Žarnay, Oto, poslanec NR SR (2019-05-15):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi povedať pár slov k tomuto návrhu zákona. Ak vytopím susedov, pretože mi pretiekla vaňa, keď som akosi pozabudol, že mi do nej tečie voda, som za škodu spôsobenú susedom pod mojím bytom zodpovedný. Bola to moja nedbanlivosť, ktorá ju spôsobila. Dokonca aj keď praskne radiátor a ja opäť spôsobím škodu susedom podo mnou, hoci som nemohol vedieť, že sa to stane, je to moja zodpovednosť. Radiátor je v mojom vlastníctve a som za spôsobenú škodu zodpovedný, aj keď som ju priamo svojím konaním nespôsobil. Rovnako som zodpovedný za škodu, keď ako účastník cestnej premávky spôsobím dopravnú nehodu alebo ako zamestnanec svojím nesprávnym úkonom alebo rozhodnutím spôsobím škodu zamestnávateľovi. Osobnú zodpovednosť nesieme za svoj život i konanie, nesieme ju aj za úmyselné i neúmyselné konanie. Firmy a obchodné spoločnosti nesú zodpovednosť za škody spôsobené fyzickým i právnickým osobám a to svojou činnosťou i nečinnosťou. Štát nesie zodpovednosť za škody spôsobené inému štátu, príkladom môžu byť environmentálne škody alebo aj vojnové reparácie. Otázka teda znie: Prečo sa toľké roky bránime, aby zodpovednosť za spôsobenú škodu niesli i verejní činitelia? Alebo náš laxný prístup pramení z hesla „z cudzieho krv netečie“? Problém je v tom, že to nie je cudzie, je to naše, spoločné. Ľudský faktor je za každým rozhodnutím, ktoré je vydané, za každým, či rozhodujeme za seba, za troch, tisíc alebo milióny ľudí. Ak som prijal funkciu, ktorá nesie takúto širokú rozhodovaciu právomoc, musím prijať aj ťarchu zodpovednosti za ňu. Tu nestačí odstúpiť z funkcie, čo už samo osebe zvyčajne spôsobuje veľký problém, ale je potrebné aj spôsobenú škodu nahradiť. Sused sa tiež neuspokojí s mojím ospravedlnením a neľahne si spokojne do mokrej postele a nebude sa dívať na kvapkajúci a zatečený strop a steny. Potrebuje dať svoj byt do obývateľného stavu a ja ho musím odškodniť, spôsobené škody nahradiť. Keďže som bol prezieravý, poistil som sa, a tak škody za mňa uhradí poisťovňa. Ak by som to neurobil, tak to budem musieť nejako zaplatiť ja sám alebo skončím v súdnom spore a pri rýchlosti rozhodovania našich súdov sa moje škodové náklady nebudú pohybovať v stovkách, ale až v tisíckach eur. Poniektorí sa môžu pozastavovať nad tým, že čo tu stále riešime. Existuje predsa trestný zákon, kde je presne zadefinovaný verejný činiteľ, škoda i úmysel, nedbanlivosť, trestné činy i trestné sadzby za ne. To áno, ale náhrada škody sa trestom zvyčajne nevyrieši. Tak potom existuje inštitút regresnej náhrady, ktorý môže zamestnávateľ využiť priamo alebo prostredníctvom súdu. Dokonca máme zákon č. 514/2003 Z. z. o zodpovednosti za škodu spôsobenú pri výkone verejnej moci, čo by mal byť postačujúci právny základ pre vymáhanie škody od osoby, ktorá ju spôsobila. Mala. Ak by sa dôsledne dodržiaval a neobchádzal, ale nie je. Už celé desaťročie voláme po zmene, ale chýba politická vôľa na jej realizáciu ako v iných dôležitých oblastiach. Ešte v roku 2011 sa naša nová prezidentka Zuzana Čaputová spolu s Jurajom Gyarfášom intenzívne venovala tejto problematike, čo aj zhrnuli vo svojej publikácii Zodpovednosť verejných činiteľov. V roku 2016 môj kolega poslanec Miroslav Beblavý sa tejto problematike dôsledne venoval a napísal preto interpelácie dvanástim ministrom a list generálnemu prokurátorovi a riaditeľovi Sociálnej poisťovne, aby ho informovali o tom, či si ich inštitúcia uplatnila nárok voči zamestnancom zodpovedným za škodu a pokuty a ak nie, o uvedenie dôvodu. Týkalo sa to 141 prípadov. Až v 109 prípadoch sa škody nevymohli, nevymáhali alebo sa údajne vymáhať nedali. Pre ilustráciu citujem niektoré zverejnené odpovede na webovej stránke môjho kolegu, aj na základe ktorých jednoznačne vyplýva, že zmena a explicitné vyvodenie osobnej zodpovednosti verejných činiteľov za škody pri výkone verejnej moci sú viac než nutné. Prvý prípad. Pokuta uložená ministerstvu životného prostredia úradom pre verejné obstarávanie v roku 2012 vo výške 654-tisíc eur. Informácia ministra Sólymosa. Citujem: „Ministerstvo si pravdepodobne nárok na náhradu škody neuplatnilo, nakoľko zamestnanci, ktorí vybavovali uvedenú vec a mohli byť zodpovednými za uloženie pokuty, už nie sú zamestnancami ministerstva a keďže ministerstvo nedisponuje ich osobnými spismi, nie je možné uvedenú skutočnosť relevantne zistiť.“ To, že zamestnanec je prepustený za pochybenie alebo odišiel na vlastnú žiadosť, nie je dôvod na to, aby si zamestnávateľ nemohol vymáhať regresnú náhradu škody, ale ministerstvo sa jednoznačne o regresnú náhradu nezaujímalo. Druhý prípad. Škoda spôsobená nesprávnym úradným postupom v rezorte pôdohospodárstva v rokoch 2003 až 2005 vo výške 197 235 eur. Informácia ministerky Matečnej. Citujem: „Vzhľadom na plynutie času a uplynutie premlčacích lehôt neprichádzalo do úvahy ani uplatnenie regresnej náhrady voči konkrétnym fyzickým osobám, ktoré mohli mať podiel na nesprávnom úradnom postupe a v jeho dôsledku spôsobenej škode. Inak povedané, jednalo sa o nesprávny úradný postup z rokov 2003 až 2005, uplynuli premlčacie lehoty a prípadné uplatňovanie regresnej náhrady voči konkrétnym fyzickým osobám by bolo neefektívne vzhľadom na personálne zmeny a pravdepodobné vznesenie námietok premlčaní uplatňovaných regresných nárokov.“ Jednoducho celú záležitosť odložili k ľadu a nechali premlčať. Tretí prípad. Pokuta uložená ministerstvu školstva Úradom pre verejné obstarávanie v roku 2015 vo výške 100-tisíc eur. Informácia ministra Plavčana. Citujem: „Škodová komisia ako orgán poverený prerokúvaním návrhov v oblasti uplatňovania práva na náhradu škody spôsobenej ministerstvu jeho zamestnancami nerokovala o žiadnom návrhu na vyvodenie zodpovednosti vo vzťahu k vami uvádzaným prípadom z oblasti verejného obstarávania.“ Tu dokonca ešte postačovala konštatácia, že komisia nerokovala o žiadnom návrhu o regrese a tým bola celá vec pre ministerstvo jednoducho vybavená. Takýchto perál je zverejnených podstatne viac a jednoznačne preukazujú nezáujem verejných inštitúcií o dobrú a kvalitnú správu veci verejných, do ktorej patria aj finančné prostriedky. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, hovoriť donekonečna o potrebe zmeny v tomto spoločenskom segmente, je kontraproduktívne. Je potrebné zmeny uskutočniť, je potrebné zákonne zadefinovať osobu verejného činiteľa, obsah jeho zodpovednosti i spôsob, podmienky a lehoty vymáhania škody a osoby kompetentné konať ex offo. Dôležité je, že v návrhu zákona je aj nedbanlivostné konanie súčasťou obsahu zodpovednosti. Takýmto spôsobom máme šancu nielen získať časť zmarených verejných finančných prostriedkov späť, ale druhotne to bude mať vplyv na obsadzovanie verejných funkcií ľuďmi, ktorí svojimi osobnostnými a odbornými kvalitami budú zárukou dobrej správy vecí verejných. Prevezmime konečne plnú zodpovednosť za svoje konanie nielen v osobnom, ale aj v pracovnom a verejnom živote a pristúpme k zmenám vecne a nie politicky. Podporme tento zákon! Ďakujem za pozornosť.