Cigániková, Jana, poslankyňa NR SR (2017-11-29):
Je smiešne riešiť zadlženie a vytváranie nového dlhu zriaďovaním ďalšieho úradu. Všetky uvedené čísla sú zatiaľ len na papieri, ktorý znesie všetko. V roku 2016 sa zadlžovanie zrýchlilo a Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky považuje za úspech, že toto zrýchlenie zadlžovania nemá také tempo ako v roku 2015. Podobne sa hodnotia čísla za prvý štvrťrok 2017. Nemocnice v zásade hospodária so stratou, ktorá je o čosi menšia než v rovnakom období 2016. Nie je vôbec jasné, kedy sa situácia do štandardnej polohy dostane, kedy nemocnice prestanú byť stratové. Okrem toho to je len prvý nutný krok k ich ozdraveniu. Keď ich oddlžíme, ešte za sebou alebo pred sebou ťahajú obrovský investičný dlh. Je treba si povedať, všetci to vieme, roky sa nerekonštruovalo, pozrime sa na to, ako vyzerá Antolská, Mickiewiczová, Kramáre, o novej technike ani nehovoriac. Kým fakultné univerzitné nemocnice nebudú serióznym partnerom, nebude možná spolupráca s firmami na budovaní špičkových pracovísk a centier excelentnej medicíny. Toto oddlženie konzervuje neprijateľný stav fakultnej univerzitnej nemocnice, neprinesie nijaké podstatné zlepšenie ich situácie a obávam sa, že po troch až piatich rokoch bude nutné opäť oddlžovať, pričom nemocnice budú ešte v horšom stave a bez modernej techniky. To, čo by som tomuto ešte chcela vytknúť, je hlavne to, že ide sa oddlžovať v podstate piatykrát, štyrikrát to nezabralo a teraz ideme piatykrát robiť niečo opakovane, znova to skúšať. Oceňujem požiadavku na ozdravný plán, pán minister, oceňujem to, že tie peniaze nedávame len tak zadarmo, na druhej strane myslím si, že by to mal byť štandard, že keď teda riadime nemocnice, mali by, nestačí, že až keď sú zadlžené, ideme ich oddlžovať, ale bolo by fajn, keby toto bolo úplne normálnym štandardom. Ale, samozrejme, oceňujem, že aspoň toto je, táto podmienka tam je. Na druhej strane, čo sa stane, ak ten ozdravný plán následne nedodržia? Nebudú schopné vrátiť tie peniaze, ktoré sa za nich vyplatia, pretože by boli viac zadlžené. Takže myslím si, že v tomto smere to nie je spoľahlivý nejaký argument. Skúsila som sa zamyslieť nad tým, prečo majú, veď súkromné a štátne nemocnice majú v podstate rovnaké príjmy a aj som sa vás na to pýtala. Bolo mi povedané, že teda to nie je pravda, lebo tie štátne nemocnice majú jednoducho náročnejších pacientov. Ja si ale nemyslím, že je to pravda, lebo ten, mne sa zdá ten case mix, ten case mix sa mi zdá podobný a to z toho dôvodu, že teda ak som správne v obraze, ak som si správne zistila, tak v podstate okrem nejakého, no, ústavy máme zvlášť. Čo sa týka onkologických a kardio ochorení, tak na to máme zvlášť ústavy a tie nie sú v dlhoch, tie nemajú problém a všetko ostatné viac-menej Kramáre okrem nejakej transplantácie a neurochirurgie a pri transplantácii tam len... No, nemám pravdu? A vy sa smejete, veď poviete mi potom. (Povedané s pobavením.) Ale okrem nich majú podobný, okrem tohoto je podobný ten case mix ako v klasických všeobecných nemocniciach a dokonca dostávajú o 40 % viacej za rovnaký výkon ako všeobecné nemocnice. Napríklad, ja neviem, odobratie slepého čreva je jednoducho viac platené vo fakultnej univerzitnej nemocnici ako vo všeobecnej, čo – ešte je potrebné si povedať – možno ani do koncovej nemocnice nepatrí. Ja už viem, že teraz akože detaily, ale možná by bolo dobré pozrieť sa na tú organizáciu. Som zvedavá, čo na to poviete. (Povedané s pobavením.) Tiež čo by som tomu vytkla, nemocnice nie sú riadené ako sieť. Oceňujem, že teda máte, ako sa to volá? Organizácia, má to hrôzostrašný názov, pre riadenie podriadených, Úrad pre riadenie podriadených organizácií, čo je fajn, ale možno by bolo fajn, keby tento mohol aj nejakým spôsobom prepúšťať a prijímať a mať väčší rešpekt. Myslím si, že tu sa dá veľa ušetriť a možno takýmto spôsobom by išla cesta. A tak isto si myslím, že je na škodu, je na škodu to spolitizovanie zdravotníctva, v zmysle že by, však to poznáte, mali by tam byť šikovní manažéri, ktorí mali byť odmeňovaní alebo na druhej strane sťahovaní a v podstate mali by byť vyvodzované im dôsledky za ich rozhodnutia. Každá sieť by mala mať jednotný informačný systém, každá sieť by mala mať rovnaký, jednotný ekonomický systém, pri našich nemocniciach štátnych toto vôbec nie je pravda. Máme chaos potom v číslach, v porovnávaní, každý platí zvlášť licencie, toto je tiež, to už sú maličkosti, ale toto sú veci, cez ktoré by sme mali nejakým procesom sa dostať k lepšiemu hospodáreniu, ktoré by sme mali vyžadovať. A teda v neposlednom rade možno by mala byť reč aj o odštátnení. Bohužiaľ, je evidentné, že štát nie je dobrý vlastník. Ja si stále, keď si porovnávam práve tieto súkromné a štátne nemocnice, vychádza mi to takto. Keď som sa pozrela na tie nemocnice, kde vstúpil súkromný kapitál, Rožňava, Trebišov, Vranov nad Topľou, Dunajská Streda, teraz Michalovce alebo AGEL, hej, Levoča, Krompachy, Levice, ak si zoberieme už len nejakú; dám vám to kľudne, mám to tu, len to mám naškrabané (povedané s pobavením); ak si zoberieme také ukazovatele, ako je excelentnosť medicíny, prístup tých zamestnancov, vzhľad celej tej nemocnice, vo všetkých týchto ukazovateľoch sú na tom jednoducho tie nemocnice so súkromným kapitálom lepšie, pretože sú lepšie riadené, to sú tie veci, o ktorých som hovorila, a pritom dostávajú z rovnakého zdravotného poistenia rovnaké peniaze. Do tých nových Michaloviec, do tej krásnej nemocnice, keď teraz príde pacient, neplatí predsa viacej, ako platí vo fakultnej nemocnici v Bratislave, to proste nie je pravda. Takže myslím si, že oddlžovanie je ten najhorší možný spôsob, pretože odmeňuje tých, ktorý doteraz nehospodárili dobre, a trestá tých, ktorý tak robili, a to nepovažujem za správne a nepovažujem to ani do budúcna za východisko. Naozaj by som ocenila väčšiu odvahu, ja ako opozičný politik mám odvahu takéto veci povedať, tak urobilo by to určite viacej, keby aj minister sa chytil takých že skutočných riešení. Ďakujem pekne.