Marosz, Ján, poslanec NR SR (2017-04-04):
Vážený pán predsedajúci, ďakujem za slovo. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte, aby som v tejto téme prispel svojou aj osobnou skúsenosťou z prostredia, v ktorom som pracoval, a samozrejme táto skúsenosť súvisí aj s tým maloobchodným predajom kde je jedno, či človek pracuje v montážnom, za montážnym pásom alebo, alebo v obchode, je to niečo obdobné. Pracoval som vo firme strojárskej, kde bolo zamestnaných 5-tisíc ľudí, nejdem ju menovať, kde ľudia mali rozvrhnuté zmeny, že robili na osmičky. To znamená, že bežne sa stávalo, že pracovník pracoval dvakrát po osem hodín na rannej, potom dvakrát osem hodín na poobednej zmene a dvakrát po osem hodín na nočnej zmene. Keď boli v tej firme zamestnaní otec aj mama, tak naozaj sa stávalo, že spolu boli so svojimi deťmi doma možno tak raz za štvrťroka počas nedele. Táto situácia tak doliehala na týchto zamestnancov, že nakoniec došlo k dohode medzi zamestnávateľom, zamestnancami a dokonca bolo to aj pod takým akýmsi lobingom alebo po intervencii katolíckej cirkvi, ktorá, ktorá sa sama zapojila do tohto dialógu a apelovala na to, že spôsobuje táto práca cez víkendy a nedele obrovský problém pre fungovanie rodín ako takých. Takže prvý a základný dôvod, prečo predkladáme tento návrh zákona, je, preto, aby si rodiny mohli tak zmanažovať čas, aby deti mohli mať sústredene prítomných v rodine počas víkendu svojich rodičov. Žiaci v škole majú voľno vždycky v sobotu a v nedeľu a musíme sa začať pozerať na ten, na túto problematiku aj z pohľadu dieťaťa. Dieťa ako stredobod a cieľ aj tohto zákona. Čo sa stáva, keď rodič nie je počas víkendu prítomný so svojím dieťaťom či už v sobotu alebo v nedeľu? Cez víkend tie deti si majú, okrem toho, že majú relaxovať, majú si robiť domáce úlohy, majú sa pripravovať na ďalší týždeň a majú, samozrejme, mať kontakt so svojím rodičom. Chytím sa len jedného, jedného prieskumu, ktorý bol robený na deviatakoch v Nemecku, kde bolo povedané, že denne sa deti hrajú priemerne sedem a pol hodiny s elektronickými zábavkami, s počítačmi, s tabletmi, smartfónmi. Aj z vlastnej rodinnej skúsenosti viem, že ak prenecháme výchovu dieťaťa na mobil, tablet alebo počítač, tak z našich detí vzniknú postupne závislé osoby, osoby, ktoré viac-menej sú vyhorené, bezduché, nedokážu, nedokážu komunikovať, nedokážu vyjadrovať svoje názory a stávajú sa z nich viac-menej takí, takí sociopati, ochudobnené bytosti, ktoré, ktoré nemajú v sebe kúska citu, emócií. A toto práve súvisí s tým, že človek, rodič nedokáže, nemôže si zmanažovať, aby ho rozvrhol medzi prácu, osobný oddych a rodinu. A keďže deti majú voľno v sobotu a v nedeľu, je naozaj potrebné, aby štát prispel pomocou, aby štát doprial týmto ľuďom sústredené voľno, aby tá rodina sa mohla, mala priestor stretnúť pokope, aby sa spolu v tej rodine mohli rozprávať, aby mohli ísť na výlet, aby mohli ísť na návštevu, aby mohli ísť na bohoslužbu, aby jednoducho tá rodina pochopila, že prečo, že prečo je tu, prečo funguje. Veľmi pekné motto mala aj taká nemecká asociácia, ktorá podporuje voľnú nedeľu, kde hovorí o tom, že naplniť nedeľu treba životom, a nie konzumom. A toto je veľmi dôležité, dôležitý bod, aby sme ako stredobod svojho života nepostavili „mať“, ale „byť“. A toto „byť“ sa tvorí práve vtedy, keď rodina je spolu, keď tí ľudia sa dobre v tej rodine cítia. Cítiť sa môžu dobre vtedy, keď sú tí ľudia oddýchnutí, zregenerovaní, zrelaxovaní. V spomínanej firme, ktorú som spomínal, naozaj vždy v nedeľu alebo v sobotu niektorý z tých rodičov nebol prítomný, ak boli obidvaja rodičia zamestnaní v tom veľkom závode strojárskom. A jednoducho dlhodobá deprivácia, či už jedného alebo druhého rodiča, má vážne, vážne psychologické dopady na dušu, na výchovu toho dieťaťa. Aj samotné slovo pedagogika, paidagogos, znamená, to boli tí otroci v Grécku, ktorí vodili za ruku to dieťa do školy. Jednoducho pedagogika znamená sprevádzať to dieťa. A to za nás, za rodičov neurobia ani počítače, ani tablety, ani smartfóny, ani možno nejakí nevhodní kamaráti nášho dieťaťa. Takže je veľmi dôležité, či už sú to predavačky v obchodoch, v nákupných centrách, aj ony si zaslúžia mať sústredený pokojný čas a sláviť svoj život v nedeľu v kruhu, v pozitívnom prostredí s manželom a s deťmi. A možno si povieme, že no ale skutočnosť naozaj nie je taká možno ako kedysi, že nie sú tie vzťahy také harmonické. Hovoríme o tom, že ľudia sú uponáhľaní, ľudia sú stresovaní. Ja si myslím, že aj takýto návrh zákona môže poslúžiť tomu, aby sa navrátil istý taký pokoj, súlad a vyváženosť do nášho života, a neposlúžime ničím iným, iba tým, že poskytneme rámec, keď zamestnávatelia budú musieť toto voľno rodinám zagarantovať. Takže na záver zhrniem, predložený návrh zákona má slúžiť tomu, aby zamestnávatelia dokázali pracovníkom maloobchodu poskytnúť voľno v nedeľu, aby tieto rodiny mohli tráviť čas spolu, aby mohli sláviť život, aby mohli sa zúčastňovať na bohoslužbách, ale zároveň aby ten čas, ktorý rodina trávi spolu, bol využitý pre zdravý, harmonický rozvoj detí, ktoré sú v rodine. Ďakujem za pozornosť.