T. Mikuš, poslanec: (2004-03-16):
Keď sa pozrieme na tieto otázky a čiastočne aj tvrdenia, celkom jednoducho prídeme k záverom, prečo sú občania nespokojní. Určite je to aj preto, že významné ekonomické nástroje, ktoré budovali generácie občanov tohto štátu a ktoré plnili štátnu pokladnicu, už de facto nevlastníme. Majetok v hodnote stoviek miliárd, ktorý poskytoval zamestnanosť našim občanom, poskytoval služby a produkty za prijateľné ceny, ktorý technicky a ekonomicky dobre fungoval desaťročia, odovzdala vláda, hovorí, že privatizovala, za neznámych, ale otázky vyvolávajúcich podmienok do cudzích rúk. Prostriedky získané z privatizácie, ktorých výška je diskutabilná, dala vláda do spotreby. Neboli použité na to, aby sa založili investície, ktoré by poskytovali zamestnanosť, a teda produkovali prostriedky pre vytváranie štátnych rozpočtov v budúcich obdobiach, rozpočty, ktoré by udržali sociálny charakter štátu, ktorý sa pomaly, ale iste vytráca. Kto má na tom podiel? Myslím si, že aj tu je odpoveď jednoduchá, určite celá vláda Slovenskej republiky a pán minister Mikloš osobne tiež nepochybne. Nebudem rozoberať privatizáciu Slovenského plynárenského podniku, Transpetrolu, Slovenských telekomunikácií, distribúcie elektroenergetiky a bankového sektora, ale zmienim sa tu iba o výsledku a dôsledkoch. Štát, rozumej občan, stratil majetok v hodnote miliárd slovenských korún. Štát, rozumej občan, stratil desiatky miliárd korún ročne produkovaných týmito podnikmi. Na to, aby štát mohol plniť funkcie, ktoré od neho občan očakáva, musí každý občan, každý konkrétny občan Slovenska individuálne prispievať zo svojich prostriedkov na vykrývanie výpadkov príjmovej časti štátneho rozpočtu. Ako? Odpovede sú tiež známe, spoplatnením zdravotníctva, zavedením tzv. rovnej dane, ktorá znamená de facto zvýšenie cien väčšiny tovarov a služieb pre väčšinu občanov Slovenska, ktorí sú konečnými odberateľmi. Zároveň znamená aj zníženie príjmov pre tých, ktorí sú sociálne najslabší. Ďalej je to spoplatnenie školstva, znižovanie sociálnych dávok. Výpočet by mohol pokračovať, už tu bol urobený. Iba jeden záver. V tejto oblasti pokladám osobnú zodpovednosť pána ministra za neoddiskutovateľnú. Mohli by sme sa zaoberať legislatívou. Aká je tá legislatíva? Je dobrá, ak sa mení účelovo pred voľbami, niekoľko mesiacov po voľbách a počas hospodárskeho roku, len preto, aby sa zaplátali deficity v štátnom rozpočte? Určite nie. Je dobrá legislatíva, ktorá zvýhodňuje štát voči občanovi? Určite nie. Je dobrá legislatíva, ktorá je jednotlivými orgánmi štátnej správy v niektorých regiónoch vykladaná rozdielne? Odpoveď je taká istá. Ako pracuje štátny aparát? Ako koordinuje reformy? Ako spravuje verejné financie? Dlho by sa dalo diskutovať, ale myslím si, že odpoveď je tiež jednoduchá a nie je preto taká, že je opozičná, ale kvôli reálnym faktom – nedobre, nekoordinovane. Potvrdením sú reakcie občanov na reformy v sociálnej oblasti, v zdravotníctve, v školstve, v kultúre, reakcie samosprávy v oblasti financovania a jej kompetencií – nespokojnosť. Akej kvality je spravovanie verejných financií, ak sa nájde 8 mld., 16 mld. alebo viacej, alebo menej miliárd v štátnom rozpočte? Kvalita určite pokrivkáva. Ako bol pripravený štátny rozpočet na tento rok, výhrady som, mimochodom, uviedol, ak odborníci tvrdia, že časť príjmov z titulu zvýšenej DPH je nadhodnotená o 10 mld.? Bohužiaľ, vývoj v tomto roku asi dá za pravdu odborníkom, že jednoducho príjmová časť bola nadhodnotená. Ako sme pripravení na čerpanie z fondov Európskej únie, ak odborníci tvrdia, že príjmová časť štátneho rozpočtu na tento rok je tu z titulu neschopnosti vyčerpať, z titulu nepripravenosti Slovenska nadhodnotená až o 15 mld.? Odpoveď je taká istá: Príprava a kvalita pokrivkáva. Nechcem opakovať to, čo už povedali kolegovia, veľmi stručne zhrniem niektoré z dôvodov, ktoré ma vedú k tomu, aby som sa pripojil k vysloveniu nedôvery pánu ministrovi Miklošovi. V prvom rade je to spoluzodpovednosť za neexistenciu hospodárskej politiky, ktorá by zakotvovala víziu rozvoja Slovenska na obdobie aspoň 20 rokov. Je to nesystémový prístup, ktorý sa odráža aj v tom, ako sa rozvíjajú jednotlivé regióny. Ďalej je to nesprávna privatizácia strategických podnikov a bankového sektora, ktorá spôsobila výpadky zdrojov do štátneho rozpočtu v objemoch desiatok miliárd ročne. Ďalej je to nedostatočná podpora malých a stredných podnikateľov, aj z titulu legislatívy. Ďalej je to necitlivé zavádzanie reforiem, ich nekoordinovanosť, nespracovanie dopadových štúdií. Ďalej je to nekvalitná legislatíva, ktorá znamená nestabilitu pre podnikateľské prostredie. O štátnom rozpočte som hovoril, zopakujem precenenie príjmovej časti, podcenenie výdajov, náhodné nájdenie neviem 8 mld. alebo 16 mld. alebo viacerých miliárd korún v štátnom rozpočte. Ďalej je to inštitucionálna a legislatívna nepripravenosť na optimálne čerpanie fondov z Európskej únie. Ďalej je to spoluzodpovednosť za nezamestnanosť vplyvom neexistencie hospodárskej politiky a vplyvom nesprávnej privatizácie. Ďalej je to obsadzovanie významných hospodárskych postov politickými nominantmi, ktorí nemajú príslušné vedomosti a skúsenosti. V konečnom dôsledku je to teda spoluzodpovednosť za znižovanie životnej úrovne väčšiny občanov Slovenska. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, prinajmenšom z uvedených dôvodov návrh na vyslovenie nedôvery ministrovi financií pánu Ivanovi Miklošovi podporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)