B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-10-19):
D. Podracká, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte aj mne povedať pár možno filozofických poznámok k predkladanému návrhu zákona. Ku všetkému, čo povedal pán minister, by som chcela ešte pridať myšlienku nemeckej filozofky Hannah Arendtovej, ktorej filozofia je známa na celom svete pod slovným spojením banalita zla. Hoci v našom historickom a politickom kontexte či priestore sa viac využíva či zneužíva slovné spojenie väčšie a menšie zlo, voľba medzi väčším a menším zlom, myšlienka takzvanej banality zla je o niečo novšia. Dvoma - troma vetami vysvetlím, ako táto myšlienka vôbec vznikla. Vznikla na základe priamej účasti tejto filozofky Hannah Arendtovej na súde s Eichmannom. Arendtová bola šokovaná tým, že v prostredí súdneho dvora a vo väzení fungoval Eichmann rovnako dobre ako za nacistického režimu, fungoval rutinne, avšak keď sa ocitol v situáciách, pre ktoré neexistovali takzvané rutinné postupy, bol bezmocný a jeho prejavy na súde, plné klišé, viedli k istému druhu morbídnej komédie, čo malo ironickým spôsobom „deklarovať“ onú banalitu súdu, banalitu zla. Na základe štúdia Eichmannovej osobnosti dospela Arendtová k poznaniu, že práve vykonávanie týchto rutinných postupov je možné na základe toho, že vo vykonávateľoch týchto postupov existuje istá bezmyšlienkovitosť či až absencia myslenia, dovoľujúca páchať zlo aj spôsobom, ktorému chýba akýkoľvek úmysel, ktorému chýba vôbec schopnosť rozlišovať dobro a zlo. Vykonávatelia rutinných postupov považujú zlo za čosi banálne a úlohu človeka v nich, jeho osud, tiež. Tvárou v tvár k udalostiam, ktoré prinieslo 20. storočie v absurdnom náraste takzvanej banality zla, musíme sa ešte aj dnes konfrontovať s otvorenou či skrytou formou násilia voči skupinám ľudí z minulého režimu, zakrývaných práve rutinnými postupmi voči takzvaným politicky nespoľahlivým osobám a medzi ne v minulosti patrili aj osoby z cestných práporov ženijného vojska či pomocných technických práporov. Pri tvorbe zákona, ktorým sa menil a dopĺňal zákon č. 462/2002 Z. z. o poskytnutí jednorazového finančného príspevku politickým väzňom v znení zákona č. 665, ktorý sme odsúhlasili minulý rok, bol pôvodne aj článok, ktorým mali byť odškodnené osoby, ktoré sú zaradené na odškodnenie v tomto navrhovanom zákone, čiže osoby z cestných práporov ženijného vojska alebo z vojenských táborov nútených prác a pozostalým manželkám po týchto osobách. V čase schvaľovania, teda pred rokom nebolo možné tieto osoby odškodniť a som rada, že po roku sa táto politická vôľa našla. K obetiam bezprávia, a to je môj hlboký názor a presvedčenie, musíme zaujať korektný a jednoznačný postoj ako k ľudsky trpiacim bytostiam predstavujúcim jeden zo symbolov komunistického režimu na sklonku 40. a začiatku 50 rokov. Doktor Kľuska, ktorý je podpredsedom jednej z inštitúcií zaoberajúcich sa práve pétepákmi, uvádza v dokumente, ktorý dostali viacerí poslanci na študovanie, niekoľko poznámok k zákonom a aj k tejto poslednej skupine odškodňovaných uvádza, že dokument aplikovaný pre brancov PTP vymedzoval jedenásť kritérií politickej nespoľahlivosti. Z dôvodov politickej perzekúcie príslušníci PTP bez ohľadu na zdravotnú kvalifikáciu a v rozpore s medzinárodnými chartami o ľudských právach boli politicky motivovanými povolávajúcimi vojenskými rozkazmi, namiesto mreží izolovaní kasárenskými vojenskými múrmi pod špeciálnym vojenským represívnym komandom. Ďalej uvádza, že podľa rozkazu veliteľa práporu mesačný pracovný limit u príslušníkov PTP väčšinou v nezdravom, nehygienickom prostredí s maximálnym pracovným nasadením mohol byť až 312 hodín, čo podľa daného platného zákonníka bolo alebo malo byť len 192 hodín. Okrem toho, ako uvádza, boli fyzicky aj psychicky týraní, boli rôznymi vulgárnymi nadávkami označovaní za zradcov republiky, nepriateľov spoločnosti a tak ďalej. Dokonca aj po prepustení boli považovaní za menejcenných a boli klasifikovaní ako ľudia takzvanej vedľajšej sorty. Mohla by som vo vymenúvaní pokračovať a ak ma niečo trápi, je to skutočnosť, že aj dnes existujú snahy banalizovať históriu a osudy ľudí v nich, banalizovať zlo, ktoré preukázateľne jestvovalo a pôsobilo. Chcem preto podporiť predkladaný návrh zákona a Ľudová strana - Hnutie za demokratické Slovensko bude hlasovať o postúpení tohto zákona do druhého čítania. Ďakujem.