P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-01-15):
Teraz prosím pána poslanca Drgonca, predsedu ústavnoprávneho výboru, aby ako poverený spravodajca výboru informoval Národnú radu o stanovisku výboru k návrhu skupiny poslancov na vyhlásenie referenda o vstupe do Severoatlantickej aliancie. Pán poslanec a predseda výboru, máte slovo. J. Drgonec, poslanec: Ďakujem pekne. Dámy a páni, dovoľte, aby som vás oboznámil so spoločnou správou výborov Národnej rady Slovenskej republiky o prerokovaní návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO (tlač 120) vo výboroch Národnej rady Slovenskej republiky. Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky ako gestorský výbor k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO, ďalej budem hovoriť v skratke „gestorský výbor“, podáva Národnej rade Slovenskej republiky v súlade so zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov spoločnú správu výborov Národnej rady Slovenskej republiky takto: 1. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky svojím rozhodnutím č. 93 z 13. decembra 2002 pridelil návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO na prerokovanie: Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady Slovenskej republiky, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť a napokon Zahraničnému výboru Národnej rady Slovenskej republiky. Všetky tri výbory prerokovali predmetný návrh v lehote určenej uznesením Národnej rady Slovenskej republiky. 2. Poslanci Národnej rady Slovenskej republiky, ktorí nie sú členmi výborov, ktorým bol návrh pridelený, neoznámili v určenej lehote gestorskému výboru žiadne stanovisko k predmetnému návrhu. Vláda Slovenskej republiky uznesením č. 19 z 8. januára 2003 prijala k návrhu nesúhlasné stanovisko. 3. O návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO výbory rokovali nasledovne: Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky uznesením č. 63 zo 14. januára 2003 konštatoval, že po prvé Ústava Slovenskej republiky v čl. 93 ods. 1 vytvára základ pre obligatórne referendum, ak Národná rada schváli ústavný zákon o vstupe do štátneho zväzku s inými štátmi alebo o vystúpení z takéhoto zväzku, referendum, potvrdzuje cez schválenie ústavného zákona, sa musí konať. Ustanovenie čl. 93 ods. 2 ústavy je základom pre fakultatívne referendum. O akejkoľvek inej dôležitej otázke verejného záujmu sa referendum môže konať, ak sa splní jedna z podmienok v čl. 95 ods. 1 ústavy. Ustanovením čl. 93 ods. 3 sa určuje ústavné obmedzenie pre uplatnenie čl. 93 ods. 2. Základné práva a slobody, dane, odvody a štátny rozpočet predstavujú tie dôležité otázky verejného záujmu, ktoré nie sú predmetom obligatórneho referenda ani nesmú byť predmetom fakultatívneho referenda. Naopak, všetky ostatné otázky, ktoré nie sú predmetom taxatívneho výpočtu čl. 93 ods. 3, môžu byť predmetom fakultatívneho referenda, ak majú povahu dôležitého verejného záujmu. Čl. 96 ústavy zakladá právne účinky v príčinnej súvislosti s čl. 93. Národná rada Slovenskej republiky bez pochybností má povinnosť schváliť uznesenie o vyhlásení referenda, ak jej od poslancov alebo vlády Slovenskej republiky dôjde návrh na vyhlásenie referenda o otázke ustanovenej v čl. 93 ods. 1. Ústavné postavenie Národnej rady Slovenskej republiky môže byť predmetom sporu v prípade návrhu na vyhlásenie fakultatívneho referenda. Potenciálny spor, či ide o povinnosť Národnej rady schváliť uznesenie o vyhlásení referenda na návrh poslancov alebo vlády Slovenskej republiky alebo či ide o oprávnenie rozhodnúť, možno vyriešiť výkladom, ktorý prihliadne na čl. 95 ústavy. Referendum vždy vyhlasuje prezident Slovenskej republiky. Národná rada Slovenskej republiky má podľa čl. 96 ods. 1 ústavy určenú povinnosť návrhom sa zaoberať, ale nie je povinná schváliť uznesenie o vyhlásení referenda na návrh skupiny poslancov. Zhodné ústavné postavenie má Národná rada aj vtedy, keď návrh na vyhlásenie referenda predloží vláda Slovenskej republiky. Po druhé. Návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO je v súlade s čl. 93 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky. Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky odporúča Národnej rade Slovenskej republiky o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO rokovať a predložený návrh neschváliť. Zahraničný výbor Národnej rady Slovenskej republiky uznesením č. 13 z 9. januára 2003 neodporúča Národnej rade Slovenskej republiky vysloviť súhlas s vyhlásením referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO. Napokon, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť neprijal platné uznesenie, nakoľko návrh uznesenia neschváliť návrh skupiny poslancov nezískal podporu potrebnej nadpolovičnej väčšiny prítomných poslancov podľa § 52 ods. 4 zákona o rokovacom poriadku v spojení s čl. 84 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky. Z celkového počtu 13 členov výboru bolo prítomných 10, z toho hlasovalo 5 za, 4 proti a 1 sa zdržal hlasovania. Gestorský výbor na základe stanovísk výborov k návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO vyjadrených v uzneseniach uvedených pod bodom III tejto správy a v stanoviskách poslancov gestorského výboru vyjadrených v rozprave k tomuto návrhu v súlade so zákonom Národnej rady č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov odporúča Národnej rade Slovenskej republiky o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia  Národnej rady Slovenskej republiky o vyhlásení referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO rokovať a predložený návrh neschváliť. Spoločná správa výborov Národnej rady Slovenskej republiky o prerokovaní návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na prijatie uznesenia Národnej rady bola schválená uznesením Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky č. 66 zo 14. januára 2003. Toľkoto spoločná správa výborov Národnej rady. Otvorte, prosím, rozpravu k bodu. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Otváram rozpravu k tomuto bodu programu. Najskôr vystúpia poslanci, ktorí sa prihlásili za poslanecké kluby písomne, ako prvý za poslanecký klub Komunistickej strany Slovenska pán poslanec Jozef Ševc, po ňom  za poslanecký klub ANO pán Jozef Banáš. Pán poslanec Ševc, máte slovo, nech sa páči. J. Ševc, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážená Národná rada Slovenskej republiky, úvodom chcem vyjadriť uspokojenie i vďaku za zaradenie nášho návrhu na prerokovanie otázky o konaní referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO ako samostatného bodu programu. Dúfame, že zaradenie tejto naliehavej a mimoriadne dôležitej otázky ako samostatného bodu rokovania pléna  Národnej rady Slovenskej republiky bolo motivované nielen potrebou vyhovieť reglementu a kalkuláciou založenou na väčšine hlasov, ale predovšetkým a nadovšetko uvedomením si potreby s plnou vážnosťou posúdiť túto výsostne dôležitú otázku tak z hľadiska súčasných domácich i medzinárodných aspektov, ako aj z hľadiska možných ďalekosiahlych historických dôsledkov. Keďže v rámci tohto bodu programu Národná rada Slovenskej republiky má za úlohu posúdiť predmetný návrh a rozhodnúť o konaní referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO, obmedzím sa výlučne na túto otázku. Nebudem hovoriť o meritórnych aspektoch členstva Slovenskej republiky v Severoatlantickej aliancii, sústredím sa na dôvody, pre ktoré sme presvedčení, že konanie referenda o tejto otázke je nielen opodstatnené, ale aj nevyhnutné. Predstavitelia koalície a podaktorí predstavitelia opozičných strán v Národnej rade Slovenskej republiky odmietajú konanie referenda a súčasne zdôrazňujú potrebu prehlbovania demokratickej štátnosti na Slovensku. Svoje negatívne stanovisko opierajú o tvrdenie, že referendum nie je potrebné, pretože o vstupe Slovenskej republiky do NATO už rozhodli občania v septembrových voľbách v roku 2002. Vraj rozhodli tým, že hlasovali za ich volebné programy, ktoré obsahovali aj ich zámer usilovať sa o vstup Slovenskej republiky do NATO. Nechcem antagonizovať naše rokovanie, ale hľadať spoločné prijateľné východisko. Preto sa obmedzím v tomto kontexte na nasledujúce. Volebné programy kandidujúcich strán v septembrových voľbách 2002 zahrnovali široké spektrum akútnych problémov občanov, štátu a spoločnosti ako celku. Povedať s určitosťou, ktorý z programových bodov bol tým rozhodujúcim, pre ktorý občan hlasoval pre daný politický subjekt, je podľa nás nemožné. Možnože práve sľuby, pre ktoré sa občan rozhodol hlasovať za konkrétny politický subjekt, boli účelové a nebudú nikdy splnené. Tvrdiť, že občania voliči hlasovali v septembrových voľbách do Národnej rady za strany, pretože mali v programe vstup do NATO, je odvážne a v určitom zmysle aj zavádzajúce. Okrem toho všetci vieme, koľko z celkového počtu občanov voličov hlasovalo za strany súčasnej vládnej koalície. Vstup Slovenskej republiky do NATO patrí k takým významným historickým rozhodnutiam, keď jedno jediné „áno“ môže rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť nielen život terajších generácií, ale aj mnohých generácií, ktoré prídu po nás. Neváham dokonca povedať, že môže ovplyvniť aj svojbytnosť tejto krajiny, slovenského národa a ľudu tejto krajiny. Vyslovený názor zdieľajú aj mnohí významní činitelia slovenského politického, kultúrneho a spoločenského života, ktorí sa rozhodli iniciovať referendum občianskou cestou. Sú presvedčení, že rozhodnutie o vstupe do NATO je ešte dôležitejšie ako vstup do Európskej únie. Plne s nimi súhlasíme, tak ako aj mnohí iní občania. Preto vyhlásenia predstaviteľov niektorých parlamentných strán, že o vstupe Slovenskej republiky do NATO nie je potrebné hlasovať, pretože ide iba o prístup k medzinárodnej zmluve, ktorý sa nedotýka suverenity štátu, je krajne nezodpovedné a zavádzajúce. Považujeme za nevyhnutné zdôrazniť, že rozhodnutie o konaní referenda o vstupe Slovenskej republiky do NATO nepovažuje KSS za rozhodnutie o merite veci. O merite veci v takom prípade rozhodnú tí najkompetentnejší a tí, ktorým to jedine prislúcha, teda občania. Ak nastoľujeme túto otázku tak nástojčivo, robíme to preto, aby sme všetci pred svojím svedomím a pred celým svetom demonštrovali, že sme demokratický štát, že nielen slovami, ale predovšetkým skutkami upevňujeme a rozvíjame demokraciu, všetky formy aj priamu formu, ktorá umožňuje občanovi, aby sa sám a priamo vyjadril k závažným otázkam života krajiny a spoločnosti. Prekvapuje nás, keď cítime akúsi obavu z podtextu negatívneho stanoviska parlamentných strán ku konaniu referenda. Prečo sa koalícia a tie opozičné strany, ktoré ju v tejto otázke podporujú, obávajú o výsledok referenda? Veď už viac ako 3 roky všetky prieskumy verejnej mienky a vládni predstavitelia nás ubezpečujú, že už nad 70 % respondentov podporuje vstup Slovenska do NATO. Okrem toho na propagačnú kampaň prvá vláda Mikuláša Dzurindu vynaložila viac ako 100 mil. Sk. Veď referendum môže byť nielen verifikátorom stanoviska občanov Slovenskej republiky na vstup do NATO, ale aj ukazovateľom ako efektívne boli využité tieto prostriedky. Mali by ste otvorene povedať, z čoho máte obavy. Ak všetky parlamentné subjekty, ktoré sú za vstup do NATO, podporili občania vo voľbách hlavne preto, že ste mali vo svojich programoch vstup do NATO, čoho sa potom obávať? Opätovne chcem prehlásiť, že poslanci KSS v Národnej rade Slovenskej republiky budú rešpektovať vôľu slovenských občanov tak, ako ju vyjadria v referende. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v súvislosti s 10. výročím vzniku samostatnej Slovenskej republiky sa opäť dostala do popredia otázka konania, resp. nekonania referenda o výstupe Slovenskej republiky zo zväzku česko-slovenského štátu. Zrejme už nikdy nikto s definitívnou platnosťou nebude môcť povedať, či to bolo v súlade s vôľou väčšiny občanov alebo proti ich vôli. Proponenti vzniku samostatnej Slovenskej republiky argumentujú, že bola možnosť konania referenda, ale nebola využitá. Sme presvedčení, že by sme nemali pridávať ďalší iritant do našej novodobej histórie, ktorý by v budúcnosti ďalej prehlboval rozpoltenosť našej spoločnosti. Konaním referenda o vstupe do NATO by sme tomu predišli. Kladiem otázku, prečo by niekto mal brať na seba takúto mimoriadnu historickú zodpovednosť, keď je možnosť opýtať sa občanov, že čo je v súlade s ich záujmami. Veď táto republika nepatrí iba nám poslancom ani žiadnej politickej strane. My sme dokonca pevne presvedčení, že parlamentu neprislúcha ani rozhodovanie o vstupe Slovenskej republiky do NATO, to patrí všetkým občanom. Preto by všetci občania mali o tejto otázke rozhodnúť. A nakoniec. Aj predstaviteľ NATO verejne, a nie dvojzmyselne prehlásil, že rozhodnutie o konaní, resp. nekonaní referenda o vstupe Slovenska do NATO je len a len vecou samotného Slovenska. Ako viete, Slovinsko je zrejme nie menej demokratické ako Slovensko a vypísalo jedno spoločné referendum o vstupe do Európskej únie a NATO na 9. februára tohto roku. Teda nemajú obavu z ničoho nepredvídaného. Myslím si, že ani u nás by tak neprišlo k niečomu nepredvídanému, iba by to ukázalo vôľu občana. Dajme mu takúto možnosť. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Mikloško a pán poslanec Galbavý chcú reagovať faktickou poznámkou. A zároveň uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. No ešte pán poslanec Zubo sa hlási a uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Mikloško.