Fecko, Martin, poslanec NR SR (2013-06-05):
Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, pán navrhovateľ, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som sa tiež trošku vyjadril ku problému, ktorý je starý ako samo ľudstvo, a môžme sa s ním stretnúť na celom svete. Je to korupcia a klientelizmus, ktorý, žiaľ, neobchádza ani našu krajinu. Keď si všimneme, ako to vyzerá v Európskej únii, tak zatiaľ čo také Dánsko sa pravidelne umiestňuje na popredných miestach, čo sa týka boja proti korupcii a s najnižšou korupciou, tak ďalšie krajiny ako Bulharsko alebo Grécko, a vyzerá, že aj my sa tam v tom začneme zaraďovať, sme vlastne krajinou, ktorá má najväčšiu mieru korupcie. Ako tu už bolo spomínané a tento leták, ktorý je tu predo mnou po ľavej strane, to dokazuje, toľko ročne stojí našu krajinu korupcia. A podľa odhadov Transparency International v dôsledku korupcie v členských krajinách EÚ sa ročne stratí 120 mld. eur; 120 mld. eur. Ja si tie peniaze neviem predstaviť, aký je to veľký balík, čo by sa za tieto peniaze dalo urobiť. Korupcia je tu a je len na nás, ako sa s ňou vyrovnáme. Čo je korupcia? Korupcia, to je, ľudovo povedané, úplatok, všimné, odmena, klientelizmus, to znamená zvýhodňovanie známych, nepotizmus, zvýhodňovanie príbuzných, urýchľovač, provízia, nepovolený lobizmus, tunelovanie, obálka, pozornosť, to sú tie najznámejšie podoby. Keď si tak prejdete svojím životom na Slovensku a opýtate sa: „Videl som, počul som, bol som v styku s týmito prejavmi korupcie?“ Tak nechcite mi povedať, že ste to nezažili vo svojom živote. Žiaľ, máme to tu a je len na nás, ako sa k tomu postavíme. Samozrejme, boj neni ľahký. Som si vedomý, že to nevykoreníme šmahom čarovného prútika, ale náprava musí prísť a musíme sa k nej nejakým spôsobom dopracovať. To, že v súčasnosti sme na 3. mieste v Európskej únii, bolo iba kvôli tomu, že sa brali do úvahy len odhalené korupčné aféry. Keby sa brala realita ako taká, tak sme asi, určite na 1. mieste a to už je čo povedať. Prieskumy, ktoré boli robené, ukázali aj to, že ak zamestnanec nahlási korupciu, firma ho väčšinou nepodporí. Úplatky, manipulácia s finančnými výsledkami, dovolenky, lyžovačky či hodinky na zákazku, to sú bežné praktiky podnikania na Slovensku, ako sa dostať k financiám, ako to zdegradovať, tú klasickú podnikateľskú sféru. Korupciu označili, samozrejme, za najväčší problém aj podnikatelia na Slovensku a priemerný úplatok, ako to vychádza pri udeľovaní z prieskumov, pri udeľovaní zákaziek a dotácií, podľa tohto prieskumu sa medzi podnikateľmi hovorí, že je minimálne 13 % a viac z hodnoty zákazky. No, ďakujem pekne! Myslím si, že stav je nenormálny, nemorálny a, páni poslanci a pani poslankyne, je na nás, ako sa k tomu postavíme. Hoci firmy vnímajú korupciu, intenzívne, otvorene o nej hovoria pomerne málo. Chýba im jasná protikorupčná komunikácia. Čo so zamestnancom, ktorý ukáže na podvody vo svojej firme? Väčšina manažérov a riaditeľov tvrdí, že, samozrejme, za týchto ľudí sa postavíme. No slovenskí zamestnanci tomu veľmi nechcú veriť a boli tu už spomínané príklady z bežného života, ako sa firma postaví. Len necelá tretina totiž zažila situáciu zamestnancov, že vedenie sa postavilo na jej stranu, ak sa odhodlal ten zamestnanec povedať pravdu, aká korupcia je, o akej korupcii vie v danom podniku. Pritom korupčné podnikanie na Slovensku, že existuje a že je bežnou praktikou, vníma až 84 % našich občanov; 84 % občanov hovorí, áno, máme tu korupciu, ktorá má neuveriteľné rozmery. Takto to vyplýva aj z prieskumu audítorskej spoločnosti Ernst & Young. Vážení, nájdeme na Slovensku rezort, v ktorom by korupcia neexistovala? Ja tvrdím, že asi nie. Ak ho poznáte, opravte ma. A, žiaľ, dochádza s pribúdajúcimi rokmi našej mladej republiky, dochádza k jeho nárastu. Myslím si, že to nebol účel a to neboli myšlienky, keď sme v ´89. štrngali a chceli zmeniť aj vtedy existujúcu korupciu, ktorá už tu bola spomínaná v jednom príspevku mojich predrečníkov, a myslím si, že to neboli tie ideály, pre ktoré sa ´89. na uliciach štrngalo a manifestovalo. Kam sa to vlastne rútime? Štát, ktorý nevie bojovať s korupciou, ako mu má veriť občan, že tento štát zachráni jeho záujmy? Ako mu má veriť? A potom je tu namieste otázka občana: „Štát, mám tu čo robiť? Ochrániš ma, keď budem v úzkych? Aj v boji proti korupcii?“ Myslím si, že poslanci Národnej rady, je ich základné právo a povinnosť, aby do takýchto pozícií našich občanov nedostávali. Keď si pozrieme napríklad u nášho rezortu, ktorému ja sa venujem, ministerstva pôdohospodárstva, a budem citovať pána Jahnátka, ktorý povedal vo štvrtok na hodine otázok, že 80 % objemu finančných prostriedkov, dotačných, poberá 10 % užívateľov pôdy, poľnohospodárskej pôdy. Pýtam sa, to je normálne? Ako sa to mohlo stať? Kto zlyhal? Ako kto bol postihnutý? Ako sa to odbúrava? Robí sa s tým niečo? Žiaľ, bojím sa, že asi nie. Ako je možné, že čerpanie dotácií z eurofondov na poľnohospodárku pôdu je možné na čestné vyhlásenie? Tiež som to už niekoľkokrát v rozprave uviedol. Ako je to možné? Je to korupcia ako vyšitá! Aby som si ja privlastnil financie. Ako sa k tomu postaví Európska únia, keby náhodou to prišlo na pretras? Už sme dostali niektoré zdvihnuté prsty z Európskej únie aj v našej oblasti. Je to choré! A čo ostatní zamestnanci? Tvrdím, tí sú dennodenne vystavovaní korupčným, by som povedal, podnetom a možno aj praktikám. Pýtam sa, pri priemernom plate 650 eur v hrubom za mesiac, ak mu tam chodia dennodenne občania, ktorí, by som povedal, že žijú v desiatkoch tisícoch eur a im niečo ponúknu, myslíte si, že tento náš štátny úradník nezakolíše? Keď sme mu ani tú obyčajnú definitívu, ja hovorím, obyčajnú definitívu, aby si bol vedomý, že štát sa oňho postará, len nech plní a vykonáva svoje funkcie, ako má, ani tú definitívu sme neboli za tých 20 rokov schopní uznať. Vy si myslíte, že on nezlyhá v takomto prostredí? Ja si to nemyslím. Samozrejme, má to úzky súvis aj teda s nomináciami do postov štátnej správy. Vážení, veď predsa, a to som povedal už aj minule, nemôže predsa politický nominant ináč si vysvetľovať realizáciu zákona schváleného v Národnej rade Slovenskej republiky ako nepolitický nominant vo výkone štátnej správy. Mohli ste sa o tom presvedčiť, že to má brať ináč, že zákon politický nominant má čítať ináč ako nepolitický nominant. Veď to je choré! To je choré, veď tu je taká diera v tejto, by som povedal, korupčnej možnosti a nemožnosti, že to je zlé. Ja sa nechcem dožiť znovu toho, že sa nový vedúci postaví pred svoj, teda politický nominant, pred svoj kolektív a povie: „Ja som zákon.“ Ja som zákon. Vážení, to sme kde?! Zažil som to na vlastnej koži. Tak myslím si, vážení a hlavne poslanci, k tým politickým nomináciám zamyslime sa, či tam chceme mať odborníkov, ktorí budú vykonávať a budú garantovať nekorupčnosť, áno, nekorupčnosť tohto prostredia, alebo či tam budeme mať politicky poplatných ľudí, ktorí iba vďaka tomu, že majú správne tričko a správne dvihli svoj hlas – keď mali dvíhať, resp. voliť, zrazu sa stanú mocipánmi a v mnohých prípadoch rozhodujú o živote  smrti, o živote a smrti týchto ľudí –, ktorý dostali z politickej moci a robia traumy také, ktoré sa k danému rodu zapisujú na dlhé a dlhé roky, aj desaťročia. A tu Braňo Škripek spomínal 50. roky, arizácie, konfiškácie majetkov. Áno, to sú tie traumy našich rodov slovenských, ktorým my sme nevedeli po 90. roku povedať, prepáč, sorry. Ja som sa snažil, bol som na tom pozemkovom úrade, ktorý povedal, áno, idem odčiňovať krivdy. A keď som si dneska čítal finančnú správu za rok 2012 ministerstva pôdohospodárstva, som, musím povedať, bol veľmi rád, že som tam čítal, že aj na náhradu za živý a mŕtvy inventár, to znamená za dobytok, resp. stroje poľnohospodárske v reštitučnom konaní, ešte dneska, resp. v inom roku, 2012, boli vyplácané nejaké finančné čiastky. Ja som už ani neveril, lebo mnoho týchto reštitúcií bolo zamietnutých. A výzva, že niektoré sú ešte živé. Som teda rád, že takto ministerstvo ešte aj po týchto 20 rokoch im niečo vypláca. Áno, to je to pardon, to je tá sorry, občan, štát, a to by sme mali povedať nášmu občanovi a garantovať mu, že tá korupcia nebude v demokracii ešte ho gniaviť a že s ňou rázne zatočíme a postavíme sa na stranu spravodlivosti, čestnosti a obyčajnej viery v ľudskú spravodlivosť, ktorá by tu každopádne mala zaznieť. Ja si myslím, že cieľom každého poslanca, a to je jedno, na akej úrovni ste nominovaní, by malo byť, aby tá komunita, ktorú zastupuje, resp. to územie, ktorého sa ten jeho post dotýka, aby bola po jeho ukončení mandátu ešte oveľa životaschopnejšia, aby som to odovzdal s čistým svedomím, že po mne neni potopa. Poďte ďalší, poslanci, a stavajte na mojom poli, ktoré som ja tu štyri roky alebo sedem rokov, šesť rokov, tu robil, nemôže to byť o štyroch rokoch. Lebo prvý rok sa iba rozhliadate, dva roky niečo robíte a v štvrtom roku žijete ku voľbám, už zase niečo iné. Za dva roky nespravíte nič, vážení. A ako som povedal, vážení kompetentní, hlavne z vládnej strany SMER poslanci, koľko to máme tých výskumných ústavov, koľko tu máme akademických rôznych pódií a debát? Prečo nečerpáme z nich, ako sa tá naša republika má rozvíjať? Kam chceme smerovať v každej oblasti? Veď na to ich financujeme zo štátnych rozpočtov z verejných financií. Prečo si nechceme osvojiť ich názory, výdobytky, ich skúsenosti, ktoré aj z iných krajín dostali? Veď to je ďalšia možnosť korupcie, keď na to príde. Vážení, ja si myslím, že činnosť poslanca nemá degradovať jeho mandát a má mať priamy vplyv životodarný na nášho občana v ďalšom období, ak sa toho poslaneckého mandátu, teda mu končí, alebo sa ho vzdá. Takže bol by som veľmi rád, keby sme sa zamysleli každý osobne, ako ten mandát vníma a akým spôsobom chce ho predať aj v tejto oblasti v boji proti korupcii ďalšiemu svojmu nasledovníkovi, ktorý príde na jeho miesto, a či sa nebude hanbiť za ten život, ktorý strávil na tom poste poslanca, či už Národnej rady, VÚC, obecného zastupiteľstva, primátorský a ja neviem aký, europoslanecký mandát. Protikorupčná politika teda nemá byť bojom iba proti korupcii, ktorej je len následkom, ale má viesť k zmene existujúcich pravidiel tak, aby korupcia nemala prečo existovať. Či už odstraňovaním právomocí úradníkov a politikov, ktoré podnecujú ich zneužívanie, alebo odstraňovaním regulácií a bariér slobodnej výmeny. Vážení, aby som netrepal prázdnu slamu, ako sa hovorí, tak na záver môjho vystúpenia jeden citát. Pýtali sa zas niekoho múdreho: „Prečo sú ľudia zlí?“ On im na to odpovedal: „Ľudia sú zlí preto, lebo sa im to oplatí. Postarajte sa, aby sa oplatilo byť dobrým, a ľudia budú dobrí.“ Ľudia sa dopúšťajú korupcie, lebo sa im to oplatí. Zmeňme systém, vážení páni poslanci a poslankyne, tak, aby sa im nevyplatilo korumpovať a ľudia korumpovať nebudú. Ďakujem pekne, že ste ma vypočuli.