Přidal, Alojz, poslanec NR SR (2014-12-10):
Vážené dámy a páni, chcem povedať, že teplo nie je taký tovar, ktorý si môže občan kúpiť podľa ľubovôle dnes v jednom obchode a zajtra v druhom. Teplo je špecifické aj v rámci iných energií. A výroba a dodávka tepla dokonca nemôže byť obchodovateľná ani medzi krajinami, ani medzi jednotlivými sieťami vnútri krajiny, ani medzi jednotlivými sieťami v meste. Alebo v tom meste to môže byť len veľmi ťažko. Ale fyzika tému dynamiky len veľmi ťažko pustí. Kým v prípade krachu niektorého dodávateľa elektriny alebo plynu zákon o energetike jasne definuje dodávateľa poslednej inštancie, ktorý začne okamžite dodávať elektrinu či plyn, pri teple to nie je možné. Aj preto má tepelná energetika samostatný zákon. Zákonodarca pri stanovení pravidiel v tepelnej energetike v roku 2004 a v následných novelách prihliadal na všetkých, opakujem, všetkých účastníkov trhu s teplom, na individuálne zdroje tepla, ale aj na tých, ktorí sú zásobovaní teplom z centrálneho zásobovania teplom. Zákon o tepelnej energetike nie je o tom, že štát určuje, kto a kde bude nakupovať teplo, ale je o tom, aby nastavil legislatívne pravidlá tak, aby dostupnosť tepla bola pre každého obyvateľa primerane zabezpečená. A toto je základným účelom zákona. Výroba a dodávka tepla má sledovať aj osobitné ciele štátu v oblasti ekológie, bezpečnosti dodávok aj cenovej dostupnosti. Stabilná, bezpečná a ekologická výroba tepla a jeho dodávka až do bytu je oveľa zložitejší problém, ako by sa mohlo na prvý pohľad zdať. Slovensko má historicky dobre vybudované systémy centrálneho zásobovania teplom. Tieto systémy totiž umožňujú efektívnu z ekologického, ale aj z urbanistického hľadiska citlivú výrobu tepla v mestách a v obciach. Zákon o tepelnej energetike č. 657/2004 Z. z. bol niekoľkokrát novelizovaný a navrhovaná poslanecká novela reaguje na novelu, ktorá je účinná od 1. 5. 2014. Táto novela okrem iného ukladá povinnosť obciam, ktoré sú obstarávateľom a schvaľovateľom územnoplánovacej dokumentácie, aktualizovať koncepciu rozvoja obce v oblasti tepelnej energetiky raz za päťročné obdobie a schválené časti koncepcie doplniť do územnoplánovacej dokumentácie. Táto koncepcia slúži obci ako podklad pre posudzovanie investičných zámerov v oblasti tepelnej energetiky. Teda aj obec má veľký vplyv a zodpovednosť za to, akým spôsobom budú jej obyvatelia zásobovaní teplom a teplou vodou a aké ovzdušie bude v meste alebo v obci. Ďalej, novela z toho 1. mája v § 12 upravila tento paragraf v tom zmysle, že podmienky na vydanie alebo zamietnutie osvedčenia o výstavbe tepelných zariadení nad 10 megawattov, ktoré vykonáva ministerstvo hospodárstva, použije aj obec pri vydávaní záväzného stanoviska obce pre zariadenia od 100 kilowattov. Súčasne dodávateľ tepla, ak sa povoľuje výstavba tepelných zariadení alebo jej častí na vymedzenom území dodávateľa zo zdroja tepla v centralizovanom zásobovaní teplom, má postavenie účastníka stavebného konania a je súčasne aj dotknutým orgánom, ktorý vydáva záväzné stanovisko. Navrhovatelia uvádzajú, že postavenie dodávateľa tepla a jeho stanovisko môže viesť v praxi k situáciám, keď je výstavba akejkoľvek novej sústavy tepelných zariadení na vymedzenom území znemožnená výlučne na základe nesúhlasného záväzného stanoviska súčasného dodávateľa. Hovoria, že má právo veta. Ale k tomu sa ešte dostanem. Tak to naozaj nie je. Ak by toto mala byť pravda, potom je úplne zbytočné spracovávať koncepciu obce, úplne zbytočný je územný plán obce aj stanovisko obce k zámeru výstavby tepelných zariadení na jej území, lebo aj obec je účastníkom konania a aj obec vydáva záväzné stanovisko. Úplne zbytočné je potom aj konanie ministerstva hospodárstva vo veci vydávania osvedčenia na výstavbu tepelných zariadení, lebo jedno stanovisko dodávateľa tepla by všetko prebilo. Táto navrhovaná novela je nepochopenie zákona, nepochopenie systému vecnej regulácie tepelnej energetiky zo strany štátu a obce s cieľom, aby dostupnosť tepla bola pre každého obyvateľa primerane zabezpečená. Skutočnosť je taká, že v stavebných konaniach platí, zákon má prednosť verejného záujmu pred záujmom stavebníkov. Aj v týchto konaniach je potrebné posúdiť a vyhodnotiť vecnú opodstatnenosť povoľovanej stavby, napríklad aj z hľadiska ekonomických dopadov na zostávajúcich odberateľov a konečných spotrebiteľov, teda občanov, ktorí zostávajú na existujúcom centrálnom zdroji. Takisto je potrebné poznať aj ekologický dopad výstavby tepelných zariadení. Dodávateľ tepla ako dotknutý nie je oprávnený posudzovať žiadosť o vydanie stavebného povolenia z hľadiska subjektívnych záujmov, ale výlučne z hľadiska záujmov chránených osobitným predpisom. Tak ako to hovorí stavebný zákon, v tomto prípade je ten osobitný predpis zákon o tepelnej energetike. Každé odpojenie od existujúceho zdroja znamená negatívny ekonomický dopad na občanov zostávajúcich na tomto zdroji a každé takéto odpojenie znamená nový komín na sídlisku. Podľa skúseností Protimonopolného úradu Slovenskej republiky tých, ktorí sa chcú odpojiť od centrálneho zdroja, nezaujímajú následky na tých, ktorí na ňom zostávajú. Takto zástancovia individuálnych zdrojov to vôbec nevnímajú ako problém. Cenovo a sociálny ekonomický dopad na tých, ktorí zostanú na centrálnom zdroji tepla, ich netrápi. A, bohužiaľ, často ich netrápi ani vplyv na životné prostredie. Ale nás a štát a mesto by to malo trápiť. Nás to musí trápiť, ak nie, tak potom netreba žiadnu novelu o teple ani netreba zákon, treba ho zrušiť, nech si každý kúri, ako chce, čím chce, nech má každý činžiak svoj vlastný komín, nech si robia aj diery do fasád činžiakov ako občania na jednom košickom sídlisku, lebo každý má právo si zvoliť svoj spôsob vykurovania. Ja si dovolím povedať, že ja chápem slobodu ináč ako predkladatelia. Sloboda jedného sa končí tam, kde ohrozuje druhého. Ani v bytovom dome napriek tomu, a to už som hovoril, že som vlastníkom bytu, si nemôžem robiť, čo chcem, som obmedzený zákonom o bytoch a nebytových priestoroch. Alebo ak napríklad vlastním pozemky, tak obyčajné všeobecné záväzné nariadenie obce, nie zákon, ale nariadenie obce mi môže územným plánom „alebo aj reálne“ znehodnotiť pozemok, aj keď som vlastníkom, tak si na ňom nemôžem postaviť, čo chcem, nedostanem stavebné povolenie. Každé odpojenie od centralizovaného zdroja má vždy dopad na dve skupiny občanov. Preto pri tomto povoľovaní nie je postačujúce zamerať sa len na prezentované prípadné pozitíva vyplývajúce z odpovedí a pre obmedzený počet obyvateľov, ale treba sa zamerať aj na negatíva, na oveľa väčšiu skupinu občanov, na tých, čo zostávajú na centralizovanom zdroji tepla. A aj na tieto účely má stavebnému úradu slúžiť aj záväzné stanovisko dodávateľa tepla. Ak stavebný úrad nenájde zhodu v stanoviskách dotknutých, rozhodne o nich potom následne ministerstvo vecne príslušné. V žiadnom prípade nemôžem súhlasiť s tým, že stanovisko dodávateľa je prakticky právo veta, dodávateľ nemá právo veta v povoľovaní výstavby tepelných zariadení. Ale ak by štát a obec pripustili anarchiu v tom odpájaní, tak to bude mať za následok neudržateľnú bezpečnú dodávku tepla v mestách, zvyšovanie znečistenia životného prostredia a postupné znehodnocovanie majetku miest a zvýšené náklady na dodávku tepla. A v konečnom dôsledku veľká časť obyvateľstva by tak mohla zostať bez tepla. Aby sme mali predstavu, o čom hovoríme, tak dnes centralizované zdroje tepla dodávajú teplo a teplú vodu do viac ako 16-tisíc bytových domov, do skoro 70-tisíc bytov, v ktorých býva viac ako 1,8 mil. obyvateľov. Ten údaj si môžete overiť z energetickej politiky Slovenskej republiky. Štát, ktorým má v rukách legislatívu, má povinnosť stanoviť pravidlá na trhu s teplom tak, aby zásobovanie obyvateľstva bolo bezpečné, spoľahlivé, cenovo prijateľné a efektívne. Štát musí mať pri stanovovaní pravidiel na trhu s teplom na zreteli aj ochranu životného prostredia, v ktorom žijú aj tí, čo sú pripojení na centralizované zdroje tepla, aj tí, ktorí nie sú pripojení na centralizované zdroje tepla, štát musí mať na zreteli diverzifikáciu palivovej základne, zvýšenie podielu tepla z lokálne dostupných obnoviteľných zdrojov, zvýšenie účinnosti pri výrobe a distribúcii tepla. Rozumiem, tlak na prevádzkovateľov zariadení centrálneho zásobovania teplom je nevyhnutný, ale zároveň je potrebné vyhodnotiť, za akých podmienok môže existujúci miestny systém efektívne fungovať, s východiskami je nutné oboznámiť všetky zainteresované subjekty tak, aby z ich strany nedochádzalo k nesystémovým krokom, ktoré by ohrozovali obyvateľstvo. Ďakujem, pán podpredseda, skončil som.