M. Chovanec, poslanec: (2006-02-07):
V rámci tejto schôdze vystúpili diskutujúci z viacerých pohľadov na základe svojho poznania, citovali zákony, citovali to, čo sa všetko udialo a podobne. Pri príprave tohto príhovoru som vychádzal z toho, že chcem vás predovšetkým informovať s mojím pohľadom na reformu ako lekára, ako primára oddelenia a krajského odborníka. Nemám ambíciu vás presvedčiť, že je správne odvolať pána ministra, to určite nie. Tú ambíciu nemám. Nakoniec pán premiér má tú možnosť vždy a kedykoľvek. Ale práve môj príhovor zameriavam predovšetkým k osobe pána predsedu vlády, lebo som presvedčený, že pán predseda vlády v istom zmysle zodpovedá za každý rezort, ktorý riadi. Nakoniec veľmi často a pre mňa absolútne akceptovateľne používa termín môj minister, moja vláda a podobne. Preto sa prihováram aj osobne k pánu premiérovi. K charakteru tohto môjho vystúpenia prispeli aj dve reakcie pána premiéra, ktoré, neviem ako u iných, ale u mňa zanechali pozitívny dojem. Zaujímal sa o situáciu občanov na Kysuciach pri snehovej kalamite a vstúpil do riešenia zvrátenej situácie medzi ministrom kultúry a umelcami. Vyjadrujem nádej, že by azda mohol pán premiér pomôcť aj pri riešení situácie v zdravotníctve. Jedna z vecí, ktorá mi na pánovi ministrovi totiž prekáža, je aj to, že problémy, ktoré v rezorte sú, akoby sa ho ani netýkali a zodpovednosť prenáša na riaditeľov, na zriaďovateľov a podobne. Najklasickejší príklad je, keď riešil mzdové problémy, ktoré nastolili zdravotné sestry. Zavolal si riaditeľov a tí mali zdôvodňovať ich nízke mzdy a zle podpísané kolektívne zmluvy s odbormi. Akoby riaditelia nevedeli, čo s financiami a zanedbali mzdové požiadavky zdravotníckych pracovníkov, akoby podfinancovanie systému bolo spôsobené neadekvátnymi krokmi riaditeľov, a nie stavom systému ako takého, akoby odborárom nezáležalo na mzdách pracovníkov v zdravotníctve. Podobných príkladov by som mohol uviesť oveľa viac. Ja som presvedčený, že tak ako premiérovi záleží na občanoch, ktorí sa nemôžu dostať pre snehovú kalamitu do dediny, v ktoromkoľvek kúte Slovenska, minister zdravotníctva zodpovedá za poskytovanie liečebno-preventívnej starostlivosti na ktoromkoľvek pracovisku, samozrejme, nie v zmysle pracovnoprávnom či odbornom, alebo všeobecnom zmysle slova, organizačne a politicky určite áno. Možno by mohol tento názor konzultovať s pánom ministrom Liškom, ktorého krok si osobne veľmi vážim. Nuž dovoľujem si osloviť predovšetkým vás, vážený pán predseda vlády, a požiadať vás o vyjadrenie, či naozaj sa stotožňujete s tými legislatívnymi krokmi, ktoré doviedli reformu zdravotníctva tam, kde je dnes. Odmieta ju drvivá väčšina občanov, ako aj zdravotníckych pracovníkov, stavovských organizácií či profesijných združení. Kde sú tí, pánom ministrom na začiatku jeho pontifikátu avizovaní spokojní pacienti, spokojní lekári a bohaté poisťovne? Azda to platí o pracovníkoch poisťovní v porovnaní s pracovníkmi v nemocniciach, resp. vo vybavení poisťovní v porovnaní so stavom nemocníc. Navyše na rozdiel od minulosti, keď mohli použiť najviac 4 % z prostriedkov vyberaných od poistencov, dnes už žiaden zákonný limit nemajú. Dotkla sa ma prezentácia názoru pána ministra, že reforma už pôsobí pozitívne, ale pacienti to ešte nestihli zaregistrovať, že chýba slušnejšie správanie sa zdravotníckych pracovníkov, aj keď úroveň poskytovania služieb, operácií sa vďaka reforme zlepšila. Som presvedčený, že pravdou je, že napriek všetkým tým negatívnym zmenám, ktoré reforma prináša pre pacientov, pre väčšinu poskytovateľov, naše zdravotníctvo funguje, lebo v ňom pracujú ľudia, ktorí nie sú biznismeni, finančníci, počtári, ale ľudia so zmyslom pre poctivosť, so zmyslom pomáhať iným. Ľudia, ktorí sústavne študujú a pracujú bez toho, aby počítali, koľko im to vynesie. Pre koho sa teda vlastne reforma uskutočňuje? Ja to tuším, koalícia, vláda a myslím si, že aj vy osobne to viete. Naozaj akceptujete tento stav, aby taký systém, ako je zdravotníctvo, ovládla odhora až dolu istá alebo podobná skupina ľudí – obchodníkov? Môžeme sa prieť o filozofickú podstatu reformy, ale mám dosť a dosť dôvodov byť presvedčený, že reforma sa deje predovšetkým a nadovšetko za účelom zmeny vlastníckych vzťahov. Potvrdzujú to najrozličnejšie osobné a skupinové prepojenia vo vlastníckych vzťahoch, potvrdzuje to potláčanie základných princípov verejného zdravotníctva. Reforma ani len náznakom nerieši základné disproporcie v systéme. Nerieši neakceptovateľné rozdiely medzi jednotlivými skupinami zdravotníckych pracovníkov, ani v náznakoch nerieši mzdové ohodnotenie podľa množstva a kvality poskytovania odborných služieb. Stále akceptuje u časti zdravotníckych pracovníkov tzv. kapitačné platby, ktoré vôbec nemotivujú k lepšej, kvalitnejšej práci, skôr naopak. Zdravotnícka reforma nerieši základnú disproporciu medzi možnosťami a potrebami, nepotláča niekedy neodôvodnené poskytovanie liečebno-preventívnej starostlivosti. Stále viac a viac vťahuje do finančnej participácie občana bez ohľadu na sociálno-ekonomickú situáciu významnej časti obyvateľov. V každej ambulancii je cenník služieb a pacient platí a platí. Vôbec nie je pravda, že len za kozmetické operácie, sterilizácie či interrupcie. O doplatkoch za lieky ani nehovorím. Pritom som vôbec nespomínal tie povestné 20- a 50-korunové poplatky. V zdravotníckych poisťovniach, v nemocniciach, ale aj u iných poskytovateľoch sa zakladajú akciové spoločnosti, teda podnikateľské subjekty s prirodzeným záujmom tvorby zisku. Ako ďalšiu otázku, vážený pán predseda, by som si vám dovolil položiť, mám na mysli pána predsedu vlády, či aj vy vnímate tvorbu zisku napríklad v zdravotných poisťovniach s takou samozrejmosťou, ako je to napríklad vo firmách, ktoré uvádzal pán minister, Volkswagen, Siemens a iné. Ja sa domnievam, že je to zásadný rozdiel, lebo ministrom uvedené firmy vytvárajú zisk, povedal by som, súkromných zdrojov zo súkromného finančného kapitálu, ale poisťovne, zdravotnícke zariadenia pracujú a poskytujú služby za verejné zdroje, ktoré sa zo zákona na túto činnosť poskytujú. Naozaj sa domnievate, že je to jedno a to isté? Z čoho budú tvoriť ten zisk, ak im poisťovňa bude poskytovať a platiť za výkony tak, ako napríklad neziskovým organizáciám? Zrejme len z toho, že sa ušetrí za poskytovanie služieb. Volkswagen musí auto vymyslieť, nakresliť, vyrobiť, predať a čakať, či ho niekto kúpi, alebo nie. Ak áno a zaplatí všetky náklady, môže rozmýšľať o zisku. Poisťovňa dostane verejné zdroje a rozhodne, či dajaký výkon zaplatí, alebo nie. V normálne fungujúcich krajinách je morálnou a právnou samozrejmosťou, že zdravotné poisťovne musia svoje zisky vracať späť do zdravotníctva. V týchto normálnych krajinách však aj pacienti majú iné garantovanie služieb, aj pracovníci majú inak garantované mzdové ohodnotenie. Samozrejme, hovorím o normálnych a kultúrnych krajinách a normálnom a kultúrnom vedení rezortu v týchto krajinách. Ja som vo vystúpeniach pána ministra ani nepočul taký normálny ľudský príhovor, v ktorom by bola podstatná myšlienka, invencia, ale vždy vystupuje ako finančný maklér a celé jeho vystúpenie sa točí okolo ziskov, trhu, rozpočtov, čísel, privatizácie, konkurencie a podobne. Aj v rezorte zdravotníctva, podobne ako napríklad v kultúre, je dôležité slovo alebo, ešte lepšie, slovo má byť prioritné. Vážený pán predkladateľ, keby si ma nevyrušoval. Pri ďalšej otázke si dovolím nadviazať na jedno vaše vystúpenie v televízii, keď ste veľmi presne a podľa mňa i správne popisovali situáciu, myslím si, na Spiši. Znovu zdôrazňujem, mám na mysli pána predsedu vlády. V každom meste ste našli nemocnicu, ktorá mala operačné aj iné oddelenia, a vyslovili ste názor, že takáto prehustenosť nemocníc nie je adekvátna a že žiaden štát by ju nedokázal financovať, že bude potrebné racionalizovať rozmiestnenie nemocníc a uvažovať aj o ich redukcii. Vaše veľmi vecné konštatovanie ste však zakončili neobyčajne lacným záverom: „Ale populisti“, to je vo vašom ponímaní predovšetkým Smer – Sociálna demokracia, „to nevidia.“ Vážený pán premiér, asi trikrát som na pôde Národnej rady... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)