J. Halecký, poslanec: (2009-02-12):
Chcem pripomenúť, že rozhodujúce pre krízu je odbyt tovarov, odbyt výrobkov, ktoré dokážeme zrealizovať ani nie tak na vnútornom trhu, ktorý je redukovaný a možno povedať, do určitej miery aj vzhľadom na charakter nášho hospodárstva nie je ani podstatný, ale rozhodujúci je odbyt do zahraničia a tam vidíme, že kríza sa prehlbuje. Z tohto dôvodu aj naše opatrenia, ktoré robíme aj vo sfére hospodárstva, financií a bánk a takisto aj v sociálnej sfére, majú svoj obmedzený limitovaný charakter, to znamená, že ich dosah možno vyhodnocovať počas. Samozrejme, rezort sociálnych vecí musí dbať na to, aby tí, ktorí sa dostanú do situácie, že im hrozí, že stratia prácu alebo stratili prácu, aby vedel pomôcť, aby vedel zasiahnuť a ešte je dôležité, aby vedel pomôcť aj tým, ktorí sa dostanú do okruhu nezamestnaných a majú záujem, schopnosti, ale potrebujú určité podmienky, aby mohli vytvoriť nové pracovné miesto, či už z radov bývalých zamestnancov alebo živnostníkov, a tu je aj úloha štátu a úloha rezortu sociálnych vecí, aby vedel poskytnúť metodickú pomoc, finančnú pomoc tak, aby príslušný zamestnanec a živnostník už len formou toho, že nemusí poberať podporu v nezamestnanosti a dokáže aspoň sčasti na svoj život si vypracovať financie svojimi rukami, pomôže tým pádom aj štátu a takisto aj sebe. Ako už vyplynulo z doterajšej rozpravy, je zrejmé, že väčšina tých opatrení, ktoré predkladá sociálny rezort na posúdenie, či sú vhodné v tejto dobe nezamestnanosti, je dobrý, správny, pretože okrem problematiky sociálnych podnikov nejako širšie k ostatným, či už príspevkovým alebo iným formám sociálnej pomoci v nezamestnanosti sa venuje zo strany nás, poslancov malá pozornosť. Predpokladám, že sú dobré a ja takisto ich schvaľujem, podporujem, pretože na jednej strane pomáhajú svojimi príspevkami nezamestnaným, ktorí sa dostanú do tohto radu, ale na druhej strane aj aktívnou formou, formou rôznych príspevkov na vytvorenie nového pracovného miesta, príspevkov na vytvorenie miest pre samostatne zárobkovo činnú osobu dokáže formou príspevkových motivovať k tomu, aby vedeli aj sami vytvoriť pracovné miesto. Chcem však zdôrazniť, že z nášho hľadiska je ešte oveľa dôležitejšie, aby sme vedeli teraz, ale hlavne potom, neskôr vyhodnotiť a posúdiť, či tieto prostriedky sú vynakladané správne, efektívne, či pomáhajú tomuto účelu, na ktorý boli určené a hlavne, či v nich pokračovať ďalej. Aby sa nestalo to, že budeme podporovať pracovné miesta, podniky alebo niektoré právnické osoby také, ktoré z krátkodobého alebo možno z viacej dlhodobejšieho hľadiska perspektívu nemajú. Lebo vieme, že podľa odhadov ekonómov alebo ľudí, ktorí sú za túto problematiku zodpovední, v krátkej dobe dôjde k ich skrachovaniu alebo k likvidácii. Takže tam dávať financie na udržanie pracovného miesta alebo na vytvorenie nového pracovného miesta by nebolo účelné, a preto je úlohou aj sociálneho výboru, ale úlohou aj opozičných poslancov, tlače, médií, aby túto problematiku sledovali, vyhodnocovali a tým prispievali k efektívnemu vynakladaniu finančných prostriedkov. Chcem len pripomenúť, že tieto opatrenia sú dôležité aj z toho dôvodu, že na ich realizáciu sa vynakladá veľa finančných prostriedkov. Celkove, ako vieme, na boj s nezamestnanosťou a na podporu všetkých opatrení, či už hospodárskych alebo sociálnych v tomto smere, by sa malo vynaložiť vyše 332 miliónov eur, čiže vyše 10 miliárd korún. Je to významná suma a rezort sociálnych vecí by mal v tejto oblasti participovať zhruba 40-percentami. To znamená, že rezort práce, sociálnych vecí a rodiny by mal zrealizovať v priebehu dvoch rokov alebo troch rokov vyše 132 miliónov eur, čiže 4 miliárd korún. To je úctyhodná suma. Preto je dôležité, aby sme všetky tieto opatrenia, všetky príspevky posúdili, či sú dobré, či budú efektívne a potom vedeli v určitom intervale štvrťroka alebo polroka ich zhodnotiť a niektoré možno utlmiť, zrušiť a niektoré ešte vo väčšom rozsahu zabezpečiť. O tom, že všetky opatrenia sú dobré, svedčí aj to, že si vyžadujú väčšinou určitú mieru kontroly, to znamená, je tam skoro vo všetkých opatreniach povinnosť, aby boli uchádzači o príspevky v zozname uchádzačov o zamestnanie, čiže v zozname nezamestnaných aspoň tri mesiace. Všetky tieto prostriedky sú limitované na dobu dvoch rokov. Takže ich neefektívne plynutie v dlhšej dobe tým pádom je limitované, a čo je dôležité, tieto príspevky budú kontrolované z úradov práce, sociálnych vecí a rodiny na okresoch. Tam podľa mňa bude hlavné ťažisko, aby tieto úrady vedeli posúdiť žiadosti, tie individuálne a skupinové žiadosti, aby vedeli tie projekty vyhodnotiť a priebežne kontrolovať. To je podstatné, aby nedochádzalo k ich neopodstatnenému čerpaniu alebo zneužívaniu. Takže nástroje na to, aby sme vedeli aspoň podporiť nezamestnaných a aby sme sa pokúsili vytvoriť viacej pracovných príležitostí, je dosť. Ide o to, aby sme vedeli tie financie efektívne využívať, aby sme vedeli včas zareagovať a aby sme vedeli niektoré projekty, ktoré sa možno ukážu ako problematické, skorigovať. Chcel by som sa vyjadriť aj k sociálnym podnikom, lebo celá  diskusia sa nesie len o sociálnych podnikoch a hlavne o tých negatívnych stránkach. Chcel by som pripomenúť, že sociálne podniky, ako už bolo povedané, nie sú nejakou svojvôľou terajšej vlády alebo terajšieho ministerstva. Je to nástroj aktívnej politiky práce, ktorý je už dlhé roky známy v Európe, využívaný, či už s efektom takým alebo onakým, ťažko nám hovoriť, ale u nás vlastne do tejto problematiky iba vstupujeme. Čo podľa mňa je podstatné pre sociálne podniky, je to, že štát, úrad, ministerstvo zorganizuje prácu pre tých, ktorí si sami nevedia zabezpečiť ani príspevok pre podnikanie, ani príspevok na udržanie práce, pretože oni nikde nechodia a nič nerobia, sú schopní prísť autobusom do práce, pracovať podľa pokynov vedúceho a odísť. Čiže pre tie skupiny ľudí, pre ktorých treba zorganizovať prácu, pre týchto je určený práve ten sociálny podnik. Ten pôvodný zámer, aby to boli ľudia, ktorí sú nezamestnaní a hlavne, ktorí sú znevýhodnení v uchádzaní sa o prácu, myslím, že to je pravá podstata sociálneho podniku. Ale pokiaľ v krízovej dobe to rozšírime aj o ďalších ľudí, nezamestnaných ľudí a umožníme im v  sociálnych podnikoch pracovať, myslím si, že brať to za negatívum a hodnotiť ako negatívum nie je možné. Pretože treba pomôcť každému nezamestnanému. Samozrejme, že tomu, kto je dlhšiu dobu nezamestnaný a ktorý si nevie hľadať a nájsť prácu, treba pomôcť prvému, skôr. Ale myslím si, že aj to rozšírenie na obce, na mestá, ale aj na ostatné rozpočtové alebo príspevkové organizácie je dobré, pretože je tu možnosť, aby každý, tak sa zdá, že každý, aby sa zapojil, pokúsil, aby vytvoril projekt sociálneho podniku a tým, aby vedel zabezpečiť skupinovo prácu pre viacerých. Úloha, ktorú si ministerstvo dalo, že týmto by sa malo vytvoriť 10 000 pracovných miest, je dobrá, pretože predstavuje skoro štvrtinu alebo tretinu predpokladaného počtu nezamestnaných v priebehu nasledujúceho roka, dvoch, čo je podstatný príspevok k tomu, aby sme zamedzili, aby nezamestnanosť bola masová, aby ohrozovala sociálny zmier v krajine. K sociálnym podnikom chcem ešte povedať, že sme boli na poslaneckom prieskume na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny a konštatoval som, tu to zopakujem, že nejaké porušenia zákonov alebo vnútorných usmernení v evidencii, výbere a posudzovaní uchádzačov o tie modelové sociálne podniky sme nenašli. Všetko bolo v poriadku a bez najmenšej chybičky. Dali sme si za úlohu tú, ktorú som teraz proklamoval, že sa budeme snažiť, tak ako chce aj opozícia, kontrolovať efektívnosť dodržiavania zákonnosti práve na okresoch v týchto sociálnych podnikoch. Ale tu má príležitosť a šancu každý poslanec sa pripojiť. Aj pani ministerka Tomanová vytvorila priestor, že každý, kto chce ísť, nielen zo sociálneho výboru, môže ísť priamo do sociálneho podniku, na príslušný okresný úrad práce, sociálnych vecí a rodiny. Môže nazrieť do papierov, môže sa rozprávať so zamestnancami a môže sledovať cieľ práce, či je správny, či tie prostriedky sú vynakladané účelne a či tento podnik je perspektívny. Čiže, už teraz odsudzovať niečo, čo sa zavádza, je dosť, by som povedal, nesprávne. Tento záver môžeme vyhodnocovať minimálne po roku práce sociálnych podnikov a optimálne by bolo po dvoch rokoch, aby sme vedeli povedať, či charakter práce, nezamestnaní, ktorí sú tam, ktorí tam pracujú a hlavne manažéri, či majú primerané odmeňovanie, či sú primerane využívaní vo svojej práci, a potom môžeme robiť ďalekosiahle závery, či sú to správne formy a nástroje aktívnej politiky práce, alebo nie. Takže záverom chcem ešte len podotknúť, že sa zdá, že doba je zložitejšia a v priebehu nasledujúceho obdobia budeme musieť viaceré tieto projekty a viaceré príspevky vyhodnocovať, prehodnocovať a nevylučujem, že bude nutné, aby sa otvoril aj Zákonník práce, aby sa aj touto formou vedelo viacerým ľuďom pomôcť. Nie, aby sa znížilo postavenie zamestnanca, nie, aby znehodnotili jeho práva, ale aby sa v celom rozsahu využili všetky možné spôsoby ako prekonať hospodársku krízu, ako dosiahnuť to, aby sme v priebehu roka, dvoch alebo troch vedeli už pri naštartovaní celosvetovej, európskej politiky a ekonomiky u nás potom ísť smerom dole a znižovať počty nezamestnaných, stabilizovať všetky nástroje a niektoré utlmovať, ktoré sa ukážu, že splnili svoju úlohu v tomto období. Takže všetky tie opatrenia, ktoré sú nastolené ministerkou Tomanovou, podporím, považujem ich za všestranné. Ťažko povedať, či budú efektívne. To vyhodnotíme po polroku, po roku, ale zaiste, že aj ona sa bude o to snažiť a myslím si, že aj finančné prostriedky, ktoré jej boli pridelené v rozsahu skoro 40 %, svedčia o tom, že má dôveru v tejto dobe, aby zvládla jednu z najťažších úloh a to je úloha v boji o prácu, živobytie a rodinu a o ich starostlivosť. Ďakujem za pozornosť.