P. Pavlis, poslanec: (2009-04-17):
Vláda Mikuláša Dzurindu sa ho po uskutočnených privatizáciách chystala zrušiť. Chystala, ale nezrušila. Je teda namieste otázka – prečo? Možno preto, že žiadna skartácia dokumentov nemôže byť taká dokonalá ako zlikvidovanie inštitúcie samostatnej. Dáte mi, dámy a páni z dnešnej opozície, asi za pravdu, keby to bolo také jednoduché, už by sme dnes na túto tému nediskutovali. Lenže diskutujeme a dokonca na váš podnet. Život je asi trochu zložitejší, akoby sme si ho predstavovali, a vy z opozície viete o tom nepochybne svoje. Pre menej zainteresovaných prejdem teraz v hustom lese len zopár úsekov po modrej turistickej značke, aby bolo zrejmé, aké pasce na nás pri neopatrnosti a ľahkovážnosti číhajú. To základné nebezpečenstvo viem pomenovať jednoznačne. Fond národného majetku stále vykonáva vo veľkom rozsahu činnosti vyplývajúce z predchádzajúceho privatizačného procesu. Mám na mysli približne 300 súdnych sporov, ktoré po vás treba riešiť. Modrým či skôr čiernym bonusom pre súčasnú vládu, vládnu garnitúru je zhruba 250 neukončených privatizačných zmlúv. Na túto tému sa môžu baviť niektorí poslanci dobre na maškarnom plese v Banskej Bystrici, v Banskej Štiavnici, ale realita je však ďaleko prozaickejšia. Tých 250 neukončených zmlúv je potrebné sledovať, kontrolovať a vysporiadať pohľadávky Fondu národného majetku z nich vzniknuté. Mám na mysli aj 37-tisíc ešte nevyplatených dlhopisov. Na fonde sa totiž každoročne aj v tomto období vybavujú tisícky prípadov občanov, notárov, exekútorov, ktoré súvisia s vyplácaním dlhopisov. Fond je aj vlastníkom okolo stovky majetkových účastí v akciových spoločnostiach, v ktorých je nutné vykonávať akcionárske práva. Možno len jeden príklad. Nebyť aktívnej činnosti Fondu národného majetku, dnes by fond a štát nebol znova vlastníkom bratislavského letiska. A fond by ako majoritný akcionár nemohol aktívne vstupovať pri financovaní výstavby terminálu. A keď už na tom vašom neoliberálnom srdci zrazu tak máte starosť o občana, tak si vám dovolím pripomenúť novelu zákona o veľkej privatizácii, ktorá stanovuje Fondu národného majetku povinnosti vykupovať bezcenné cenné papiere z kupónovej privatizácie od zhruba jedného milióna fyzických osôb. Páni kresťanskí demokrati, to sú gaštany, ktoré vskutku ležia na zemi a treba ich zodvihnúť a práve na riešenie stručne načrtnutých problémov v minulosti ide značná časť rozpočtu Fondu národného majetku. Máte pravdu, keby sme si v uplynulom období poctivo vykonávali svoju prácu, mohli sme dnes značnú časť týchto peňazí vynaložiť ináč. Keby sa tak nestalo vždy a všade, súdne spory sa v nejednom prípade budú ťahať ešte niekoľko rokov a neukončené privatizačné zmluvy budú strašiť nielen Roberta Fica, ale aj dvoch-troch jeho nasledovníkov. A zhodneme sa aspoň na tom, že to bude stále drahší a drahší špás. V politike by sme si mali vziať príklad z matematiky. Keď pri riešení rovnice sme úspešní vtedy, keď sa ľavá strana rovná pravej. Pri rovnici o troch neznámych FNM by sme zistili, že náklady na zrušenie fondu by prevýšili úsporu, o ktorej tu hovoríte v súvislosti so zrušením fondu, a tak by nám skúška správnosti asi nedopadla dobre. V čase krízy hľadáte opozičné chodníčky na šetrenie štátnych peňazí. Máte v žalúdku 4 mil. eur, teda zhruba 120 mil. korún, ktoré podľa vašich slov čerpá fond z pokladnice štátu. A teraz to najpodstatnejšie, o čom by sme tu vôbec nemuseli diskutovať, o čom by sme sa nemuseli baviť. Nakoľko základný dokument upravujúci postavenie fondu, čím sa myslí zákon č. 92/1991, totiž hovorí jasnou rečou, že príjmy a výdavky fondu nie sú súčasťou štátneho rozpočtu Slovenskej republiky. Fond ako právnická osoba hospodári so svojimi vlastnými finančnými prostriedkami, nečerpá peniaze zo štátneho rozpočtu, ale naopak, do štátneho rozpočtu prispieva prostredníctvom ministerstva financií, ktoré mu každoročne uvoľňuje príjmy zo získaných dividend na posilnenie štátnych finančných aktív. Aj po zastavení privatizácie je fond schopný pokryť svoje režijné náklady z vlastných zdrojov, v súčasnosti najmä z úrokov. Uvedomujete si vôbec, aký balvan by ste štátu zavesili na krk zrušením tejto inštitúcie? Tak ja vám to pripomeniem. Aby som vám oživil pamäť, v rámci privatizačného procesu v minulých volebných obdobiach vznikli na strane Fondu národného majetku potenciálne záväzky v hodnote približne 40 mld. korún. Zobral som si kalkulačku do rúk a v porovnaní so 120-miliónovým rozpočtom fondu je to 333-násobok toho. Toto číslo hovorí samo osebe. V prípade zrušenia Fondu národného majetku a prevedenia jeho aktív a pasív na štát to môže mať katastrofálny dopad na výšku štátneho dlhu. Uvedomujete si vôbec veľkosť rizika vášho návrhu alebo je to zámer z opozičného bestselleru Ficovu hlavu XXII? Z opozičnej strany v tejto sále počúvam, že v prípade Fondu národného majetku ide o nepotrebnú inštitúciu. Keď vám to vyhovuje, dokážete celé minúty citovať pasáže z materiálu OECD, Svetovej banky alebo Medzinárodného menového fondu. Ak dovolíte, zoberiem si z vás na chvíľku príklad a tiež si pomôžem skúsenosťami z vyspelého štátu. Je totiž jasné, kde sa jasne hovorí, že inštitúcie obdobného charakteru, ako je náš Fond národného majetku, spravujúci majetkové účasti štátu v akciových spoločnostiach, úspešne využíva 12 z 21 členských štátov Európskej únie vrátane Francúzska, Veľkej Británie, Španielska či Talianska. A to sú štáty, ktorým by ste slovenskú privatizačnú cestu museli dlho vysvetľovať, a obávam sa, že by tomu aj tak neporozumeli. Sú to štáty, kde Mikloškov, pardon, Miklošov bájny expert na privatizáciu Slovenského plynárenského priemyslu Michal Šušák z Credit Swisse Boston ani za éry Margaret Thatcherovej nedokázal vysvetliť, ako prinútil legitímnu vládu zaplatiť za 51 % akcií, hoci v skutočnosti jej zostalo v rukách len 49. Keď najbližšie pôjdete do Prahy, zaklopte na dvere a spýtajte sa, čo všetko prinieslo rozhodnutie o zrušení Fondu národného majetku v Českej republike. V našom prípade by bolo potrebné novelizovať cca 30 právnych predpisov, nájsť právneho nástupcu fondu a v prípade prevedenia doterajšej majetkovej účasti Fondu národného majetku na niektoré ministerstvo by hrozil aj konflikt záujmov. Nech to znie paradoxne a nech sa vám to pozdáva, nech sa vám to počúva strašne nepríjemne, bývalá koalícia má, čuduj sa svete, najväčšiu zásluhu na tom, že Fond národného majetku je potrebné zachovať. Fond národného majetku sa svojej zodpovednosti nezbaví, ak chceme riadne vysporiadať celý privatizačný proces uplynulého obdobia, na to je potrebné najmenej 5 rokov. Na tieto nášľapné míny nemôžeme zasadiť odmínovaciu techniku Božena ani inú techniku. Tu si musí veci vysporiadať Fond národného majetku. Tak sofistikovane ste viedli privatizačný proces. Preto by som aj na pôde slovenského parlamentu skôr očakával zmysluplnú diskusiu o ďalšom smerovaním Fondu národného majetku. V takejto výmene názorov sa zhodneme na potrebe reštrukturalizovať, rekonštruovať, modernizovať, ozdraviť alebo zregenerovať. Nazvime to, ako chceme, v konkrétnej praxi to nemôže byť samoúčelný krok. Ak teda povieme nie zošrotovaniu Fondu národného majetku, potom treba povedať aj b, teda čo ďalej s ním. Ako vhodná alternatíva prichádza do úvahy postup, pri ktorom by došlo k úplnej transformácii doterajšieho Fondu národného majetku na novú, osobitným zákonom zriadenú právnickú osobu, ktorá by sa stala právnym nástupcom terajšieho fondu. Inač povedané, prakticky naplnením takého návrhu by prišlo k recyklácii, teda k zrušeniu doterajšieho bez likvidácie. Právny nástupca Fondu národného majetku by predstavoval modernú a súčasným európskym trendom prispôsobenú inštitúciu, ktorá by disponovala majetkovou samostatnosťou a nezávislosťou od verejného rozpočtu. Takto koncipovaný právny nástupca Fondu národného majetku by zabezpečoval najmä centrálnu správu majetkovej účasti štátu a evidenciu, poradenstvo, prípadne aj riadenie nakladania so štátnym nehnuteľným majetkom. Centralizované riadenie zo strany právneho nástupcu Fondu národného majetku umožňuje použiť know-how všetkého dobrého, čo sa pod strechou Fondu národného majetku koncentrovalo, dlhoročné skúsenosti existujúcej inštitúcie nevynímajúc. Dá sa pritom oprieť aj o relatívnu rozpočtovú samostatnosť, zužitkovať črtajúcu sa väčšiu flexibilitu v realizácii investorských a obchodných zámerov vlády. Z hľadiska riadenia by nová inštitúcia bola podriadená vláde, ktorá by vymenúvala aj jeho riadiaci orgán. V tomto prípade by do úvahy prichádzala externá kontrola zo strany NKÚ a Úradu vlády a tiež interné kontroly prostredníctvom Dozornej rady. Každé zlo je na niečo dobré. Kríza na trhu práce posilňuje pracovné miesta v štátnom sektore. Musím súhlasiť s tvrdením pána poslanca Mikloša, ktorý v rozhovore pre Hospodárske noviny podčiarkol potrebu minimalizovať v čase krízy prepúšťanie zamestnancov vo verejnej sfére. Fond národného majetku nevynímajúc. Tento princíp by sme mali zohľadniť aj pri rekonštrukcii fondu, pritom treba otvorene priznať, že citlivé znižovanie počtu zamestnancov a zefektívnenie chodu fondu je trvalým javom. Ďakujem za pozornosť.