Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-02-05):
Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážení kolegovia, na úvod len poviem, že naozaj vďačím už komu-tomu, ale že nie som odkázaný na to, aby som musel robiť niektoré veci, ktoré robia niektorí kolegovia, ale to možno niekedy inokedy. Pán minister, nič v zlom, vy ste nesvojprávny, alebo ste svojprávny? Lebo vy ste tu čítali správu, ktorú vám asi niekto pripravil, a ste vraveli teda, že „Minister povedal...“. Však vy ste minister, nie? Či sa niečo zmenilo? Alebo? Viete, to je taká možnosť, keď niekto povie, nepodstatná technická vec, ale naozaj vy ste čítali správu, hovorili: „Minister rozhodol...“ Čiže vy ste rozhodli. Vy ste mali povedať: „Ja minister som rozhodol.“ (Reakcia z pléna.) Ale nič zlé. Ja som to pochopil, len to prišlo naozaj také zvláštne. To prišlo také ľuptákovsko-migašovské. (Reakcia z pléna. Smiech v sále.) Viete, že ja som tu teda v tých onehdá skvostných, hviezdnych časoch nebol, ale počul som, hej? Čiže viete, čiže takto vám niekto pripraví podklady a vy si onikáte, alebo? Viete, no to je ako taká (smiech v sále), taká vsuvka na začiatok, že vyruším, no. Prosím? (Reakcia z pléna.) Veď správa, ale vy ste minister, nie? Či nie ste minister? Lebo niekedy človek má taký pocit, že teda, že no, ste tam alebo plníte úlohy, ktoré boli zadané, ale, pán kolega, tak teda to bol ten môj úvod, hej? Naozaj to vyznelo trápne. No mne to prišlo trápne a verím, že tu kopa kolegov si to ani nevšimlo, kopu to ani neprišlo divné, ja viem. Ale mne to príde divné, keď niekto číta: „Minister rozhodol...“, a pritom on je minister. No tak to je také zvláštne, dobre. Ale ja to poviem možno citátom z jedného filmu, že: „Mňa ani...“, a teraz vám to ako robím takú, ja nemám záujem si s vami tykať, aby ste ma, ale v tom filme sa hovorilo, že: „Mňa ani nehnevá, že vstúpil, ale že vystúpil.“ Viete, pán kolega, mňa fakt netrápi, že ste boli niekde v Kuvajte či v Dubaji, alebo ja neviem kde, mne je to úplne jedno. Vôbec, dokonca mám možno pre to pochopenie, hej, že človek ide, bol preložený, ale mňa hnevá, že ste sa nevrátili. Viete, to je kľúčový moment. To je kľúčový moment tohto celého. V slušných krajinách by to bol úplne jednoznačný, betónový, nespochybniteľný, rýchly dôvod na odvolanie. A ešte by sa teda tí z toho radu, by bol ten minister, ešte by sa tak okúňal, aby teda z toho nebol až taký veľký škandál, lebo to je fakt, fakt hanba. Čiže, pán kolega, ja sa vôbec nad tým, či ste boli v Dubaji, mne to je jedno, ale že ste sa nevrátili. To je kľúčový moment. Ale zdá sa, že tu som si to poznačil, že kto všetko vás miluje, premiér vás miluje, finančníci vás, kto by vás tu odvolával, však? Takže to je, ale čo ja chcem povedať, viete, pán kolega, vy by ste mali byť určite bez akých no doubt, bez akýchkoľvek pochybností, prvý, ktorý by mal ísť na ranu. Prvý. Každý slušný parlament, a to potom s tým chcem skončiť, tým apelom, hej, by sa nemal ani chvíľku rozpakovať, že kto ako prvý pôjde, koho ako prvého bude tento parlament odvolávať, ak by teda, samozrejme, nejakú tú sociálnu senzitivitu parlament mal, hej, žeby vnímal, teda že ako ľudia čo vnímajú. Ak by to prišlo, deklarujem, že budem prvý alebo druhý, to je úplne jedno, ale budem určite jeden z tých, ktorí to podpíšu. Pán kolega, ja vám poviem, ja som to tak už dávnejšie písal, ale nedá mi, aby som, mám tú možnosť vám to povedať priamo. (Reakcia z pléna.) Prosím? (Reakcia z pléna. Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)