F. Šebej, poslanec: (2002-04-03):
Ale rád by som sa zastavil pri tom, čo povedal pán poslanec Bajan. No pochopiteľne, uhryznutie psom, ako je, povedzme, ja neviem, pitbul alebo kaukazský ovčiak, nie je to isté ako uhryznutie foxteriérom. To je jasné, že je to problém. Ale ja som o tom zozname, ktorý som spomínal, hovoril len o tom, že ty si ho začal spomínať. Chcel by som však povedať, že absolútne súhlasím s tým, že mestská časť, teda obec, vlastne samospráva ľudí, ktorí tam žijú, má mať právo jednoducho regulovať spôsob, ktorým vnútorne žije, a teda aj to, že akým spôsobom sa tam chovajú zvieratá. No a k pánovi poslancovi Ošváthovi chcem poznamenať, samozrejme, že pes sa nestáva nebezpečným až vtedy, keď niekomu ublíži alebo ho zabije. Samozrejme, že on je nebezpečný už predtým, ale proste, jednoducho, zodpovednosť za škodu, ktorú spôsobí zviera, teda, nesie majiteľ prostredníctvom iného zákona. Teda, podľa mňa, podľa Trestného zákonníka alebo Občianskeho zákonníka. Malo by to tam byť. Ja by som rád konečne videl súd, ktorý tak ako nedávno v Spojených štátoch odsúdi niekoho za takú vec. (Zaznel zvuk časomiery.) J. Migaš, predseda NR SR: Posledný je prihlásený do rozpravy pán poslanec Vladimír Bajan. Nech sa páči. V. Bajan, poslanec: Ďakujem pekne, pán predseda. Ja najprv odporúčam spravodajcovi, aby predniesol jeden procedurálny návrh. Aby sa o mojom návrhu hlasovalo ako o druhom v poradí. Teda aby sme hlasovali najprv o tlači skupiny poslancov. To je procedurálny návrh. A druhý, mám štyri pozmeňujúce návrhy, vlastne s jedným charakterom, aby v § 3 ods. 2, v § 4 ods. 5 a v § 6 ods. 3 bola doplnená veta: „Podrobnosti ustanoví obec všeobecne záväzným nariadením.“ Ide predovšetkým o spôsob evidencie, respektíve doplňuje niektoré evidencie, podmienky, kde umožní alebo neumožní vstup alebo nevstup so zvieraťom a vlastne tieto základné veci, čo sú spojené v troch paragrafoch. Máte to v laviciach, nebudem sa k tomu vracať. Chcel som povedať, že veľa z toho, čo tu zaznelo, celé hodiny by sme o tom mohli diskutovať. Fakt je, že nie je ambícia zakazovať. Fakt je, že sme dospeli do štádia, keď naozaj treba určité pravidlá. Pravidlá spoločenského správania sa respektíve kontaktu medzi ľuďmi, lebo stav, ktorý je, je neúnosný. Nebudem hovoriť o príklade, že máme približne 3200 psov evidovaných. Veterinárni odborníci hovoria o štvor- až päťnásobku v jednej mestskej časti a to už je vec, ktorá je naozaj neúnosná. Fakt je, že v tomto konaní, a nech mi je odpustené povedať, zaspala štátna správa, predovšetkým veterinárna správa. Veľa sme čakali od aktívnejšieho konania novelizácie vyhlášky. Nič sa nedeje. Dúfam, že poslanci v najbližšom období prinútia pri novele zákona o veterine tieto veci riešiť. Samozrejme, nie je to priblíženie sa k občanovi, keď povedzme z piatich veterín v Bratislave bola urobená jedna a chodí sa vlastne z celého mesta do Dúbravky. To nie je najšťastnejšie riešenie, ale to je vec organizácie štátnej správy, s tým, samozrejme, samospráva nemá nič. Len konštatujem, že aj toto je jeden z dôvodov, prečo sa komplikujú aj také jednoduché vzťahy, ako sú medzi chovateľmi respektíve držiteľmi psov a ostatnými. Naozaj, som v pomykove, či mám hovoriť o ochrane vôbec, ľudskej komunity, lebo naozaj, niektoré skúsenosti sú úplne drastické. Stretávam sa s tým 10 rokov jednak vo funkcii, ale v každom prípade ako občan. Fakt je, že pred očami má človek skôr tie negatívne skúsenosti ako pozitívne a možno preto ho vedie alebo preto ma motivuje túto vec riešiť takýmto spôsobom. Lenže ak nemáme žiaden nápad alebo žiadne riešenie, tak aj v takom návrhu zákona, ako je o rybárstve, sme sa dostali do pozície, ktorá je pre mňa neuveriteľná. Kto trošku pozná menšie dediny, kam sa chodí na dovolenky, na Počúvadlo. Obec vydá rybársky jednodňový alebo trojdňový lístok a ten turista chytá. Samozrejme, veľmi veľa je pri Chorvátskom ramene, veľmi veľa je v povodí, kde sa chytá načierno. Ale aby sme dostali do § 27 takéto niečo: „Člen rybárskej stráže je oprávnený použiť služobného psa s cieľom zabrániť úteku osoby. Ak má byť chytený. Člen rybárskej stráže používa strážneho psa s náhubkom. Ak to povaha a intenzita útoku prípadne prekonanie odporu osoby vyžadujú, použije služobného psa bez náhubku.“ Ja sa pýtam, kam sme sa to vlastne dostali, že to malé decko, neviem, aký stav je v ochrane týchto alebo aká je to skupina ľudí. Ale ja poznám tých, čo robia túto strážnu službu v mojom regióne. Tomu by som teda psa nieže nezveril, a už vôbec nie bez náhubku. To sú, jednoducho, my nemáme žiadne pravidlá správania sa k takýmto spoločenským zvieratám, a preto by som bol rád, aby vôbec niečo začalo v spoločnosti platiť. Som presvedčený, že po prvých skúsenostiach prejdeme možno k mäkčeniu alebo možno aj pritvrdeniu tých prvých skúseností. Ale je najvyšší čas začať v tejto veci konať. Samozrejme, som na pochybách, keď dostanem pozmeňováky od kolegu Mesiarika, 24. No je to... Je tam jednak zanesená časť záverov legislatívnej rady, ale sú to veci, ktoré nebudem odporúčať prijať, alebo bol by som rád, keby sa k nim vyjadrili. Minimálne sú to body 1, 4, 5, 9, 10, 28, druhý bod. 1, 4, 5, 9, 10. Samozrejme, bod 15. Čo v každom prípade nemôžem súhlasiť, je bod 24. Tu dostávame do pozícií, že samosprávu robí nejaký orgán a odvolacím orgánom sa stane okresný úrad. To sme nezaniesli pri vážnejších veciach, pri štyristošestnástke, pri prenesenom výkone a nemyslím si, že by sme to práve tu mali urobiť, i keď je to odpísané zdôvodnenie z legislatívnej rady. Poznám zdroje, preto nechcem veľa o tom hovoriť. Nemyslím si, že by to bolo účinné. Možné to je, ale netvrdím, že to bude účinné. A bod 23, povinnosť uložiť pokutu. S tým sa stretávame, že mali by sme mať možnosť zmäkčiť tieto pravidlá v prípade, že ide o výnimočnú situáciu, vždy sme to v obci robili. Snažíme sa to robiť pri iných činnostiach, však 60 % pokút alebo priestupkov mestská polícia rieši dohovorom. Čiže túto vec by som bol najradšej, keď to máme pri iných druhoch priestupkom, možno riešiť dohovorom, aby sme to mali aj pri takomto niečom, ako sú pokuty za porušenie všeobecne záväzného nariadenia týkajúceho sa psov. Ja k tomu všetko tým, že sám nemôžem byť spokojný, ale tým, že by sme najprv hlasovali o zákone skupiny poslancov s tými mojimi prijatými pozmeňujúcimi návrhmi, ktoré by sme chceli presunúť časť kompetencií na obce a riešili práve to, o čom sme diskutovali spolu pred nejakými minútami, by sme mohli začať normálnu symbiózu vlastne chovateľov a tých, čo momentálne psa nedržia. Pevne verím, že je to štart k takejto diskusii v spoločnosti a verím, že nejaké riešenie bude dnes prijaté. Ďakujem pekne. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej faktické poznámky na vystúpenie pána poslanca Bajana, pán poslanec Hudec a pán poslanec Prokeš. Uzatváram možnosť sa prihlásiť sa s faktickou poznámkou. Pán poslanec Ivan Hudec, nech sa páči. I. Hudec, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda, prosil by som, keď sa v budúcnosti bude robiť program a dodatočne sa bude meniť poradie, aby sme práve takéto body presunuli na nočné rokovanie. Je pol dvanástej a vlastne sme minuli jedenapol hodiny a asi minieme do dvanástej celý čas na to, aby sme rokovali o veciach, o ktorých sa mohlo rokovať neskoro v noci a nemajú takú prioritu ako iné body. Druhá poznámka sa týka princípu zákona. Stačilo by, keby sme boli prijali princíp: „Čo vykoná pes, ako keby to vykonal jeho majiteľ.“ Keď pes zabije, nech je súdený jeho majiteľ za neúmyselné zabitie. Ja si myslím, že toto by riešilo celý problém. Takisto, ak pes znečisťuje chodníky, detské ihriská, proste všetko, kde sa pohybuje, ako keby to robil majiteľ. Mrzí ma, že tu vedieme akademické debaty a ťažko by sme sa pozerali do očí postihnutým, trebárs keby sme mali pred sebou matku povedzme tých detí, ktoré im zabili psy. Jednoducho, je to pravda, je to tak, s tým treba niečo robiť, a preto si myslím, že škoda, že tento princíp, ktorý nakoniec vysvetlil aj z psychologického hľadiska pán poslanec Šebej, sme neuviedli do zákonnej praxe. To by bolo najúčinnejšie a nemuseli by sme sa tým tak dlho zaoberať. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Pán poslanec Prokeš. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem, pán predseda. Ja by som ndviazal na pána poslanca Bajana, ale aj na pána poslanca Hudeca. Keď uvádzal pán poslanec Bajan príklad tej strážnej služby v rybárstve, tak práve potvrdil, že to nie je problém psa, to je problém človeka. Po prvé toho, kto ustanovil nezodpovedného človeka za strážcu so psom a po druhé, toho samotného človeka, ktorý nahucká psa, aby zaútočil na dieťa alebo na niekoho iného. Naviac, služobný pes musí byť vycvičený, čiže k takýmto excesom nemôže dochádzať. Po druhé, prikláňam sa takisto k tomu, čo povedal pán poslanec Hudec ohľadom trestnej zodpovednosti alebo zákonnej zodpovednosti majiteľa za konanie toho psa. Veď ani auto nesúdime za to, že zabilo niekoho, ale toho šoféra, ktorý ho riadil, a pokiaľ by sme hovorili o matkách, o tej matke detí, čo je naozaj tragédia, že boli roztrhané tými psami, tak treba povedať, že tam zlyhal skutočne faktor toho chovateľa, a na druhej strane si myslím, že rovnako ťažko by sme hovorili s matkami detí, ktoré zabilo auto. Nezakážeme kvôli tomu cestnú dopravu ani nebudeme oploťovať cesty, ani nebudeme robiť ďalšie opatrenia. Jednoducho existuje istá situácia, s ktorou sa musíme vyrovnať, a treba povedať aj to, že nezhadzujme nezodpovednosť alebo neschopnosť spoločnosti vysporiadať sa s nezodpovednými jedincami ľudského pokolenia tým, že vlastne znemožníme všetkým, aby vykonávali nejakú činnosť, respektíve budeme obmedzovať niečo úplne iného. To totiž nie je riešenie. Nevyriešime agresivitu tých jednotlivcov ľudského rodu. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Tak, nech sa páči. Reagovať bude pán poslanec Bajan. V. Bajan, poslanec: Ďakujem pekne, pán predseda. Veľmi ťažko sa mi reaguje, lebo naozaj to nie je zákon o psoch, ale zákon o základných podmienkach ich držania a naozaj, tie povinnosti je možné uložiť len obyvateľom, nie tým psom. Tak som to v podstate aj myslel, je mi ľúto, že to nebolo možno tak presne pochopené, ale nie každý služobný pes je vycvičený. To by som chcel kolegovi Prokešovi povedať. Napríklad civilná bezpečnostná služba, hocijaká, vieme, aké sú niektoré, nemajú povinnosť tých svojich služobných psov prehnať cez výcvik a s tým sa stretávame ako s obrovským problémom, ale to už idem do detailov, prečo nie každý služobný pes je služobným psom v tom klasickom slova význame. K ostatným veciam, naozaj, to si môžeme povedať mimo mikrofón, keďže pravdepodobne ide o veľmi podružný problém pre niektorých našich kolegov. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vyhlasujem rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Pýtam sa navrhovateľa, či už pána podpredsedu Národnej rady alebo aj pána Bajana, či sa chcú vyjadriť k rozprave. Podpredseda Národnej rady áno. I. Presperín, podpredseda NR SR: Vážení páni poslanci, panie poslankyne, rozprava dokázala, že problematika, ktorou sa zaoberáme, je mimoriadne závažná a aktuálna a svedčí o tom aj počet pozmeňujúcich návrhov ako aj myšlienok, ktoré tu odzneli, a vylepšujú zákon, ktorý bol predložený skupinou poslancov. Chcem len v úvode zopakovať, že by sme mali osobitne hlasovať o bode 4, 11, 15 a 19 spoločnej správy. Súhlasím s tým, aby sa, podporujem to, hlasovalo osobitne o bode 5 a 9 z pozmeňujúcich návrhov pána poslanca Mesiarika s tým, že považujem bod 5 lepšie vyjadrený v pozmeňujúcich návrhoch pána poslanca Mesiarika, ako je bod č. 4 v spoločnej správe, a takisto bod č. 9 lepší v Mesiarikových pozmeňujúcich návrhoch ako bod 11. Chcem tým povedať jedno, ak by sa schválil bod 4 spoločnej správy, tak nemôžeme hlasovať o bode 5 z návrhov pána Mesiarika. Ak sa schváli bod 11 zo spoločnej správy, nemožno hlasovať o bode 9. Podporujem tie návrhy, ktoré predniesol pán poslanec Mesiarik. Chcem však v úvode ešte predniesť aj procedurálny návrh, pán predseda. Aby sa hlasovalo najprv o tlači 1288 a potom sa hlasovalo o tlači pána poslanca Bajana, tak ako to bolo povedané, je to v zhode s predkladateľom predchádzajúceho návrhu. Nedá mi však nepovedať k niektorým veciam, ktoré tu boli povedané v súvislosti s pozmeňujúcimi návrhmi pána poslanca Mesiarika, tak ako ich uviedol v svojej reči v rozprave pán poslanec Bajan. Išlo práve o body 1, 4, 5, 9, 10, 15, 24 a minimálne si to vyžaduje aspoň jednovetové vyjadrenie. Ak hovoríme o bode 1 Mesiarikových pozmeňujúcich návrhov, musím povedať, že je tu názov, ktorým sa upravia niektoré, práve o to slovo niektoré ide. My skutočne neriešime všetky podmienky držania psov. Hoci je to nezvyklé, ako tvrdia právnici, ale ak neriešime všetky, tak si myslím, že to slovo niektoré je v tomto prípade skutočne na mieste. Pokiaľ ide o bod č. 4, ktorý bol napadnutý, z Mesiarikových pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov, ide tam o technickú záležitosť, kde by sme bod 2 a 3 v tom § 2 zlúčili do jedného, pretože v obidvoch bodoch sa vymedzuje rovnaký význam zvláštnych psov, či je to pre horskú službu alebo pre záchranné práce. Nevidím v tom zásadný rozdiel. Podstatný rozdiel je však v bode 5. To je, dovolím si tvrdiť, popri pokutách kardinálny problém tohto zákona, kde je odporúčanie rozdielne od spoločnej správy aj od zákona a kde sa hovorí, že ak pes poranil prípadne pohrýzol, to znamená, nie napadol. Bolo to tu viackrát vysvetlené a myslím si, že tento návrh č. 5 je opodstatnený predovšetkým z hľadiska tých vystúpení, ktoré sme tu počuli. Bod č. 9 nerieši vlastne nič iné, len to, ak by z obce človek, ktorý je 3 mesiace preč, prehlásil toho psa v mieste, kde sa pes v danom roku prevažne nachádza. To znamená, je to reálne, je to kontrolovateľné. Ide o vec, ktorú si, myslím si, pomôžeme jednoducho spôsobu evidencie a predovšetkým spôsobu, keby sa naozaj stalo nešťastie, aby sme vedeli identifikovať tohto psa. Čo sa týka desiatky, osobne si myslím, že znenie ukladá obci povinnosť viesť evidenciu psov. Doteraz je snaha, aby obce len viedli, ale nie povinne viedli. Ja si myslím, že pri tých skúsenostiach a po tom, čo tu všetci voláme, aby sme zlepšili tento stav, to slovo povinne predsa nemôže nikomu prekážať! Naopak, malo by zaviesť určitý poriadok do celkového systému držania psov. Čo sa týka bodu 15, hovorí o tom, kto môže vykonávať dohľad nad psom alebo ako sa správa držiteľ. Tento text určuje zodpovednosť vo vzťahu k tomu, kto je zodpovedný za psa. Neviem, ako to môžeme ináč štylizovať, ale ak to nebudeme štylizovať presne, znova ostane pojem, kto vlastne zodpovedá pri poranení psom za túto nešťastnú udalosť. Znova budeme tápať, či je to držiteľ psa, či je to ten, kto ho vedie alebo kto to vlastne je. Tento paragraf a tento pozmeňujúci návrh veľmi jasne hovorí o tom, kto je zodpovedný za takúto udalosť. Bod 24, ktorý Vlado Bajan absolútne odmieta, je na diskusiu. Ja nie som právnik. Konzultoval som to s viacerými právnikmi. Aj tu v tejto snemovni je rozdielny názor, páni. Ide o priestupkové konanie na úrovni miest a obcí. To je bod 5, 6, ktorý navrhuje poslanec Mesiarik vypustiť. Podobne ako legislatívna rada vlády aj vláda s odôvodnením, že odvolacím orgánom v tomto prípade je okresný úrad, pretože v opačnom prípade by jednoducho skončili všetky tieto prípady na súdoch a ťahali by sa možno niekoľko rokov, možno skôr, netrúfam si odhadnúť to. Určite skôr by boli riešené na úrovni štátnej správy ako odvolacieho orgánu. Chcem vás, páni poslanci, panie poslankyne poprosiť, aby sme prijali tento návrh. Ja si uvedomujem, že dokonalý návrh to nie je, absolútne dokonalý nie je. Ale rozhodne, tak ako Vlado Bajan povedal, je to prvý krok k tomu, aby sme urobili poriadok, a začali robiť poriadok v tejto oblasti, ktorá už jednoducho neúnosná, predovšetkým na sídliskách veľkých miest. Ďakujem pekne. J. Migaš, predseda NR SR: Chce zareagovať ešte navrhovateľ? Nech sa páči, pán spravodajca, potom, potom. Najprv navrhovateľ, ešte jeden, lebo spoločná rozprava bola, potom vám dám slovo. V. Bajan, poslanec: Ja naozaj nebudem dlho diskutovať. Ja len, malá poznámka, asi došlo k nedorozumeniu. Ja som hovoril o povinnosti predovšetkým bodu 23 pozmeňujúceho návrhu, teda povinnosť uložiť tú pokutu, tam by sme išli ďalej ako pri iných priestupkoch. Ťažko sa mi reaguje na predrečníka. Obávam sa však, že ak neurobíme krátku prestávku medzi druhým a tretím čítaním, tak nám tieto návrhy akosi nebudú sedieť. J. Migaš, predseda NR SR: Tak, chce sa vyjadriť spravodajca? Nech sa páči.