A. Slafkovský, poslanec: (2002-07-11):
M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Keďže s faktickou poznámkou sa nehlási ďalší, uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok. Na svojho predrečníka chce reagovať pán poslanec Andrejčák. Nech sa páči. I. Andrejčák, poslanec: Ďakujem za slovo. Naozaj chcem reagovať. Chcem pánovi kolegovi povedať, nech sa pozrie do okolitých štátov, kde zvyšok toho, čo nepotrebujú pre NATO, idú likvidovať, v ktorom štáte? A položte si otázku. Sú hlúpejší, že budú to držať naďalej pre zmobilizovanie alebo len my robíme zbytočný krok, my sme najmenší, nie najväčší štát. Takže tým, že sa to teoreticky nevysporiadalo a neriešilo, iba ukazuje chybu, pretože Poliaci to robia, Česi, všetci, nerušia sa armády. Ak zlikvidujeme systém, zlikvidujeme ľudí schopných v tejto oblasti pracovať, až niekedy vznikne taká situácia, že nám nepomôže ani zmluva s NATO, pretože trebárs bude mať nejaký negatívny vývoj vo vnútri, nie dohoda a tak ďalej a bude treba brániť územie, nebude kým, už nebudeme mať ľudí. To si uvedomujú Maďari, Poliaci, Česi, všetci, len Slováci nie. A ja pred tým varujem, nebuďme múdrejší, pretože jednoducho slovenská vojenská teória ešte nezačala, ani jediný materiál nebol v akadémii vypracovaný v operačnom umení alebo v stratégii, alebo v taktike a predložený ministrovi na schválenie ako nová vojenská teória. V Slovenskej republike nebol ešte urobený. Na základe akej teórie idú likvidovať na rozdiel od našich susedov ostatné sily a schopnosť štátu mobilizačne postaviť silnejšiu armádu. Na základe detinských názorov. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, uzatváram rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Pán minister, chcete sa vyjadriť? Nech sa páči, máte slovo. J. Stank, minister obrany SR: Pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci. Bol som vyzvaný a tiež považujem za potrebné sa vyjadriť k niektorým poznámkam, ktoré vyplynuli z diskusie, prípadne kritickým konštatovaním. Predovšetkým by som chcel oceniť to, že Národná rada Slovenskej republiky deň pred ukončením svojho pracovného rokovania v tomto volebnom období má dnes takú zasvätenú rozpravu k téme, ktorá sa týka ministerstva obrany a ozbrojených síl Slovenskej republiky. Model 2010 bol vypracovaný zhruba pred rokom, opakujem znova, bol konzultovaný, je na internete od samého začiatku, čiže je to dokument verejne prístupný. Bol konzultovaný s výborom pre obranu a bezpečnosť a mali sme snahu všetky poznatky odborníkov na túto tému získať a poučiť sa z nich. Musím tiež povedať, že bol vypracúvaný najlepšími odborníkmi, ktorých máme na ministerstve obrany i v ozbrojených silách v piatich tímoch. Podarilo sa skutočne vytvoriť tímovú spoluprácu, horizontálnu spoluprácu, ktorá nie je celkom bežná, osobitne nie je bežná na ministerstve obrany. Ľudia, ktorí vypracúvali tento model, ho realizujú, to ďalší aspekt, ktorý je, myslím si, veľmi dôležitý aj z psychologického hľadiska, čiže neprišiel ani zo zahraničia, ani z nejakej inej inštitúcie, z nejakého výskumného ústavu, ale bol vypracovaný tými, ktorí ho majú realizovať. Myslím si, že to vytvára veľmi dobré predpoklady, aby sa skutočne realizoval a ja ešte pár slov poviem práve o jeho implementácii. Pred ôsmimi mesiacmi bol predložený tento model sem do Národnej rady. Bol schválený vládou, bol schválený Radou obrany štátu. Čiže z ústavného hľadiska kompetentnými miestami, ktoré nám umožnili podľa neho postupovať. Ja by som chcel povedať, panie poslankyne a páni poslanci, že my nečakáme s ostatnými prácami na to, aby ste nám schválili tento model a potom budeme ďalej pokračovať. My sme ďalej pokračovali a vy ste nám v tom mimoriadne pomáhali okrem iného aj schválením zákonov, ktoré bezprostredne nadväzujú. Minulotýždňové dve novely, napríklad novela zákona č. 370/1997 o vojenskej službe alebo veľká novela zákona o finančných náležitostiach vojakov č. 380/1997, alebo zákon o sociálnom zabezpečení vojakov a policajtov, to sú všetko zákony, ktoré bezprostredne pomáhajú realizovať reformu v zmysle modelu, ktorý je tu predložený. K filozofii tohto modelu. V žiadnom prípade to nie je materiál, ktorý by mal vyhovovať len požiadavkám NATO. To sme vôbec nerobili pre NATO, to sme nerobili preto, aby nás pochválili generáli z NATO, prípadne generálni tajomníci alebo politici NATO, to sme urobili predovšetkým pre seba. Prečo, pretože potrebujeme takýto riadiaci dokument, to je jeden dôvod, druhý dôvod je ten, že potrebujeme mať vyvážený stav medzi prostriedkami a zdrojmi, medzi jednotlivými aspektmi moderného vojenského umenia, medzi jednotlivými štruktúrami, skrátka potrebovali sme model, ktorý zodpovedá potrebám obrany a ekonomickým možnostiam tohto štátu. Ja vám môžem povedať, nebudem menovať, veľkú krajinu neďaleko nás, ktorá má tie isté finančné prostriedky v dolároch na armádu napriek tomu, že tú armádu má desaťnásobne väčšiu. A v tomto kontexte sme ukazovaní s naším modelom ako určitý príklad vyváženého prístupu, čo je možné z týchto prostriedkov urobiť a čo je možné tiež obrániť. Takže takto. Vychádzali sme dôsledne, vážené panie poslankyne, páni poslanci, z vojenskej stratégie. Vojenská stratégia hovorí, aké sú možné vojenské a nevojenské ohrozenia, ale hovorí tiež o tom, a to sme si tu schválili, keď dovolíte, hovorí tiež o tom, aké sú akceptovateľné riziká. A tie akceptovateľné riziká, to sú tie riziká, pre ktoré nemusíme, to sú akceptovateľné riziká, pre ktoré nemusíme budovať a udržiavať takú armádu, ako bola doteraz, pretože okrem iného táto armáda nebola celkom bojaschopná a o tom by svedčili mnohé správy aj mojich predchodcov, ktoré boli prerokúvané vo výboroch, a špeciálne vo výbore pre obranu a bezpečnosť tejto Národnej rady. A teraz k tým poznámkam. Samozrejme, že tento model hovorí predovšetkým o tom, že budeme profesionalizovať (kde je to napísané doteraz v akom dokumente, že budeme profesionalizovať armádu?), a to do roku 2006, že ju budeme redislokovať zhruba do polovice posádok oproti dnešnému stavu, že ju chceme modernizovať, a to nie do roku 2010, na to nestačia prostriedky na prezbrojenie, ale až do roku 2015. Čiže máme tu ucelenú predstavu napriek tomu, že je pravdou, a zdokumentovali to tu páni poslanci, ktorí sa s tým detailne zaoberali, že nie všetko je dotiahnuté do konca a sú veci, ktoré sú prežité už v tomto modeli. A teraz by som chcel povedať pár slov v tejto súvislosti o školstve. Dnes máme zhruba 13-tisíc dôstojníkov a vysokých práporčíkov, tento stav sa bude redukovať na 3,5 tisíca. K týmto 3,5 tisícom potrebuje doplňovať dôstojníkov našej armády. Nepotrebujeme, samozrejme, na to dve vysoké školy, už vôbec nie Leteckú akadémiu, ktorá bola koncipovaná ako vysoká škola pre oveľa väčšiu potrebu našu aj zahraničnú, vy to všetci viete, kto tam bol školený, a v čase najväčšej slávy mala 2 200 študentov. Dnes potrebujeme zhruba 5 až 7 letcov ročne, hovoríme len o letcoch, školia, pravdaže, aj iné profesie. Čiže my navrhujeme, aby bola jedna Akadémia obrany. Táto Akadémia obrany bude mať sídlo v Liptovskom Mikuláši, bude mať svoje pracoviská v Košiciach. Aby sa nezničili kapacity vysokého školstva na Slovensku, vstúpili sme do rokovania s ministerstvom školstva, tie rokovania vynikajúco prebiehajú, aj dnes je v Mikuláši jedno veľké stretnutie na túto tému, to znamená, že tam, (pretože sme zakázali prijímať do prvého ročníka), tam, kde je potrebné, aby vznikli nové kapacity a aby sa neplytvalo ani tými pedagógmi, ani tými možnosťami civilného školstva, sme v styku s príslušnými civilnými univerzitami a vytvárame im podmienky na to, aby mohli prijať tých civilných študentov, ktorí doteraz študovali napríklad aj na Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši i na Vojenskej leteckej akadémii. Pokiaľ ide o celú transformáciu týchto dvoch škôl, musí byť schválená tu v parlamente. Čiže pani poslankyňa, toto je zámer, zámer je vytvoriť Akadémiu obrany, ktorá bude mať kariérne vzdelávanie, ktorá bude mať akademické vzdelávanie vo svojom vnútri, hovorím znova so zachovaním pracovísk v Košiciach a so zachovaním všetkého, čo potrebujeme na toto školenie v Košiciach, ale mala by byť len jedna, ale aby vôbec vznikla, musí to schváliť, musí byť zvláštny zákon a tento zákon musí schváliť Národná rada. Bez toho sa nemôžeme s tým pohnúť, dokedy neschváli, bude existovať súčasný stav. Tak ako som o tom hovoril s tým, že eliminujeme to neprijatie na civilné vysoké školy spoluprácou s ministerstvom školstva a vytváraním kapacít pre civilné školstvo. Rozdielne údaje, predovšetkým finančné zabezpečenie. Keď sme robili túto koncepciu, tak, samozrejme, zdroje potrebné na zabezpečenie tejto koncepcie sme vypočítali tak alebo vypočítavali tak, že sme si zobrali z ministerstva financií i zo Slovenskej akadémie vied prognózu, ako sa bude vyvíjať hrubý domáci produkt v jednotlivých rokoch a ako sa bude vyvíjať inflácia. A ukázalo sa, a preto je tá čiara v porovnateľných cenách skoro horizontálna, v porovnateľných hovorím, v bežných cenách prudko stúpla, samozrejme, ale v porovnateľných je skoro horizontálna, a to z toho dôvodu, že prírastok hrubého domáceho produktu absorbuje, zhruba absorbuje infláciu. Čiže my v podstate, a na tom sa nič nezmenilo okrem toho podielu z HDP, pán poslanec Tuchyňa, na tom sa nič nezmenilo, že my v zásade počítame s 20 - 21 miliardami v porovnateľných cenách, v cenách v roku 2001 pre všetky roky až do roku 2010. Je tam len malý nárast. Samozrejme, že o týchto prognózach môžeme úspešne pochybovať aj jeden, aj druhý a každý, kto sa k tomu dostane. Hovorím ale, boli z renomovaných slovenských inštitúcií vypočítané. K tomu berú na vedomie - nezakladá možnosť jeho realizácie, som sa už vyjadril, aj dlhodobý plán štruktúry a rozvoja ozbrojených síl, tak ako bol schválený, aj model bol schválený v právnom stave, keď vláda mala túto kompetenciu, a preto podľa neho postupujeme. Hovoril som tiež už o tom, že tento model nie je vypracovaný tak, aby vyhovoval len požiadavkám NATO, ale mali sme ambíciu, aby vyhovoval požiadavkám predovšetkým vojenskej stratégie, a teda aj požiadavkám zabezpečenia obrany Slovenskej republiky, jeho územnej celistvosti, ale, samozrejme, aj suverenity v súvislosti s tými zásadami, ktoré boli v uvedených stratégiách prijaté. Usilovali sme sa urobiť ten dokument čo najlepšie, najkvalitnejšie, spresňujeme ho každý deň, a preto radi prijímame úlohu, ktorú nám stanovil výbor pre obranu a bezpečnosť, aby sme sem predložili programový plán s rozpočtom, to znamená na rok 2003 plus ďalších päť rokov, áno, a aby sme aj týmto spôsobom uplatnili metódu obranného plánovania v ďalšom procese v intenciách toho, čo požaduje Národná rada, i v intenciách článku 6 ods. 2 ústavného zákona. V každom prípade mi dovoľte, panie poslankyne, páni poslanci, ešte raz, urobil som to už minulý týždeň, ale ešte raz vám poďakovať za spoluprácu. Veľmi si vážim ten vzťah, ktorý vznikol medzi ministerstvom obrany, vládou Slovenskej republiky, Národnou radou a aj občanmi. Pokiaľ ide o otázky, ktoré sa týkajú obrany a bezpečnosti, a ja si myslím, že tá situácia, ktorá sa tu prezentovala pri mnohých našich dokumentoch, hovorí o tom, že bude zabezpečená zahraničnopolitická bezpečnostná kontinuita tohto štátu aj po voľbách. To je pozoruhodné pre domácu politiku i pre zahraničnú politiku, a to si zaslúži veľké poďakovanie. Ďakujem vám pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister, za vaše vystúpenie. Páni spravodajcovia, chcete sa vyjadriť? Pán poslanec Tuchyňa, nech sa páči. Vy nie? Ďakujem aj ja vám pekne. (Hlasy v sále.) J. Tuchyňa, poslanec: Musím reagovať. Musím ako spravodajca reagovať... M. Andel, podpredseda NR SR: Samozrejme, nech sa páči, máte slovo, pán kolega. J. Tuchyňa, poslanec: ... na to, čo tu bolo povedané, pretože tu zaznelo množstvo nepresností a treba ich uviesť na správnu mieru. Predovšetkým predstava o tom, že NATO nás príde brániť a my jednoducho nemusíme nič robiť. Také predstavy tu zazneli. Vážení, strategická koncepcia obrany NATO schválená na washingtonskom summite, ale i predtým schválená v Ríme v roku 1991 ukladá povinnosť každému členskému štátu svojimi silami byť pripravený zabezpečiť si svoju obranu a bezpečnosť. Takže to nás nezbavuje povinnosti, aby sme sa spoliehali na to, že NATO sa nám prihrnie na pomoc. Toto je prvá vec, na ktorú potrebujem reagovať. Iste, že príde, keď požiadame a nebudú nám stačiť eventuálne sily. Som toho názoru, že Národná rada nemôže schvaľovať vyjadrenia a názory generálneho tajomníka NATO, navyše, keď Slovenská republika nie je členskou krajinou NATO. A ešte hádam dve poznámky na margo vojenského školstva. Pani poslankyňa Sabolová, situácia doteraz a kapacitné možnosti vojenských škôl boli také, že táto armáda mala vo svojich štruktúrach zhruba 17-tisíc dôstojníkov, ktorí vyžadovali všetci vysokoškolské vzdelanie, keď to odpočítam pri životnosti dôstojníka 20 rokov podľa predchádzajúceho zákona o sociálnom zabezpečení, tak to vychádzalo na potreby okolo 800 - 900 takýchto školení, proste jeden rok. Ale pri tých číslach, ktoré uvádzal pán minister - tri a pol tisíca, sa tie potreby znižujú zhruba teraz pätnásťročnej životnosti, toto je zákon o sociálnom zabezpečení, hovorí asi tak obrazne o pätnástich, keď bude zrejme dlhšia, tak to vychádza na 240, ale objektívne číslo bude asi 200 ľudí pod ročnej potreby. Takže uvážite, že to je nepomerne menej, teda znižuje sa to zhruba štvornásobne a kapacity vojenských škôl sú skutočne potom nadbytočné. Ide o to, ako ich ďalej využiť. No a poslednú polemiku, ktorú musím zmiesť, keď pán minister hovorí o tom, že vláda, Rada obrany štátu schválila, tak potom mala vláda stiahnuť z rokovania parlamentu tieto dokumenty, aby sme sa nimi nemuseli zaoberať a uznať ich za dokumenty, ktoré boli podľa právneho stavu do 1. mája schválené, lebo také kompetencie boli vláde a Rade obrany štátu, ale, bohužiaľ, tieto dokumenty prerokúva parlament a podľa ústavného zákona o bezpečnosti, ja som ho citoval, znova ho odcitujem, v článku 6 Národná rada na návrh vlády schvaľuje rozvojové programy a plány v oblasti bezpečnosti štátu vrátane ich finančnej náročnosti. Takže, jednoducho, keď tu zostali, tak aby bola naplnená litera zákona, my musíme takýto dokument schváliť. Keď ho berieme na vedomie, to nezakladá právnu podstatu na to, že je to tak možné. K samotnému návrhu na uznesenie, ktoré vyplynulo pre mnou, predkladaný materiál 1611, nemám ďalšie návrhy. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Uzatváram alebo prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Nasledujúcim bodom programu je správa o činnosti prokuratúry Slovenskej republiky za rok 2001 a jej poznatkoch o porušovaní zákonov. Správu ste dostali ako tlač č. 1457 a spoločnú správu výborov ako tlač 1457a, ku ktorej máte priložený aj materiál, a to je návrh uznesenia Národnej rady. Prosím generálneho prokurátora Slovenskej republiky pána Milana Hanzela, aby správu uviedol. Nech sa páči. M. Hanzel, generálny prokurátor SR: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Predložená správa o činnosti prokuratúry je každoročne predkladaným materiálom. Dovoľte mi však, aby som vo svojom úvodnom slove poukázal na niektoré skutočnosti a vývojové trendy v činnosti prokuratúry v celom volebnom období 1998 - 2002. Zákon Národnej rady o prokuratúre č. 314/1996 Z. z. bezprostredne reagoval na závery medzinárodných konferencií o žiaducom postavení prokuratúry v systéme orgánov štátu a v trestnom procese a vyhlásil prokuratúru za nezávislý orgán. Ústavný súd však vyslovil nesúlad tohto zákona s Ústavou Slovenskej republiky. Aj preto som vo svojom prvom vystúpení pred vami hovoril o potrebe nových organizačných a statusových predpisov. V roku 1999 boli prijaté Medzinárodnou asociáciou prokurátorov štandardy práv, povinností a zodpovedností prokurátorov a v októbri 2000 Výbor ministrov Rady Európy prijal odporúčanie č. 19 o postavení prokuratúry. S uspokojením treba konštatovať, že obidva dokumenty našli svoj odraz v nových zákonoch o prokuratúre a prokurátoroch a právnych čakateľoch, ktoré ste prerokovali 28. marca minulého roka. Osobitosti zamestnancov prokuratúry sa premietli v zákonoch o štátnej a verejnej službe a v novoprijatom zákone o ich vzdelávaní. Napriek tomu, že organizačné a statusové zákony prešli expertným posúdením odborníkov určených direktoriátom Rady Európy pre právne záležitosti, stále sa vyskytujú hlasy o tom, že máme takzvaný sovietsky model prokuratúry. Takéto názory rezonujú síce u nás, ale, našťastie, nie v zahraničí. Tu práve, naopak, v medzinárodných kontaktoch som viackrát prijal uznanie adresované tvorcom týchto predpisov, uznanie patriace tiež zákonodarnému zboru a vôbec politickej vôli takéto zákony prijať. Dôkazom toho je aj skutočnosť, že Slovenská republika prostredníctvom Generálnej prokuratúry bola orgánmi Rady Európy požiadaná o organizáciu Paneurópskej konferencie generálnych prokurátorov, ktorá sa uskutoční v júni budúceho roka v Bratislave. Prokuratúra nie je výmyslom sovietskej moci, fungovala v starom Ríme a dnešnú podobu nadobudla vo Veľkej francúzskej revolúcii. Pre jej činnosť je typická hierarchická podriadenosť a monokracia spojená so zákonnými opatreniami, ktoré bránia zneužívaniu moci. Pre sovietsky model bola typická absencia zábran zneužitia, podriadenosť Sovietom na všetkých stupňoch a, samozrejme, vedúcej úlohe komunistickej strany. Tu už treba hovoriť o chorobe politického systému ako takého a nie iba o chorobe jedného z jeho prvkov, ktorý objektívne celý systém nemohol nakaziť. Treba mať na zreteli dôsledky činnosti takto modelovanej prokuratúry nielen v Sovietskom zväze, ale aj modelu a činnosti štátnej obžaloby podriadenej vláde a strane po roku 1948 v Československu. Nové organizačné a statusové predpisy utvorili nový priestor zodpovedajúci aktuálnym trendom postavenia európskej prokuratúry. Nachádzame sa v čase, keď si všetci, najmä prokurátori, ale aj verejnosť a politici na tento nový priestor zvykáme. Aj preto sú tie časté rôzne očakávania a hodnotenia protichodné. Pre samotnú činnosť prokuratúry majú veľký význam aj viaceré nové procesné predpisy. Ak tu bola po roku 1989 tendencia obmedzovať pôsobnosť prokuratúry, tak postupne a aj v tomto funkčnom období došlo ďalej k jej rozširovaniu. V trestnom konaní napríklad znovuzavedením inštitútu začatia trestného stíhania vo veci či stanovením povinnosti prokurátora preskúmať postup vyšetrovateľa a policajného orgánu na žiadosť fyzickej alebo právnickej osoby. Prerokovaná novela Trestného poriadku a aj ukončovaný návrh rekodifikácie trestného práva znamenajú ďalšie posilňovanie pôsobnosti prokuratúry s cieľom vytvoriť priestor, v ktorom by súdy mali vytvorené podmienky na rozhodovanie o zložitých a vážnych vecí. Obdobná situácia je aj v netrestnej oblasti, kde pôsobnosť prokuratúry bola rozšírená o vstup do konkurzného konania o oprávnenie podať proti rozhodnutiam v konkurzných veciach mimoriadne dovolania. Pokiaľ ide o výsledky činnosti a porovnania z roka 1998, vyplývajú z údajov, ktoré obsahuje správa. Nebudem ich tu opakovať, ale faktom je, že došlo k zvýšeniu efektívnosti trestného stíhania napriek tomu, že v činnosti policajtov, vyšetrovateľov a prokurátorov neboli vytvorené ideálne podmienky. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ďakujem vám za korektnú spoluprácu v celom vašom funkčnom období. Za to, že ste prijatím zákonov o prokuratúre a prokurátoroch a právnych čakateľoch utvorili základy na to, aby prokurátori menili svoje prístupy a postoje k plneniu povinností. Ďakujem vám za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Pán generálny prokurátor, ja vám ďakujem za vaše vystúpenie. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľa. Teraz prosím spoločného spravodajcu výborov z ústavnoprávneho výboru poslanca pána Ivana Gašparoviča, aby podal správu o výsledkoch prerokovania tohto materiálu vo výboroch. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo.