Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2012-06-19):
Ďakujem pekne za slovo, pani podpredsedníčka. Vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, vážený pán minister, ja tak netradične k ekonomickému zákonu, ale nedá mi, mám taký absurdný pocit, keď sa teraz pozerám do tejto sály, absurdný pocit preto, pretože ak dobre chápem tento návrh zákona, je to vlastne prvý návrh zákona, ktorý prerokúvame a ktorý je súčasťou ozdravného balíčka tejto vlády. A ten absurdný pocit, ktorý mám, je z toho, že pri tak vážnej veci, ako je začiatok debaty o ozdravnom balíčku v parlamente, je tu poloprázdno, a teda hovorím to, vlastne aj pozerajúc do radov opozície, pretože mám pocit, kde by sa malo, keď nie v parlamente diskutovať o takejto vážnej téme. A skoro sa mi chce povedať, nezávidím vám vašu situáciu, pretože, naozaj, riešiť ozdravný balíček nie je závideniahodná situácia. Ale závidím vám vašu opozíciu. Druhý absurdný pocit, ktorý mám, je, že začíname rokovať o prvom návrhu zákona ozdravného balíčka a nemáme na stole celý ozdravný balíček. (Reakcia z pléna.) Nie, nemáme návrhy zákonov celého ozdravného balíčka. Prečítali sme si ráno v Sme, čo bude obsahovať, tézy, čo bude obsahovať ozdravný balíček. A prečítali sme si list, ktorý premiér Fico poslal predsedom jednotlivých parlamentných strán. Ale návrhy zákonov nemáme na stole a čert vie, v detailoch ako sa ukáže, keď budem hovoriť aj o tomto návrhu zákona. A ja si myslím, že to je problém, pretože, ak sa stále ešte hráme na to, že o tej konkrétnej podobe sa diskutuje, no tak aj ja vnímam, že tie jednotlivé zákony budú spojené nádoby, pretože ak tu v parlamente, niekde by prípadne došlo v niektorom zákone k zmene, ktorá by znamenala viac alebo menej peňazí do štátneho rozpočtu, tak sa to asi môže alebo má premietnuť aj do iného zákona, ktorý je súčasťou ozdravného balíka. Takže to je druhý pocit, ktorý som si dovolila zdieľať s touto snemovňou. A to už nehovorím o treťom absurdnom pocite, ktorý mám z toho, keď premiér vlády píše opozícii a pýta od nej návrhy, ako ozdravovať verejné financie, pretože tie roly sa otočili a opozícia tu nie je na to, aby predkladala návrhy. Nie, to je čistá zodpovednosť vlády, v tomto prípade vlády strany SMER, pretože je úplne zrejmé, že neexistujú dnes zázračné riešenia. Také naozaj neexistujú. Ale zároveň je zrejmé, že tých riešení je viac. Verejné financie sa dajú ozdraviť cez vyššie príjmy, cez nižšie výdavky. A je len a len na strane SMER, aby si vybrala pomer medzi príjmami a výdavkami, a je len a len na strane SMER, aby si vybrala, aké riešenie zvolí, či zvýši priame dane, či zvýši DPH, či zavedie mimoriadny odvod. Ale je to o zodpovednosti vlády, aby to urobila. A rola opozície je v tom, aby, áno, keď treba, aj kritizovala, ale hlavne pomenovávala dôsledky opatrení, ktoré vláda prináša, a, pokiaľ tie dôsledky sú zlé alebo škodlivé, tak aby to riadne pomenovala. O tom je vzťah koalície a opozície. Preto aj ten list Roberta Fica považujem za čriepok do tej rady absurdností, ktoré v tejto situácii a v tomto momente vnímam. K samotnému návrhu zákona sa chcem vyjadriť tiež. Nepochybujem o tom, že keď tu vidím ekonomických expertov, že oni sa určite vyjadria k tomu, či je mimoriadny odvod dobrá vec alebo či je mimoriadny odvod škodlivá vec. Vnímam to, že tá maďarská skúsenosť niečo ukazuje, že to úplne najlepšia vec nie je. Ale toto nechám na odborníkov. Mňa zaujala na tomto zákone úplne iná vec, a síce, že nehovoríte pravdu. Nehovoríte pravdu, nehovorili ste pravdu pred voľbami, keď ste povedali, že zvýšite odvod bankám na 0,7 % a nedotknete sa 2. piliera. Dnes to pravda už nie je. A nehovoríte pravdu ani teraz, keď hovoríte o mimoriadnom odvode rétorikou, obľúbenou ideologickou rétorikou, že netreba sa dotýkať nižších príjmových vrstiev, ale treba zobrať bohatým, bankám, lebo však tie banky, to sú tí zlí. Totiž kto už má banky rád? Nikto. Takže mimoriadny odvod. Prečítala som si v dôvodovej správe, že tento rok by ste mimoriadnym odvodom mali získať pre štát 49,5 mil. eur, fajn. Zároveň som si prečítala ale v zákone, že príspevok bánk do Fondu na ochranu vkladov bude budúci rok vo výške nula. Pozrela som si výročné správy Fondu na ochranu vkladov. A čuduj sa svete, tie sumy absolútne sedia. Banky odviedli do Fondu na ochranu vkladov v roku 2011 48 mil. eur, v roku 2010 46,5 mil. eur, to znamená, bavíme sa zhruba o rovnakej sume. Suma mimoriadneho odvodu a suma príspevku do Fondu na ochranu vkladov je vlastne totožná. Teda pomenujme to tak, ako je to naozaj. Banky vám tento rok odvedú 49 mil. a na budúci rok, aby ich to nebolelo, ich neodvedú do Fondu na ochranu vkladov alebo poviem to ešte inak, beriete si 49 mil. z Fondu na ochranu vkladov. Ale to neznie už tak dobre, pekne, ideologicky čisto, ako zoberieme bankám. A ja v tom vidím aj trošku politický problém. Ja viem, že si len tak nemôžete zobrať z Fondu na ochranu vkladov asi. A ja si myslím, že je to dobré. Rada som si prečítala, že naše banky sú v poriadku. Som rada, že Národná banka Slovenska naozaj má veľmi konzervatívnu regulačnú politiku voči bankám a necítim sa ohrozená. Som rada, že Fond na ochranu vkladov je prebytkový. Ale ja si myslím, že je to dobré a v tejto situácii ekonomickej je to o to lepšie, pretože Fond na ochranu vkladov je presne na to, aby všetci ľudia na Slovensku sa cítili dobre, nebáli sa dať peniaze do bánk, lebo vedia, že je tu Fond na ochranu vkladov, pretože im to dáva istotu. Takže znova sa treba pýtať na tie istoty, ktoré ste sľubovali, ale hlavne nehovoríte pravdu. Neberiete si od bánk, beriete si z Fondu na ochranu vkladov. Tak to povedzte na rovinu. A to je dôvod, prečo som sa odhodlala vystúpiť aj k takémuto zákonu zo zákonov, ku ktorým štandardne nevystupujem. A to je dôvod, prečo, samozrejme, tento návrh zákona nemôžem podporiť. Ďakujem pekne. (Potlesk.)