Blahová, Natália, poslankyňa NR SR (2017-06-14):
Ďakujem pekne. Vážené dámy, vážení páni, dovoľte, aby som prezentovala postoj poslancov a strany Sloboda a Solidarita, jedinej strany, ktorá verejne deklaruje a zaručuje a dbá na to, aby bola stranou bez komunistov a eštebákov. Poslanci strany SaS nepodporia novelu zákona o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek štátu 1939 až ´89 a o založení Ústavu pamäti národa, ktorú predložili koaliční poslanci. Pracovne ju môžeme nazývať lex Babiš. Cieľom predkladateľov je uviesť ústav do hybernácie, čo je v rozpore s poslaním Ústavu pamäti národa, no v súlade s tým, čo by si priali eštebáci a nomenklatúrne kádre zločineckej komunistickej éry, ktorí sú stále medzi nami. Za základnú príčinu sporov medzi predsedom a členmi správnej rady považujeme ich názorovú a hodnotovú nekompatibilitu. Ako je známe, súčasná Správna rada ÚPN bola formovaná za vlády Roberta Fica a rovnako sú známe sympatie SMER-u – SD a SNS k režimu, ktorý tu vládol medzi rokmi ´48 až ´89. Vzhľadom k dlhému obdobiu vlády komunistickej strany ide o historicky mimoriadne bohatú látku, ktorá stále nie je historikmi dostatočne preskúmaná. Dnes sa médiá i politici sústreďujú predovšetkým na boj s extrémizmom, ktorý nachádza svoje ideové vzory vo fašizme a nacionalizme. Ale pre demokraciu a slobodu existuje rovnako nebezpečný ideologický prúd a tým je extrémna ľavica, čiže komunizmus. Pritom myšlienky krajnej ľavice sú stále prítomné aj na súčasnej politickej scéne. Fanúšikovia komunistických diktatúr sedia v tejto sále medzi nami. Preto má skúmanie zločinov komunizmu a ich ideologického pozadia pre našu spoločnosť stále obrovský význam. Som presvedčená o tom, že za návrhom novely stoja osobné animozity členov SNS a strany SMER – SD voči predstaviteľom Ústavu pamäti národa aj voči celej inštitúcii. ÚPN je nadstranícka a apolitická organizácia, preto je podozrivé, že takúto zásadnú zmenu plánujú výhradne predstavitelia vládnej koalície. Obzvlášť ma udivuje angažovanosť strany MOST – HÍD, keďže za predkladateľov sa pod návrh podpísala aj ich poslankyňa Edita Pfundtner, členka ľudskoprávneho výboru. Tento paradox je nepochopiteľný. Strana MOST – HÍD sa vo verejnom priestore snažila definovať ako aktívny zástanca menšinových a ľudských práv. Dnes ju na všeobecné prekvapenie vidíme ako kolaboranta s pohrobkami KSČ transformovanými do HZDS a neskôr SMER – SD. Dnes MOST – HÍD ide spolu so SMER-om a SNS rozkladať inštitúciu, ktorú zakladal Ján Langoš preto, aby nikto z nás nezabudol. Týmto šliapete po jeho pamiatke a po všetkom, o čo sa s celým svojím životom zasadzoval. Ak v ÚPN panujú napäté medziľudské vzťahy, je úlohou manažmentu vysporiadať sa so situáciou. Takúto situáciu však spôsobili intervencie ľudí, ktorí nepochopili význam inštitúcie. Považujeme za absolútne neadekvátne, že vnútorné problémy organizácie chce riešiť Národná rada a to dokonca zmenou zákona. Výpady SNS voči Ústavu pamäti národa sú opakované. Už v roku 2010 sa SNS zasadzovalo o úplné zrušenie ÚPN. Takéto kroky sú nebezpečné vzhľadom na to, že spoločnosť nie je dostatočne oboznámená ani vyrovnaná so zločinmi komunizmu. Aktuálny návrh podľa všetkého predstavuje tiež neprípustnú retroaktívnu zmenu, keďže funkčné obdobie predsedu pána Krajňáka má trvať do roku 2019. Politické zasahovanie do apolitickej inštitúcie rúca jej nestrannosť a nezávislosť a môže mať za následok to, že svoj účel naozaj prestane spĺňať. Predpokladám, že mnohým bývalým komunistom a príslušníkom ŠTB by takýto stav vyhovoval. A veľmi smutné je, že zmenu iniciujú práve členovia ľudskoprávneho výboru. Je signifikantné, že iba koaliční poslanci. Tejto novele môžeme pokojne začať hovoriť lex Babiš. V roku 2012 podal Andrej Babiš žalobu na ÚPN o neoprávnenosti svojej evidencie ako agenta ŠTB. Ústav pamäti národa pod vedením pána Krajňáka na rozdiel od svojho predchodcu nepristupoval k súdnym sporom laxne. Tento návrh je teda momentálne predmetom rozhodovania Ústavného súdu. Ústavný súd má vzhľadom na lehoty rozhodnúť ešte pred uplynutím funkčného obdobia pána Krajňáka. Ten však má byť z vedenia zbavený práve touto novelou zákona, o ktorej rokujeme. Z kuloárov vieme, že nové vedenie ÚPN má v pláne túto ústavnú sťažnosť stiahnuť. História sa mieša so súčasnosťou neustále. Preto bol zriadený Ústav pamäti národa, je to rezervoár spomienok na to, čo bolo. Sú medzi nami ľudia, ktorým sú tieto spomienky nepríjemné, lebo ich život nebol v súlade s ich svedomím a v súlade s ľudskosťou. Mali sme tu režim, ktorý takéto správanie podporoval a ubližoval tisícom a desaťtisícom ľudí, ktorí túžili žiť slobodne. Zločiny komunizmu a potláčanie ľudských práv majú konkrétnych adresátov. V tejto sále, vo vláde aj vo verejných funkciách máme stále bývalých členov KSČ, nomenklatúrne kádre, ktoré banujú, že prišiel rok ´89. Medzi nami chodia eštebácki bonzáci, čo si svoju hodnotu zvyšovali udávaním svojich priateľov, známych a susedov, ktorí sa cítili vnútorne slobodní a žili podľa toho. Do väzenia bolo z politických dôvodov odsúdených vyše 205-tisíc ľudí. Do táborov nútených prác bolo bez súdu zaradených asi 20-tisíc ľudí. Do pomocných technických práporov z politických dôvodov asi 22-tisíc osôb. Do zahraničia utieklo v rokoch ´48 až ´87 približne 180-tisíc občanov. Popravených pre politické trestné činy bolo 248 osôb. Asi 4 500 ľudí zomrelo vo väzení a najmenej 282 pri pokuse utiecť cez železnú oponu. Pre týchto ľudí a ich pamiatku by sme mali všetci trvať na tom, aby Ústav pamäti národa vytrval funkčný a v nezávislých rukách, preto predkladám procedurálny návrh vrátiť novelu zákona na prepracovanie predkladateľovi. Novela priamo zasahuje do činnosti nezávislej inštitúcie a nezohľadňuje jej nadčasový a historický význam. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)