostál protestovať za práva LGBT prezlečený za ženu pred moslimskou školou, ako to urobil pred Gymnáziom Juraja Hronca? No mohol pán Dostál, mohol to urobiť, ale iba raz. No a prečo? Bol by totiž neodolateľný, veľmi neodolateľný, priam príťažlivý pre smršť a príval kameňov letiacich na neho, lebo vystrašení moslimovia by si mysleli, že sa zjavil sám diabol. Po druhé. Zdravý rozum v jeho podaní. Nuž vôbec nie je v súlade so zdravým rozumom, keď človek nechápe integračnú a dorozumievaciu funkciu jazyka, štátneho jazyka. Keď nechápe, že aj príslušník menšiny bude nutne potrebovať pri uplatnení sa štátny jazyk, že to nie je len deklaratívne opatrenie. So zdravým rozumom aj koliduje aj jeho úvaha, keď kritizoval deklaráciu. Áno, to ste kritizoval, pán Dostál. „My, národ slovenský, spoločne s príslušníkmi národnostných menšín...“ Pán Dostál by tam chcel mať výraz „my, ľud Slovenskej republiky“ a tak ďalej atď. Alebo „my, občania“? Dobre, zmením ďalšie slovíčko. Pýtam sa, ktoré národy boli väčšinové v ČSSR, v ČSFR, v Československu? Rozdelilo sa Československo na dve republiky podľa čoho? Nie podľa historických a podľa skutočnosti a podľa väčšinového obyvateľstva? Nie to sa pretavilo následne do preambuly? Predsa Klaus a Mečiar boli predstavitelia dvoch veľkých štátotvorných národov, hádam preto v preambule je výraz „my, národ slovenský“. Ešte by som pánovi Dostálovi pripomenul jeho krajinu snov. Izraelský Knesset prijal uznesenie, že štát Izrael je výlučne národný štát Židov. Hebrejčina je jediný oficiálny štátny jazyk. Pán Dostál, tam by bolo tiež treba robiť nejaké úpravy ako na Slovensku podľa vašej nôty a podľa vašich chutí? Posielate tam nejaké listy? Čo keby ste sa inšpirovali Izraelom? Pani Zimenovú nebudem spomínať, nie je tu a som jej to podrobne vysvetlil, tie jazykové purizmy. Celkovo by som charakterizoval tento návrh zákona takto: Je to produkt liberalizmu. Produktom liberalizmu je však aj choroba AIDS. Naša spoločnosť považuje chorých na AIDS za ľudské bytosti, ale určite nebudeme učiť naše deti, že toto je tá správna cesta. Tento návrh nie je prospešný ani pre minoritu, ani pre majoritu. Tento návrh zákona je rafinovaná provokácia pod rúškom riešenia vymysleného problému. Ďakujem za slovo. (Potlesk.)