Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2012-12-06):
Vážená pani, vážený pán predsedajúci, podľa toho, kto je momentálne už aktuálne na tej stoličke, vážení kolegovia, vážené kolegyne, vážený pán minister, dovoľte mi vystúpiť k návrhu štátneho rozpočtu. Mali sme tu už vystúpenia zástupcov jednotlivých poslaneckých klubov, ktorí predstavili svoj politický pohľad na vec. A myslím si, že sme naozaj vďaka rôznorodosti opozície mohli vidieť aj to, aké rôzne uhly pohľadu sa politicky dajú k rozpočtu povedať. Dovoľte mi preto mať možno trochu kratší, taký sústredenejší prejav, ktorý má dve časti. V tej prvej časti by som si dovolil najmä citovať určité materiály, ktoré hovoria o tom, aký ten rozpočet je, materiály nezávislých autorít. A potom by som na konci z toho vyvodil, čo nás naozaj čaká. Treba povedať, že predseda vlády po schválení rozpočtu povedal, že tento rozpočet je absolútne reálny, ale dnes už vieme, ale vedeli sme to už aj pred niekoľkými týždňami, ešte skôr, než to vláda ohlásila, že to tak nie je. A vedeli sme to nielen my, ale vedeli to aj tí, ktorí sa rozpočtom venujú a nemajú žiadnu politickú motiváciu klamať, ani tieto veci deformovať. Rada pre rozpočtovú zodpovednosť vo svojom stanovisku k návrhu rozpočtu povedala, že okrem veľkej neistoty v makroekonomickom prostredí a možných efektov zmeny správania sa subjektov z dôvodu prijatých konsolidačných opatrení sú tam riziká vo viacerých oblastiach. Ja sa k nim aj dostanem. Najväčšie sa týkajú samospráv a verejného zdravotníctva. A rada zároveň povedala, že na to, aby sa dosiahol cielený deficit, bude potrebné prijímať ďalšie operatívne alebo systémové opatrenia. Európska komisia, ktorú asi neobviníme tiež z nejakej ideologickej zaujatosti, vo svojej predpovedi predpokladá deficit na budúci rok nie 2,9 % HDP, ale 3,2 % HDP. To znamená, že ten rozpočet dokonca aj pred tým, než došlo k revízii daňovej prognózy zo strany vlády, bolo jasné, že nie je úplne reálny. Chcem zdôrazniť, že toto tvrdenie neznamená, že ide o rozpočet, ktorý je nejakou fikciou, povedzme v takej miere, v akej bol rozpočet na rok 2010. Ide o rozpočet, ktorý je v zásade technicky tam, kde má byť, ale treba zároveň povedať, že už má v sebe vo svojom prvopočiatku zakódovanú dieru. Konkrétne, aby sme boli konkrétni, prvá diera spočíva v oblasti samospráv, kde vláda, ako vieme, podpísala so zástupcami samospráv memorandum o tom, že budú šetriť spôsobom, akým ešte nikdy nešetrili. Čo je možno ešte zložitejšie, je fakt, že samotné memorandum nemá ani žiadnu právnu silu, ani vláda neprijala žiadne právne nástroje na to, aby toto memorandum bolo vymáhateľné. To znamená, závisí to nielen od dôveryhodnosti ZMOS-u ako celku, ale na ochote každého jedného primátora, každého jedného zastupiteľstva dodržať niečo, čo bolo podpísané ich zástupcami. A to v situácii, keď ten záväzok, ktorý bol podpísaný, je veľmi, veľmi ambiciózny z historického pohľadu. Toto považuje za zásadné riziko rozpočtu napríklad aj Rada pre rozpočtovú zodpovednosť. Takisto v zdravotníctve rozpočet predpokladá, že výdavky do zdravotníctva budú v nominálnom vyjadrení približne na úrovni tohto roku. A zároveň predpokladá nulové zadlžovanie nemocníc. To aj napriek tomu, že platy lekárov a sestričiek boli v 2012-om ešte nie zvýšené počas celého roka. Optimistický odhad hovorí, že zadlžovanie nemocníc zvýši deficit oproti rozpočtu aspoň o 100 mil. eur. To je ďalšia významná rezerva. Nebudem, nepôjdem takto ďalej a ďalej, ale dovolím si povedať, že rozpočet obsahuje ďalšie nereálne položky. Príjmy z dôvodu spustenia Jadrovej elektrárne v Mochovciach, hoci je už dnes konsenzus, že Jadrová elektráreň v Mochovciach sa v 2013-om nespustí. Dvojité započítavanie príjmov z hľadiska ropných rezerv. Veľmi významné príjmy zo štátnych monopolov, dividendových, napriek tlaku na ich ceny, ktorý inak podporujeme, a aj zároveň špeciálny odvod. To znamená, že predpokladá sa, že sa z nich vyťaží nepomerne, nepomerne viac. Toto všetko znamená, že rozpočet na rok 2013 už dnes vieme, že nie je úplne reálny. Nie je ani katastroficky nereálny, ale nie je ani úplne reálny. V roku 2014 tento trend pokračuje, kde Rada pre rozpočtovú zodpovednosť konštatovala, že návrh rozpočtu neobsahuje vierohodný scenár, ako dosiahnuť rozpočtové ciele v horizonte dvoch až troch rokov. Európska komisia hovorí, že bez ďalšej zmeny politík, bude v 2014-om už dosiahnuté len malé zlepšenie a nedosiahne potrebné konsolidačné úsilie. Zároveň rozpočet v roku 2014 predpokladá nominálny pokles výdavkov verejných financií, čo sa za vlád Roberta Fica ešte nikdy nestalo. Teda vláda Roberta Fica ešte nikdy nedokázala medziročne znížiť objem výdavkov, ale v 2014-om to plánuje. A má na tom postavený celý svoj návrh. „V roku 2015 a 2016 nám ďalej pokračuje tendencia, kde rozpočet neobsahuje skutočne vierohodný scenár ako dosiahnuť rozpočtové ciele,“ hovorí Rada pre rozpočtovú zodpovednosť. A zároveň, „keby sa aj náhodou dosiahli tie ciele ktoré si vláda stanovuje, tak vývoj verejného dlhu dosiahne úroveň, pri ktorej už bude dochádzať k viazaniu výdavkov v štátnom rozpočte vo výške troch percent podľa ústavného zákona o rozpočtovej zodpovednosti. A v roku 2016 by už dokonca nemalo vôbec dôjsť k nárastu výdavkov vrátane fondov sociálneho zabezpečenia“. Toto sú suché slová ekonomických odborníkov, ktoré, ako tu povedal v inom kontexte jeden kolega, znejú väčšine ľudí ako bzučanie múch. Dovoľte mi preto skúsiť to na záver preložiť do úplne ľudského jazyka a povedať, čo vlastne ten rozpočet a jeho hodnotenie nezávislými autoritami znamená. V roku 2013 tento rozpočet zdaňuje všetko, čo sa zdaniť dá, hýbe a ešte nebolo zastavené touto vládou, a napriek tomuto vyťahuje to všetky rezervy, ktoré existujú v štáte, na ktoré vláda stačí, a napriek tomu to nebude stačiť na dosiahnutie cieľov, ktoré si vláda dala. To je prvý fakt. Moja interpretácia, a to už je vec interpretácie, je, že ten sociálny výbuch, ktorý by vláda zaznamenala, keby naozaj išla po svojich cieľoch dôsledne, sa odkladá na obdobie po prezidentských voľbách. V 2014-om budú prezidentské voľby a potom, nech už to Pán Boh a Robert Kaliňák ratuje, keď Robert Fico už nebude predsedom vlády. To je tak, ako ja čítam tento návrh štátneho rozpočtu. Je to prezidentský alebo odkladací rozpočet, nazvite to, ako chcete. My ostatní, ktorí sa však nepresťahujeme z jedného paláca do druhého paláca niekedy počas prvého polroka roku 2014, tu však budeme aj v týchto rokoch. A je možné, že tu bude aj pán minister financií a bude to musieť naďalej riešiť. Pozrime si, čo ho teda čaká, ešte raz ľudskou rečou, v roku 2014 a 2015. Tie návrhy, ktoré ste nám predložili na tie ďalšie dva roky, sú reálne len v situácii, keď sa zásadne obnoví hospodársky rast, a bude pomerne slušný a veľmi slušný, a zároveň keď budete schopní napriek tomu výrazne sekať výdavky štátu  najmä v roku 2014. Ja myslím, že dnes nepoviem nič veľmi polemické, ak poviem, že ak nepríde zázrak, tak pri vašej hospodárskej politike zásadný ekonomický rast očakávať krátkodobo, ani strednodobo nemožno. Vláda neprijíma prorastové opatrenia. Ruší rovnú daň, zvyšuje odvody, zvyšuje zásadné zodvodnenie dividend pre malých a stredných podnikateľov, Zákonník práce. Dá sa pokračovať. A myslím, že túto debatu sme tu už mali. A to, čo ja vám vyčítam, a to, čo som vám vyčítal pri rovnej dani, nie je len to, že toto robíte, ale to, že ste zatiaľ neponúkli žiadnu dôveryhodnú a presvedčivú alternatívu, čím iným dosiahnete zvyšujúcu sa prosperitu a hospodársky rast pre túto krajinu. Lebo áno, vy máte právo a legitimitu presadiť svoju predstavu hospodárskej politiky, ale nemá podľa mňa nikto právo presadzovať hospodársku politiku, ktorá povedie len k trvalej bolesti a k nezvyšovaniu životnej úrovne v tejto krajine. Ako som už dokumentoval, sekať výdavky ste zatiaľ nikdy nedokázali, ale obidvaja vieme, že bez hospodárskeho rastu to ani nie je cesta, permanentne len sekať výdavky. Preto musím povedať, že akékoľvek sľuby, ktoré dnes vláda dáva učiteľom, ale aj ktorejkoľvek inej skupine obyvateľstva, o tom, že vydržte a bude lepšie, v 2014-om už to bude iné, v 2016-om to bude super, nie sú čestné. Viem, že ste navrhovali učiteľom 15-percentné zvýšenie platov v roku 2014. A chcem sa spýtať, ako je to možné navrhovať, keď zároveň plánujete nominálne zníženie výdavkov verejných rozpočtov v roku 2014? To sa týka aj ostatných profesií – lekárov, úradníkov a kohokoľvek ďalšieho. Z tohto podľa mňa vyplýva jeden jednoznačný záver, že pri tomto poňatí hospodárskej politiky nečelíme jednému krízovému roku 2013, ale každý rok bude krízový, kým sa nezmení hospodárska politika tejto vlády. A čelíme politike permanentnej bolesti. Aby som bol korektný, veľa z tej bolesti by muselo prísť tak či tak. Európa nie je v dobrom stave. Európska ekonomika nie je v dobrom stave. O tom to nie je. O čom to je? Čo robí vláda pre to, aby naozaj na konci dňa aj vysvitlo slnko a aby sme sa mohli z tejto diery dostať? A ja musím konštatovať na záver, že tento rozpočet neobsahuje opatrenia, ale ani sa nespolieha na už prijaté opatrenia alebo neopiera sa už o prijaté opatrenia, ktoré by takéto niečo zabezpečovali. Z tohto dôvodu, pán minister, oceňujem, že oproti rozpočtu, ktorý predkladal váš kolega Počiatek v roku 2009 na rok 2010, naozaj treba byť korektný, váš rozpočet nie je fikciou. Môžeme sa naozaj baviť o tom, a myslím si, že je to zdokumentované aj nezávislými autoritami, že má také malé prvky únikovosti, eskapizmu, od reality, ale tie prvky nie sú také veľké, aby sme vás mohli obviniť z toho, že ste autor beletrie, nie autor literatúry faktu, ale dovolím si vás obviniť z toho, že vaše dielo, aj keď je na 90 percent literatúrou faktu, je hororom. Nie cestou riešenia aj za cenu ťažkých obetí. Ďakujem veľmi pekne.