Š. Zelník, poslanec: (2002-03-21):
Vážené dámy, vážení páni, počas minulého volebného obdobia dostalo zdravotníctvo každý rok nad 7 % HDP. Pre rok 1999 dostalo zdravotníctvo financie ani nie na úrovni roku 1998 a dostalo iba percentuálny podiel 6,52 % hrubého domáceho produktu. Ako som už povedal v úvode, zdravotníctvo dostávalo v reálnych hodnotách po nastúpení súčasnej vlády každým rokom menej zdrojov. Použil som oficiálne materiály, a to schválené účtovné uzávierky poisťovní - Všeobecnej zdravotnej poisťovne a Spoločnej zdravotnej poisťovne. Nikto ma nemôže obviniť, že tu chcem nejakým spôsobom kamuflovať s číslami. V roku 1995 sme prebrali Všeobecnú zdravotnú poisťovňu s deficitom 800 miliónov korún. Odovzdali sme ju s deficitom s 2,4 miliardy Sk. Je pravdou, za štyri roky sa vytvoril dlh v tejto poisťovni v sume okolo 1,6 miliardy korún. Bolo to v období, keď sme začínali poistný systém, keď tu bola veľká konkurencia, keď vznikali nové poisťovne, keď bolo treba zabezpečiť budovy, bolo treba kúpiť techniku a tak ďalej. Tento rok, keď hrozil Všeobecnej zdravotnej poisťovni konkurz, pán riaditeľ Všeobecnej zdravotnej poisťovne prišiel s tým, že sú obrovské záväzky Všeobecnej zdravotnej poisťovne, ktoré sa vyšplhali k 31. 9. 2001 na sumu 10 miliárd korún. To znamená, ak my sme počas štyroch rokov urobili deficit 1,6 miliardy korún v tom prostredí, v ktorom sme robili, teda rozbiehali, začínali sme poistný systém, odovzdali sme rozbehnutú, zabehnutú poisťovňu, za tri roky súčasného vedenia poisťovne aj samosprávnych orgánov narástol deficit o 7,5 miliardy korún. Takisto vznikol deficit Spoločnej zdravotnej poisťovne z 1,8 miliardy na 3,5 miliardy do konca roku 2001 a treba otvorene povedať, že dlh v zdravotníckych zariadeniach naďalej vzniká, a to mesačne okolo 300 až 500 miliónov korún mesačne. Preto som prekvapený, že takéto hodnotenie je v správe vlády Slovenskej republiky o stave zdravotníctva. Chcem povedať, že úsporné opatrenia sa negatívne prejavili na stave materiálno-technickej základne najmä štátnych nemocníc a polikliník, ale i k posúvaniu a odkladaniu niektorých plánovaných výkonov. Zavedenie prospektívneho rozpočtu pri úhradách výkonov lôžkových zdravotníckych zariadení, najmä však ich záväzné rozpisovanie pod úroveň regulovaných nákladov viedlo k sústavnému zvyšovaniu dlhov, ale aj k vzniku prvotnej platobnej neschopnosti štátnych lôžkových zdravotníckych zariadení. Často sa ozýva, že na deficite zdravotníctva sa podpisuje množstvo predpisovaných liekov. Aj v správe sa uvádza, že neustály nárast spotreby liekov na Slovensku vedie k zvyšovaniu podielu nákladov na lieky z 24, 5 % v roku 1997 na 33, 76 % v roku 2001. Prepáčte, vážení členovia vlády, ale bol to vládny návrh zákona, ktorý sa prerokúval v skrátenom legislatívnom konaní, keď ste presviedčali a presvedčili parlament, že treba vyňať liekovú politiku spod kontroly parlamentu, spod verejnej kontroly, a preto, aby bola zabezpečená pacientovi lepšia liečba, respektíve aby boli promptnejšie uvádzané lieky do obehu, že kategorizácia sa bude robiť nariadením vlády. Či sa vám to páči alebo nie, vážená vláda, ste plne zodpovední za liekovú politiku, a teda to, čo sa uvádza v správe, neviem, koho ste tým chceli osloviť, ale je to proste váš problém, pretože vláda toto zobrala na svoje plecia. Podfinancovanie zdravotníctva sa odrazilo na celkovom stave rezortu. Ja nebudem teda hovoriť o svojich skúsenostiach praktických, ale prečítam, zrejme všetci ste čítali Pravdu z 20. marca 2002, kde je s veľkým titulkom, v nemocniciach chýbajú už aj skúmavky na krv. V slovenských nemocniciach chýbajú lieky aj zdravotnícky materiál. Mnohé lôžkové zariadenia hlásia, že v niektorých prípadoch môže ísť aj o život. Je nedostatok skúmaviek, diagnostických látok potrebných na laboratórne vyšetrenia, röntgenových filmov, niekde musia filmy dokonca strihať, aby ich mali viac. Pacienti si do niektorých zariadení musia doniesť kúpené infúzie, roztoky, lebo nemocnica na ne nemá. Ja nebudem čítať celý článok, toto je obraz nie jednej nemocnice, ale viacerých nemocníc, keď pred operáciou sa rozhoduje, či pacienta operovať alebo nie, či sú vôbec zabezpečené základné infúzne roztoky, neviem si predstaviť, keď prichádza ku komplikáciám, koľko z tých pacientov, ktorí majú komplikáciu, potom prežije, pretože nie je adekvátne zabezpečená postoperačná starostlivosť. O tom, že sa predlžujú čakacie doby na operácie, vieme všetci a nemusíme sa presviedčať o tom, viete si predstaviť, keď pacient čaká na operáciu alebo je odsúvaný pri podozrení na malígne ochorenie, alebo keď sa zhorší stav, ktorý je chronický a vznikne z toho náhly stav, napríklad operácia žlčníka, áno, môžete povedať, prečo by sa malo operovať okamžite ako plánovaný výkon. Môže počkať aj rok. Koľko z takto odložených operácií vzniká potom komplikácií, a to ťažkých zápalov žlčníka, treba dať antibiotiká, teda žiadne šetrenie, práve naopak, dochádza tu k obrovskému predražovaniu celého systému. Napriek tomuto stavu vážneho porušovania zákona o Liečebnom poriadku, ale aj samotnej Ústavy Slovenskej republiky, a čo je najhoršie - ohrozenie toho najcennejšieho čo človek, má, a to zdravia a života, súčasná vláda nekoná a nerieši katastrofálnu situáciu v rezorte, ktorú sama spôsobila svojimi zlými rozhodnutiami. Ja sa ešte chcem len okrajovo dotknúť jednej časti v správe, kde sa píše, že v roku 2001 v oblasti odmeňovania pracovníkov práve súčasná vláda urobila najväčší pokrok zo všetkých doterajších vlád. V roku 2001 sa výrazne zvýšili základné platy lekárov, sestier a ďalších zdravotníckych pracovníkov diferencovane od 20 % do 45 %. Prosím vás, je to zavádzajúce, je dobré, že sa zvýšili platy v rezorte zdravotníctva, ale treba potom povedať celú pravdu, že za minulého obdobia sa zvyšovali platy o 60 %, že, povedal by som, výrazným spôsobom sa upravili platy zdravotníckych pracovníkov práve za obdobie minulej vlády, zhruba keby som to mal porovnať na základné platy v tom období z 8-tisíc základné platy išli na 14 – 15-tisíc, pri tomto zvýšení došlo k zvýšeniu o 2 až 3-tisíc korún. Chvalabohu, že to zvýšenie prišlo. Tí lekári alebo zdravotné sestry si to zaslúžili, ale nedá sa napísať, že práve to bolo v roku 2001, keď sa výrazným spôsobom zvýšili platy. Nie je to tak. Nehovoriac o tom, že pri tomto zvýšení nasledovalo odobratie osobných, odobratie rizikových príplatkov a tak ďalej. Teraz nechcem hodnotiť, kto bol horší, kto bol lepší. Situácia v zdravotníctve je rozhodne zlá a mali by sme povedať, čo ideme so zdravotníctvom robiť. Ja by som očakával od vlády, pretože skutočne signály, ktoré sú, že pacientom je prerušovaná liečba, že riaditelia chodia a prosia, aby ich nevypli od pitnej vody, riaditelia chodia a prosia, aby ich neodpojili od energií, toto by mala byť skutočne priorita, ktorou by sa mala vláda zaoberať. Preto považujem túto správu za neobjektívnu, čo sa týka rezortu zdravotníctva, stojíme na prahu, keď dochádza k podstatnému zhoršeniu poskytnutia zdravotnej starostlivosti, dochádza ku ohrozeniu života. Stalo sa opakovane, že napríklad v rámci šetrenia Rýchla zdravotná služba nevyslala ani lekára, ale išiel akýsi záchranný tím, ktorý, samozrejme, nevie poskytnúť adekvátnu prvú pomoc, preto nemali by sme toto brať na ľahkú váhu a žiadam vládu, aby pri najbližšom rokovaní sa venovala rezortu zdravotníctva a urobila potrebné kroky tak, aby bol rešpektovaný zákon o Liečebnom poriadku, aby bola rešpektovaná ústava, ale najmä aby nedochádzalo k zbytočnému hazardovaniu so zdravím a životom ľudí. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Dve faktické poznámky. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Posledný pán poslanec Drobný. Pani poslankyňa Aibeková prvá. M. Aibeková, poslankyňa: Ďakujem pekne. Doplním pána poslanca aj s otázkou na pána premiéra. Pán premiér, neviem, či viete od tom, že vo vláde vám sedí minister zdravotníctva, ktorý odpovedá na moju argumentáciu o zdravotníctve tým, že uvádzané údaje o výške podielu HDP sú nepresné, sú počítané inou metodikou, ako sa používa dnes. Ja vám pán premiér zapožičiam materiál, ktorý pán minister používal pri prerokúvaní rozpočtu z novembra 2001, odkiaľ som tieto údaje z jeho materiálu čerpala. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa, prosím, k poslancovi Zelníkovi hovorte. M. Aibeková, poslankyňa: Takže dám vám to, pán predseda. Skutočne si myslím, že pán minister by takýmto spôsobom nemal reagovať na argumentáciu. Ja dopĺňam pána poslanca Zelníka a kladiem otázku pánovi premiérovi. Doplním ale pána poslanca Zelníka, pretože on hovoril o tejto odpovedi a tá odpoveď hovorí aj o korupcii v zdravotníctve. A tu naozaj v tom materiáli, o ktorom hovoril pán poslanec Zelník, sa nachádza takáto perla: „S korupciou v zdravotníctve zápasila doteraz každá vláda a budú s ňou zápasiť aj ďalšie.“ To znamená, že aj budúca vláda, ktorú chce zostavovať tu prítomný premiér vlády. Takže toto je prísľub budúcej vlády? Že korupcia v zdravotníctve bude aj naďalej? A tu zároveň potvrdzujem v materiáli tej odpovede pravdepodobne minister zdravotníctva, že na tom sa podieľa nedostatok financií, nedostatočné ohodnotenie práce zdravotníkov a v ďalšej vete píše, že v oblasti odmeňovania pracovníkov práve súčasná vláda urobila najväčší pokrok zo všetkých doterajších vlád. Je to lož ako táto miestnosť, tak ako to povedal pán poslanec Zelník, percentá hovoria o niečom inom. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pani poslankyňa Tóthová.