Valášek, Tomáš, poslanec NR SR (2023-02-14):
Ďakujem, pán predsedajúci.  Cieľom predkladaného návrhu je pomôcť čo najväčšiemu počtu ľudí s úhradou nákladov na bývanie. Ten dôvod je, myslím, zrejmý. Na Slovensku dlhodobo čelíme bytovej kríze. Poznáte všetci tú story, nedostatok nájomných bytov, zdĺhavé stavebné konania a astronomické ceny stavebného materiálu a hypoték. Trápi nás asi všetkých, ale najviac sa to, samozrejme, dotýka ľudí ohrozených chudobou a nižšiu strednú vrstvu, lebo keď sa k tým vysokým výdavkom na bývanie pridá aj ten bezprecedentný nárast spotrebiteľských cien, hlavne energie a potravín, tak mnohí z nich zrazu čelia dileme o prežití. Rozhodujú sa pri večernom stole, či zaplatiť za strechu nad hlavou, alebo niečím do úst. Ľudí v tejto kategórii je žalostne veľa. V roku 2021 bolo celkom 12 %, 12,3 % obyvateľov ohrozených príjmovou chudobou. Po rokoch pomalého, ale definitívneho zlepšovania ich postavenia sa situácia, žiaľ, začala opäť zhoršovať. Len na ilustráciu, v absolútnych číslach je to tak, že na hranici chudoby dnes žije viac ako 670 000 ľudí. Možno si práve hovoríte, fajn, ale veď už na nich myslíme, už máme jeden príspevok na bývanie. Odpoveď je áno, ale pre drvivú väčšinu ľudí v núdzi nie, nemáme, nemajú naň nárok, nie je pre nich dostupný. Príspevok totiž, tak ako je dnes v zákone postavený, je stavaný alebo viazaný výlučne na stav hmotnej núdze, teda situáciu, kedy príjem osoby nedosahuje sumu životného minima, hej, že suma životného minima už dlhé roky stagnuje a je dnes hlboko pod hranicou, reálnou hranicou chudoby. Aktuálne je to v prípade dospelej osoby žijúcej samostatne len 234 eur mesačne. Vo výsledku z tých zhruba 700-tisíc ľudí, je to menej, čosi pod 700-tisíc ľudí sú ohrození chudobou, vyše 90 % nemá nárok na príspevok na bývanie. Aktuálne ho poberá len 25-tisíc domácnosti. Ako krajina máme, samozrejme, silný ľudský dôvod pomôcť spoluobčanom v núdzi. Máme však aj dobrý ekonomický argument, z hľadiska verejných výdavkov je totiž oveľa lacnejšie pomôcť ľudom ešte predtým, než prídu o strechu nad hlavou, ako potom riešiť následky bezdomovectva. Tak či tak sa o nich štát bude musieť postarať. Ale ak tak urobíme ešte predtým, než prídu o dom či byt, chránime nielen ich dôstojnosť, ale aj verejné financie. Predkladaný návrh sa inšpiruje českou právnou úpravou, no podobný systém nájdete aj v ďalších štátoch, napríklad Poľsko či Francúzsko. A v čom teda spočíva? Cieľom návrhu je kompenzovať zdokladované náklady na bývanie, ktoré prevyšujú 30 % z príjmu domácnosti. Inými slovami, nebudete vynakladať viac ako zhruba tú tretinu príjmu na bývanie, lebo keď náklady prerastú alebo prekročia 30 %, preplatil by štát. Aby táto pomoc šla naozaj len chudobným, lebo aj majetní ľudia v princípe to vedia prepísknuť a vedia míňať viac ako 30 % na bývanie, zavádzame tiež tvrdý limit na, absolútny limit na hranicu tejto pomoci. Pomoc nedostanú tí, ktorí na bývanie míňajú viac ako 0,9-násobok životného minima. Tá hranica je trošku komplikovanejšia, ale je v podstate nastavená tak, aby príspevok zachytil všetky domácnosti v spodnej polovici príjmovej distribúcie, ktorých náklady na bývanie prevyšujú 30 % príjmu domácnosti. Inými slovami, ak máte nájomný byt v starom činžiaku alebo v nejakom starom dome a nestíhate platiť nájomné a vychovávať deti naraz, tak budete mať reálnu pomoc s cenami energií a s cenami na bývanie. Ak ste inak prosperujúca rodina, ktorá si odkusla príliš veľké sústo vo forme drahého domu s dvoma bazénmi, tak vám táto dávka veľmi nepomôže. Kde presne je tá normatívna hranica a do akej výšky opäť môže ten príspevok až dorásť, to navrhujeme počítať rôzne v závislosti od toho, či je domácnosť nad hranicou životného minima, alebo pod ňou. Nebudem vás tým zaťažovať. Detailne sme to rozviedli v dôvodovej správe. Bude vás asi zaujímať, čo všetko spadá do kategórie nákladov na bývanie. Tak dodaj... dovoľte mi dodať, že patrí sem, samozrejme, nájomné, ale aj náklady na plyn, elektrinu či teplo a výdavky na spoločne vlastnené priestory v domoch, čiže tie položky, ktoré práve v tých ostatných mesiacoch narástli tak dramaticky a spôsobujú ľuďom najväčšie ťažkosti. A na záver asi to najdôležitejšie, čo to bude stáť. Nie je pravda, že sme to nevyčíslili. Tak krátka odpoveď je zruba od 100 mil. do 250 mil. ročne, tá dlhá odpoveď je, že reálne prinesie úspory potenciálne v miliardách. Vysvetlím. Ten minimalistický scenár, tých zhruba 106 mil., predpokladám, a tu sa musíme pohybovať v tých, v tej rovine scenárov, pretože nevieme predpovedať ľudské správanie, ako ľudia zareagujú na ten príspevok. Ale ten minimalistický scenár, tých 106 mil. predpokladá, že ľudia nezvýšia svoje náklady na bývanie v reakcii na príspevok, ale uplatnia si ho len vo... do výšky existujúcich nákladov. A v tom prípade prídeme na sumu zhruba 106 mil. ročne. Ten maximalistický scenár predpokladá, že domácnosti vlastníkov, ktorých náklady prevyšujú 30 % príjmu, zvýšia svoje náklady o polovicu. A keďže zvýšené náklady v novom systéme platí štát, nájomníci tiež zvýšia svoje náklady na maximum, napríklad tým, že sa presťahujú do lepšieho bývania, lebo môžu, lebo štát im s tým pomôže. V takom prípade by ten návrh stál okolo 236 mil. Náš odhad, priemer je zhruba 171 mil. Opäť, presnejšie to vyčísliť to nikto nevie, lebo nevieme nikto predpovedať presné správanie ľudí. To je, samozrejme, veľká suma a peňazí je málo. Každým dňom, tým, čím ďalej, tým menej vďaka rozhadzovaniu v tomto parlamente. Je však dôležité vedieť, že náš zákon ponúkame ako alternatívu k súčasnému extrémne drahému riešeniu vysokých cien energií. To plošné zastropovanie cien, ktorým sme vyriešili nárast cien energií, splnilo svoj účel. Nenechali sme ľudí napospas tým vysokým cenám, ale platíme za to privysokú daň, 6 mld., aby som bol presnejší, to sú odhadované náklady. Tie náklady sú astronomické práve preto, že pomáhame ľuďom neadresne. Ten strop na ceny energií pomáha ľuďom s dvoma bazénmi rovnako ako ľuďom, ktorí, ako matke, ktorá vychováva dve deti na jednom príjme niekde v garsónke. To nie je ani múdre, ani ekonomické. Navyše to nami nadraftované a schválené zastropovanie nezahŕňa ani napríklad tuhé palivá, ktoré využívajú na kúrenie najmä nízkopríjmové domácnosti. Keďže budúci rok ceny energií nejak zásadne neklesnú, všetci dúfame, že budú nižšie, ale pravdepodobnosť, že sa vrátime do cien z roku 2020 či ’19, nehrozí. A sme si takmer istí, že bude treba hľadať adresnejšie riešenia pomoci ľuďom aj budúci rok, a také riešenia, ktoré nezabúdajú na tých najzraniteľnejších. Ak budeme mať tento príspevok, stropovanie cien na budúci rok nebude musieť byť také drastické a možno nebude potrebné vôbec. Čiže áno, tento príspevok bude niečo stáť. Bude to v tom rozpätí od 106 do zhruba 236 mil., ale tvrdenie, že založí alebo že si vyžiada dodatočné financie, vychádza len z toho, že sme v súčasnom rozpočte vôbec nezarátali výdavky na pokrývanie cien energií od roku 2024. To nie je realistické. Opäť, tie ceny klesnú o niečo, všetci dúfame, ale neklesnú na úroveň z roku 2020. Pomoc bude treba naďalej. Je vysoko pravdepodobné, že o deväť mesiacov sa budeme presne v tomto fóre, v tejto budove, z tohto pódia baviť o ďalšej forme pomoci ľuďom s cenami elektriny a plynu. A my vám formou tohto zákona ponúkame nielen oveľa adresnejšie, ale aj oveľa lacnejšie riešenie, lacnejší spôsob, ako ľuďom pomôcť a ušetriť peniaze v porovnaní s tým, čo na stropovanie cien energií vynakladáme dnes a teraz. Vďaka.