I. Radičová, poslankyňa: (2007-02-08):
Predkladáte pozmeňujúci návrh, ktorý má umožniť rozšíriť záväznosť zmlúv vyššieho kolektívneho stupňa aj na zamestnávateľov, ktorí s ňou nesúhlasili. Pozmeňujúci návrh teda rozširuje doteraz platné kolektívne zmluvy o kompetenciu tripartitnej komisie, ktorá bude môcť nariadiť, že sa zmluvou bude riadiť aj firma, ktorá sa ňou riadiť nechce alebo na to nemá jednoducho prostriedky, momentálne. Ďalej rozširujete návrh, ktorý pred komisiu bude môcť podať, takýto návrh, aj odborový zväz a zároveň je v tom návrhu konštatovanie, predmet činnosti firmy musí byť rovnaký, ako majú podniky, ktoré zmluvu dohodli. Rozšírenie kolektívnej zmluvy v rámci Európskej únie nie je prijaté žiadnym jedným regulatívom, ani Rada ministrov práce sociálnych vecí a rodiny nedospela k jednému jednoznačnému stanovisku. Je to spôsobené jednoduchým dôvodom. Krajiny v rámci Európskej únie majú veľmi rozdielnu ekonomickú situáciu, majú rozdielnu mieru zamestnanosti, majú rozdielne nástroje riešenia zamestnanosti, majú inú mieru organizovanosti v rámci odborov a majú iný spôsob kolektívneho vyjednávania. Tieto rozdiely sú tu, ktoré sa podpisujú i pod nie jednoznačné rozhodnutie o rovnakom riešení v rámci rozšírenia platnosti kolektívnej zmluvy. V dôvodovej správe argumentujete istými príkladmi niektorých krajín, kde toto rozšírenie existuje. Ale dovolila by som si pripomenúť, že i toto rozšírenie má tri rôzne podoby. Tri rôzne podoby. Tá prvá je podobou, kedy sa rozširuje na zamestnancov a zamestnávateľov i na tých, ktorí jednoducho nesúhlasili a nie sú členmi dohodovacích orgánov. To je návrh, ktorý predkladáme my. Druhý moment je pre takých, že sa to rozširuje aj na podniky a firmy, kde jednoducho odborová organizácia alebo zamestnanecká rada neexistuje. A tretie rozširovanie, rozširovanie nie cez legislatívu, ale v podstate funkčné rozšírenie, formálne, ktoré vyplýva z iných nariadení alebo zákonov vlády, keď sa to automaticky aplikuje na existujúce organizácie. Krajiny, ktoré uvádzate ako príklady,  pripomeniem, uplatňujú rozšírenie kolektívnej zmluvy naozaj týmito tromi rozdielnymi spôsobmi. Príklad Maďarsko rozširuje kolektívnu zmluvu len na oblasť verejnej správy. Príklad Poľsko ostatná hodnotiaca správa, máte ju k dispozícii na internete, kde konštatuje, že síce v legislatíve istá možnosť rozšírenia kolektívnej zmluvy existuje, ale v realite sa vôbec neuplatňuje. Iné spomínané krajiny, Španielsko je princíp naozaj rozšírením nie formou prvou, ale tou druhou spomínanou formou, to znamená tam, kde neexistuje odborová organizácia. Ja by som rada podčiarkla tento moment a upozornila vás, že v dôvodovej správe tie príklady nie sú uvedené náležite a presne. Zostáva totiž pravdou, že väčšina členských krajín Európskej únie žiadnu formu rozšírenia kolektívnej zmluvy nemá. Navyše, lebo keď to zrátame, je to 6 + 4. Hej? Ale je to fakt. Je to fakt. Reagujú na svoju konkrétnu ekonomickú situáciu. Doplním ďalšími argumentmi. Sociálna politika je tiež jeden dnes už z vážnych nástrojov konkurencieschopnosti jednotlivých podnikov a firiem. Slovensko sa dostáva našťastie do etapy, keď začíname mať aj iný dopyt po pracovnej sile a to je dopyt po kvalifikovanej, špecializovanej pracovnej sile, ktorej cena práce potom naozaj veľmi rýchlo stúpa. A práve pre takýchto zamestnancov je sociálna politika, dobrá  sociálna politika firmy a podniku tým, čím môžu týchto zamestnancov dlhodobejšie udržať alebo pre svoju firmu získať. Chcem zároveň upozorniť, že rozšírenie kolektívnej zmluvy nebude riešiť a nerieši regionálne rozdiely. Regionálne rozdiely nie sú totiž riešiteľné len tým, že za istých podmienok nariadim zamestnávateľom zvýšiť mzdy. Naozaj je tu riziko opačného, úplne kontrafinalitného efektu, väčšieho prepúšťania alebo, naopak, najímania lacnej pracovnej sily zo zdrojov migrácie. Toto riziko tu jednoducho je. Alebo presunu firiem do iných oblastí. Chcem zároveň zdôrazniť, že žiaden medzinárodný dohovor, ktorý sa aj uvádza v dôvodovej správe, jednoznačne nehovorí, akým spôsobom aplikovať rozšírenie kolektívnej zmluvy a už vôbec nehovorí o tom, že by sa automatický mala v krajinách aplikovať. To, čo ste tu spomínali ako argument, že to v tejto krajine 13 rokov bolo praxou, nepriviedlo k nejakým vysokým efektom v praxi. Veď aplikácia kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na firmy a podniky dnes za tú éru, kedy sme to mali v legislatíve, sa ujala len v 50 % prípadoch firiem. Zároveň si dnes musíme uvedomiť, že organizovanosť v rámci odborov dosahuje len jednu štvrtinu pracovníkov a zamestnancov. My sme úplne v odlišnej situácii, ako je spomínané Belgicko a podobne, kde je vyššia organizovanosť a kde dobrovoľné prijatie kolektívnej zmluvy z prvej etapy, a potom rozšírené, viedlo k úplne inej miere jej aplikácie. Na záver. Implantovanie alebo nariadenie bez súhlasu zamestnávateľa nebude riešiť priamočiaro, ak vôbec, regionálne rozdiely. Nie je možné ním už vôbec aplikovať nejakú prax rovnakej mzdy v rovnakých regiónoch, keďže sú tie regióny cez celú štruktúru ukazovateľov v úplne rozdielnej situácii. Motivácia získania investorov a investícii do zaostalejších regiónov je tiež jedným z argumentov. Pretože potom sa pýtam, prečo by nemali zostávať tu na hranici alebo opäť v Bratislavskom kraji. Zároveň neplatí, že zamestnanci sú jediní tí, ktorí sa podieľajú na tvorbe zisku jednotlivých firiem a podnikov. To predsa záleží od toho (do akej miery je pracovná sila, jej podiel, aký je silný), na nákladoch danej produkcie. Sú odvetvia, kde je to prevládajúce a sú odvetvia, kde je to už zanedbateľné. A to už nehovorím o probléme z hľadiska odvetví a aplikácií, rozdielmi medzi veľkými podnikmi a malými a strednými podnikateľmi. Veď sú vnútorne štruktúrovaní v tom istom odvetví. Ak aplikujete túto kolektívnu zmluvu na veľký podnik a aplikujete ju na malú výrobňu, tak pre malé výrobne je tu vážne riziko nezvládnutia takýchto podmienok a takýchto regulatívov. A je tu ešte jeden vážny problém, ktorý vyplýva z existujúcej legislatívy. Ten pozmeňujúci návrh sa nedotýka jednej veľmi dôležitej podmienky a tá sa vždy, pri každom type kolektívnej zmluvy prvého princípu, t. j. aplikujem to aj na ostatné firmy a podniky, vždy je to doplnené o klauzulu reprezentatívnosti. Kto ju podpíše v prvom kole a na koho sa ďalej aplikuje. Vy nenavrhujete novelu práve v tejto miere reprezentatívnosti a zatiaľ v zákone znie, aby som to povedala presne „väčší počet zamestnávateľov“. Ja sa pýtam, čo je to väčší? Ako budeme konštatovať v prípade povinnosti, čo je väčší počet zamestnávateľov, ktorí túto zmluvu podpíšu? Traja, piati, desiati? Nie je tam explicitne povedané väčšina. Potom treba zadefinovať práve tieto podmienky, ktoré sú presne v spomínaných krajinách zadefinované. Toto v návrhu jednoznačne chýba. A bez presnej definície bude veľký problém vôbec výkladu takto prijatého návrhu. Toto sú dôvody, pre ktoré sa jednoznačne pridávam k návrhu pani poslankyne Sárközy a žiadam vyňať na osobitné hlasovanie body 1 a 4 spoločnej správy a doplniť naozaj vetou: Ak podniky a podnikatelia a firmy majú dostatočné zdroje na to, aby pristúpili k podpisu kolektívnej zmluvy, a komisia, ktorá to posudzuje, s nimi na túto tému bude komunikovať, nevidím dôvod, aby pre takéto zvýšenie nebol požadovaný ich súhlas. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)