Ľ. Mušková, poslankyňa: (2001-09-19):
Tie tri roky vlády tejto vlády sa nemilobohu premrhali na vypisovanie čiernych kníh, na riešenie nezhôd a vzájomného vydierania, a zákon je toho dôkazom, hľadania partnerov na privatizáciu, a riadenie štátu a potreby občanov zostali ako mimo záujmu terajšej vlády. Školstvu namiesto zvyšovania financií sľúbeného v programovom vyhlásení vlády vláda každoročne pripravila likvidačný rozpočet, z ktorého ešte každoročne viazala prostriedky. A tu je vlastne základ dnešných dlhov škôl. Na školstve vláda dokázala aj ušetriť. Zvýšili sa úväzky učiteľom a prebytočných pracovníkov prepustili. Tiež sa šetrilo na školstve pri tzv. racionalizácii škôl, keď mnohé školy boli zlúčené či zrušené. Často práve tie, ktoré sídlili v lukratívnych budovách. Ušetrilo sa síce minimum, ale škody na žiakoch a učiteľoch, bohužiaľ, vyčíslené nie sú. A akoby to nebolo dosť pre ťažko skúšané školstvo, je tu ďalšia morová rana – tento zákon. Narýchlo pozliepaný, v skrátenom legislatívnom konaní, bez záruk samospráve, že s kompetenciami prídu i financie, ktoré sám štát nevedel školstvu poskytnúť. Lepšie povedané, nechcel. Aj keď výsledky v školstve, vedomosti žiakov a študentov sú napodiv stále dobré vďaka entuziazmu našich učiteľov, po tejto tzv. reforme, kde sa idú obciam odovzdávať schátrané budovy bez financií, sa môže celé školstvo úplne položiť. O tom, že zákon je surový, svedčia pozmeňujúce návrhy. Z výboru pre školstvo len k oblasti školstvu šlo okolo 40 pripomienok. V ostatných výboroch je to do stovky. Samozrejme, ako tu bolo povedané, už je teraz 200 návrhov, pretože páni poslanci predkladali ďalšie pripomienky, a je veľmi smutné, ak takýto dôležitý zákon musíme dorábať v Národnej rade. Nato, že prešiel Legislatívnou radou vlády, je len jedno vysvetlenie. Našej vláde politikárčenie stojí pred zdravým rozumom a rozhodnutie koaličného politbyra je záväzné nielen pre odborníkov z legislatívy, ale, bohužiaľ, aj pre parlament. Ale ani všetky pripomienky a zmeny nedokážu pretvoriť zlý návrh na dobrý. A dosahy z neho po jeho uvedení do života najviac pocítia občania. Viacerí páni poslanci z vládnej koalície pripustili, že pri jeho uplatňovaní budú problémy, ale tiež som počula, že sa utešujú, že tieto dosahy nepocíti táto vláda, ale budúca, pretože účinnosť tohto zákona sa posúva. Zrejme táto vláda ráta s tým, že už nebude v budúcnosti vládnuť, a preto takáto nezodpovednosť. Ako som už v mojej faktickej poznámke upozorňovala, zákon v sebe skrýva množstvo nejasností a napríklad neposkytuje inštitúciám, ktoré sa odovzdávajú obciam, žiadne garancie, že budú v budúcnosti existovať. Vo faktickej som hovorila o materských školách, ale netýka sa to iba ich. Pani poslankyňa tu hovorila o knižniciach. Ja priložím, že v školstve sa to týka aj školských klubov, centier voľného času. A nedá mi, aby som sa nezmienila o základných umeleckých školách, teda inštitúciách, na ktoré sa my starší pamätáme ako na ľudové školy umenia. Keď sem po roku 1989 – a na to si dobre pamätáme – začali chodiť rozličné delegácie, od ktorých sme chceli dychtivo vedieť, ako si máme počínať pri premene socialistickej minulosti na kapitalistickú, mnohých prekvapilo, keď nás kolegovia z Rakúska, Nemecka, Francúzska a ďalších krajín doslova varovali, aby sme len nedopustili rozpad inštitúcií vytvorených za predchádzajúce polstoročie. Pamätám sa, ako na Medzinárodný festival profesionálnych divadiel pre deti a mládež pricestovali divadelníci, ktorí nechceli veriť tomu, že u nás fungujú špecializované profesionálne divadlá pre túto vekovú kategóriu. Ale asi najviac nečakanej chvály sa zosypalo práve na systém umeleckého školstva, ktoré naozaj masovo vychovávalo pre život ľudí, pre ktorých nebola neznámym svetadielom hudba, hra na niektorý nástroj, divadlo, výtvarné disciplíny či literárna aktivita. Neboli a nie sú to prípravky pre profesionálov, ale je to zariadenie, kde sa získavali isté základy, ale najmä vzťah. Bola to možnosť prejsť takou cestou s istou oporou, na konci ktorej bola plne štruktúrovaná ľudská osobnosť, a nie iba robot poznajúci 8,5-hodinový – v parlamente, samozrejme, viac – pracovný čas, jedlo, pitie a posteľ. Nedali sme si povedať. Z dostupných ľudových škôl umenia sme úspornými opatreniami transformovali základné umelecké školy, ktoré už nie sú tam, kde boli predtým triedy ľudovej školy umenia. A teraz máme na stole zákon, ktorý obce tlačí do úlohy ich kata. Veď ako som povedala, že zo situácie škôl dnes nie je jasné, či táto delimitácia im nespôsobí krach. Vo svojich pozmeňujúcich návrhoch som sa snažila aspoň trošku upraviť práve vzťah aj k týmto umeleckým školám a v návrhoch som sa snažila upraviť niektoré ďalšie oblasti, ktoré už pripomienkovali moji kolegovia predrečníci. V oblasti školstva poukázal na ďalší problém aj pán poslanec Šťastný, ktorý poukázal na návrh, ktorý umožňuje školám zlučovať sa s predškolskými zariadeniami, ak nesplnia požiadavku stanoveného počtu žiakov na ich existenciu. Poukázal na nezmyselnosť tejto požiadavky, lebo by tento stanovený počet neumožňoval ani vznik nových škôl, pretože začínajúce školy by so začínajúcimi ročníkmi nemohli dosiahnuť tento počet. Nakoniec výbor pre školstvo navrhuje túto podmienku vypustiť, s čím možno iba vrelo súhlasiť. Ale novým pozmeňujúcim návrhom sa tiež nerieši problém, ktorý môže vzniknúť po zlúčení týchto dvoch škôl, ktorý som síce už tiež dala v návrhu, ale pretože pani poslankyňa Rusnáková tiež o tomto probléme hovorila, len ho pripomienkujem, že je skutočne potrebné, aby zástupca materskej školy bol vo funkcii zástupcu základnej školy, ktorá preberá vlastne všetky práva a povinnosti voči materskej škole, aby sa nezabudlo akceptovať osobitosť vývoja dieťaťa v predškolskom veku. Prejdem ku konkrétnym pozmeňujúcim návrhom, kde v článku XI § 63 ods. 4 znie tak ako v spoločnej správe, je to tu, čo povedala pani poslankyňa Tóthová, že za bod č. 37 na koniec textu pripojiť vetu: „Predstaviteľ predškolského zariadenia sa stane štatutárnym zástupcom riaditeľa novovzniknutého subjektu.“ Myslím si, že pani poslankyňa Rusnáková to tiež rieši týmto spôsobom. Ako som povedala v predchádzajúcom odôvodnení, že treba akceptovať osobitosti výchovy detí predškolského veku. Môj druhý pozmeňujúci návrh. V článku XII § 3 ods. 1 doplňuje na konci vetu za slovom „školy“ slová „a na základe vyjadrenia príslušnej obecnej školskej rady“. Týmto zákonom sa vytvárajú obecné školské rady, ktoré však majú veľmi málo kompetencií, ba povedala by som, že žiadne, a týmto im dávam ďalšiu kompetenciu, ktorá, myslím si, im z tohto zákona prislúcha. Tretí pozmeňujúci návrh sa týka článku XI § 3 ods. 5, ktorý hovorí o podmienkach, za ktorý môže byť riaditeľ vymenovaný. Navrhujem doplniť tieto podmienky o ďalšie dve. Neviem, či tam nebude ešte dakto dávať ďalšie podmienky, a preto si nechcem ani dovoliť navrhnúť pod akými písmenami by mali byť. Síce píšem tu d) a e), ale môžu to byť aj iné písmená, „d) požiadavka morálnej a občianskej bezúhonnosti“ a „e) požiadavka ovládania štátneho jazyka“. Myslím si, že tieto požiadavky sú v praxi štandardné, bežné a potrebné. Môj pozmeňujúci návrh č. 4 tiež k článku XII § 4 ods. 3. Za tento odsek vložiť nový, ktorý znie, a práve to sa týka tých základných umeleckých škôl, o ktorých som hovorila: „Obec na základe záujmu aspoň tridsiatich zákonných zástupcov detí zriadi základnú umeleckú školu, kde zabezpečí vyučovanie v odboroch, o ktoré prejavilo záujem aspoň päť detí.“ Myslím, že som to jasne zdôvodnila v mojom predchádzajúcom príhovore. Pozmeňujúci návrh č. 5. Článok XII § 4 ods. 11 vo vete „Žiak môže plniť povinnú školskú dochádzku so súhlasom riaditeľa základnej školy, do ktorej sa hlási“ vypustiť slová „so súhlasom riaditeľa základnej školy, do ktorej sa hlási“. A odôvodňujem to obmedzovaním slobody rodičov rozhodovať o škole, na ktorú chcú svoje dieťa zapísať. Chcem upozorniť, že tak, ako je formulovaný tento paragraf, umožňuje tu aj určitý druh korupcie. Myslím si, že dnes pri zmenšujúcom sa počte žiakov by toto nemalo byť problémom. Ďalší bod 6. V článku XII § 5 ods. 8 písm. b) doplniť – týka sa to už viac-menej len legislatívnotechnických návrhov: „Poskytuje metodickú a poradenskú činnosť základným a materským školám a školských zariadeniam.“ Týka sa to odborov školstva. To isté aj v článku XII § 7 ods. 13 doplniť vetu: „Zriaďovateľ vymenuje zástupcu školskej rady, ak je počet zamestnancov menší ako desať.“ A § 7 v článku XII odsek 15 doplniť, aby starosta alebo primátor mal právo zúčastňovať sa a aj vystupovať na zasadnutiach obecnej školskej rady. Na záver môjho vystúpenia by som vás chcela poprosiť o podporu mojich pozmeňujúcich návrhov, ale nedá mi, aby som ešte požiadala i o podporu pozmeňujúcich návrhov mojich kolegov, ktorí navrhovali obmedziť funkčné obdobie riaditeľov škôl, či to už bude návrh zo spoločnej správy, alebo či to bude návrh pána poslanca Mikloška, pretože skutočne sa dejú veci, ako napr. teraz médiami prebieha problém školy na Základnej škole v Ružovej doline. A bolo by potrebné, aby funkčné obdobie riaditeľa nebolo nekonečné, ako to bolo za totality, ale aby si každý bol vedomý obdobia, dokedy má byť vo funkcii. Ďakujem vám za pozornosť a poprosím o podporu návrhov. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pani poslankyňa, za vaše vystúpenie v rozprave. Dve faktické poznámky. Pán poslanec Jarjabek ako posledný. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Pani poslankyňa Tóthová má slovo.