T. Mikuš, poslanec: (2004-11-30):
- V prvom rade je to výučba kultúry dejín v tureckom školskom vzdelávacom systéme. - Druhý zdroj informácií: Stanoviská mimovládnych organizácií, menšinových organizácií a opozičných, resp. zakázaných politických strán. - Tretí zdroj informácií mali byť stanoviská rezortov Slovenskej republiky. Úzko teda rezortné stanoviská k možným dosahom vstupu Turecka do Európskej únie. Môžem s uspokojením konštatovať, že zadanie, ktoré sme dali vláde, bolo dobre splnené. Správu, ktorú sme dostali, naozaj možno považovať za materiál, ktorý podrobne vypovedá o rôznych oblastiach. Niektoré iba naznačuje, niektoré síce nepopisuje, ale keďže je zostavená ako mozaika, tak v mozaike je vidieť aj to, čo z nej vypadlo. Aj v tejto správe je to tak. Čiže ak máme vyváženú informovanosť, môžeme aj vyvážene diskutovať. Preto by som povedal pár slov k správe, ktorú sme mali predloženú. Nenadobudol som dojem, že by si ju prečítali mnohí. Pretože táto správa napriek tomu, že konštatuje, že Turecko spĺňa, cituje inú správu, politické kodanské kritériá dostatočne, tak táto správa jasne hovorí o tom, že Turecko ešte kritériá neplní, ani zďaleka. Ak sa pozrieme na jednotlivé kapitoly v tejto správe, hlavne ochrana ľudských práv, menšinových práv a kultúrnych práv, ak sa pozrieme na boj proti korupcii, redukciu vplyvu ozbrojených síl alebo zmeny v súdnictve, alebo otázky trestu smrti, mučenia väzňov a zlého zaobchádzania, musíme jednoznačne konštatovať, že Turecko kritériá neplní. Ak sa pozrieme na vzťahy so susedmi, tak sme v situácii, keď Turecko vlastne v súčasnosti ešte neuznáva Európsku úniu v jej zložení, čo sa týka členských štátov. Keď budeme hovoriť o ekonomických kritériách, tak naozaj až s podivom som tu počúval to, akú úžasnú úroveň dosahuje Turecko, čo sa týka výkonnosti ekonomiky. Pravda je predsa iná. Turecko určite má rozvíjajúcu sa ekonomiku, ale určite nie ekonomiku, ktorá dosahuje parametre porovnateľné s Európskou úniou alebo niektorými štátmi Európskej únie. Keď sa pozrieme na dosahy možného vstupu Turecka do Európskej únie, hlavne na Slovensko, z pohľadu ekonomiky, tak zistíme, že tie dosahy by boli naozaj veľmi, veľmi vážne a že jednoducho vstup Turecka v súčasnej situácii pri súčasných kritériách určite nie je možný. Ale veľmi pozorne som si prečítal aj to, čo Európska komisia hovorí o tom, akým spôsobom začať prístupové rokovania. Nebudem opakovať trojpilierovú stratégiu, ale táto stratégia je pre mňa zárukou toho, že ten, kto neplní kritériá, sa určite do Európskej únie nedostane. A nemusíme hovoriť o časových horizontoch. Hovorme len a len o kritériách, hovorme len a len o podmienkach. Ešte možno niečo, čo treba naozaj povedať – vzdelávací systém. Je veľmi dôležité si uvedomiť, že Turecko je ešte od nás ďaleko. Ak sa v tureckých dejinách zotročovanie iných národov popisuje slovami prirodzený proces a ich prirodzený boj za slobodu slovami zrada, tak určite to nie je prijateľné pre európsku civilizáciu. To jednoducho určite nie. Určite nie je možné zastávať nepriateľské stanoviská či už len k jednému štátu Európskej únie a hovoriť slovo invázia o udalosti, ktorá bola potvrdená medzinárodnými mierovými dohodami. To určite nie. Naozaj ma prekvapilo to, aké stanoviská na obhajobu Turecka tu odzneli. Nebudem ich rozoberať, aj keď som si napísal k tomu, samozrejme, pripomienky, ale považujem to za zjednodušovanie. Zjednodušovanie v takýchto veľmi dôležitých otázkach je vždy nebezpečné. Obavy a výhrady, ktoré tu zazneli, naopak, považujem za legitímne. Ak totiž budeme hovoriť o obavách, ak budeme hovoriť o výhradách a ak uvedieme argumenty, tak to je predpokladom, že ten, komu sú smerované, začne rozmýšľať a samozrejme začne tieto nedostatky odstraňovať. To, si myslím, je veľmi dôležité. Pretože ak tu my dnes hovoríme o stanovisku Slovenskej republiky k prípadnému rokovaniu s Tureckom o vstupe do Európskej únie, tak formulujeme, samozrejme, svoj príspevok k stratégii, ktorá má zaručiť budúcnosť. Pokojnú budúcnosť pre všetkých. Určite chceme, aby Únia zostala Úniou, ktorá bude rešpektovať národné štáty, ktorá bude rešpektovať želania obyvateľov národných štátov. Určite chceme, aby zostala priestorom slobody, bezpečnosti, stability, prosperity, spolupráce. Určite chceme, aby sme na hraniciach Únie mali spoľahlivých susedov. Susedov, ktorí sa nám budú hodnotovo približovať. Preto si myslím, že dialóg je predsa len určitou zárukou toho približovania, že dialóg je určitou zárukou prehlbovania reforiem, aj keď, samozrejme, v tej samotnej správe je dostatok informácií o tom, ktoré hovoria, že zavádzanie reforiem nie je ešte dostatočné a hlavne nie je overené realitou, platnosťou daných reforiem v určitom časovom úseku, kedy sa to dá, samozrejme, overiť. Na druhej strane zastavenie tohto procesu, musím aj ja konštatovať, by mohlo znamenať naozaj odklon od približovania sa k našim hodnotám. Určite áno. Preto si myslím, že tá stratégia, ktorá je prezentovaná v správe, je naozaj zárukou pre nás, ak, samozrejme, si položíme aj ďalšie otázky, ktoré som ja položil pánu ministrovi na rokovaní výboru a na ktoré som dostal päťkrát odpoveď áno. Chápem to stanovisko, ktoré tu bolo prednesené a o ktorom budeme hlasovať, tak, že bude rešpektovať reálnu schopnosť plnenia všetkých politických kritérií Tureckou republikou v dostatočnom časovom intervale. Dostal som odpoveď áno, že stratégia alebo to stanovisko bude vychádzať z reálnej skúsenosti s usporiadaním vzťahov Turecka so susedmi, ale zas v určitom časovom intervale. Že budeme vychádzať z toho, že Turecko bezvýhradne rešpektuje súčasné zloženie Európskej únie, čo sa týka členských štátov. Odpoveď bola áno. Ďalšia vec, že budeme vychádzať z reálnej skúsenosti plnenia ekonomických kritérií Tureckou republikou. Odpoveď bola áno. Ďalšia vec, že pri rokovaniach, tak ako v trojpilierovej stratégii je to napísané, bude platiť princíp jednomyseľnosti, že bude dodržaná zásada rešpektovania stanovísk obyvateľstva členských krajín Európskej únie. Odpoveď bola áno. Z tohto pohľadu, keďže som dostal takéto odpovede, si myslím, že stanovisko, ktoré je pripravené, je vcelku stanoviskom vyváženým, stanoviskom, ktoré môžeme podporiť. Znovu vidím toto stanovisko ako mozaiku. Nie je tam napísané to, na čo som sa pýtal, ale jasne to z toho textu vyplýva a bolo to potvrdené aj ministrom zahraničných vecí pánom Kukanom. Ďalej chápem toto stanovisko tak, že ak nebude Turecko plniť, znovu nie je to tam napísané, ale jednoznačne to z textu vyplýva, rokovania budú zastavené. Keď nebude Turecko plniť kritériá. Čiže teraz hovoríme o tom, ako ja chápem toto stanovisko. Trojpilierová stratégia zároveň dáva záruku dôsledného sledovania plnenia kritérií v jednotlivých oblastiach v dlhšom časovom horizonte a zároveň záruku toho, že náš hlas, náš názor na predbežné uzatváranie niektorých kapitol bude možno hlasom rozhodujúcim, pretože sa bude rozhodovať jednomyseľne. Čiže z tohto pohľadu stanovisko, si myslím, je dobré. Stanovisko je príspevkom k budúcnosti. Dialóg je zárukou približovania sa. Ak budeme takto postupovať, môžeme konštatovať, že budúcnosť je otvorená, aj čo sa týka priebehu rokovaní, aj čo sa týka vzťahu Turecka k Európskej únii. To stanovisko chápem tiež tak, že privilegované členstvo, pracovný názov privilegované členstvo Turecka, alebo partnerstvo nie je vylúčené. Naopak, myslím si, že to z toho textu pre mňa to zaznieva viacej ako úplné členstvo v Európskej únii. Čiže budúcnosť z tohto pohľadu, z pohľadu stanoviska, ako je formulované, je otvorené. Ale čo je pre mňa dôležité, prítomnosť vzťahov s Tureckom je čiastočne garantovaná, pretože proces bude pokračovať. A myslím si, že je našou povinnosťou zaujať stanovisko, ktoré bude vytvárať podmienky na dobré susedstvo. Ešte by som si dovolil pár pripomienok k názorom, ktoré tu zazneli. K názoru pani poslankyne Bollovej, vo všetkej úcte, ale samozrejme s tým, čo povedala o Biblii, zásadne nesúhlasím. Mohli by sme to rozoberať. Pán kolega Lintner, rešpektujem vaše stanovisko, ale predsa len si myslím, že to bolo zásadným zjednodušovaním. Keď sa pozrieme na dikciu správy, ktorá jasne hovorí o neplnení kritérií. A takisto nesúhlasím s vaším optimistickým a pre mňa neodôvodneným hodnotením súčasného stavu v Turecku. Ale súhlasím s vami v tom, že treba pokračovať v dialógu. Pán kolega Banáš, s energetikou je to podľa mojej mienky trochu inak, ako ste povedali vy, a s vodou už úplne inak. Treba sa pozrieť na stanoviská susedov, južných susedov Turecka k stavbe priehrad. Podľa informácií, ktoré zatiaľ mám, Turecko sa ani zďaleka k svojim južným susedom nesprávalo v mnohých prípadoch ako dobrý sused. Ale sme tu na to, aby sme možno aj tomuto vzťahu pomohli. Ale môžeme pomôcť len vtedy, keď situáciu pomenujeme úplne jasne a správne, nie keď budeme popisovať slovami, ktoré sa nedajú zdôvodniť. A potom, pán kolega Zala, myslím si, že použiť slovo civilizačná misia v súvislosti s tureckými výbojmi a porovnávať to s určite civilizačnou misiou britského impéria alebo Británie je predsa len trošku prisilné – ale prosím, môžeme mať každý svoj názor. Tu by som povedal ešte jedno. Podporíme toto stanovisko ako celý klub Ľudovej strany – Hnutia za demokratické Slovensko, pretože ho chápeme znovu ako určitú garanciu prítomnosti a chápeme ho zároveň ako garanciu, že do Európskej únie sa nedostane krajina, ktorá nebude schopná plniť kritériá. Pán predsedajúci, ešte by som sa rád vyjadril k tomu návrhu. V diskusii odzneli dva nové návrhy na uznesenia a zároveň tretí návrh, ktorý predložil pán kolega Mikloško, ktorý, si myslím, samozrejme súvisí s problematikou, ale určite nie celkom organicky zapadá do tohto bodu. Myslím si, že patrím k ľuďom, ktorí vedia dosť o genocíde Arménov. Prvýkrát som sa s tým stretol, keď som mal asi 12 rokov a prečítal som si jednu knihu z knižnice mojich rodičov. Možno ju poznáte aj vy. Je to kniha Franza Werfela „Štyridsať dní Musa Daghu“. Vtedy som to ešte nechápal, ale pred 11 rokmi som navštívil Jerevan a od mojich priateľov som sa veľa dozvedel o genocíde Arménov. Môžeme hovoriť, čo chceme, ale jednoducho 1,5 mil. nevinných ľudí zmizlo z povrchu zemského a zmizlo v podmienkach úžasného utrpenia. Ak budete mať možnosť navštíviť Múzeum genocídy v Jerevane a nebodaj vám bude dopriate zúčastniť sa významného výročia v dave niekoľko stotisíc ľudí rôznej národnosti aj rôzneho náboženstva, možno budete chápať a pochopíte, o čo išlo. Možno pochopíte, čo to znamená pre Arménov, ale nielen pre nich, ale myslím si, že pre celý civilizovaný svet. Vraždenie nevinných nemožno ospravedlniť ničím, a preto teda musím povedať, že zásadne nesúhlasím s tým, ani s naznačením akéhokoľvek ospravedlňovania v súvislosti s vojnovým stavom. To nemá obdobu v civilizovanej spoločnosti. To, som presvedčený, musíme všetci odmietnuť. Ale znovu, je to súčasť určitých zjednodušovaní, ktoré sa často v politike používajú. Myslím si, že musíme brať veľmi vážne to, čo sa udialo pred 89 rokmi, 1,5 mil. ľudí zmizlo, ale nie úplne, ich pozostatky väčšinou ležia v mezopotámskej púšti alebo aj v mestách na okraji Čierneho mora. Zaujať stanovisko k vážnym udalostiam je výzvou pre každého z nás, individuálnou, morálnou. A ja by som bol veľmi rád, keby slovenský parlament zaujal stanovisko k tejto udalosti, pokiaľ možno maximálnou väčšinou hlasov. Ale pochopil som z diskusie jedno, že niektorí, prepáčte mi to, je to môj názor, nevedia, o čom hovoríme, a iní zatiaľ zjednodušujú a niektorí sa možno obávajú súvislostí. Preto by som bol za to, aby sme sa týmto vážnym momentom zaoberali naozaj ešte na tejto schôdzi, ale potom, keď prebehne diskusia cielene venovaná len a len tomuto bodu. Naozaj som za to, aby sme sa pripojili k vyhláseniu doteraz 17 národných parlamentov a vlád sveta, ktoré genocídu odsúdili ako vraždenie nevinných ľudí. Som presvedčený, že by sme to mali urobiť. Ale som presvedčený, že tento vážny moment by nemal byť predmetom nášho politického boja, ale mal by byť predmetom hodnotenia z pohľadu univerzálnych morálnych hodnôt. Dovoľte teda, pán predsedajúci, aby som navrhol o tomto bode naozaj hlasovať na tejto schôdzi, ale až vtedy, keď budeme mať všetci dostatok informácií a keď bude vytvorený časový priestor na vyjadrenie celého spektra názorov. Neobstojí tvrdenie, nesúhlasím s pánom ministrom, že sú rôzne názory na genocídu. Pán minister, sú dva. Jeden hovorí, bola a zmizlo 1,5 mil. nevinných ľudí, čo je historickým faktom. A druhé tvrdenie... (Reakcia ministra.) Ak som, pán minister, nepoužil správne slová, ospravedlňujem sa, v širšom kontexte berte moje vyjadrenie. V zásade sú dva názory. Jeden hovorí, áno bola, lebo je to historickým faktom, a druhý je názor Turecka, ktoré tvrdí, že nebola. Upozorňujem, že ten, ktorý chce vstúpiť do priestoru, ktorý uznáva morálne hodnoty, ktoré sú nám blízke, by mal jasné stanovisko k tomuto problému zaujať. Súhlasím, že je to Turecko, ale nám nebráni to, že sa Turecko nevyjadrilo, aby sme takisto vyjadrili svoj názor. Môj názor je, že genocídu ako vraždenie nevinných ľudí treba odsúdiť bez ohľadu na to, čo si Turecko o tomto probléme myslí, pretože množstvo vzdelaných ľudí, vedeckých inštitúcií a národných parlamentov ho považuje za fakt, za krutú realitu, ktorú treba odsúdiť. Ďakujem.