M. Záhumenský, poslanec: (2009-06-30):
Ctené kolegyne, kolegovia, do rúk sa nám dostáva návrh zákona, ktorý je národným predpisom upravujúcim celkový prístup k výrobnému procesu hrozna a vína, ktorý si v zmysle legislatívnych pravidiel môže každý členský štát upraviť pravidlami, ktoré nie sú v rozpore s európskymi pravidlami. Vinohradníctvo a vinárstvo v členských štátoch Európskej únie podlieha pravidlám, ktoré sú na európskej úrovni ustanovené nariadeniami Rady a nariadeniami Komisie. Od 1. augusta 2009 sa stáva účinným v celom svojom rozsahu nariadenie Rady 479/2008 o spoločnej organizácii trhu s vínom. Hlavným dôvodom vypracovania predloženého návrhu zákona o vinohradníctve a vinárstve je teda implementácia daného nariadenia do národnej legislatívy. Nariadenie vstúpilo do platnosti v apríli 2008, v čase, keď bola schválená reforma spoločnej organizácie trhu s vínom. Rozprávam o tom obšírnejšie z jedného dôvodu, a to, že chcem upozorniť na všetky pozitíva, ale aj negatíva, ktoré táto reforma so sebou pre našich vinohradníkov a vinárov prináša. Týmito slovami nechcem spochybniť samotnú reformu, veď po nej volali prakticky všetci zainteresovaní, vinohradníci, vinári, zainteresované kontrolné orgány, ako aj samotní spotrebitelia. Bola potrebná z viacerých aspektov. Prvým ťaživým faktom bola skutočnosť, že Európska únia ako najväčší svetový producent vín dáva ročne na zbavenie sa nadprodukcie takmer polovicu prostriedkov, 500 miliónov eur, určených na podporu vinárstva. Rozpočet pre kapitolu Víno pritom predstavuje 1,4 mld. eur. Ďalším aspektom sú vyššie náklady európskeho vinárstva voči konkurencii, tzv. tretích krajín, ktoré v dôsledku toho a prebiehajúcej globalizácie ohrozujú európske vinárstvo dovozom lacných vín. Za posledných 5 rokov krajiny ako Austrália, Nový Zéland, Južná Afrika, Chile, Argentína, Spojené štáty americké niekoľkonásobne zvýšili svoju produkciu a vývoz do Európskej únie. Rovnako sa uvedeným krajinám darí expandovať na svetovom trhu na úkor tradičných európskych exportérov. Dôvodom, prečo tomu tak je, sú viaceré komparatívne výhody, vďaka ktorým sú lepšie prispôsobiví situácii na svetovom trhu s vínom. Pre názornosť uvediem niektoré z nich. Sú vybavení najmodernejšími technológiami, vysádzajú najperspektívnejšie odrody, pôsobia v nich uznaní enológovia, venujú prvoradý význam marketingu, komunikácii a prieskumu trhu a v neposlednom rade vyvíjajú maximálne úsilie, aby pochopili požiadavky a potreby spotrebiteľa, najmä nových spotrebiteľov. Hlavným dôvodom úspechu vín z nového sveta je ale skutočnosť, že dokonale vyhovujú požiadavkám veľkodistribúcie, ktorá je predĺženou rukou dnešného svetového trhu riadeného princípmi neoliberálnej globalizácie. V súčasnosti sa rozhodujúca časť vín predáva cez hypermarkety a supermarkety, ktoré požadujú najmä jednoduchosť výrobkov a ich označenie a pravidelné dodávky väčšieho množstva výrobkov konštantnej akosti. To je priamy pretek protikladom európskej tradície, ktorá je založená na ponuke veľkého množstva rôznych produktov vyznačujúcich sa veľkou časovou, priestorovou variabilitou. V tomto tradičnom európskom systéme je zdôraznený región pôvodu a ročník a z pohľadu spotrebiteľov i určitý moment prekvapenia. Globalizačný systém, naopak, zdôrazňuje jednoduchosť danú veľmi malým množstvom používaných odrôd a ich kombinácií, ako i stieraním rozdielov medzi vínami z rôznych ročníkov a pochádzajúcich z rôznych regiónov. V odborných kruhoch sa na označenie tohto vývoja zaužíval termín kokakolizácie vína. Skutočnosťou ale je, že európska tradícia predpokladá väčšiu osobnú zainteresovanosť spotrebiteľa. A jeho kultivovanie, ocenenie vín, rešpektujúce tradičnú európsku filozofiu, si vyžaduje i pomerne veľa času, ktorého má väčšina dnešných konzumentov málo. Preto sa ukázalo nevyhnutné, aby európski výrobcovia vín mali možnosť ponúknuť výrobky vyhovujúce dnešnej, uponáhľanej dobe a stať sa tak konkurencieschopnými voči vínam dovážajúcim zo zámoria. Nové pravidlá ale uspokoja i tradičných a iniciatívnych spotrebiteľov, pretože najvyššia akostná kategória v Európe i na Slovensku obsiahne to najlepšie, čo vinárstvo starého kontinentu ponúka. Významným prínosom je modernizácia podporných programov pre vinohradníctvo a vinárstvo, pričom pre Slovenskú republiku je postupne vyčlenených 3 mil. až 5 mil. eur ročne. Sú určené na propagáciu výrobkov, reštrukturalizáciu a konverziu vinohradov, investície do podnikov a poistenie úrody. Je len na šikovnosti našich vinohradníkov a vinárov, ako dokážu ponúknuté prostriedky využiť. Ctené kolegyne a kolegovia, dovoľte mi, aby som v ďalšej časti svojho vystúpenia upriamil vašu pozornosť na závery reformy, ktoré prinášajú pre Slovenskú republiku aj možné riziká v podobe opatrení, ktoré sú v priamom protiklade s tými skôr spomenutými. Ide napr. o opatrenia, ktorými sa sumou približne 7 000 eur na hektár podporuje trvalé vyklčovanie a opustenie vinohradov. Dôsledkom uplatňovania uvedeného opatrenia môže byť urýchlenie úpadku slovenského vinohradníctva. Veď v ostatných rokoch bolo u nás opustených niekoľko tisíc hektárov vinohradov, a to bez akýchkoľvek stimulov. Na Slovensku je veľký počet vinohradníkov, ktorí by svoje staré opustené vinohrady radi vyklčovali a získali finančné prostriedky. Pridávajú sa k nim špekulanti, ktorí skúpili staré vinohrady, aby si neskôr dali zaplatiť za ich vyklčovanie. V tomto im výdatne napomáhajú developeri, ktorých prvoradým záujmom je snaha zmeniť vinohrady na stavebné pozemky. Zmysel klčovania však spočíva v znížení nadvýroby vína v oblastiach Európskej únie, ktoré je nepredajné. V rozhodujúcich vinohradníckych regiónoch Európskej únie, akými sú Francúzsko, Taliansko a Španielsko, si pritom uvedomujú, že vyklčovanie vinohradov nie je len strata plochy, ale aj strata pracovnej príležitosti, remesiel, agroturistiky a trpí tým aj krajinotvorba. Radšej zaplatia iným, aby vyklčovali svoje vinohrady, a oni im za to dodajú víno zo svojej nadprodukcie. Tu treba zdôrazniť, že viac ako 90 % problémov európskeho sektora vinohradníctva a vinárstva je spätých práve s týmito troma krajinami. Stačí stará známa pravda, kde sa klčuje vinica, tam sa búra kultúra národa. Za posledných 20 rokov sme svedkami veľkých úspechov, ale aj nemenších pádov tohto sektora. Slovensko vyváža čoraz menej vína. Za vlaňajší rok pripadajú na každú vyvezenú fľašu 4 dovezené fľaše. Slovensko sa tak stáva závislé od dovozu. Zo 680 000 hektolitrov spotrebovaného vína na Slovensku zhruba 50 % Slovensko dováža. Pasívne saldo v zahraničnom obchode s vínom tak dosiahlo 46,5 mil. eur, čo je takmer 1,4 mld. korún. Takmer 20 % vín bolo dovezených práve zo susednej Českej republiky. Jednou z významných príčin narastajúcich dovozov je i štruktúra spotreby a výroby. V dnešnej dobe predstavujú lacné stolové vína až 50 % spotreby, pretože ich posun smerom ku kvalitnejším výrobkom je iba veľmi pomalý. Na druhej strane až 90 % vín vyrábaných na Slovensku patrí do vyššej akostnej kategórie. Znamená to, že stolové vína sa už u nás prakticky prestali vyrábať. Hlavným dôvodom sú drsnejšie klimatické podmienky, ktoré spôsobujú, že výroba lacnejších vín je objektívne rentabilnejšia v južných oblastiach, odkiaľ sa stolové víno dováža. Šancou pre výraznejší rozvoj slovenského vinohradníctva a vinárstva by teda bol výraznejší posun spotreby smerom ku kvalitnejším vínam. Slovensko má pritom registrovaných 22 000 hektárov vinohradov, z čoho sa ale obhospodaruje len približne 16 000 hektárov, a rodiacich je len 12 800 hektárov. Spomedzi rizikových prvkov zakotvených v predloženom zákone by som chcel ďalej upozorniť na označovanie vinárskych výrobkov. Upúšťa sa od kategorizácie vín, ktorá bola stanovená naším prvým zákonom o vinohradníctve a vinárstve z roku 1996, kde základným kritériom bola cukornatosť čerstvo vylisovaného muštu. Tiché vína sa takto delili na stolové, akostné a akostné s prívlastkom. Opúšťame takto jednoduchý nemecký akostný systém a zavádzame pojem typický pre Francúzsko, Taliansko a Španielsko, a to víno s označením pôvodu a víno so zemepisným označením. Do popredia sa dostane pôvod vína zdôrazňujúci osobitosť jednotlivých vinárenských oblastí, čo bude zohľadňovať aj označovanie vína. Ťažiskom novely zákona sa stáva apelačný systém, ktorý nás zjednocuje s legislatívnou vyspelých vinárskych krajín v Európe. Do označovania vín na etiketách sa tiež premietnu zmeny kvalitatívnych kategórií a zavedenie chránených kontrolovaných apelácií. Výrobcovia aj konzumenti si budú musieť zvyknúť, že termín stolové víno sa z nášho vinárskeho slovníka vytratí a nahradí ho víno bez zemepisného označenia. Kvalitatívne vyššou kategóriou bude víno s chráneným zemepisným označením. V súčasnosti ho v platnom zákone uvádzame ako akostné víno. Na vrchole tejto pyramídy, ktorý patril akostným vínam, bude po novom víno s chráneným označením pôvodu. Označenie názvom odrody a ročníkom bolo doteraz možné iba pri vínach, ktoré patrili do vyšších akostných kategórií. Podľa nového systému sa i stolové vína zo zahraničia, teda najmenej kvalitné a najlacnejšie, stanú pre nášho spotrebiteľa kvázi  odrodovými. V úvodnej fáze preto označovanie vín sa stane jednak náročným pre výrobcov, ale aj neriešiteľným rébusom pre konzumenta. Bude to veľmi mätúce pre spotrebiteľa, ktorý nebude vedieť rozlíšiť, akej kvality si víno kupuje. Okrem toho žiadna oficiálna inštitúcia negarantuje, že takéto označenie zodpovedá skutočnosti, pretože pre vína patriace do najnižšej akostnej kategórie neplatí povinnosť preskúšania a zatriedenia. Takisto to bude v prípade tých, od ktorých môžeme kupovať vína pôvodom z rôznych krajín, čím označenie ročníkom úplne stráca zmysel. Ročník je totiž odrazom meteorologických podmienok v danom roku a na určitom mieste, pričom ráz počasia je v priebehu tej istej sezóny často radikálne odlišný, napr. v Rumunsku alebo v tom istom čase v Nemecku. Čo nám teda bezprostredne hrozí. Zákazník sa zvyčajne doteraz pri kúpe fľašky vína riadil názvom odrody na etikete, menom výrobcu, príp. ďalším členením vín vyplývajúcim z vinárskeho zákona, keď sa vína členili a označovali podľa obsahu cukru v mušte pri jeho zbere na stolové, akostné alebo víno s prívlastkom. Ten, tzv. nemecký systém sa okrem Slovenska uplatňoval v Nemecku, Rakúsku a v Českej republike. Pripomínam, že na vytváraní týchto zvyklostí slovenských konzumentov vína sa tvrdo pracovalo niekoľko rokov. Slovenskí vinári sa takto snažili vychovávať zákazníka, teda stoja opäť na začiatku. Musia ho znovu naučiť sa rozpoznávať nové označenie a naučiť ho vyznať sa v novej situácii, keď aj vína, ktoré by boli zaradené do nižšej triedy, už nebudú v etikete označené, že sú stolové. Ako príklad uvediem prieskum trhu vykonaný agentúrou MEDIAN SK. Prieskum bol zameraný na rozhodovací proces zákazníkov konzumentov pri výbere červených a bielych vín. Vyplynulo z neho, že slovensky spotrebiteľ sa pri výbere najčastejšie orientuje podľa ceny, potom odrody a odrody v kombinácii s výrobcom, nasleduje značka a až potom výrobná oblasť. Rozhodovanie konzumenta podľa ceny tak nahráva masívnemu dovozu lacných vín, čo, naopak, nie je dobrá situácia pre domácich výrobcov, najmä tých menších. Apelačný systém pravdepodobne spočiatku posunie rozhodovací proces ešte viac smerom k parametru ceny, hoc trend pri kúpe je naštartovaný smerom k zohľadňovania značky či výrobcu. Zvyk na nové označovanie bude dlhodobý proces, rovnako ako aj definovanie apelácií a zavedenie francúzskeho systému do praxe. Aplikovať francúzsky systém, ktorý sa vyvíjal do svojej tradičnej podoby dlhé roky a na podstatne väčšom území, na slovenské podmienky bude pomerne zložité. Apelačný systém označovania vychádza totiž zo systému kontroly pôvodu a kvality vín. Systém presne stanovuje hranice vinárskych oblastí, regiónov alebo viníc, pri ktorých je predpoklad vhodných, príp. jedinečných, pôvodných a klimatických podmienok, ktoré zasa podmieňujú vysokú kvalitu hrozna a následne vína. Označovanie vín podľa francúzskeho systému má za úlohu chrániť regionálne originálne spôsoby výroby jedinečných produktov vznikajúcich na danom mieste (tzv. terroir). Aplikácia zvýrazňuje a chráni daný región, oblasť či vinicu. U nás je zohľadňovanie regiónov vo vinárskom zákone definované iným spôsobom, no marketing sa zväčša rovnako sústreďuje na vyzdvihnutie kvality a regionálnej výnimočnosti. Aplikácia apelačného systému na slovenské podmienky bude znamenať vytvorenie funkčnej realizácie podľa špecifických znakov daných regiónov a potom na ne stanoviť chránené zemepisné označenie. Ako by to v praxi malo vlastne vyzerať. Budeme mať jeden región, Slovenský vinohradnícky región. Je to základná apelácia pre slovenské vína, ktorú musíme dať chrániť. Je to vlastne územie Slovenskej republiky vysadené viničom. Tento región sa bude ďalej členiť na 6 oblastí. Ide o tradičné oblasti, Malokarpatskú, Južnoslovenskú, Stredoslovenskú, Nitriansku, Východoslovenskú a Tokajskú, ktoré si dnes dáme chrániť. Sú to oblasti, ktoré sa vyznačujú relatívne homogénnymi prírodnými podmienkami, ktoré ovplyvňujú charakter vína. Aj preto sa v nich budú produkovať vína s chráneným označením pôvodu. Aby sa jednotlivé oblasti mohli rozlíšiť, bude potrebné vypracovať špecifikácie. Ide o stanovenie pestovaných odrôd, hektárových výnosov ap., ktoré následne budú musieť prejsť schvaľovacím procesom. Ďalšou významnou novinkou v zákone je taktiež skratka D. S. C. (Districtus Slovakia Controllatus), ktorá bude novým ochranným prvkom, akýmsi synonymom kvality. Slovenských vinohradníkov a vinárov čaká teda ešte dlhá cesta, ktorá povedie k vytvoreniu rajonizácie našich vinohradov, čiže akési odporúčanie, ktoré odrody a kde ich pestovať tak, aby dosiahli štandardnú kvalitu. Ostáva nám tiež dúfať, že vinári svojou marketingovou politikou oboznámia verejnosť so zmenami v označovaní čo najskôr a využijú tak výsledky reformy vinárskeho sektora vo svoj prospech. Ctené kolegyne, kolegovia, prijímaná implementácia Európskeho nariadenia prináša svoje pozitíva, ktoré sú potrebné pre to, aby sa európski vinári lepšie dokázali uplatniť na svetových trhoch. Ale prináša aj svoje negatíva, aj pre slovenských vinohradníkov a vinárov. Budeme sa musieť s tým vysporiadať a nájsť spôsob, ako označiť zákazníkovi, spotrebiteľovi, ktoré vína zostávajú s vyššou kvalitou, a čím skôr nájsť spôsob, aby sa dokázali orientovať v kvalite slovenských vín a vín ponúkaných s novým označovaním. Potrvá to určitý čas, ale verím, že to prinesie úspech nielen slovenskému vinohradníctvu, ale vinohradníctvu v Európe ako celku. Ďakujem pekne za pozornosť.