V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-06-16):
Chcel by som snemovňu informovať o tom, že písomne sa do rozpravy prihlásili za kluby, za klub Komunistickej strany Slovenska pán poslanec Ďaďo, za Klub nezávislých poslancov pán poslanec Mikolaj a za klub strany Smer pán poslanec Čaplovič. Pán poslanec Ďaďo, máte slovo, nech sa páči. V. Ďaďo, poslanec: Vážený pán podpredseda, kolegyne, kolegovia, pán minister, ako prechádzajúce dve tlače, 658 a 617, tak aj táto tlač sa navzájom prelínajú. A preto i v mojom vystúpení budem aj reagovať v niektorých prípadoch i na veci, ktoré tu odzneli, a v niektorých prípadoch sa dotknem i vystúpenia predrečníkov k predchádzajúcim tlačiam. Skôr však, ako tak urobím, chcem skonštatovať jednu vec. Moje oslovenie malo v začiatku asi znieť vážené torzo Národnej rady, resp. jedna tretina alebo štvrtina poslancov Národnej rady Slovenskej republiky. Hovorím to z toho dôvodu, že tak dôležitý návrh zákona, tak dôležitá oblasť, ako je oblasť školstva a vzdelávania, ktorá postaví na úroveň občanov Slovenskej republiky nielen vo vlastnej krajine, ale aj v Európe, kam sme prednedávnom do Európskej únie vstúpili, si vyžaduje vážnosť a dôležitosť rokovania každého poslanca Národnej rady. A ospravedlnenie toho, že niekto má nejaké povinnosti, je snáď úplne bokom, pretože ak sa k takejto záležitosti nemienime postaviť vecne, zásadovo a tým, že budeme počuť i kritické, resp. nesúhlasné stanoviská, potom je to o jednej ideológii, o jednom spôsobe, a nie o diskusii, nie o vzájomnom prelínaní sa názorov. Teraz konkrétne k predloženému návrhu zákona. Vláda Slovenskej republiky vo svojom programovom vyhlásení zaviazala sa zabezpečiť zlepšovanie v oblasti financovania aktívnym vytváraním podmienok pre rozvoj viaczdrojového financovania vysokého školstva. To je, prosím, Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky. Pre logicky chápajúceho človeka by to malo znamenať, že vláda bude hľadať možnosti lepšieho financovania školstva z rôznych zdrojov mimo príjmov plynúcich do štátneho rozpočtu, z daní a poplatkov obyvateľstva, resp. od sponzorov či darov podnikateľov a eurofondov. Ak som spomenul vládu, tak chcem ešte zdôrazniť, že nemyslím tým vás, pán minister, ale vládu ako celok. V skutočnosti však tento zámer bol len zámerom. A dnes môžem konštatovať, že má ďaleko od serióznosti a čestnosti. Prečo vláda hneď nedeklarovala vo svojom programovom vyhlásení, že je proti jej voličom, že jej hlavným cieľom je spoplatnenie vysokoškolského štúdia tak, ako dnes sa predkladá návrh tohto zákona. Odpoveď na túto otázku je jasná. Mnohí pochopili, že to je servírovanie sľubov a ich plnenie je pravdepodobne aj to, čo pán Šimko nedávno nazval pre neho neprijateľným štýlom Dzurindovej vlády. Kde je podstata predloženého návrhu? Asi väčšina aj tu z prítomných, aj so študentmi, ktorí navštívili aj náš politický klub, sa zhodne na tom, že je to len presúvanie väčšiny zvýšených nákladov spojených so štúdiom, a nie zvýšenie prostriedkov pre vysoké školy.  To tu odznelo už dnes aj v predchádzajúcich vystúpenie nie jedenkrát. Jasne tu teda dochádza k presunu týchto prostriedkov na dotácie ubytovacích kapacít do štipendijného fondu. Podľa dôvodovej správy tento návrh bol prerokovaný 20. 8. 2003, kde vláda uložila predložiť rokovaniu úpravu spoplatnenia vysokoškolského štúdia. Z citovaného, čo som citoval, teda logicky vyplýva, že primárnym cieľom je to, čo vláda uložila, a teda spoplatnenie vysokoškolského štúdia, a nie to, čo sa konštatovalo v úvode programového vyhlásenia vlády, aktívnym vytváraním podmienok pre rozvoj viaczdrojového financovania školstva zabezpečiť... a tak ďalej. Keby vláda predloženým návrhom primárne sledovala zabezpečenie prístupu ku kvalitnému vysokoškolskému vzdelaniu každému, mohla by to urobiť cestou zvýšenia verejných investícií do ľudských zdrojov, ako to spravila a robí väčšina členských štátov Európskej únie. Bolo by to v Európskej únii úplne v kontexte s Koncepciou rozvoja školstva. Prečo? Lisabonské závery Európskej rady zdôrazňujú potrebu podstatného ročného nárastu investícií do ľudských zdrojov. Zatiaľ čo severské krajiny, predovšetkým Švédsko, Dánsko, vykazujú vysokú stúpajúcu úroveň investícií do vzdelávania v súvislosti s inými krajinami, Európska komisia vyslovuje opodstatnené obavy, že nedostatok investícií do vzdelania môže ohroziť rovnosť prístupu k vzdelaniu a zabezpečeniu kvalitného vzdelávania a prípravy i v našej krajine. Toto nebezpečenstvo je aktuálnejšie a hrozí skutočne i podľa danej skutočnosti a predchádzajúcich správ Slovenskej republike. V tomto zmysle predložený návrh je v rozpore so všeobecnou politikou Európskej únie a možno i v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. Porovnateľné údaje OECD ukazujú podstatný rozdiel medzi severom a stredom Európy. Aj výrazne chudobnejšie baltické krajiny nasledujú pozitívny severný príklad, hoci sa ešte ťažšie vyrovnávajú s transformáciou svojej ekonomiky, ako sa s ňou vyrovnáva Slovenská republika. Ich verejné výdavky na vzdelávanie ako percento hrubého domáceho produktu, uvediem, sú nasledovné. Je to v Estónsku 7,4 %, Litve 6,5 %, Lotyšsku 6,3 %. Pritom na Slovensku je to 4,3 %. Sústavne sa vláda honosí rastom hrubého domáceho produktu pri výdavkoch na vzdelávanie v Slovensku, a pritom Slovensko je na poslednom mieste z nových členských krajín Európskej únie. Slovensku podľa môjho názoru dokonca hrozí, že sa stane v aplikácii informačných a komunikačných technológií v školstve najzaostalejšou členskou krajinou Európskej únie. Podľa indexu politickej podpory vzdelávania, teda vládnej koncepcie, ktorý vyjadruje pomer verejných výdavkov na školstvo na hlavu ku kúpnej sile a k hrubému domácemu produktu na hlavu v kvalite kúpnej sily, Slovensko bolo v roku 2000 rovnako na poslednom mieste medzi kandidátskymi krajinami. Tento index keby som mal porovnať s inými kandidátskymi krajinami, tak bol podstatne nižší. Uvediem preto konkrétnosť. Je to v Estónsku 27,4 %, Lotyšsku 26,9 %, Maďarsku 20,9 % a na Slovensku 15,1 %. Čo k tomu dodať? Len jednu vec, že je to macošský príklad vlády Slovenskej republiky ako celku k vzdelávaniu a k mladej generácii, o ktorej každý hovorí, že je, a, samozrejme, je to pravda, našou perspektívou. Tým, čo tvrdia, že treba spoplatniť vysokoškolské štúdium, pretože vo všetkých iných členských krajinách EÚ podiel súkromných výdavkov na vzdelávanie je vyšší, musím povedať, že je to číra nepravda. Podľa zdroja OECD indikátory verejné a súkromné výdavky na vzdelávanie ako percento HDP činili v Holandsku verejné 6,5 % a súkromné 0,1 %, vo Fínsku verejné 5,7 % a súkromné 0,1 % a na Slovensku verejné 4,6 % a súkromné 0,1 %. Poslanci Komunistickej strany Slovenska pri prerokúvaní návrhu rozpočtu na rok 2004 dôrazne upozorňovali, že vláda síce proklamuje podporu vzdelávania, ale rozpočet hovorí o opaku. To sú fakty, ktoré tu odzneli a ktoré sú natrvalo zaznamenané v archívoch Národnej rady. Slovenská rektorská konferencia v súvislosti s rozpisom dotácií na vysoké školy v roku 2004 so znepokojením konštatovala, že v ňom nie sú naplnené ciele a zámery vládneho programu, že vysokoškolské vzdelávanie nie je medzi prioritnými cieľmi štátnej politiky vlády Slovenskej republiky. Dokonca vo svojom vyjadrení z februára 2004 otvorene povedala, že nepovažuje kapitolu štátneho rozpočtu pre vysoké školy v zákone o štátnom rozpočte na rok 2004 za dostatočnú v súvislosti s rozvojom slovenského vysokého školstva. Išlo tu najmä o nedostatok prostriedkov na vzdelávanie, prevádzku vysokého školstva, vedu, výskum a rozvoj i sociálny program. I dnes tu odzneli príspevky o tom v predchádzajúcej časti, ako je zabezpečená literatúra a potrebné veci pre stredné školy. Skutočne je to na zamyslenie, už len v súvislosti s výučbou jazyka anglického, ktorý je nevyhnutný v súčasnom svete a pri súčasnej integrácii na to, aby i naši mladí študenti mohli dôsledne realizovať tie zámery a perspektívy, ktoré majú chuť zabezpečiť. Avšak stav je taký, že na mnohých školách sa z jednej učebnice angličtiny musia učiť aj dvaja-traja, čo je teda nemožné, aby mohli kvalitne zabezpečiť túto výučbu. Vláda konštatuje, že súčasná štátna dotácia na vysokoškolské vzdelávanie na jedného študenta nepostačuje na poskytovanie kvalitného vzdelávania, pretože nezohľadňuje potreby moderného vysokého školstva z hľadiska prístrojového, informačného a výskumného, a to aj napriek tomu, že došlo k výraznému zvýšeniu v ostatných rokoch prostriedkov pre školstvo. No div sa svete, ak je takéto konštatovanie, tak potom ja konštatujem zase druhú vec. Vláda konečne asi pochopila, prečo tak vehementne a kategoricky sme požadovali navýšenie v štátnom rozpočte prostriedkov pre školstvo, pre kapitolu školstva, aby pán minister mohol zabezpečiť tie úlohy, ktoré by určite rád zabezpečil a ktoré naše školy nevyhnutne potrebujú. Nielen poslanci KSS, ale aj poslanci ostatných opozičných strán na túto skutočnosť dôrazne poukazovali a žiadali navýšenie tohto rozpočtu, avšak dobre viete, aká bola realizácia z môjho pohľadu ľavej strany tejto snemovne pri rešpektovaní názoru ministra financií, že to, čo je potrebné, treba schváliť, bolo asi tým, že sa schválil, aj keď možno v duchu každý cítil, že to školstvo je poddimenzované a že by prostriedkov malo byť viac. Ako vidieť hlavným dôvodom predloženého návrhu je zaplátať diery v štátnom rozpočte pre budúce obdobie, ktoré hrozia kolapsom vysokým školám. Podľa mňa nie je to nič nové pod slnkom a opakuje sa tu situácia taká, aká bola v predchádzajúcom roku a bude sa opakovať i v budúcnosti. Vtedy situáciu zachraňoval pri rozpočte pán minister financií Mikloš zvyšovaním spotrebných daní a dane z pridanej hodnoty. Dokonca bol i tu v snemovni tak veľkorysý, že priznal chyby krásy rozpočtu a súčasne ubezpečil, že nič podobné sa nebude opakovať v budúcom roku. Ja predpokladám, že toto jeho vyjadrenie si dobre pamätáte aj vy koaliční poslanci a predsedovia poslaneckých klubov koalície. A pripomeňte mu to pri štátnom rozpočte na rok 2005. Poslanecký klub KSS na základe diskusie s odborovým zväzom, na základe diskusie so Študentskou radou vysokých škôl žiada ponechať v platnosti súčasný zákon o Študentskom pôžičkovom fonde, zabezpečiť pre fond dostatok finančných prostriedkov a, pochopiteľne, príp. ho i novelizovať. Samy výsledky, ktoré boli prerokované a budú v Národnej rade prerokované, o tom, ako bol využívaný Študentský pôžičkový fond, dokazujú to, že peniaze, s ktorými sa počítalo, že sa vrátia naspäť, sa nevracajú a nemôžu použiť pre ďalšie obdobie. To je fakt, ktorý nekonštatujem ja, ale správa, ktorú predkladá vláda. Predložený návrh študentských pôžičiek a štipendií nekompenzuje rast životných nákladov spôsobených tzv. reformami vlády, ktoré sú vo svojej podstate nástrojmi na určitú pauperizáciu spoločnosti. Kategoricky odmietame spoplatnenie vysokoškolského štúdia v takej forme, ako bolo predložené. Jeho schválenie a zavedenie do praxe môže spôsobiť vážne finančné problémy predovšetkým študentom a rodinám zo sociálne slabších vrstiev. Ja viem, že aj v tejto oblasti sa snažilo urobiť niektoré opatrenia, a preto poslanecký klub, pokiaľ budú pozmeňujúce návrhy dotýkajúce sa práve tejto oblasti, je ochotný podporiť každý návrh, jedno je to, ktorého poslanca návrh, ktorý príde v situácii tak, aby bola podstatne lepšia, ako je v návrhu. V konečnom dôsledku sa domnievame, že to povedie k zníženiu prístupu k vysokoškolskému vzdelaniu. Poslanec Madej tu dnes hovoril o tom, koľko študentov podľa určitých výsledkov by odstúpilo zo štúdia na vysokých školách. My po diskusii so Študentskou radou vysokých škôl tvrdíme to isté, pretože je to nielen názor určitého prieskumu, ale je to aj názor samotných študentov. Ale  môže to viesť i k odchodu mnohých na zahraničné univerzity. Poviete si, že je to dobré. Aj ja tvrdím, že je to dobré, pokiaľ je tu zabezpečená kvalita. Ale pokiaľ sa odchádza na zahraničnú univerzitu len preto, že chceme odísť do Českej republiky, lebo tam sú iné a výhodnejšie podmienky, tak to nie je dobrá vizitka, pán minister, práve Slovenskej republiky a našej vlády. Mnohí z nich sa potom, samozrejme, rozpakujú, či sa vrátia alebo nevrátia na Slovensko. A tak potom i to, čo chceme, mať vzdelaných vyspelých ľudí, ktorí budú v budúcnosti dávať tak pedagogické vzdelanie, ako i riadiť túto spoločnosť, sa stáva len žiadosťou, a nie možnosťou a realitou. Sčítanie obyvateľstva nám  signalizovalo dramatický pokles pôrodnosti. Vyše 300 000 detí do veku 14 rokov nám chýba a budú nám citeľne chýbať ľudia i v produktívnom veku 20 a 25 rokov, najmä vtedy, ak by sa zhoršovala vzdelanecká štruktúra na trhu práce a zvyšoval sa podiel neúspešných osôb. O materských školách a ďalších zariadeniach i ročníkoch nižších základných škôl už diskusia bola, nebudem to opakovať. Mali by sme si teda uvedomiť, že zadlžení vysokoškolskí absolventi sa nebudú hrnúť do zakladania a vytvárania viacpočetných rodín. O pôžičkách a možnostiach pôžičiek, úrokových sadzbách už tu bolo hovorené  dosť. Ja konštatujem jednu vec, že v dôsledku toho sa môže zhoršovať intelektuálna a zdravotná štruktúra spoločnosti a jej genofond. Na Slovensku je neuspokojivo nízky podiel obyvateľstva  s vysokoškolským vzdelaním. Silne zaostávame nielen za najlepšími  krajinami Európskej únie, ako je napr. Fínsko, ale aj opäť za baltickými krajinami. Klub poslancov KSS v Národnej rade Slovenskej republiky odmieta teda, pán minister, vami  požadovanú podporu zákona, to konštatujem čestne a otvorene, a to z nasledujúcich dôvodov. Jeho schválenie by bolo kamuflovaným podvodom na študentoch a ich rodinách a celým radom veľmi negatívnych a ďalekosiahlych a dlhodobých dôsledkov pre celú slovenskú spoločnosť. Vláda podľa nášho názoru predloženým návrhom nesleduje zlepšenie pôžičkových možností študentov vysokých škôl, ale spoplatnenie vysokoškolského štúdia tak, ako vám to bolo uložené vládou. Robí to teda neférovo a robí to pod rúškom zákona o Študentskom pôžičkovom fonde. Áno, skonštatovali ste, koľko si môže zobrať študent pôžičku. Je tu otázka ale toho, aký bude úrok, to je jedna vec. Druhá vec je, že ju bude splácať od začiatku. A tá tretia, najpodstatnejšia vec, ktorá je, tá je tá, či ten študent vôbec po skončení vysokoškolského štúdia bude zamestnaný a bude môcť splácať tú pôžičku, či ju nebude musieť nasledujúca vláda potom odpúšťať, pretože nebudeme mať na ňu, aby ju splácal, a či potom nás tá reforma nepovedie niekam inam, ako sme samotne chceli. Už dlhú dobu prebieha proces zhoršovania situácie študentov na vysokých školách. Zavedenie školného a zrušenie dotácie na internáty zintenzívni podľa nášho názoru tento proces a to je ďalší dôvod nesúhlasu. Prehĺbi sociálnu diferenciáciu spoločnosti, ktorá už dnes je dosť povážlivá a hrozivá. Povedie to k ďalšiemu ožobračovaniu a pauperizácii stredných vrstiev. Zavedenie školného by v žiadnom prípade neznamenalo automatické zvýšenie kvality vysokoškolského vzdelávania, tak ako sa domnievame pri predloženom návrhu zákona. Odborníci a študenti  upozorňujú aj na nebezpečenstvo, že zavedenie školného bude deformovať vysokoškolské prostredie. Záujemcovia o vysokoškolské štúdium si budú vyberať študijné odbory nie v súlade s ich prirodzeným záujmom, ale podľa toho, ako hlboko majú do  peňaženky. A to už dnes sú životné náklady študentov spojené so štúdiom veľmi vysoké. Študentská rada vysokých škôl vo svojom stanovisku ešte z februára žiadala ministerstvo školstva, aby sa riešili niektoré záležitosti. Pán minister skonštatoval, že boli vyriešené. My však po včerajšej diskusii sme nadobudli dojem a presvedčenie, že to vyriešenie je na 10 %. A tie uvedené návrhy, ktoré nám Študentská rada vysokých škôl predložila, považujeme za racionálne a plne ich podporujeme a budeme podporovať i pri prípadných pozmeňujúcich  návrhoch. Ak vláda tvrdí, že nie je schopná kvalifikovane riadiť napr. priemysel, to má spoločné niečo aj so štúdiom a, samozrejme, s vyspelosťou našich riadiacich kádrov, mala by sa starať hlavne o úroveň vzdelávania. Jedným z významných zdrojov by podľa nášho názoru mali byť príspevky zahraničných firiem do zvláštneho fondu pre investície do vzdelávania. Doporučujeme vláde, aby sa aj nad touto možnosťou zamyslela. Žiaľ, nie som celkom  presvedčený, či táto naša pripomienka bude braná do úvahy.  K tomuto návrhu nás inšpirovala Študentská rada vysokých škôl. A my by sme vás prosili, pán minister, keby ste si túto záležitosť vydiskutovali a pri druhom čítaní prišli s konkrétnymi záležitosťami riešenia aj tohto problému. Je najvyšší čas totižto uvedomiť si, že je 21. storočie a je to storočie prechodu od kvantity k novej kvalite vo všetkých oblastiach  života. A dynamický rozvoj spoločnosti a celej Európskej únie, o ktorý sa snáď budú všetky štáty usilovať, si vyžaduje i to, aby sme my školstvu, vzdelaniu mladého človeka dali dôležitosť a taký dôraz, ktorý zabezpečí to, že naši mladí ľudia budú môcť kvalitatívne študovať a budú motorom našej ekonomiky v nasledujúcom období. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, v závere môjho vystúpenia chcem skonštatovať, resp. tlmočiť žiadosť, aby sme si dôsledne pri hlasovaní premysleli, ako budeme hlasovať, a nielen aby sme si uvedomili to, že to budeme robiť kvôli nášmu slovu, ktoré sme dávali niekedy voličom, ale aby sme si uvedomili, že naše hlasovanie bude aj pre budúcnosť, pre generáciu, ktorá dnes možno ešte sedí v školských laviciach a ktorá príde po nás, až my budeme v dôchodkovom veku, a mala by túto spoločnosť viesť k väčšej prosperite a k väčšiemu pochopeniu i poďakovaniu tej generácii, ktorú vymenila. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)