R. Rafaj, poslanec: (2010-02-11):
Nuž, a mám pocit, keďže mám povinnosť zhrnúť diskusiu, že naša predchodkyňa, ktorá sedávala v týchto laviciach, pani Dana Podracká mala veľkú pravdu vo svojom motte v jednom článku, citujem ju: „Najťažší útlak je útlak jazykom a ešte keď sa k tomu pridajú hlupáci, tak to je totálny útlak.“ (Potlesk.) A pozrime sa, pozrime sa teda do zahraničia, keď tu máme takých zakomplexovaných ľudí, ktorí farizejsky vyčítajú smietku z oka iného a tie veľké brvná, ktoré im trčia tak, že keď idú cez dvere, tak sa nemôžu ani otočiť, musia ísť kolmo k dverám, tak tie nevidia. Takže, pre vaše vlastné poučenie. Nielen tu už toľko citovaný tzv. francúzsky jazykový zákon, zákon Toubonov z roku 1994, ale ešte jeho predchádzajúci zákon z roku 1975 začal riešiť problematiku prenikania anglicizmov. Čiže vo Francúzsku s touto problematikou prišli pred 25 rokmi. Asi ste podrobne nepočúvali alebo nečítali tú správu, ale sú tam aj príklady z Poľska, ktoré sme my odmietli, pretože nemyslíme si alebo momentálne ešte nie sme presvedčení, že by sme mali vstupovať do slobody pomenúvania obchodov a možno firemnej komunikácie, ako tu bolo povedané. Možno raz príde aj na to, ale najskôr vždy treba tie dvere otvoriť. Na čelo národnej kampane proti vpádu angličtiny – takto sa volala oficiálne tá kampaň – do francúzskeho jazyka sa postavil vtedajší samotný premiér francúzskej vlády, ktorý dokonca založil osobitný orgán na očistenie francúzskeho jazyka od anglicizmov a ktorý obranu francúzskeho jazyka pokladal za akt viery Francúzov v budúcnosť ich krajiny a za príklad pre štáty ostatné. Toto sa dialo v roku 1994. A tak si len pripomeňme pre tých puristov, aby bolo zrejmé, že vo Francúzsku zákon ukladá povinnosť používať francúzsky jazyk v nápisoch určených na informovanie verejnosti, to znamená všetky nápisy. Určuje zásadu, podľa ktorej je francúzština vyučovacím jazykom a jazykom audiovizuálnej komunikácie. Nie tak, ako je to na Slovensku, páni poslanci z SMK. Ukladá, aby vnútorné pravidlá hygieny a bezpečnosti, služobné záznamy, oficiálne záznamy pre pracovníka a podobne, potrebné na vykonávanie jeho práce boli výlučne vo Francúzsku vo francúzskom jazyku. Do takýchto detailov, maličkostí išli vo Francúzsku. Dokonca sa tam zakazuje, aby sa vo Francúzsku zakazovalo používanie francúzštiny na kongresoch a požaduje, aby aspoň program týchto verejných podujatí bol publikovaný vo francúzštine. A to sa myslí, alebo má sa na mysli aj medzinárodné kongresy, kde väčšinou je zvolený istý komunikačný jazyk, prevažne angličtina, kvôli dostupnosti. Jazyk má veľa rôznych postavení a my sme si pri riešení problematiky vybrali predovšetkým národno-reprezentatívnu funkciu jazyka, o ktorej sa tiež môžete dočítať, pokiaľ máte záujem. Mimochodom, pani exštátna tajomníčka kultúry, pokiaľ viem, www.culture.gov.sk bola už za vašej éry, nie? Alebo sa mýlim? Čo tam bolo napísané za vašej éry? (Reakcia z pléna.) Hm. Ale ono to tak býva, že niekto si myslí, že pamäť je krátka. Takže by som poprosil, aby sme pochopili predovšetkým zmysel a podstatu navrhnutého riešenia. Pre SNS je to veľmi jednoduché a priehľadné. Spomeňte si na naše heslo z roku 1994: „Cudzie nechceme, ale svoje si nedáme“. A možno keby ste mali lepšiu pamäť (reakcie z pléna), možno keby ste mali lepšiu pamäť... (Reakcie z pléna.) Ale ako ste sa prebudili, poslanci z SMK? Čo sa stalo, preboha? Celý deň tu čušíte, nič nerobíte a zrazu tu vykrikujete, ako keby vám niekto ihlami niekam pichal. Nechápem. Ale možno keby, to nie vy, ale tuto určite páni kresťansky založení poznajú jedenástu modlitbu Kyjevských listov, kde je v podstate to isté povedané v staroslovienčine. Takže ja verím, že slovutná snemovňa posunie náš návrh do druhého čítania. Ďakujem vám za vašu pozornosť. (Potlesk.)