Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-05-15):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, a naozaj je to tak, že kým my tu sa trápime s kazítkami, tak niekde kazia budúcnosť našim deťom. Niekde zaväzujú generácie dopredu, že budú platiť smerákom predražené obchvaty, vyženú deti z Mičurina, a my sa tu trápime s nejakými kazítkami. Ja som ináč, poviem otvorene, rozmýšľal, či vôbec vystúpim, lebo však, viete, ja mám taký zvláštny vzťah tuná s kolegom. A bol som aj schuti teda, že, že nevystúpim, aby som zbytočne neiritoval, ale jednak ide môj zákon po tomto a jednak, keď som si pozrel naozaj tú dikciu toho zákona a pri vedomí toho, čo ste, hrozí, že prejde. Čiže ja si považujem za povinnosť, aby potom mi niekto nepovedal, že kde som bol, tak poviem, ja som tu bol, ja som to hovoril, hej, čiže preto, hej? Nie preto, aby som tu dúchal do tohto. Preto. A budem mať čisté svedomie, upozornil som na fakty, ktoré sú s tým spojené, nech sa páči, SMER sa s nimi vysporiadal nasledovne. Čiže to dovoľte na úvod, aby som teda povedal, že prečo vystupujem k tomuto návrhu zákona. V zásade je právo poslanca, nespochybniteľné, predložiť akýkoľvek zákon. Je legitímnym právom tuná kolegu predložiť aj takýto zákon. To je znova úplne v poriadku. Len sa trošku čudujem, lebo ja vám poviem tak, že ja keď som teda nebol v klube, tak v zásade som mohol predložiť, čo som chcel. Teraz jak som teda v klube, tak máme určité mechanizmy, si nastavujeme, lebo cítim určitú spoluzodpovednosť. Dobre? A teraz otázka stojí, že či kolegovia zo SMER-u tiež cítia určitú spoluzodpovednosť za návrh svojho kolegu. A špeciálne sa spýtam trebárs pána Susku, pani Vittekovej. A koho tam máte ešte právnika? Pána Madeja. Pána Mamojku sa v zásade nepýtam, lebo jemu to vyhovuje, lebo čím viac bude predkladať takéto paškvily tuná kolega, tým viac to posilňuje Právnickú fakultu v Sládkovičove, lebo Právnickej fakulte na UK zoberú akreditáciu po čase a ex offo. (Reakcie z pléna.) Proste normálne zo zákona to príde, alebo ja neviem skade, lebo my už, proste nám neuznajú ten titul, neuznajú ani v Kišineve, alebo ja už ani neviem kde, proste ani v tom Liberstane. Rozumiete? Čiže pánovi Mamojkovi sa nečudujem, že teda je rád, že sa takto legislatívna iniciatíva predkladá. Ale týmto kolegom, ktorých som menoval na začiatku, sa čudujem, že či nemáte vnútorné mechanizmy, aby ste teda niečo zastavili, lebo sa to potom s vami trošku aj vezie. Hej? Sa to s vami trošku aj vezie. Ja vám poviem otvorene, venoval som sa tomuto návrhu dve hodiny. Možno, no skoro dve hodiny, včera večer. Včera večer som si teda pozrel, vravím, keď vystúpim, tak si aspoň niečo pozriem, na rozdiel od kolegu, ktorý sa, jaj, ináč to bolo krásne vidieť pri odôvodňovaní toho zákona, že sa dostal po český Google. Hej? Článok z ČT. Proste to bolo krásne vidno, že pokiaľ sa kolega dostal. (Reakcia navrhovateľa.) Lebo ste všecko, všetko odcitoval, všetko odcitoval, čo tam bolo. Ja som sa teda snažil mojou bačovskou angličtinou sa dostať ďalej, poprosil som moju manželku, ktorá je francúzštinárka, že či by mi nepomohla. Odmietla. Odmietla, povedala: „Daj mi pokoj s takými hlúposťami, ja na to nemám, nemám čas.“ Odmietla sa tomu venovať. Ale sľubujem jednu vec, vážení kolegovia, ja vám sľúbim jednu vec, že ak by vám to prešlo do druhého čítania, tak tomu budem venovať viacej času. A nabrífujem sa, nabrífujem sa tak, jak sa bude dať. Celý ten legislatívny proces vo Francúzsku, ako to prebiehalo, čo to prebiehalo, kde sú nuansy, kde nie sú nuansy, kde vlastne naozaj sme. Lebo v tomto prvom čítaní podľa mňa úplne stačí tie dve hodinky, čo som sa tomu venoval, aby som vám povedal, že prečo si myslím, že tento návrh je zlý. Len prosím vás, neprekrúcajte, ja nehovorím o tom, že netreba chrániť spotrebiteľa, ja hovorím o tom, že návrh, ktorý ste predložili, vaši kolegovia, je zlý. Dobre? To je podľa mňa, no skúsme sa mentálne nastaviť na to. Ja viem, že tu budú, že a nechceme chrániť neviem čo. Z Číny som tričká vozil, to všetko ja, viete, ten kýbel špiny ja riskujem. Tým, že som vystúpil, ja som si vedomý toho, že dostanem kýbel špiny. Ja už, čo už s tým, už s tým žijem, s tým nič neurobím. Hej? Čiže naozaj už tu nechám na kolegovi, čo, čo povie, ale, čiže ja hovorím, že tento návrh nie, nie je záujem chrániť spotrebiteľa, ale tento návrh, že je zlý, o tom hovorím, dobre? A skúsim vám povedať, že prečo. Prosím vás, ak vo Francúzsku sa venovali tejto téme, tak myslím, že to trvalo možno aj viac ako dva roky. Tam je nejaká frakcia zelených, oni to predkladali, proste k niečomu sa, a intenzívne diskutovali, vážení kolegovia. Je pravdou, že tie, ten návrh samotný má rôzne podskupiny o tom, že o stanovení minimálnej trvanlivosti, dokedy je potrebný, aby výrobca zabezpečoval náhradné diely. Je tam tých ustanovení naozaj veľa. Čiže nebol to proces, samotný minister hospodárstva, ak to dobre hovorím, Holland, nie Hollande, ten prezident, ale je to podobné meno, mal veľké výhrady. Povedal, že to nie je správne a že si myslí, že už to je zakotvené v zákonoch. Čiže prebiehala k tomu naozaj zmysluplná, veľká a dlhá diskusia, kolegovia. U nás ste to strelili zboku. A teraz, čo chcem povedať. Oni sa dopracovali k jednému ustanoveniu, ktoré mi manželka povedala, jak sa to povie po francúzsky, obsolescence programme. Proste oni definovali proste program zastarávania, dobre? Prekladal mi to profesor, Slovák, ktorý učí na Sorbone, dobre? Na Sorbone učí. Nie je to súdnoznalecký preklad, ale je to človek, ktorý učí na Sorbone, veríme teda, tam už hocikto neučí jak u nás, hej, čiže verme tomu, že ten preklad zodpovedá skutočnosti. Čiže oni sa dopracovali, po dlhej dobe sa dopracovali k nasledovnému ustanoveniu, že „program zastarávania sa definuje ako určitá lesť, prefíkanosť, zámer, ktorý vložením do predmetu tak, aby bola vedome, vedome znížená jeho životnosť, a to už od začiatku spracovania, resp. nastavené tak, aby sa obmedzila používateľská životnosť daného šetriaceho modelu“. Je to také chrobačné, lebo veľmi narýchlo. Prosím vás, ale čo chcem tým povedať? Čiže my, Francúzi, keď hovoria, hovoria o súbore techník, proste vedomého zámeru zostaršiť výrobok. A ten sa preukazuje. Čiže hovoria o súbore techník vedomého, zámerného zostarovania výrobku. A ten sa preukazuje. O čom hovorí návrh tuná pánov kolegov? Dobre? Návrh pánov kolegov hovorí o tom, že výrobca, teda nebudem to čítať, ale že proste oni v zásade hovoria, že keď integrujete nejakú súčasť do výrobku, ktorá spôsobí zníženie jeho životnosti, tak je toto porušenie. Čiže, prosím vás, máte pocit, že to je rozdiel? Máte pocit, prosím vás, že to je rozdiel? Lebo ja viem, že tu je argument nad argumenty, že aj vo Francúzsku to majú. Prosím vás, pravdou je, a keby to náhodou prešlo do druhého čítania, nájdem vám aj pozadie toho prijímania toho všetkého, toho legislatívneho procesu, dobre? Lebo tam majú ťažkú dobu. Tam vedia v parlamente, naozaj, čo kolega Poliačik povedal, tam prejde v parlamente preto možno, aby sa politicky niekto udržal, všeličo, hej? Čiže, a to teraz nebudem pre túto chvíľu komentovať. Pre, teraz pre toto máte pocit, že je v tom rozdiel? Máte pocit, že je rozdiel v súbore techník, ktorým vedome a zámerne znižujem životnosť výrobku, v tom, čo navrhujú kolegovia, že je to integrovaná súčasť vo výrobku, ktorá spôsobí zníženie jej životnosti? Máte pocit, že to je rozdiel? Ak áno, má zmysel ísť ďalej. Ak nie, nemá zmysel ísť ďalej, vážení kolegovia. Viete, fakt, zbytočné je sa trápiť. Prísne vzaté, v návrhu tuná kolegov je napísané aj, že je to výrobok, do výrobku. Prosím vás, kto si prečítal ten zákon o ochrane spotrebiteľov, výrobok je v zásade všetko. Rozumiete? Výrobok je nová, použitá alebo aj upravená hnuteľná vec. To znamená, je to aj ten fúrik pána Brocku. Je to aj fúrik pána Brocku. Je to upravená, použitá vec. To znamená, je to aj veterán, je to aj nejaká stará, repasovaná vec. Výrobok podľa návrhu vašich kolegov, učiteľov práva na Právnickej fakulte našej univerzity, hovorí, že keď do akéhokoľvek výrobku integrujete nejakú súčasť, ktorá zníži jeho životnosť, tak porušujete zákon a dostanete pokutu 6-tisíc euro. To znamená, áno, pán Brocka môže teraz, keď to prijmete, škoda, že to nejde v skrátenom, malo to, podľa mňa by to zaslúžilo, aby to šlo v skrátenom, ale to by musela predložiť vláda. No ale, čiže pán Brocka by naozaj, keď si počká, tak by mal dať na ŠOI-ku ten jeho fúrik a v zásade on uspeje. Vážení kolegovia, v zásade on uspeje, lebo vy vložíte, ja, viete, ja viem, čo chceli. Kolegovia chceli definovať nejakú mysterióznu súčasť nejakého produktu, ktorá spôsobí, že ho zníži, to chceli, ale sa im to nepodarilo, lebo oni v texte hovoria, že súčasť toho výrobku. Súčasť toho a keby ho neobsahoval. Prosím vás, to je presne to, čo sa môže nastať. To je presne to, že sa pokazí, ja neviem, nejaký mixér a zistí sa, že nejaká súčiastka bola z plastu. Že nie sa zistí, no však prečo by nemohla byť z plastu, dneska sú plasty, ako sú. Ale dôkazné bremeno údajne je ešte dokonca na výrobcovi. Čiže výrobca, ja neviem, jak to má on dokázať, že je hlúpy alebo že je zlý. Čiže bude sa preukazovať, že keby to koliečko nebolo z plastu, ale bolo zo železa, tak to vydrží dlhšie. To znamená, porušil. Keby dal zo železa, prísne vzaté, mohlo byť z titánu alebo z nejakého kompozitu uhlíkového. Viete, nejaký kompozit uhlíkový, to sú strašne trvácne veci. Čiže prísne vzaté, proste tam môžte dať všetko. Všetko tam naozaj môžte dať. A teraz si poďme povedať prípadne, že aké riziká z toho vyplývajú, ak by ste prípadne na to počúvali, vážení kolegovia. Keď nebudete na to povedzme, nevadí. Čiže vôbec nie je pravda, čo tu kolega splieta, patentované a teraz nepatentovaná súčasť. Toto, čo je tu v návrhu, hovorí o tom, že plastové koliečko v mixéri vlastne je príčinou na to, aby ste dostali pokutu. Francúzi, Francúzi po tej ich, po tom ich zavedení tohto, by som povedal, nového prvku, že čo je programové zostarávanie, vyhodnocovali veľké riziká. Upozorňovali na to aj profesné skupiny, upozorňovali na to, že čo to spôsobí. Že to spôsobí zvýšenie cien výrobkov, že to spôsobí proste zbytočné spory a neviem čo, ale po tejto ich dikcii. A teraz si predstavme, že čo to spôsobí po tej našej. Po tej našej. V zásade so všetkým môžte ísť na ŠOI-ku. Po prijatí tohto zákona môžte ísť na ŠOI-ku so všetkým. A v zmysle tohto zákona v zásade so všetkým uspejete. A každému naparia 6-tisíc euro pokutu. Ja by som do takej krajiny nedoviezol ani ceruzku. Rozumiete, že to je, proste ja nehovorím, že netreba hľadať a pomáhať, to by sme sa, prepáčte, by som bol rád, keby a by som si vyprosil, dobre? Ale len či by, či niekedy nie je lepšie pre danú chvíľu, ak máte urobiť zle, radšej neurobiť nič, lebo prijatím tohto zákona vy spôsobíte, viete, čo spôsobíte? Zdraženie tých výrobkov. Vy spôsobíte, že výrobky zdražejú. (Ruch v sále.) Ja som prežil dlhé roky v Číne. Číňania hovoria: „Ifenchuo, ifencien. Ifenchuo, ifencien.“ Jednodolárová cena, jednodolárový tovar. To hovoria Číňania, lebo tam prídu z východnej Európy, strednej Európy, chcú všetko lacné, všetko zadarmo, tak im urobili kľučky z plastu. Číňania povedia: „Ifenchuo, ifencien.“ To je presne ten systém. Ak je tlak na cenu, tak potom je, proste dobre, pokúsime sa dodať, len úlohou zákonodarcov je definovať, aby to teda nebolo z plastu, hej, aby to neutieklo načisto. Ale ten tlak na cenu je obrovský. Viete, tam potom sa dostávame do polohy, dakedy ste si na ten slávny televízor, ktorý sa tu, alebo práčka, dakedy sa na tie práčky brali mladomanželské pôžičky. Dneska si televízor z priemerného platu, ak je priemerný plat dneska niekde na úrovni 700 eur, údajne, pre mňa je menej, tak si kúpite tri televízory. Čiže niekde ten pes zakopaný bude, že prečo je to tak. Tak proste ten tlak na cenu, ak je, tak vy môžte, aj Číňania hovoria, vy môžte urobiť oplechovanie práčky aj z dvojky plechu, ale aj nula päťka to udrží, aj nula päťka to udrží. A to je presne to, že to je ten, že vy musíte si dať na misku váh, že čo vlastne chcete, čo vlastne chcete, hej? Ale dobre, dáte ho z nula päťky na big bezpečný, aby bol bezpečný ešte aj pri tej nula päťke. No ale určite nevydrží toľko z nula päťky plechu... (Sústavný ruch v sále. Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)