Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2014-09-10):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán podpredseda, vážení kolegovia, to je vážna vec, novela ústavy, si myslím. Ústava bola prijatá 1. septembra 1992. Do súčasnosti bola novelizovaná, ak sa nemýlim, dvanástimi ústavnými zákonmi, ktoré rozličným spôsobom zasiahli do pôvodnej podoby ústavy, a boli sme pritom svedkami rôznych ústavných novelizácií. Takých, ktoré naozaj zohľadňovali nejaký politický vývoj a reálnu spoločenskú objednávku. Môžem povedať príklad. Napríklad novela ústavy, ktorá zaviedla priamu voľbu prezidenta alebo veľká novela ústavy, ktorá revidovala postavenie súdnej moci, odstránila viaceré systémové nedostatky vo vzťahoch medzi legislatívou a exekutívou a vlastne umožnila vstup do Európskej únie a do NATO, ale aj napríklad novela, ktorá umožnila aj verejnému ochrancovi práv obracať sa na Ústavný súd s návrhmi na posúdenie ústavnosti zákona. Boli sme svedkami aj takých noviel ústavy ale, ktoré nielenže neboli nevyhnutné, ale ktoré aj priam nesystémovým spôsobom zasiahli do ústavného mechanizmu Slovenskej republiky, a tu musím úplne kriticky povedať aj do vlastných radov, do radov všetkých parlamentných strán, pretože medzi takéto novely ústavy radím aj tú novely ústavy, ktorá bola podmienkou toho, aby sa uskutočnili predčasné voľby v roku 2012. Boli sme svedkami aj takých situácií, že ústavu sme prispôsobovali prijatým zákonom, čiže naopak a úplne účelovo – a život ukázal – úplne nezmyselne, lebo dokonca aj ten zákon, kvôli ktorému sme novelizovali ústavu, je úplne nefunkčný mechanizmus. A to je zákon o preukazovaní pôvodu majetku, ktorý sme tu pred parlamentnými voľbami 2010 prijímali s veľkou pompou, a bol to číry populizmus, dodnes tento mechanizmus nefunguje, ale menili sme ústavu kvôli tomu, aby sme tento zákon prijali. A prijali sme aj také zákony, o ktorých sme vopred vedeli, že sú v rozpore s ústavou, napr. zákon o mimoriadnych opatreniach pri výstavbe diaľnic. Všetci sme to vedeli aj Ústavný súd to nakoniec potvrdil, aj keď im to trvalo veľmi dlho. Pomerne časté zmeny ústavného textu, lebo to sú pomerne časté zmeny ústavného textu, nevypovedajú nevyhnutné o nedostatočnej príprave ústavy v roku '92, to by som si nedovolila tvrdiť. Určite vypovedajú aj o dynamickom spoločenskom vývoji, ale aj o relatívnej flexibilite Ústavy Slovenskej republiky. Náš ústavný systém umožňuje schváliť novelu ústavy veľmi ľahko a veľmi rýchlo. Stačia tri pätiny poslancov. To znamená, stačí, aby sa 90 poslancov v tejto Národnej rade zhodlo, a novela ústavy je na svete. Nie je to úplne štandard, pretože sú systémy, kde treba niečo viac urobiť pre novelu ústavy, napr. potvrdiť ju referendom alebo musia prebehnúť ďalšie voľby pre potvrdenie, definitívne potvrdenie novely ústavy. A to je vec, o ktorej by sme sa asi mali rozprávať. A mali by sme sa zamýšľať, aká je váha základného zákona štátu, keď stačí momentálna politická dohoda, mnohokrát možno nejaký momentálny politický výmenný obchod na to, aby sa dosiahla väčšina, 90 hlasov v parlamente, a mali sme zmenenú ústavu. Podľa mojej mienky ale tento vývoj, vždy to bolo, že niektoré tie novely boli systémové a niektoré boli viac či menej účelové, ale mám pocit, že za poslednú dobu tento vývoj progreduje negatívne, to znamená, viac sa nám kumulujú práve tie účelové, politické ako keby novelizácie ústavy. Ja si dovolím povedať, že má to niekedy skôr podobu, že tie novely ústavy ako keby slúžili skôr ako nástroj politického marketingu, ako keby neboli predmetom vážnej politickej a možno aj širšej spoločenskej diskusie. A ja si myslím, že súčasná situácia, pokiaľ ide o náš najvyšší zákon, vyžaduje povedať stop a zatiahnuť ručnú brzdu a naozaj sa vrátiť trošku späť, vrátiť do rokov, keď sme sa vedeli možno aj v parlamente inak rozprávať, a začať sa rozprávať o tom, aké zmeny naozaj potrebuje Ústava Slovenskej republiky, aby došlo k skutočnému naplneniu obsahu čl. II ústavy, v zmysle ktorého štátna moc pochádza od občanov, ktorí ju vykonávajú prostredníctvom svojich volených zástupcov alebo priamo, čo treba urobiť, aby jednotlivé ústavné orgány účinne a efektívne pracovali pre blaho občanov a zabezpečovali ich práva a slobody, a čo treba urobiť, aby ústavný mechanizmus dokázal účinne a bezproblémovo fungovať a netraumatizoval našu spoločnosť zbytočnými kompetenčnými a interpretačnými spormi. A ja som presvedčená, že ani jeden z týchto cieľov novela ústavy, o ktorej sa teraz rozprávame, nenapĺňa. Nie. Som presvedčená o tom, že aj táto novela ústavy úplne ignoruje charakter ústavy ako základného dokumentu štátu, ktorý sa mení vtedy, ak neexistuje iné zákonné riešenie nejakého vážneho problému, alebo vtedy, keď aplikačná prax poukazuje na nejaký nedostatok ústavy, a je to a je preto nespochybniteľná potreba ústavu meniť. Áno, myslím si, že táto novela ústavy dnes je tu na stole preto, pretože odpor voči spôsobu riešenia, ktorý vláda pripravila v zákone o vodách, narástol do takých, do takej miery odporu, že vláda ho nedokázala prekryť inak, ako použiť ústavu opäť ako politický marketingový nástroj. A myslím, že takýmto spôsobom sa s ústavou pracovať nedá. MOST – HÍD odmieta tento prístup k novelizáciám ústavy, odmieta takéto zmeny ústavy, ale zároveň chcem povedať, že sme pripravení, o vážnych otázkach sme pripravení sa rozprávať aj na úrovni ústavy, pretože áno, aj my si myslíme, že ústava potrebuje dnes niektoré zmeny, ale vidíme tú potrebu zmien naozaj v úplne iných oblastiach alebo v iných témach, o ktorých by sme mali hovoriť. Áno, treba sa vrátiť, čo to znamená ústava pre občianske Slovensko. Treba sa vrátiť k tomu, či je naozaj znenie preambuly zodpovedajúce čl. II ústavy alebo či mu odporuje, a áno, myslíme si, že tento občiansky princíp by mal byť vyjadrený už v preambule ústavy. Ale myslíme si, že občiansky charakter ústavy by mal byť prejavený aj z formálneho, aj obsahového hľadiska v ďalších inštitútoch, ktoré ústava predpokladá, napr. otázka referenda. A teraz ja nemyslím na populistické návrhy znižovania kvóra, ale na to, že dodnes nemáme vyriešenú otázku, aké účinky vlastne referendum v konečnom dôsledku má, a nie je ten výsledok záväzný. Mali by sme sa rozprávať o tom, že ústavy viacerých štátov majú tzv. materiálne jadro ústavy. To znamená, to, čo vyjadruje tú, ten základ demokratického režimu, by malo byť nemenné, pretože zásah do týchto článkov predstavuje zmenu režimu na Slovensku a mali by sme si to chrániť, napr. materiálnym jadrom ústavy. Možno by sme sa mohli rozprávať o tom, že do základných práv a slobôd nezasahujú len súdy svojimi rozhodnutiami, ale aj jednotlivé štátne orgány, a mohli by sme sa rozprávať o práve každého na dobrú správu vecí verejných. Mohli by sme sa rozprávať o tom, či sú dostatočné kompetencie verejného ochrancu práv. Myslíme si tiež, že prezident by si zaslúžil osobitnú vlastnú hlavu ústavy, a nielen také pričlenenie k výkonnej moci po tom, čo je priamo voleným prezidentom po novele ústavy. Myslíme si, že máme vysokú mieru právnej neistoty po rozhodnutí Ústavného súdu v kauze Čentéš, a myslím, že je to dobrá téma na debatu, ako upraviť vzájomné vzťahy najvyšších ústavných inštitúcií, aby tieto interpretačné spory neblokovali fungovanie napr. niektorých súdnych inštitúcií. Áno, myslíme si, že je legitímna aj požiadavka, ktorá opakovane stojí na stole zo strany Ústavného súdu, lebo nie sme presvedčení o tom, že to riešenie, že Ústavný súd je zároveň volebným súdom, je to najlepšie. Áno, možno, možno sa treba vrátiť aj k úprave Národnej rady ako takej a zamyslieť sa nad tým, ako má fungovať náš legislatívny proces, a to nielen v tej otázke, ako máme prijímať ústavu, či naozaj stačí 90 hlasov a politické rozhodnutie alebo či treba nejaké následné kroky ešte vykonať, aby tá zmena ústavy mala vyššiu mieru legitimity, a hovorili sme o tom pri volebných kódexoch, ale nebola to téma pre volebné kódexy. Áno, možno sa treba rozprávať aj o tom, ako má vyzerať tento parlament, a že či jednokomorový parlament je to najlepšie riešenie pre kvalitný legislatívny proces. To sú vážne otázky, ktoré kladú na stôl ústavní právnici, to sú vážne otázky, nad ktorými sa zamýšľame, nad ktorými sme sa pokúsili dať aj určité odpovede v strane MOST – HÍD, a pripravili sme občiansku víziu aj pre oblasť ústavného systému na Slovensku a to sú otázky, o ktorých sme kedykoľvek pripravení na pôde parlamentu sa rozprávať. Ale definitívne odmietame účelové zmeny ústavy, ktoré slúžia na to, aby prekryli problém vládnej strany, ktorý si sama vyrobila. Ďakujem pekne.