Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-05-14):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda, pani podpredsedníčka, vážení páni ministri, vážení kolegovia, kolegyne. Je tu také napäté, aj skôr by som povedal, začína sa to podobať šoubiznisu. Začnem jednou veselou vecou. Ja som dnes tri veci ukradol. Jedna je pero, ktoré hentam ležalo, keď som potreboval niečo podpísať. A zisťujem, že to je kádehácke pero, čiže to vlastne nie je krádež. (Smiech v sále.) Na stoosemdesiat trojke sme mali dneska modlenie a tam bolo na stole smerácke pero, tak to som tiež šlohol. Tu ho mám. A druhé pero, keď som tajne hlasoval, tak som si tiež zobral pero. To je teda odtiaľto. Tam som sa priznal. Takže tri perá v ruke. (Reakcie z pléna.) Oľutujem aj to, v poriadku, dobre. Moja interpelácia. Ešte mám všeličo inšie vo vačku, ale to radšej nepoviem. Teraz už vážnu vec. Ide o vzdelávanie nepočujúcich detí v Slovenskej republike. Ja som o tom pánu ministrovi hovoril, ústne teda a teraz to aj prečítam tuná a odovzdám písomne. Vzdelávanie najmä úplne nepočujúcich je stálym problémom. Jeho charakteristickým rysom bola snaha za každú cenu naučiť úplne nepočujúce dieťa rozprávať a tak ho integrovať do majoritnej spoločnosti. Bolo obdobie, keď sa pochopil nezmysel tohto snaženia a vo vzdelávaní sa kládol dôraz na posunkovú reč ako prirodzený komunikačný prostriedok nepočujúcich a ňou sa nepočujúce deti aj vzdelávali. Neskôr sa začalo tzv. obdobie oralizmu, ktoré, žiaľ, v rôznych podobách trvá, ktoré je až dodnes, a tým sa napáchali veľké školy na intelekte a osobnostnom vývoji nepočujúcich detí. Aj vývoj vo svete v oblasti vzdelávania nepočujúcich je stále poznačený bojom nepočujúcich za ich právo vzdelávať sa v ich posunkovej reči. Hovorí o tom aj nedávna petícia Svetovej federácie nepočujúcich, ktorá sa obracia na všetky štáty sveta s výzvou o uznanie posunkovej reči ako materinskej reči nepočujúcich a práva ňou sa aj vzdelávať. Aj Bruselská deklarácia z 19. novembra 2010, ktorú podpísala Národná organizácia nepočujúcich Európskej únie, vyzýva k uznaniu posunkovej reči členskými štátmi Európskej únie a zavedenie bilingválneho vzdelávania nepočujúcich. Posunková reč teda musí prestať byť posudzovaná iba ako pomocný prostriedok orálneho vzdelávania, ktoré sa už dávno ukázalo ako nezmyselné a neefektívne. Situácia v oblasti vzdelávania nepočujúcich detí u nás sa za posledné roky zhoršila. Po prijatí nového školského možno konštatovať nepochopenie problému zo strany kompetentných. Prejavom tohto nepochopenia je aj rušenie špeciálnych škôl pre nepočujúcich a integrácia týchto detí do škôl normálneho typu, kde pre nepočujúce dieťa nie sú vytvorené adekvátne podmienky pre vzdelávanie. O nutnosti vytvárania takýchto adekvátnych podmienok hovorí aj dokument OSN o právach osôb so zdravotným postihnutím, ktorý ratifikovala aj Slovenská republika. Hoci u nás platí zákon Národnej rady č. 149/1995 Z. z. o posunkovej reči nepočujúcich, doteraz tento zákon nemá vykonávacie predpisy a nezohľadnil sa ani v školskom novom zákone v akceptovateľnej podobe. Školská reforma sa teda robí v oblasti špeciálneho školstva v rozpore s týmto zákonom. Je preto aktuálne, aby sa uvedený zákon začal rešpektovať v plnom rozsahu a aby po pätnástich rokoch jeho nerešpektovania bol novelizovaný a s jasnými vykonávacími predpismi uvedený do systému vzdelávania nepočujúcich detí. Prijatím zákona o posunkovej reči nepočujúcich v roku 1995 bola Slovenská republika treťou krajinou na svete, kde existuje takýto zákon v samostatnej podobe. To bol aj dôvod, prečo v tom istom roku, keď slovenský svet nepočujúcich a nedoslýchavých prezentoval tento zákon na Svetovom kongrese nepočujúcich vo Viedni, vzbudil zákon veľkú pozornosť a obdiv. Je preto poľutovaniahodné jeho nerešpektovanie v systéme vzdelávania nepočujúcich detí počas pätnástich rokov. Jeho ďalšie odďaľovanie by sa mohlo považovať za nezodpovedné. Tento zákon by mal zabezpečovať právo na informácie nepočujúcich a ich integráciu do spoločnosti. A teda by sa mohla navrhnúť, ja taký návrh mám, ale viem, že keď ho sám podám, tak neprejde vôbec, ale mal by byť takýto nejaký poslanecký nadstranícky zákon, ktorým by sa novelizoval zákon 149/1995, ktorý by ustanovil posunkovú reč za prostriedok dorozumievania a vzdelávania nepočujúcich osôb, a táto reč by potom bola rovnocenným jazykom, aký používa majoritná komunita počujúcich. Ďakujem. A interpelácia bola na pána ministra školstva Draxlera. Ďakujem.