J. Brocka, poslanec: (2006-04-20):
Na úvod jedna poznámka, taká všeobecná, že keď tento návrh zákona, táto novela zákona uzrela svetlo sveta, tak vyvolala vo verejnosti neprimerané očakávania. Všetci starodôchodcovia si mysleli, že sa každému z nich budú zvyšovať dôchodky. Toto očakávanie sa veľmi rýchlo rozplynulo, keď sme sa zoznámili alebo keď sa aj oni cez médiá zoznámili s obsahom tejto novely. Pomaly sa rozplývajú očakávania aj tých 80 000 starodôchodcov, ktorým sa po prijatí tohto zákona budú dôchodky prepočítavať, lebo si uvedomujú, že ich dôchodky vôbec nedosiahnu úroveň tých kolegov ich, ktorí za rovnakých podmienok rovnako dlho pracovali s rovnakými príjmami, pri rovnakých odvodoch, majú od nich a budú mať podstatne vyššie dôchodky. To hovorím na úvod preto, lebo ten najvážnejší problém, o ktorom sme dlho diskutovali, tie neprimerane veľké rozdiely medzi časťou novopriznaných dôchodkov, teda tých podľa dnes platného zákona, a tými dôchodkami, starobnými dôchodkami iných dôchodcov, sa ani po prijatí tejto novely nevyrieši. Ale pravdepodobne sa s týmto neurobí nič. Ani po voľbách na to už nebude politická vôľa, myslím si, keď teraz nebola. Čím neskôr, si myslím, tej politickej vôle bude aj politickej sily bude stále menej. Čiže zásadnú tému nebudem otvárať pri svojich pozmeňujúcich návrhoch, nakoniec, v tej novele je veľa zmien priaznivých a pozitívnych, ktoré sa budú dotýkať skupín vdovcov, vdov, sirôt, rentierov alebo tých, ktorí renty poberajú, invalidných dôchodcov aj časti starobných dôchodcov. Ja by som chcel otvoriť menej zásadnú tému, ale môj návrh  považujem za užitočný, potrebný a spravodlivý, v kontexte už aj schválených zmien alebo zmeny v dôchodkovom systéme predkladám dva pozmeňujúce návrhy. Ten môj prvý návrh sa týka chudobných vdov, tých žien, ktoré ovdoveli a ešte nepoberali starobný dôchodok, a pritom vychovali viacero detí. Ten môj návrh je istým návratom do obdobia pred 1. január 2004, pretože starý systém na vdovy pamätal viac. Podmienky nároku na vdovský dôchodok podľa starého zákona, vtedy ešte zákona č. 100/1988 Zb., potom ako jeden rok od smrti manžela poberala vdova dôchodok, boli na pokračovanie v tomto nároku, ak bola invalidná, ak sa starala o nezaopatrené deti, ak vychovala aspoň tri deti, ak dovŕšila vek 45 rokov a vychovala dve deti alebo ak dovŕšila vek 50 rokov. Po novom sme tie podmienky upravili pre vdovy tak, že potom roku nárok na poberanie vdovského dôchodku trvá, ak vdova sa stará o nezaopatrené dieťa, ak je invalidná z dôvodu poklesu schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť o viac ako 70 % alebo ak dovŕšila dôchodkový vek. To znamená, ten vzťah k vychovaným deťom alebo k veku z nových podmienok vypadol. Ja rozumiem tej zmene, aj by som to považoval za správne, ak by sme ale pri prechode na nový systém neponechali priebežný systém, ten 1. pilier, v ktorom sa ďalej pokračuje v medzigeneračnej solidarite a kde ten systém funguje vlastne na tom, že ktosi stále sa solidarizuje s terajšími dôchodcami, s tými, ktorí do toho systému prispievali kedysi a už teraz sú naň odkázaní a už si nemôžu vylepšiť svoju situáciu sporením si napr. v 2. pilieri. A tak napr. sa dnes žena môže dostať do situácie, že v päťdesiatke ovdovie a po jednom roku poberania vdovského dôchodku nemusí mať už do konca života nárok na vdovský dôchodok. A pritom tá žena mohla vychovať 4 deti, jej manžel mohol veľmi dlho prispievať do dôchodkového systému. Ale na druhej strane môže byť iná žena, ktorá je dnes už v dôchodkovom veku, resp. poberá starobný dôchodok, ona ovdovie a ona bude dostávať a dostáva vdovský dôchodok napriek tomu, že napr. nevychovala žiadne dieťa, resp. nemala žiadne dieťa. Samozrejme, ja nebudem teraz posudzovať tie situácie, prečo niekto nemal deti alebo prečo niekto mal deti, ale vo vzťahu k 1. pilieru, k tomu priebežnému pilieru chcem povedať, že deti tej prvej vdovy, ktorá vdovský dôchodok nedostáva, tak prispievajú na vdovský dôchodok tej vdovy, ktorá deti nemala, a dostáva dôchodok z 1. piliera. No to považujem za solidaritu naruby. A preto ja navrhujem, aby sme sa aspoň sčasti vrátili k tomu starému systému vo vzťahu k vdovám. Nenavrhujem tie hranice veku, tak ako boli v starom systéme, ale posúvam tú hranicu. Keďže sme posunuli hranice odchodu do dôchodku vlastne už všetkým, tak aj ja v tom mojom návrhu posúvam túto hranicu o 7 rokov. A môj pozmeňujúci návrh potom bude vyzerať nasledovne, že v § 74 ods. 3 sa za písmeno b) vkladajú nové písmená c) a d), ktoré znejú: „c) vychovala aspoň 3 deti, d) dovŕšila vek 52 rokov a vychovala 2 deti“. Doterajšie písmeno c) sa označí ako písmeno e). Tento môj pozmeňujúci návrh odstraňuje diskrimináciu žien matiek, ktorým sa výrazne zhoršili podmienky nároku na vdovský dôchodok prijatím zákona č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení. Môj druhý pozmeňujúci návrh. Ak by ste podporili ten prvý, priznávam bez mučenia, že bude mať dopad na rozpočet Sociálnej poisťovne, teda aj na verejné financie, ale ten dopad nebude taký veľký ako dopad z iných opatrení, ktoré sa v tom návrhu vládno-poslaneckom navrhujú. A ja navrhujem aj istú úsporu vo výdavkoch Sociálnej poisťovne. A to súvisí s mojím druhým návrhom, keď navrhujem, aby sme dôchodky nevalorizovali všetkým dôchodcom, aby sme ich valorizovali iba po hranicu 17 200 korún. Keďže problém veľkých rozdielov sa dá eliminovať sčasti, napr. tým, že sa tie nožnice nebudú ďalej roztvárať, že nebudeme valorizovať tým, ktorí majú tie dôchodky oveľa, oveľa vyššie ako tá ostatná väčšina, tak navrhujem, aby sme pre tento rok v tomto roku dôchodky valorizovali iba po výšku priemerného platu v národnom hospodárstve. Ak niekto argumentuje, a to som prekvapený, z ministerstva práce, sociálnych vecí tým argumentom, že by sme takto spôsobili pokles reálnej hodnoty dôchodkov v časti dôchodcov o infláciu, tak to považujem za malicherné a smiešne. My sme tejto skupine, ktorá má tie vysoké a vyššie dôchodky, pred dvomi rokmi dôchodky zvýšili o 100 % a viac percent oproti úrovni dôchodkov, na ktorú by mali nárok v tom starom systéme. Čiže 3 – 4 % z miery inflácie ja nepovažujem za tak veľký problém, aby sme to považovali za neprekonateľný problém. Úspory, ktoré z tohto prijatia z druhého návrhu sú možno 15 mil. korún, môžu byť kompenzáciou zvýšených výdavkov práve z prijatia môjho prvého pozmeňujúceho návrhu. Ďakujem za vašu trpezlivosť aj podporu mojich návrhov.