Rafaj, Rafael, poslanec NR SR (2011-05-26):
Ďakujem aj ja, pán predseda. Budem pokračovať. Teda tieto pravidlá, zneuctime si výdobytka ich historickej ústavy a svätú korunu ako stelesnenie právnej kontinuity Maďarska a jednoty národa. Dve nebezpečné zbrane – právna kontinuita Maďarska, súčasného Maďarska, na rok 1920, na Horthyho režim, a jednota národa. Opäť, aká jednota národa? No nie občanov Maďarskej republiky. Tých pätnásť miliónov, o ktorých doteraz len blábolali ich premiéri a ich prezidenti. A toto už majú zakotvené v základnom zákone. A každý demokrat nemôže konať inak, len tak, ako mu to dovoľujú zákony. Čiže im to dovoľuje odteraz, teda od 1. 1. 2012 takýmto spôsobom konať, konať cezhranične a spájať ich maďarský pätnásťmiliónový národ aj ponad slovenské hranice, rumunské, srbské alebo ukrajinské. Dokonca oni neuznávajú zrušenie ich historickej ústavy, ktoré vraj nastalo zásahom cudzej okupácie. Ďalej neuznávajú právnu kontinuitu ústavy z roku 1949, ktorá bola podľa nich základom tyranie, a vyhlásili ju za neplatnú. To znamená, máme tu legislatívnu, aj medzinárodne-právne záväzkovú dieru. Uznávajú a presne to definujú, citujem: „Vyhlasujeme, že sebaurčenie Maďarska stratené 17. marca 1944 bolo obnovené až 2. mája 1990.“ Čo to znamená? Akú máme my garanciu, že všetky právne, aj medzinárodno-právne normy a záväzky medzi rokom 1944 až 1990 sú platné? No nijakú. Oni povedali, že toto je obdobie neslobody, kedy nemohli slobodne konať, kedy nemohli slobodne prijímať rozhodnutie. Čo to znamená? Znamená to, že môžu byť spochybnené Parížske mierové zmluvy z roku 1947, ktoré zakazujú v Maďarsku revizionizmus, ten revizionizmus ešte ďalej siahajúci pred rok 1920, nielen v tej historickej ústave, ale na Veľké Uhorsko. Ale čo je zaujímavé? Keďže to platí po rok 1944, tak platí aj Viedenská arbitráž 1948 roku. Pýtam sa, platí vôbec zmluva o Gabčíkove a Nagymarose z 1977-ho, vážení, keď neuznávajú pätdesiatšesť rokov? Je tam doba ničoho. Aké my máme garancie, znovu potvrdené hranice? O tomto by sme mali uvažovať, toto je meritum problematiky. Teraz, keď to už rozmieňame na drobné, z takýchto viet by, keby, keby boli prijímané v inom štáte, tak tí susedia by už hromžili, tam by sa jednoducho, boli by povolaní veľvyslanci, riešilo by sa to na medzinárodnom fóre, ale tu sa zrazu nič nedeje. Všetci sa boja, že Maďarsko predsedá Európskej únii. Mimochodom, Slovenská národná strana prvá na to poukázala, že Maďarsko nie je pripravené, aby viedlo Európsku úniu. Toto sú, dámy a páni, naozaj znepokojujúce a Slovensko ohrozujúce textácie maďarského najvyššieho zákona, ktoré v návrhu, ktoré predložili poslanci Slovenskej národnej strany, žiadame zmeniť. Takisto článok d), aby sme boli konkrétni, že to nie sú len nejaké historické exkurzie a tak ďalej, citujem: „Maďarsko majúc na zreteli spolupatričnosť jednotného maďarského národa nesie zodpovednosť za osud Maďarov žijúcich mimo jeho hraníc.“. Ako môže niekto, niekto niesť zodpovednosť za štátnych občanov Slovenskej republiky, keď podľa medzinárodných noriem aj za príslušníkov menšín je primárne zodpovedný domovský štát? A ďalej, „podporuje ich snahy“, teda ich snahy, hovoríme o zahraničných Maďaroch, o tých ďalších päť miliónov, ktorí niekde v okolí Maďarska žijú... Vidím ťa, Jano, tam, pardon. Podporuje ich vzťahy smerujúce k zachovaniu ich maďarstva, uplatnenie ich individuálnych, ale toto je pre nás obzvlášť nebezpečné, kolektívnych práv a vytvorenie ich kolektívnych samospráv. Čo znamená v reči Maďara kolektívna samospráva? Autonómiu. Tak, ako o nej hovorili, tak, ako o nej hovorili napr. na, v Rumunsku v Targu Mareš, keď bola konferencia s témou kresťanstva v Karpatskej kotline, tak hlavnou témou boli autonómie. Ale nie kresťanské, ale územné autonómie, a zúčastnil sa tam dokonca exkolega, ktorý tu už nie je, za vtedajšiu etnickú maďarskú stranu. Tých vyjadrení o autonómii by sme mohli citovať, kolegyne a kolegovia, to tu už dávno citovali, nielen Orbána, ale aj mnohých iných. Teraz dostávajú legislatívnu oporu. To už nebudeme hovoriť, že ale to veď povedal len nejaký Orbán, alebo nejaký štátny tajomník a tak ďalej a tak ďalej. Tu sme svedkami atakovania slovenskej suverenity. A preto my musíme reagovať. Preto, dámy a páni, mám za to, že návrh vyhlásenia poslancov Slovenskej národnej strany je komplexnejší, je lepšie štruktúrovaný, ide podstatne do hĺbky, k meritu veci, vyjadruje odmietavé stanovisko, na rozdiel od vzatia na vedomie, vyzýva maďarské zhromaždenie, aby reparovalo tieto normy, čo môže aj urobiť, je to v jeho slobodnom rozhodnutí. Vyzýva vládu Slovenskej republiky, keďže parlament vládu môže kontrolovať a vyžadovať si takéto správy. Neviem, prečo by koalícia nemohla byť aj demokratická? Prečo by sme si nemohli vyžiadať správu predloženú do Národnej rady? Prečo by sme sa my nemohli, ako to žiadame, obrátiť na parlamenty susediacich štátov? Ale aj Európsky parlament, ktorý riešil čiastkový tlačový zákon, ktorý vzbudil búrku nevôle, a Orbán nakoniec povedal: „No dobre, možnože tam niečo zmeníme.“ Oni tu príjmu kľúčový základný zákon a my by sme mali mlčať a neotvoriť túto problematiku aj v zahraničí? Takže, dámy a páni, je zrejmé po tej stručnej analýze nebezpečnosti základného zákona Maďarska, teda ústavy a pri porovnaní týchto dvoch vyhlásení, ktoré prijali koaliční poslanci zahraničného výboru vzhľadom na to, že tam mali väčšinu vtedy, a návrhu Slovenskej národnej strany, že návrh, ktorý obhajujem, je lepší. A chcel by som vás poprosiť o jeho podporu. Na margo ešte obsahu vyhlásenia zahraničného výboru chcem podobne, ako pán Maďarič povedať, že – Na zdravie! (Reakcia na kýchnutie v sále.) – že bola snaha o istú zmenu. My sme namietli vypustiť znenie „berie na vedomie“ a prijať alternatívu „s obavami prijíma“ alebo „vníma“, pardon, s „obavami vníma prijatie základného zákona“, pričom ďalšie pod tým tri odseky vypustiť, pretože my nemusíme deklarovať... Viete, to je ten paradox, my prijímame dokument k maďarskej ústave a my tu vyjadrujeme odhodlanie chrániť práva našich občanov, my tu deklarujeme to, čo všetci vedia, že sme demokrati a že uznávame individuálny výkon práv. Prosím vás, veď načo to máme zdôrazňovať v dokumente, ktorý má primárne reagovať na text maďarskej ústavy? Takže už aj tu vidíme, že nemôžeme prijať tento text, ktorý je nevyvážený. Zo šiestich meritórnych bodov dva sa vyjadrujú k zákonu, jeden veľmi nepriamo, len odmieta exteritoriálne účinky, ale ostatné štyri si vlastne dokazujeme, že Slovensko má nos medzi očami. A chcel by som vás na záver len upozorniť, že my sme už tu prijímali v máji 2010 uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky rovnako tak k aktivitám, ktoré vyvolal náš južný sused. A rovnako sme tam odmietli platnosť exteritoriálnych účinkov. Rovnako sme sa zásadne postavili proti prijímaniu takejto legislatívy a takejto praxe. Odvtedy prešiel rok. Sme tiež v máji 2011. A čo sa udialo? No nič. Mám pocit, že oni to ani nezaregistrovali. Naďalej exteritoriálnu legislatívu prijímajú a dokonca si dovolili prijať ju priamo v najvyššom zákone, teda v ústave. Dámy a páni, nepodceňujme, prosím, túto situáciu. O tento dokument sa budú opierať nielen politické reprezentácie, ktoré tam teraz sú, teda jedna vlastne – fideszovská. Ona zakladá legitimitu pre akúkoľvek vládu, ktorá by tam bola. Takže, poprosím vás, neberme to tak, že Orbán alebo Fidesz si niečo prijali, nejaký dokument. Dobre viete, že ústava, aj ich, sa prijíma dvojtretinovou väčšinou. A pozrite sa, kedy sa naposledy u nás menila ústava a kedy má šancu sa u nás zmeniť ústava. Jednoducho dvojtretinová väčšina a politická vôľa sa nedosahujú tak ľahko. Takže táto ústava, pokiaľ sa nezmení na základe nášho apelu, bude pravdepodobne zabetónovaná na dlhé a dlhé roky. Ak to chcete, ak chcete vystaviť aj budúce politické reprezentácie Slovenska, ale najmä občanov Slovenskej republiky takýmto exteritoriálnym účinkom, že niekto si zmyslí, že ide brániť svojich občanov, pretože, na Slovensko, lebo on má na to legitímne právo, ktoré mu dáva jeho ústava, tak nechcem si domyslieť dôsledky. Prosím vás, slová môžu byť prijímané s rôznou konotáciou, podľa toho, kto má ako nastavený tzv. denotačný trojuholník vo svojej mysli. Ale poprosím vás, aby ste si prepli gombíček, aj koaliční poslanci tak, aby medzi pojmom a významom bola zhoda aspoň v jednom – brániť slovenské národnoštátne záujmy. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)