Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2014-06-04):
Ďakujem pekne, vážená pani predsedajúca. Pán predseda, ctené dámy, vážení páni, je to svojím spôsobom aj neobvyklé a výnimočné, že vystupuje predseda parlamentu, podpredseda, teraz skôr v tejto úrovni, že predkladáme dva návrhy, ktoré sú ústavného charakteru. Je zlúčená rozprava a je šanca, aby z toho vznikol nový právny stav, novela Ústavy Slovenskej republiky. Ja som presvedčený, že je to potrebné. Nechcem byť ani stranícky, ani nejaký príliš osobný, ale poviem, ak nefunguje politika, tak nefunguje služba verejnosti, verejnému záujmu, nefunguje úsilie o spoločné dobro, rastie apatia, ľahostajnosť alebo antipolitika, všetko možné, čo vidíme nielen na televíznych obrazovkách, ale do istej miery aj na Slovensku už či v regionálnych alebo celoštátnych dimenziách. Nájsť riešenie konkrétne, konštruktívne, dobré, ktoré pomáha solidarite a spravodlivosti na Slovensku, je naša úloha aj politická, ale aj bytostná, životná. Ja už som to hovoril viackrát v týchto dimenziách alebo súvislostiach či pri prvom, či pri tomto druhom čítaní s tým, že obidva tieto návrhy aj keď obsahovo nesúvisia, zároveň pomôžu, som o tom presvedčený, spravodlivosti i solidarite na Slovensku, lebo ak spravodlivosti nebude viac, načo sme tu, samoúčelne alebo len tak na komentovanie? Podľa nášho presvedčenia tie zmeny, ktoré citlivo, postupne, konštruktívne definujeme, upravujeme, počúvame, hľadáme, tak pomôžu súdnictvu, pomôžu čestným, tým, ktorí chcú, aby to nebola nadávka, ale, naopak, odpoveď na nespravodlivosť alebo spory. Ak si môžem dovoliť povedať, málokto má takú moc od štátu, akú ju majú sudcovia, pretože ju dostávajú na celý život. Zmena ústavy v minulosti priniesla celoživotný mandát, a preto vstúpiť do tohto priestoru, ktorý je veľmi mocný, veľmi vplyvný, a pritom nefunguje alebo je skôr obviňovaný z korupcie, z klientelizmu, rodinkárstva, nefunkčnosti, neefektívnosti, je naša zodpovednosť, a preto som rád, že sme dospeli k situácii, keď nielen je zhoda, ale keď je dokonca širšia zhoda na istých konkrétnych a korektných zmenách a celkovom riešení. To nie je koniec procesu, to je skôr zahájenie istých zmien. A tie budú pokračovať jednak v implementačnej legislatíve, možno v ďalších krokoch, v ďalších rokoch, ale aj v tej praxi, ktorá sama môže potvrdiť, že súdnictvo môže byť či nádejou alebo pozitívnou odpoveďou na demokraciu, na slobodu na Slovensku. K tomu, čo je skôr mojou úlohou tu dopovedať alebo v záverečnom slove vyjadriť, je pri tlači 891, pri tom iniciačnom návrhu, keď sme začali s diskusiou o manželstve. To nie je ideológia, priatelia, toto je prirodzené právo, prirodzená vec, ktorá existuje a bude, či my hlasujeme alebo nehlasujeme. Ale ak človek žije podľa rozumu a toho, čo je zdravé, tak skôr nájde aj ďalšie potrebné odpovede v živote, ak, naopak, narazí a spôsobí škodu sebe a mnohým iným, preto podporiť definíciu, ale aj povinnosť štátnej moci alebo verejnej moci na úrovni či štátu alebo samosprávy, podporovať a pomáhať manželstvu je zdravé, rozumné, výhodné. Dnes sa skôr hodnotia výhody, zisky, prínosy. Je to prínosné. To nie je proti nikomu, proti ničomu, proti iným záležitostiam, iným vzťahom, ale pre to, čo ozdravuje, čo vytvára predpoklady na konsolidáciu pomerov v každej oblasti, lebo ak je zdravá rodina, tak nám vyrastajú zdraví, mladí, noví občania, aj politici, aj podnikatelia, ak nám nefungujú rodiny, štát to nedokáže v plnosti alebo v celom rozsahu vykrývať a ani nie je to jeho úlohou. Ale jeho úlohou je skôr napomáhať tomu, čo má byť základnou občianskou a spoločenskou zodpovednosťou nás všetkých. Z tých pozmeňujúcich návrhov, čo tu odzneli, niektoré boli poprepájané alebo späté s obidvoma návrhmi, niektoré tak boli jednotlivo. Ja už som povedal, že téma amnestií bývalého zastupujúceho prezidenta pri prípade únosu alebo zavlečenia občana Slovenskej republiky do cudziny a ďalších skutkov alebo trestných činov včítane vraždy Róberta Remiáša nie je predmetom tohto návrhu a ani systémovo to nemôže do toho zapadať, pretože teraz riešime opatrenia, ktoré sa týkajú ústavy. Táto agenda, táto záležitosť môže byť predmetom ústavného zákona samostatného a za KDH sa k tomu hlásime už roky. Považujeme to za jazvu na svedomí spoločnosti slovenskej justície a chceme tomu pomôcť. Politici nevyšetrujú, politici nesúdia, ale majú vytvárať priechodnosť spravodlivosti. A či a kto a kedy bude alebo nebude súdený a odsúdený, to je vec nezávislého a kompetentného súdnictva. Takže chcem týmto vyjadriť politický postoj, že budeme sa tým zaoberať, nie je to odložené akože do archívov, do zabudnutia, ale je to jedna z citlivých tém nedávneho vývoja Slovenska. A som presvedčený, že je šanca raz konkrétne a korektne aj toto, túto výzvu naplniť zodpovednosťou. Pán kolega Vašečka tu predniesol viacero návrhov, ktoré súvisia s iniciatívou za referendum alebo s podporou Aliancie za rodinu. Mám pre to porozumenie či sympatiu v tom zmysle, že rodinné právo je oveľa širšie, že tých záležitostí, ktoré treba riešiť, je viac. Na druhej strane ukotvenie definície podpory a ochrany manželstva je základ, na ktorom sa dá a má stavať. To nie je samoúčelné, to nie je pre nejaké uspokojenie, že je to tam a hotovo, ale už som tu včera alebo predvčerom povedal, že politika je na jednej strane umením možného a na druhej neustálym procesom, ktorý by mal byť zameraný na spoločné dobro. A to dobro je dobré pre teba, pre mňa, pre nás, pre všetkých, lebo ak je to dobro, tak je to tak. Ak to nie je dobro, to treba rozlíšiť. Dostať manželstvo a rodinu do centra pozornosti nielen parlamentu, ale celej spoločnosti je veľmi potrebné. A myslím, že k tomu prispievame. Nie je to ani ľahké, ani lacné, ale je to rozhodujúce, lebo ak bude v centre, tak sa bude hľadať odpoveď, ktorá je naozajstná, nielen pocit, nielen slávnosť, chvíľkovosť, ale aj trend, tendencia, a preto niektoré alebo mnohé nadväzujúce témy či v adopčnej politike alebo v osvojovaní alebo v niektorých iných záležitostiach sa budú riešiť, tak ako treba alebo aj prax okolo nás ukazuje. Včera tu zaznela kritika, prečo sa neozývame na to, čo sa deje v Británii. Na to sa ozývame sa. A preto to len spomínam, lebo treba sa aj ozvať, ale treba aj vytvárať pravidlá už či vnútroštátne alebo medzištátne na to, aby deti neboli ani tovarom, ani nejakým objektom hocijakých alebo voluntaristických, svojvoľných rozhodnutí, ale, naopak, tým najcennejším, čo máme, objektom zodpovednosti, my ako spoluobčania alebo ako rodičia, alebo ako tí, ktorí dostali dar do správy pomáhať rásť novej zodpovednej generácii. Úprava definície, pri ktorej som aj bol na ústavnoprávnom výbore, ktorá mení text z definície, že to je jedinečný zväzok jedného muža a jednej ženy, na definíciu, že manželstvo je jedinečným zväzkom medzi mužom a ženou, je korektná, je svojím spôsobom precízna. Ja ju tu podporujem tak ako na výbore. A považujem to za správnu alebo dobrú úpravu, ktorá je nie len prijateľná, ale aj potrebná. Ostatné veci boli vyjadrené aj v súvislosti s európskymi trendmi a európskym právom. Je to vnútroštátna kompetencia, netreba sa toho nieže obávať, naopak, je to naša zodpovednosť aj voči sebe, ako to chápeme, ako to definujeme, ale aj voči Európe, veď Európa sme my, nie iní, nie Brusel, to je Európa, my. A preto takýto postup je čitateľný, zrozumiteľný a bude, samozrejme, súčasťou aj vytvárania budúcich európskych pravidiel nielen pre pohyb občanov, ale aj pre uznávanie alebo kompetencie v tejto oblasti. Možno posledné, čo som chcel pripomenúť, je, že tu niektorí hovoria o tom, že cítia na sebe násilie, že sa spájajú témy. No v politike je to tak. Niektorí tomu hovoria, všetko so všetkým súvisí. Alebo, inak povedané, meniť ústavu nie je obvyklé každý mesiac, ba ani každý rok. Ale tento moment priniesol ako keby do spoločného priestoru dve oblasti, aj nesúvisiace. A na druhej strane, už som to hovoril, viac solidarity a viac spravodlivosti na Slovensku je volaním takmer každodenným, naozaj. A nájsť na to odpovede, ktoré sú aj v ústave ukotvené alebo posilňujú odpovede na úrovni štátnej politiky, resp. samosprávnej, je našou úlohou. Za Kresťanskodemokratické hnutie by som rád vyjadril aj také poďakovanie za množstvo stretnutí a aj korektných diskusií, aj keď zložitých a možno niekedy takých hľadajúcich, kontroverzných, lebo nás dostali do bodu, ktorý je podľa mňa výnimočný a ktorý môže pomôcť krajine. Tu nejde o nás. Viete, nie sme tu kvôli potleskom, nie sme tu kvôli reflektorom, ale kvôli až životnej zodpovednosti, ktorá má síce obdobia, sú to mandáty od – do. Ale to buď zvládame, alebo nezvládame. A ak to nezvládame, tak škodíme ľuďom, ktorí nám dali dôveru alebo majú očakávania, oprávnené očakávania od parlamentu, a ak to zvládame, tak sú to nieže len dobré body pre parlament, pre inštitúciu, ale aj dobré ovocie pre spoluobčanov. Chcem preto poďakovať a to, čo je nad rozsah alebo nad rámec tých základných dohôd alebo pozmeňujúcich návrhov, prijmite, prosím, ako odkaz, že aj to, čo je súčasťou základného riešenia, buď vieme prijať ako dobrú dohodu, alebo potom sa vrátime k tomu, že budeme sa obviňovať, prečo nie viac, prečo nie všetko, prečo nie ešte. Politika je proces. Niekto tu spomínal, pred dvadsiatimi rokmi ako bola ústava. Myslím, že Daniel Lipšic hovoril o tom. A on to tak chápe ako pred dvadsiatimi rokmi. No jednoducho vývoj aj práva, aj spoločnosti prebieha, a to veľmi dynamicky. A ak dnes je potrebné dopovedať to, čo nebolo potrebné povedať pred dvadsiatimi rokmi, tak to je naša úloha. O dva roky sem nastúpi nový parlament. A dopoviem možno, čo bude potrebné o dva roky alebo o ďalších dvadsať rokov. Ale tu a teraz našu zodpovednosť nikto nesníme. A som rád, že môžem byť, napriek všetkým kritikám slovenského parlamentu, slovenskej politiky, súčasťou času, verím, nielen toho chvíľkového, krátkeho, keď sa vieme zhodnúť na vážnych odpovediach, nielen na vážnych otázkach doby, lebo otázok je a bude vždy dosť alebo viac než odpovedí, ale keď sa nachádzajú korektné a aktuálne odpovede, je to aj na prospech politiky a hlavne na prospech ľudí. Takže, ešte raz, vďaka. A myslím, že na záver to stačí. (Potlesk.)