K. Tóthová, poslankyňa: (2001-10-30):
J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej s faktickou  poznámkou vystúpi pán poslanec Mesiarik. M. Mesiarik, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predseda. Ja sa chcem tiež vyjadriť a v podstate vysloviť určité podporné stanovisko s vystúpením pána poslanca Sopka, pretože správne pomenoval a položil správne otázky, na ktoré by sme si mali odpovedať. Myslím si, že skutočne ja kladiem otázku a doplňujem pána Sopka aj v tom, čo sledujeme alebo potrebujeme, alebo nepotrebujeme v tejto oblasti pomôcť. A druhú otázku v tom, či skutočne ten navrhovaný systém smerom cez bankový sektor nám urobí alebo bude zabezpečovať minimálne v súčasnej podobne tú potrebnú pomoc v oblasti, pre ktoré fondy slúžia. Zásadnú výhradu mám a chcem ho doplniť o Štátny fond rozvoja bývania. V § 9 sa navrhuje jeho zrušenie, síce na záver sa hovorí s účinnosťou od 1. 1. 2003, ale jednoducho nie je možné, aby sme to takto urobili, že najprv ho zrušíme a potom budeme rozmýšľať v roku 2003 čo s týmto fondom? Takže minimálne v tomto návrhu malo byť už aj povedané čo v oblasti bytovej výstavby, ako bude zabezpečovať štát pomoc, pokiaľ chce štátny fond zrušiť pre rozvoj bývania  a čo s obrát-kovými peniazmi, pretože sú fondy ako tento a životné prostredie a niektoré ďalšie, kde finančné prostriedky sa vracajú. Takže ja nie som za to, aby sme tieto veci robili nepremyslene a bude treba, pokiaľ by návrh prešiel do druhého čítania, veľmi jasne precizovať v druhom čítaní, ako to vlastne bude ďalej, ako sa štát bude stavať k tejto forme pomoci, ktorá bola týmto spôsobom zabezpečovaná. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej s faktickou  poznámkou vystúpi pán poslanec Husár. Zapnite mikrofón. Nech sa páči. S. Husár, poslanec: Ďakujem pekne. Myslím si, že pán kolega Sopko veľmi správne poukázal na najväčší súčasný problém tejto vlády. A to je otázka vynútiteľnosti práva. Ak túto otázku spájame len so súdnictvom, je to naivné a je to nepravdivé. Veď celý rad zákonov dáva možnosť predovšetkým samotnej vláde, jednotlivým ministerstvám prijímať celý rad opatrení či už operatívnych, strategických, alebo sankčných. My naopak skoro vo všetkých prípadoch transformácie, likvidácie a rušenia používame v tomto parlamente zo strany vlády, počúvame zo strany vlády opakovane ten istý argument. Štátne podniky treba okrem iného privatizovať aj preto, že sa pri nich uplatňuje stranícky alebo iný klientelizmus, že sa zneužíva postavenie štatutárov týchto štátnych orgánov na obohacovanie a tak ďalej a tak ďalej. Kvôli nim mala padnúť táto vláda dvakrát. Je to špecialita len a len slovenská. Štátne podniky  alebo obchodné spoločnosti s majetkovou účasťou štátu existujú v celej Európe a ešte v žiadnom štáte okrem Slovenska kvôli obsadzovaniu týchto postov nemala doposiaľ vláda problémy a nemala sa rozsypať. Spôsob, aký uplatňuje predovšetkým pani ministerka, nedajboh, aby tak prevzal minister zdravotníctva, pretože by  riešil výskyt srdcovo-cievnych ochorení alebo jeho prudké zníženie na Slovensku  tak, že by navrhol zlikvidovať polovičku národa. Tento spôsob postupnej likvidácie všetkého, čo sa doposiaľ javí funkčným len pre neschopnosť zaviesť poriadok a systém, je neprijateľný. J. Migaš, predseda NR SR: Pán poslanec Hofbauer. Nech sa páči, posledný s faktickou poznámkou. Nech sa páči. R. Hofbauer, poslanec: Pán poslanec Sopko sa zmienil o veľmi závažných argumentoch v prospech zachovania štátnych fondov a ja by som to rád doplnil. Argumenty, ktoré sa tu uvádzajú ako dôvody na zrušenie, to nie sú argumenty. To sú tárania. Vychádzajú z insitných úvah insitného ekonóma Ivana Mikloša, ktorý v živote neriadil žiadny investičný ani žiadny iný proces. Ale pani ministerka, nehnevajte sa aj z vašich insitných predstáv a argumentácií, pretože to, čo ste tu uvádzali, sú predsa vecné nezmysly. Načo potom táto vláda zriaďovala Úrad verejného obstarávania, keď tvrdíte, že fondy, ktoré majú do činenia s investičnými procesmi, hospodária zle. Načo táto vláda ustanovovala Úrad štátnej expertízy, keď tvrdíte to isté. Načo táto vláda rozhodovala o vzniku Úradu regionálneho rozvoja, keď opäť uvádzate to isté, že fondy hospodária zle, však majú predsa nad sebou kontrolné mechanizmy, kontrolné aparáty  a koniec koncov za každý finančný krok spolu-rozhoduje aj ministerstvo financií, ktoré sa k tomu vyjadruje z moci zákona. Vaša argumentácia absolútne nesedí. Vaša argumentácia vychádza z utkvelej predstavy, že minister financií má sedieť na truhlici, v ktorej sú úplne všetky peniaze celého štátu. To je nezmysel. Takýmto spôsobom môže postupovať Etiópia alebo Somálsko. Ale ani jediný vyspelý európsky štát takýmto spôsobom nevystupuje a nefunguje, pretože fungovať nemôže. Vy poznáte, akým spôsobom sa budujú diaľnice vo Francúzsku, v Nemecku, v Rakúsku, Švajčiarsku? Vy o tom nemáte ani potuchy. A navrhujete zrušiť Štátny fond pre výstavbu pozemných komunikácií. Takže to, čo tu odznelo z úst pána poslanca Sopka, počúvajte pozorne, pretože to nevychádza z jeho momentálneho nápadu, ale jednoducho z reálnej skutočnosti, požiadavky fungovania modernej spoločnosti v podmienkach vyspelej Európy. J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, budeme pokračovať v rozprave. Prečítam tých, ktorých ja mám zapí-saných. Ak to zodpovedá aj tomu, čo je na tabuli, by sme potom pristúpili ďalej k rozprave. Pán poslanec Hudec, Finďo, Klemens, Jasovský, Baco, Faič, Cuper, Tóthová. Aj do rozpravy? No boli ste, áno ja... Čiže po Bacovi, tak to bolo. Čiže pán poslanec Hofbauer tiež, pani poslankyňa Tóthová ako deviata. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pokračujeme v rozprave. Pán poslanec Hudec, nech sa páči. I. Hudec, poslanec: Pán predseda, pani ministerka, vážené pani poslankyne, páni poslanci, hostia. Pôvodne som nemyslel, že vystúpim, ale po zdôvodnení vládneho návrhu zákona ministerkou financií musím povedať zopár viet. V prvom rade táto dôvodová správa alebo toto zdôvodnenie je také povrchné, že nerešpektuje napríklad ani skutočnosť, že každý štátny fond má v podstate iný režim, ak vznikol podľa osobitného zákona, že je tam toľko odlišností a také špecifické použitie, že nemožno takýmto zovšeobecňujúcim jednotným zdôvodnením zavrhnúť funkciu týchto fondov. Je predsa úplným nezmyslom porovnávať jednotlivé fondy tak, že robia rovnaké chyby. Veď musia mať iný bankový režim a podobne. Treba povedať, že keď vznikal Štátny fond kultúry Pro Slovakia na návrh vtedajšieho ministra kultúry Laca Snopka,  tak tento Štátny fond kultúry vznikal s veľkými nádejami. Predpokladal oveľa rýchlejší postup transformácie štátnych rozpočtových a príspevkových organizácií v rezorte kultúry, čo sa, pravdaže, nestalo, pretože priznajme si to, ministerstvo financií je štát v štáte a jeho byrokrati s obľubou sami vydávajú najradšej všetky rozhodnutia o použití každého haliera. Keď sa už hovorí o zneužívaní verejnej funkcie, myslím si, že v prvom rade by sa bolo treba pozrieť na túto inštitúciu, na tento štát v štáte. Pretože taká miera korupcie, aká je na tomto ministerstve, neexistuje nikde inde. A toto je hlavný dôvod, ktorý ženie byrokratov z ministerstva financií, aby centralizovali všetko to, čo sa ešte centralizovať dá, preto sa správajú podľa Parkinsonovho zákona o tom, že kto má moc, chce mať ešte väčšiu a koná všetko preto, aby si moc zväčšovala. Druhá poznámka sa týka skutočnosti, že sa tento návrh zákona podsúva ako podmienka na schválenie štátneho rozpočtu. Ešte nediskutujeme o návrhu štátneho rozpočtu na budúci rok, ale z toho návrhu, ktorý sme mali možnosť si preštudovať a kde nám urobili stanoviská odborníci, už teraz vyplýva, že je postavený veľmi zle, že to je návrh rozpočtu, ktorý zúfalo hľadá finančné prostriedky na nesprávnych miestach.  Šklbe, doslova šklbe chudobnú ošklbanú hus, občana a inšti-túcie, ktoré slúžia pre občana a naopak, necháva nedotknuté také zdroje, ktoré sú jednoducho nedotknuteľné pre terajšie vedenie a už dlhodobo pre vedenie ministerstva financií nedotknuteľnými sú. To sú najmä finančné a bankové inštitúcie, najmä nehorázne rozhodnutia Medzinárodného menového fondu a iných medzinárodných inštitúcií, ktoré bezohľadne, pretože je to najjednoduchšie, prijímajú odporúčania, a poslúcha ich tento byrokratický aparát, pretože to nerobí nijaké nároky na myslenie, nevyžaduje to nijakú tvorivosť a jednoducho len poslúcha, dostáva politické pohladkanie po hlavičke alebo poškrab-kanie medzi uškami a jednoducho je celá vec vyriešená. Aj tento postup nie je nič iné ako hľadanie cesty najmenšieho odporu bez ohľadu na to, aký to bude mať dopad na občana. Musím povedať ešte jednu skutočnosť. Ak je taký štátny fond, ktorýkoľvek, ak má nejaké nedostatky alebo chyby, ktoré sa ukázali v praxi, tak ich opravme, ale nelikvidujme celý fond.  Pýtam sa, čo sa stane s inštitúciami, ktoré budú pôsobiť v rezorte kultúry po zrušení štátnych príspevkových a rozpočtových organizácií. Vzdá sa dobrovoľne ministerstvo financií nášho obrovského daňového zaťaženia, len aby naplnilo štátny rozpočet? Pretože iba tak môže  uvoľniť ruky sponzorom, ktorí môžu potom podľa vlastného uváženia dávať peniaze do športu, do zdravotníctva, sociálnych vecí, školstva a kultúry, ako by to malo byť. Pochybujem, že sa tak stane, a ak na prechodné obdobie nebudeme regulovať túto skutočnosť, tak sa nám môže ľahko stať, že niektoré komerčne zaujímavé, pre reklamné a sponzorské účely zaujímavé odvetvia budú mať relatívne dosť finančných prostriedkov, iné jednoducho budú zanikať. To už je niečo o zodpovednosti štátu, ale jednoducho treba túto otázku zobrať veľmi vážne do úvahy. Ak by bolo pravdivé tvrdenie ministerky financií, že z fondov prejdú peniaze do rozpočtovej kapitoly ministerstva, tak potom načo je takáto transformácia? Kvôli čomu je? Keďže išlo o štátne prostriedky, aj tak mali finančné kontroly či už ministerstva financií, alebo NKÚ právo vstupovať do hodnotenia nakladania s týmito finančnými prostriedkami, režim zostane rovnaký. Čo sa ušetrí? Poviem, čo sa ušetrí. Ušetrí sa opäť iba právomoc ministerstva financií oveľa významnejšie krátiť tieto financie vtedy, keď si to zmyslí. Opäť vznikne väčší finančný dohľad, respektíve svojvôľa úradníkov na ministerstve financií nato, aby narábalo s finančnými prostriedkami nie podľa uváženia jednotlivých rezortných odborníkov, kvalifikovaných osobností, ale jednoducho podľa rozhod-nutia úradníka, ktorý možno od tohto svojho rozhodnutia očakáva nejakú reciprocitu. Musím povedať, že  návrh tohto vládneho zákona je jedným z najhorších návrhov zákonov, aký vôbec bol predložený počas tohto volebného obdobia parlamentu Slovenskej republiky. Ten, kto tento návrh podporí, možno nezvažuje všetky dôsledky, ktoré tento vládny návrh, schválený navrhnutý zákon vyvolá. Všetky zlé dopady na našu súčasnosť. Treba povedať, že ten kto tento vládny návrh zákona podporí s týmto vedomím, dopustí sa možno jednej z najhrubších chýb voči občanovi a občianskym inštitúciám tohto štátu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyne, páni poslanci, najskôr budú faktické poznámky a potom vystúpi pani ministerka. Prihlásila sa do rozpravy. Čiže faktické poznámky, pán poslanec Števček ako prvý, pani poslankyňa Podhradská ako posledná. Nech sa páči, pán poslanec Števček. P. Števček, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predseda Národnej rady, vážená pani ministerka, kolegyne a kolegovia. Dovoľte mi konštatovať aspoň toto. Katastrofy na slovenskú národnú kultúru sa valia ďalej a valiť sa budú dovtedy, kým bude pretrvávať Dzurindova kultúrna politika absolútnej nekultúrnosti. Ďakujem Ivanovi Hudecovi aj pánu kolegovi Sopkovi za výstižnú argumentáciu proti zmyslu rušenia niektorých fondov. Len chcel by som opraviť pána Sopka napríklad v tom, že nejde o reorganizačný ošiaľ, ale o likvidačný ošiaľ aspoň vo vzťahu k slovenskej národnej kultúre. Uvedomme si totiž, čo sa prakticky deje. Celá naša občiansky spoločnosť forsíruje demokratizáciu každého skutku, každého rozhodnutia. Aj fond Pro Slovakia bol známy tým, že v jeho štruktúre pracovalo asi 120 až 150 popredných kultúrnych pracovníkov a vplývali podľa svojich autorít na rozhodnutie ministra, komu sa príspevky pridelia. Dnes už možno jasne konštatovať, že nebyť fondu Pro Slovakia, nevzniklo by niekoľko sto literárnych a umeleckých diel, niekoľko divadiel, koncertov, predstavení a neboli by opravené aspoň v akútnych podobách mnohé kultúrne pamiatky. Toto všetko sa rušením Štátneho fondu kultúry Pro Slovakia zámerne a vedome likviduje. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej pán poslanec Hofbauer, fak-tická. R. Hofbauer, poslanec: V nadväznosti na vystúpenie pána poslanca Hudeca dotknem sa jedného z tvrdení pani ministerky financií, že fondy majú charakter bankových inštitúcií a nemali by robiť bankové operácie, pretože pod kuratelou vlády a pod kuratelou bánk takéto finančné toky sú dôveryhodnejšie. Čo sa nám to tu nahovára?  Však za tejto vlády boli dané do bankrotu štyri  banky bez toho, že by bankový dozor Národnej banky alebo ministerstvo financií  čo len vydalo nejaký varovný zvuk a signál. Akým spôsobom sa vypredávajú súčasné banky do zahraničia, že všetky zlé alebo sporné úvery a bankové záruky ostávajú na Slovensku a banky očistené od všetkého sa predávajú za sumy, ktoré sú vyslovene smiešne. Pani ministerka, IRB predávate do zahraničia za 700 mil., keď len budovy, ktoré patria tejto IRB, predstavujú trojnásobok základnej ceny, za ktorú sa táto banka predáva. Podobná transakcia bola aj v prípade Všeobecnej úverovej banky, však len jej novostavba stála 2,5 mld. Sk. Za čo ste predali túto banku do zahraničia? Ja sa to pýtam vás, pretože cez vaše ruky prechádzali tieto rozhodovania, cez ruky podpredsedu vlády Mikloša a cez ostatných súputníkov, ktorí teraz prisahajú, že keď štátne fondy prejdú pod kuratelu vlády, takže budú fungovať lepšie a kontrola bude lepšia. Čerta starého, ukradnete aj Krista z kríža, však doteraz ste to dokumentovali za tri roky veľmi dokonale. J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyňa Podhradská. M. Podhradská, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predseda. Pán poslanec Hudec citoval tú časť dôvodovej správy, v ktorej sa hovorí, že po zrušení fondov prejdú prostriedky z fondov späť do štátneho rozpočtu, teda vrátia sa do rezortov a budú nimi disponovať rezorty. Ja by som chcela v súvislosti s touto poznámkou jedno vysvetlenie. Totižto zákon, ktorým bol vytvorený fond Pro Slovakia, predpokladal, že fond sa bude napĺňať zhruba čiastkou 0,5 % štátneho rozpočtu. Ten predpoklad sa odhadoval zhruba na 500 aj viac miliónov korún. V histórii existencie tohto fondu sa pohybovala tá čiastka, ktorou fond disponoval okolo 100 mil. korún. Za ministra Hudeca sa podarilo v  posledných dvoch rokoch a najmä v poslednom roku jeho pôsobenia navýšiť  tieto prostriedky až na 150 miliónov. Žiaľ, za pána Kňažka sa znížila táto suma len na 70 miliónov, pokiaľ mám správne informácie. Takže sa nikdy nepodarilo naplniť 0,5 %. Pýtam sa, koľko sa teda presunie prostriedkov do kapitoly ministerstva kultúry  - 0,5 % štátneho rozpočtu, tak ako to predpisuje zákon, alebo tých mizerných 70 miliónov, ako sa podarilo fond eliminovať pánovi ministrovi Kňažkovi? A už len jednu drobnú poznámku. Pri predaji telekomunikácií poradca dostal 500 mil. korún províziu za takzvané odborné rady. 500 mil. korún, to je tá čiastka, ktorá mala byť vo fonde Pro Slovakia podľa zákona. Dať na kultúru 500 mil. je pre pani ministerku strašne veľa, lebo štát „potrebuje peniaze“. Zrušme fond a peniaze dajme radšej poradcovi, ktorý radí, „vyberá  z jedného záujemcu“. Je to zrejme lepšie využitý peniaz. J. Migaš, predseda NR SR: Reagovať na faktické poznámky, nie? Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Finďo a po ňom. A pardon, pani ministerka sa prihlásila. Pán poslanec počkajte. Pani ministerka, nech sa páči. Ospravedlňujem sa, pán poslanec Finďo. B. Schmögnerová, ministerka financií SR: Ak dovolíte, pán exminister Hudec, žiadam vás ako poslanca Národnej rady Slovenskej republiky, keďže ste tu vzniesli veľmi vážne obvinenie, ktoré zopakujem, taká miera korupcie, aká je na ministerstve financií, nie je nikde inde, aby ste okamžite nie upozornili, ale podali trestné oznámenie na všetky prípady korupcie, ktoré sú vám známe. Ak tak neurobíte, budem mať zato, že buď ste túto poslaneckú snemovňu podviedli, zavádzali ste ju, alebo jednoducho neplníte si tie povinnosti, ktoré vám prináležia, pretože kryjete trestný čin korupcie. Ja sa nazdávam, že je celkom pochopiteľné, prečo práve vy ste použili tento tón, ktorý ďaleko má od vecného tónu, s ktorým vystúpil pán poslanec Sopko, na ktorého, samozrejme, budem reagovať potom neskôr. Pretože je veľmi dobre známe verejnosti, ako sa hospodárilo so Štátnym fondom kultúry za vášho ministrovania. A škoda, že sme nevideli filmy, na ktoré ste vynaložili prostriedky zo štátneho fondu. Iste by si slovenský nárok bol rád pozrel také filmy, napríklad ako Pribina, ale mnohé aj iné. Vecne by som sa chcela obrátiť na tých, ktorí majú možno iné dôvody, ktoré vyplývajú  z nedostatočnej informovanosti, čo ideme robiť. Ministerstvo financií nebude centralizovať rozhodovanie, jednoducho opäť nechcete alebo zámerne túto poslaneckú snemovňu klamete. Rozhodovanie bude preberať príslušný rezort. Rozhodovanie, samozrejme, v tej rovine exekutívnej, pretože rozhodovať bude Národná rada. Národná rada bude rozhodovať, ako sa na ten ktorý program vyčlenia prostriedky. Ak ste hovorili o demokratizácii rozhodovania, toto je práve prvok demokratizácie. Spoločne všetky štátne fondy mali práve to, že rozpočty štátnych fondov neposudzovala ani vláda Slovenskej republiky, ani Národná rada Slovenskej republiky. V končenom dôsledku o vynakladaní prostriedkov zo štátneho fondu rozhodoval minister. Je pravda, že mohol mať k tomu zriadené rôzne poradné orgány. To isté si môže zriaďovať minister aj následne, keď  sa štátne fondy zrušia a bude pripravovať programy. Nikto z vás zatiaľ neodpovedal na otázku, prečo vznikli vlastne fondy? Ja si spomínam na jedno vystúpenie pána poslanca Húsku, ktorý veľmi dôvodil, že treba zachovať fondy, pretože fondy vznikli preto, aby plnili niektoré konkrétne funkcie, konkrétne zámery a ciele a pretože prostriedky, ktoré sa vo fonde nevyužili do konca fiškálneho roka, mohli prejsť do roku nasledovného. Boli to iste dva racionálne argumenty na zriadenie fondov. Táto poslanecká snemovňa s účinnosťou od 1. 1. 2001 v zákone o rozpočtových pravidlách schválila nový rozpočtový inštitút, a to je program. Program má všetky tieto náležitosti, ako chce alebo ktoré spĺňali aj štátne fondy. Znamená, ide o presný účel vymedzenia prostriedkov, prostriedky, ktoré sa nepoužijú do konca roka,  prechádzajú do rokov nasledujúcich. Program je viacročný  rozpočtový nástroj a práve preto sme si vytvorili predpoklad na to, aby sme funkcie štátneho fondu mohli postupne transformovať do funkcií jednotlivých rozpočtových kapitol. Chcela by som ešte dodať, že iba veľmi vymedzený okruh činností, ktoré doposiaľ mali na starosti fondy, prejde na bankovú inštitúciu Slovenská záručná a rozvojová banka. Sú to iba tie, ktoré spočívali v poskytovaní úverov. Napokon ani fondy, pokiaľ pristupovali k tomu zodpovedne, to nemali robiť a vo väčšine prípadov to ani nerobili samostatne, ale používali služby niektorých komerčných bánk, ktoré, prirodzene, veľmi radi tieto služby poskytovali, pretože okrem toho, že mali za to prirodzene aj nejakú províziu, nakladali aj s pomerne značnými niekoľko miliardovými prostriedkami, ktoré keď sa nevyužili, tak sa krátkodobo používali na zhodnocovanie pre aj príslušnú finančnú inštitúciu. Dnes bude túto funkciu plniť Slovenská záručná a rozvojová banka, ktorá na začiatku tiež, pretože nebude hneď na všetko pripravená, vidíme to prirodzene vo vývoji, bude musieť používať aj niektoré sprostredkovateľské služby, ale tým, ako budeme postupne dovybavúvať túto banku, nebude musieť takéto sprostredkovateľské služby používať. Prirodzene bude to určitá strata pre komerčné banky, ale myslím si, že v tejto chvíli nejde o to, ale ide o čo najvhodnejšie zhodnotenie prostriedkov daňových poplatníkov v prospech tých cieľov a zámerov, ktoré chceme aj cez fondy realizovať. V tejto chvíli nebudem ďalej hovoriť, ešte predsa by som reagovala na jednu poznámku pani poslankyne Tóthovej. Myslím si, že aj pán poslanec Hudec vás vyviedol z omylu, že nie je pravdou, že rušíme fondy, ktoré zriadil Mečiar, alebo ako ste to vy uviedli rušíte všetko, čo v Mečiarovej vláde založili. Len zopakujem, že Štátny fond kultúry, Štátny fond zveľaďovania lesa a Štátne vodohospodársky fond vznikli v roku 1991, pokiaľ viem, nebol vtedy asi  predsedom, asi vo vláde nesedel vôbec, pán Vladimír Mečiar určite nebol predsedom vlády a nasledovné fondy vznikali takto: Štátny fond zdravia v roku 1992, cestného hospodárstva a telesné kultúry v roku 1993, podporný pôdohospodársky v roku 1994, rozvoja bývania a životného prostredia v roku 1996 a 1998. Môžem povedať, že terajší premiér bol pri zriaďovaní dvoch fondov a veľmi dobre si uvedomuje pozitíva, ale aj negatíva štátnych fondov, a to je aj jeho osobný dôvod, prečo stojí za týmto zákonom. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Faktické poznámky na vystúpenie pani ministerky. Prvý pán poslanec Hudec, posledný pán poslanec Húska. Nech sa páči, pán poslanec. I. Hudec, poslanec: Ďakujem za slovo. Pani ministerka, vy ste známa tým, že máte veľmi presné, ale selektívne informácie. Keď chcete, tak viete akože všetko, keď nechcete, neviete nič. Ak neviete o tom, že pracovníci ministerstva financií boli viackrát vyšetrovaní a že aj sú príslušnými orgánmi činnými v trestnom konaní presne pre tie dôvody, o ktorých som hovoril, tak ma to veľmi mrzí. Skúste sa poinformovať, možno vám vaši podriadení niečo povedia. Keď hovorím o korupcii, nemyslím na drobnú korupciu, pretože  tu na Slovensku je veľmi známy a veľmi zaujímavý fenomén veľkokorupcie. Keď niekto dostáva poverenie robiť výbercu a poradcu za polmiliardovú sumu pri privatizácii, tak ja to ani nemusím nijako nazývať, jednoducho je to bezočivé okrádanie štátneho rozpočtu, je to bezočivé okrádanie občanov tohto štátu. Množstvo licencií, množstvo rozhodnutí v rámci tipovacích  súťaží, lotérií na Slovensku bolo vydaných. Ministerstvo financií je zapojené do mnohých iných rozhodovaní, kde nelietajú obálky s 5 tis. korunami, pani ministerka, čo asi vy len pokladáte korupciu, ale kde sú iné obrovské výhody a iné obrovské transakcie, o ktorých veľmi dobre viete, ale keďže máte zrejme selektívne  informácie, tak o nich neviete. Veľmi si cením, pani ministerka, že ste dodržali svoje aspoň občianske akože statočné slovo, keď ste vyzvali občanov, aby neplatili príspevky za televíziu a že ste nesledovali vysielanie filmu Pribina aj s jeho reprízou, ktoré všetci občania tohto štátu mohli sledovať, ktoré bolo v programoch, a dnes hovoríte, že by ste boli radi, keby ste ho videli. Ak budete chcieť, pošlem vám videonahrávku z tohto filmu, aby ste už prestali hovoriť o tom, že sa takýto film nenatočil. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyňa Podhradská. M. Podhradská, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predseda. Dúfala som, keď sa pani ministerka prihlásila do rozpravy, že odpovie na moju otázku, koľko sa presunie finančných prostriedkov na ministerstvo - 0,5 %, tak ako to predpisuje zákon zo štátneho rozpočtu alebo tých Kňažkových 70 - 72 miliónov, ako sa mu podarilo skresať fond v období jeho ministrovania. Žiaľ, odpovede som sa nedočkala, zato pani ministerka nezostala nič dlžná svojej povesti a vo svojom vystúpení najprv vykričala zo svojej duše všetku tú zlobu, ktorú v nej nosí. A tak rozprávala presne tak, ako je u nej zvykom, už to tu pred chvíľou presne pomenoval pán poslanec Hudec, takže sa nebudem k tomu vracať. Ale chcela by som sa spýtať pani ministerky, či si naozaj  dobre uvedomuje, čo hovorí. Ja ju upozorním ešte na ďalší rozpor v jej vystúpení. V dôvodovej správe sa tvrdí, že prostriedky budú presunuté do rezortov, na ministerstvá, zopakovala to aj vo svojom krátkom vystúpení pred chvíľou, ale súčasne jedným dychom povedala, že o projektoch, ktoré sa budú podporovať, bude rozhodovať parlament. Tak ja neviem, kam sa presunú tie finančné prostriedky, či na rezorty alebo rovno do parlamentu. Pani ministerka to označila za vrchol demokratického prístupu v rozdeľovaní financií. Pani ministerka, mali by ste naozaj namiesto tej kadencie, ktorú používate v rozprave, keď naberiete úžasnú rýchlosť a vynaliezavo formulujete, mali by ste si dať viac záležať na pravde ako na rýchlosti a na vynaliezavosti formulácie, lebo formulovať neznamená ešte hovoriť pravdu a argumentovať presvedčivo. J. Migaš, predseda NR SR: Pán poslanec Oberhauser, nech sa páči. V. Oberhauser, poslanec: Ďakujem, pán predseda. Pani minister-ka hovorila o fondoch, ktoré vznikli v roku 1991, a preto nechcem sa vyjadriť k všetkým, ale práve k tým, ktoré menovala, a to je fond na zveľaďovanie lesa, vodohospodársky fond a tretí fond, ktorý sa vzťahuje na prácu, ktorú vykonávam, je fond životného prostredia. Vo všetkých týchto troch fondoch, ktoré vznikli zákonmi a ktoré jasne zadefinovali pravidlá, s ktorými tieto fondy pracujú, nie sú dotácie zo štátneho rozpočtu kľúčovými. Tieto fondy majú vlastné príjmy, ktoré vlastne vytvorili filozofiu,  kde vznikajú akési náklady, aby sa tam znovu tie peniaze vracali a zlepšovali stav v tej konkrétnej oblasti. Či ide o lesy cestou fondu zveľaďovania lesa, kde je veľmi dôležité podporiť práve také aktivity, ako je zalesňovanie a jednoduché činnosti, ktoré nie sú hospodársky výhodné. Žiadna záručná banka alebo iná banka nemôže tam vypočítať pozitívny efekt, keď vlastne to je istým dotačným systémom pomáhať niečomu, čo by ináč podnikateľské subjekty nerobili. Podobne je to aj vo vodohospodárstve, kde treba upravovať hrádze, kde treba chrániť pred povodňami a zase nie je záujem nejakých podnikateľských subjektov, lebo to sú len náklady a žiadne okamžité efekty. A rovnako je to aj so životným prostredím. Jednoducho to, čo navrhujete v rozpore s tým, čo sa deje v Európskej únii, lebo tie fondy sa práve vytvárali preto, aby sme mali na Slovensku partnerov aj pre rokovanie so zahraničím, so zahraničnými bankami a jednoducho, aby to bolo mimo práve ministerstva, mimo štátneho rozpočtu a štátny rozpočet aby tam len vytváral určité predpoklady malej pomoci, lebo tie fondy si tvoria zdroje samy. J. Migaš, predseda NR SR: Pán poslanec Hofbauer. R. Hofbauer, poslanec: Pani ministerka, všetky štátne fondy, ktoré v súčasnosti na území Slovenskej republiky fungujú, vznikli preto a len preto, že ministerstvá pri napĺňaní vecného cieľa, ktoré tieto fondy zabezpečujú, sa ukázali ako nie dobré. Nie dobré preto, že ich ministerstvá rozmýšľajú v horizonte jedného kalendárneho roka a jedného štátneho rozpočtu. Ale tieto fondy vznikli práve preto, že vecná problematika si vyžaduje pozeranie sa za horizont jedného štátneho rozpočtu a za jedného kalendárneho roka a aj za horizont jedného funkčného obdobia v ktorejkoľvek vládnej koalícii bez ohľadu na to, ktorá tam je. Argumentovať tým, že ministerstvá to budú posudzovať a Národná rada to bude rozhodovať a schvaľovať, nuž tak nehnevajte sa, to je totálny nezmysel, pretože v parlamente sa predsa nebude môcť schvaľovať to, či bude diaľničný privádzač na Spiši, alebo diaľničný privádzač v Košiciach. To musia predsa rozhodovať fundované organizácie, ktoré na to majú vecnú oponentúru. Zbor poslancov je čosi iné, ako je vecná oponentúra týchto návrhov. A ďalšia vec. Pre zahraničné finančné inštitúcie, pretože technická infraštruktúra a dopravná infraštruktúra sa buduje predovšetkým z takýchto zdrojov mimorozpočtových, nemôže mať za partnerov ministerstvo. Ministerstvo nie je partnerom na získavanie takýchto finančných prostriedkov. Vláda môže byť jedine garantom pre celkovú čiastku, ale nie ani prijímateľom, ani partnerom rokovacím a preberacím. To si predsa musíte uvedomiť a pokiaľ to neviete, tak sa čudujem, že uvádzate argumentáciu, ktorú tu počúvame. Tá je predsa úplne nepravdivá. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej s faktickou poznámkou pán poslanec Húska. A. M. Húska, poslanec: Ďakujem. Pani ministerka Schmögnerová hovorila, že väčšina týchto fondov nevznikla za Mečiarovej vlády, že v roku 1990 a 1991, ja len chcem pripomenúť, že v roku 1990 a 1991 až do konca jari bol v podstate na čele vlády na Slovensku Mečiar. Čo chcem ale zdôrazniť je samotný fakt, že aj celé rozpočtovanie v Európskej únii je orientované fondovo. Je možnosť presúvania zdrojov práve preto, aby sa vyhli tomu umŕtvujúcemu spôsobu financovania iba cez ročné rozpočtové cykly, takže fondové hospodárstvo nie je nejaký vývojový stav, ktorý treba odstrániť, ale, naopak, ktorý treba zdokonaliť a, samozrejme, zdokonaliť aj kontrolné funkcie v ňom. A chcem ale vysloviť jedno poľutovanie. Pani ministerka, ako ste doslova zúrivo vystupovali proti takzvaným aféram v minulej vláde, tak doteraz ste nič neurobili proti tomu, aby Slávia Capital vrátil tých 340 alebo 360 mil. korún, ktoré dostal ako odmenu za výber investora v telekomunikáciách, hoci vlastne žiaden výber nebol uskutočnený. Bol len jeden jediný uchádzač. Tento samotný fakt ukazuje, že viete veľmi pekne mlčať, keď je to vhodné. J. Migaš, predseda NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Finďo a po ňom pán poslanec Klemens. Panie poslankyne, páni poslanci, ak rozprava bude normálne prebiehať, chceli by sme o 11.30 hodine hlasovať o tomto zákone a o ďalších siedmich zákonoch, ktoré sme prerokovali minulý týždeň, tak poprosil by som vás na 11.30 hodinu prísť do rokovacej miestnosti. Nech sa páči, pán poslanec Finďo. P. Finďo, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predseda. Vážená pani ministerka, vážené dámy, vážení páni, k teoretickým dôvodom, ktoré viedli vládu Slovenskej republiky k prijatiu vládneho uznesenia o zrušení štátnych fondov, sa nebudem vyjadrovať. Myslím si, že sa veľmi komprehenzívne a komplexne vyjadril na túto tému pán poslanec Sopko. Necítim sa na to odborne ani kompetenčne. Na druhej strane poznám úlohy aspoň časti štátnych fondov a kto si ich prečíta, určite ich nebude pokladať za formálne a zbytočné. Vo svojom príspevku sa zameriam na obhajobu štátneho fondu zdravia a uvediem svoje argumenty. Najprv si oživme niektoré základné fakty o Štátnom fonde zdravia. Tento fond bol zriadený zákonom Slovenskej národnej rady č. 193/1992 Zb. o Štátnom fonde zdravia z 26. marca a jeho hlavným cieľom bolo sústreďovať finančné prostriedky určené na podporu zdravotníctva. Nebudem spomínať celé spektrum príjmov tohto štátneho fondu, ale spomeniem predovšetkým také, ktoré tvorili významnú časť jeho príjmov, a to sú výťažky z verejných zbierok a lotérií a v tomto roku, respektíve v budúcom kalendárnom roku by to mali byť výnosy z privatizácie zdravotníckych zariadení. Je tam potom celá séria príjmov, ktoré sú determinované predovšetkým výberom pokút za poškodzovanie životného prostredia v oblasti liečebných kúpeľov a minerálnych a stolových vôd, ďalej rozličné iné pokuty a podobne, respektíve výnosy z týchto pokút. Prostriedky fondu sa môžu použiť na zhruba päť základných oblastí, ale spomeniem tam jednu zásadnú, a to je úhrada nezabezpečených potrieb organizácií rezortu zdravotníctva. Okrem toho, samozrejme, tieto fondy, respektíve tieto prostriedky sa mohli používať na financovanie rozličných medicínskych a zdravotníckych programov, medicínskych a zdravotníckych investícií a podobne. O použití prostriedkov fondu rozhodoval minister zdravotníctva po prerokovaní v rade, ktorá je jeho poradným orgánom. Prečo teda chcem alebo navrhujem, aby sa predĺžila existencia Štátneho fondu zdravia, respektíve aby sa presne zadefinovalo, akým spôsobom sa naloží s jeho úlohami. V súčasnej etape ekonomických pohybov na Slovensku vzniká nová situácia, ktorá vyplýva z odštátňovania zdravotníckych zariadení ich prevodom do pôsobnosti vyšších územných celkov a obcí, ako aj ich transformáciou na neziskové organizácie. Tieto zdravotnícke zariadenia podľa nami prijatých zákonov nemôžu získať úvery, pretože nebudú môcť založiť svoj majetok a ručiť ním bankám za poskytnuté úvery. Ak zrušíme Štátny fond zdravia, celé bremeno inovácie zdravotníckych zariadení a financovania špeciálnych programov ostane na pleciach obcí, vyšších územných celkov a neziskových organizácií. Sami viete, ako to dopadne. Na Slovensku je iba pár ľudí, ktorí majú skúsenosti s financovaním investícií v neštátnych zdravotníckych zariadeniach. Je nešťastím tohto štátu, že títo ľudia mlčia z obavy pred osočením z tunelárstva a zneužitia prostriedkov zdravotného poistenia na úhradu záväzkov voči bankám a lízingovým spoločnostiam, nevyjadria svoje stanovisko k nehoráznostiam, ktoré ohrozujú ďalší rozvoj zdravotníctva, jeho inováciu a technickú obnovu a rozvoj. To, čo teraz hovorím, to myslím celkom vážne a viem to preukázať. Na pôde tohto parlamentu zaznelo z úst významných vládnych činiteľov osočenie voči tým, ktorí uhrádzajú bankové úvery a lízingy z prostriedkov zdravotného poistenia, že vraj prostriedky zdravotného poistenia sú určené výlučne na poskytovanie zdravotnej starostlivosti, je to, samozrejme, nepochopenie celého systému tvorby kapitálových zdrojov a podobne. Zásadným nedostatkom vládnej predlohy tohto zákona je, že nerieši osud terajších príjmov Štátneho fondu zdravia a nezabezpečuje ich využitie v prospech zdravotníctva, teda cielené využitie v prospech zdravotníctva, nie cez programy, ktoré sú financované z prostriedkov, respektíve z kapitoly ministerstva zdravotníctva a štátneho rozpočtu. Je to smutné, že práve v čase privatizácie zdravotníckych zariadení výnosy z ich predaja nebudú mať jasného adresáta a jednoznačné pravidlá ich použitia. Prechod doterajších úloh fondu na ministerstvo zdravotníctva bude pri trvalom nedostatku zdrojov znamenať úplné zastavenie doplnkového financovania neštátnych zdravotníckych zariadení. Nemyslím tým tie, ktoré by sa popravde mali volať súkromné zdravotnícke zariadenia, ale myslím tým predovšetkým obecné zdravotnícke zariadenia, zariadenia krajové, prípadne neziskových organizácií založených z majetku, ktorý v súčasnosti  spravujú štátne rozpočtové a príspevkové organizácie. Zvýši sa závislosť zdravotníctva od štátneho rozpočtu a zruší sa jeden zo zdrojov takzvaného viaczdrojového financovania zdravotníctva. Nevyjadrím sa k podpore ani k odmietnutiu vládneho návrhu zákona o zrušení niektorých štátnych fondov, o niektorých opatreniach súvisiacich s ich zrušením a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Verím, že vláda svoj návrh zákona pripravila v dobrom presvedčení o jeho potrebe, no nedomyslela, respektíve nevyriešila niektoré dôsledky svojho rozhodnutia.  Preto v druhom čítaní, pokiaľ tento návrh zákona prejde do druhého čítania, pripravím pozmeňujúci návrh, v ktorom navrhnem vypustiť alebo oddialiť zrušenie Štátneho fondu zdravia. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Ďalej v roz-prave vystúpi pán poslanec Klemens a po ňom pán poslanec Jasovský. J. Klemens, poslanec: Ďakujem za udelenie slova. Vážený pán predseda, vážená pani ministerka, vážené kolegyne a kolegovia. Vo svojom vystúpení budem veľmi stručný. Medzi postihnutými rezortmi, ktorých sa výrazne dotkne predkladaný vládny návrh zákona o zrušení niektorých štátny fondov,  bude rezort pôdohospodárstva. Poľnohos-podárstvo a potravinárstvo sú stále považované za veľmi rizikové odvetvia národného hospodárstva, čo znamená pre nich takmer absolútnu nedostupnosť získania úverov z bankovej sféry. Preto jediná inštitúcia, ktorá poľnohospodárom  a potravinárom v poskytovaní úverov za prijateľnú úrokovú mieru a platobných  podmienok vychádza v ústrety je Štátny podporný fond poľnohospodárstva a potravinárstva a aj ten máme predkladaným návrhom zrušiť. Pýtam sa predkladateľa, kto, ak  tento fond zrušíme, poskytne poľnohospodárom a potravinárom úver za podmienok, ktorý im  v súčasnosti poskytuje Štátny  podporný fond na modernizáciu svojej techniky a technológie, na kúpu a rekonštrukciu výrobných objektov a investičnú výstavbu, keď rezort poľnohospodárstva tým, že je odkázaný na biologický materiál a klimatické podmienky, naďalej zostane v kategórii vysoko rizikových  aj  pre Slovenskú záručnú a rozvojovú banku, ktorá má prevziať úverové aktivity zrušených fondov, teda i Štátneho podporného fondu poľnohospodárstva a potravinárstva. Pokladám za neseriózne voči agrorezortu, ak sa mu každý rok krátia dotácie, tieto sa nevalorizujú, ale naopak zdaňujú a teraz na dôvažok im rušíme aj poslednú inštitúciu, ktorá im pomáha, t. r. zrušíme Štátny podporný fond poľnohospodárstva a potravinárstva. Ja za daných podmienok návrh nepodporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)