Kiššová, Jana, poslankyňa NR SR (2014-10-30):
Ďakujem pekne za slovo. Ďakujem pekne aj za ústretovosť pána predkladateľa. Vážené dámy, vážení páni, návrh zákona, ktorým sa má zakázať nedeľný predaj, sa v tomto pléne prerokováva už niekoľkýkrát. V júli k nemu bola dosť rozsiahla diskusia, do ktorej som sa aj ja zapojila a povedala som k tejto téme všetko, čo som považovala za podstatné. Dovoľte mi preto teraz už len veľmi stručne a v krátkosti zhrnúť dôvody, pre ktoré ja, ani náš klub tento zákon nepodporia. Tento návrh zákona by negatívnym spôsobom zasiahol podnikateľské prostredie, viedol by k nenávratnému zrušeniu mnohých pracovných miest, bol by to neadekvátny zásah do slobody jednotlivca a v neposlednom rade bolo by to opatrenie, ktoré pripraví štátnu kasu o nie malé príjmy. Čo sa týka podnikateľského prostredia, negatívny dopad je zjavný na prvý pohľad. Ak maloobchodným predajniam zakážeme jeden zo siedmich dní z týždňa predaj, tak ich jednoducho v ich podnikaní obmedzíme. Mnohé fixné náklady pritom, napríklad náklady na prenájom priestorov, časť energií a mnohé ďalšie fixné náklady pritom ostanú nezmenené. Znemožní sa im akurát v tento deň podnikať. Ďalšia vec, úlohou štátu, ani našou úlohou, nie je rozhodovať o tom, aké otváracie hodiny v maloobchode budú. Našou úlohou je vo vzťahu k podnikateľom vytvárať také podmienky na podnikanie, aby ľudia podnikať mohli a nie na každom kroku dávať nejaké zákazy, príkazy a limity. Už v predchádzajúcom vystúpení som predložila zhrnutie analýzy, v ktorej som vyčíslila, koľko približne ľudí by ostalo bez práce. Doteraz tieto čísla nikto nespochybnil nejakou inou analýzou, či už kvalitnejšou alebo akoukoľvek, jednoducho žiadnou analýzou ich nespochybnil a ja si preto dovolím tieto čísla opäť spomenúť. Veľmi stručne. Vychádzala som zo štatistík z roku 2013, kedy v maloobchode pracovalo vyše 153 600 ľudí. Vychádzala som ďalej z toho, že približne 26 % z týchto obchodov je v nedeľu už dnes zatvorených. Zohľadnila som aj fakt, že v roku 2013 sme mali 3 % sviatkov. Bolo to presne trinásť dní. A počítala som, samozrejme, len s tými zamestnancami, ktorí pracujú v nedeľu a vo sviatky. Vychádzala som aj z predpokladu, že predaj v maloobchode nie je lineárny, to znamená, že v nedeľu väčšina otvorených obchodov pracuje v kratšej pracovnej dobe. Tu som uvažovala s indexom 0,75. Počítala som aj s predpokladom, že ak by sa zatvorili obchody v nedeľu a vo sviatky, časť nákupov by sa presunula do iných pracovných dní a teda tieto by museli obchodníci personálne posilniť. Čiže nejaká časť ľudí, ktorí pracujú v nedeľu, by sa ich kapacita presunula na zvýšenie kapacity v iných pracovných dňoch. Počítala som veľmi veľkoryso s polovicou pracovníkov, ktorí by sa presunuli na iné dni. Toto je naozaj veľmi veľkorysý odhad. Pri takomto konzervatívnom prepočte ešte stále hovoríme o 7 300 pracovných miestach. A tieto pracovné miesta by boli nenávratne zrušené preto, lebo návrh zákona nepredpokladá vytvorenie žiadnych ďalších nových pracovných miest. Ak je z toho počtu, z toho počtu 7 300 len 40 % dohodárov, tak okrem toho, že títo prídu o možnosť privyrobiť si ako dohodári, tak o zamestnanie príde približne 4 400 ľudí. A to som abstrahovala od toho, že časť nákupov by sa ešte pretavila aj do nákupnej turistiky, ako to tu už bolo spomenuté, do okolitých krajín a to nie je len Rakúsko, naša susedná krajina. Sú to Čechy, je to Maďarsko a je to Poľsko. Od tohto som abstrahovala. Rovnako som abstrahovala aj to, že aj iní ľudia, nielen ľudia zamestnaní priamo v maloobchode, by prišli o prácu, alebo prišli o prácu aj nejaké sprievodné pracovné pozície, napríklad upratovačky, strážnici a podobne. Tento ekonomický dopad v podobe straty pracovných miest nie je ale jediným negatívnym ekonomických dopadom. Ďalším ekonomickým dopadom by bola strata príjmu v štátnej kase. Keďže tento návrh zákona nerieši vytvorenie žiadnych nových pracovných miest, rieši len ich redukovanie, je takmer isté, že títo ľudia ostanú na úradoch práce a štát im bude musieť vyplácať dávky v nezamestnanosti. Štát by ale prišiel aj o ďalšie peniaze, a to o odvody a dane z príjmu od tých ľudí, ktorí by dôsledkom tejto zmeny o tú prácu prišli. Ďalšie dopady sú napríklad pokles tržieb. Štát by stratil na DPH, štát by stratil na dani z príjmu právnických osôb. A to je presne to, čo hovoril aj Igor Matovič. Existujú tzv. impulzívne nákupy. On hovoril o spontánnych. Je to zrejme to isté. Tieto tvoria približne 20 % všetkých nákupov. A nie je to, tie impulzívne nákupy vôbec nepovažujem za niečo negatívne. Nie je to o tom, že ľudia, keď niečo nepotrebujú, nemajú si to kúpiť. Títo ľudia, ktorí keď niečo nepotrebujú a kúpia si to, zrejme na to majú peniaze a tým, že si niečo kúpia, tak zvýšia spotrebu a možno dajú prácu niekomu, kto ten produkt vyrobil, alebo službu poskytol. Ak to teda zhrniem, pri takejto zmene by nás čakala strata trvalých pracovných miest, možnosti pre dohodárov privyrobiť si a zvýšiť si životnú úroveň. Zaťažilo by to štátny rozpočet vyplácaním podpory v nezamestnanosti, dosiahli by sme výpadok z príjmu zo štátneho rozpočtu na odvodoch a na daniach z príjmov fyzických osôb a docielili by sme výpadok z príjmu štátneho rozpočtu na DPH a výpadok z príjmov z daní právnických osôb. Treba si uvedomiť ešte jednu dôležitú vec. Zákazom nedeľného predaja a sviatočného predaja nepostihneme bohatých. Postihneme práve tých, ktorí na túto prácu, postihneme práve tých, ktorí sú na túto prácu odkázaní, sú od nej závislí a aj prácu v nedeľu potrebujú a vyhľadávajú ju. Ďalším dôvodom, prečo tento zákon nepodporím a spomínala som to už aj v minulosti, je neadekvátny zásah do slobody jednotlivca. Ďalej, a to je možno veľmi dôležité, je to selektívny prístup a obmedzenie práve podnikateľov v maloobchode, v jednom jedinom sektore, len v maloobchode. Predkladateľom neprekážajú pracovníci čerpacích staníc, neprekážajú im pracujúci ako biletárky v kinách, divadlách, aj v zoologickej záhrade. Neprekážajú im matky, ktoré v nedeľu pracujú ako čašníčky v reštauráciách, baroch a podobne. Dámy a páni, zopakujem ešte jednu myšlienku, ktorú mám v hlave vždy, keď toto plénum ide či už ľuďom alebo podnikateľom niečo zakázať, prikázať alebo ich v niečom limitovať a je to myšlienka na to, čo je vlastne úlohou štátu. Čo je našou úlohou? Štát má spravovať verejné financie. Za tieto verejné financie má zabezpečovať verejné statky. Ale štát nemá rozhodovať o tom, koho máme považovať za svoju rodinu, koho bude štát ako rodinu chrániť, ktorá matka má byť v nedeľu so svojou rodinou doma a ktorá byť v nedeľu doma nemusí, ako máme tráviť svoj voľný čas a ako majú vyzerať otváracie hodiny v obchodoch. Toto naozaj nie je našou úlohou. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.