B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-05-11):
M. Maxon, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážený pán minister Kukan, vážení členovia vlády, dovoľte mi možno úvodom niekoľko osobných zamyslení týkajúcich sa procedúry. Pán minister zahraničných vecí, v žiadnom prípade nechcem spochybniť váš profesionálny aj osobný fundament ako predpoklad predkladať tento návrh Ústavnej zmluvy, ale osobne si myslím, že tento návrh Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu mal predkladať predseda vlády Slovenskej republiky. Rovnako mi dovoľte vysloviť pomerne veľkú mieru kritiky v tom smere, čo sme spravili alebo, jasnejšie povedané, čo sme nespravili, aby občania získali podstatne viac informácií o filozofii ústavného európskeho dokumentu, ako i o samotnom obsahu. Skoro humorne vyznieva iniciatíva, že v čase, keď Národná rada Slovenskej republiky prerokúva ratifikáciu tejto Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu, sa sporadicky na niektorých miestach Slovenska objavujú letáčiky. Nejdem sa vyjadrovať k obsahu týchto letáčikov, ale, dámy a páni, keď Národná rada Slovenskej republiky zobrala na seba zodpovednosť, že ratifikácia neprebehne prostredníctvom referenda, ale v Národnej rade Slovenskej republiky, mali sme všetko spraviť pre to, aby sme o základných veciach Ústavnej zmluvy občanov Slovenskej republiky informovali a na základe relevantných prieskumov potom dostali imperatív od občanov aspoň prostredníctvom týchto prieskumov, ako sa máme zachovať. Dnes teda berieme tú zodpovednosť v plnom rozsahu na seba a, samozrejme, existujú rozdielne názory, či na to máme právo, alebo právo nemáme. Dámy a páni, možno stačí taká drobnosť alebo stačila taká drobnosť – zdôrazniť a upozorniť občanov Slovenskej republiky, že návrh Ústavnej zmluvy alebo návrh Zmluvy zakladajúci Ústavu pre Európu dáva občanom Slovenskej republiky také skromné, ale v mnohých ohľadoch významné právo. Je to právo v slovenčine obrátiť sa na akúkoľvek európsku inštitúciu a toto právo má každý občan Slovenskej republiky a rovnako európske inštitúcie majú povinnosť odpovedať v jazyku členskej krajiny Európskej únie. Dámy a páni, dovoľte mi možno ešte takú tvrdú konštatáciu vo väzbe na to, čo prezentoval vo svojom vystúpení predseda Národnej rady Slovenskej republiky pán Pavol Hrušovský. Vypočujúc si jeho názory, musím konštatovať, že v prípade, že Národná rada Slovenskej republiky ratifikuje návrh Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu, malo by byť povinnosťou predsedu Národnej rady Slovenskej republiky, aby zo svojej funkcie odstúpil. Dámy a páni, samotný obsah Ústavnej zmluvy, samotné ambície z toho smerujúce pre Slovensko zakladajú pre ústavných predstaviteľov Slovenskej republiky množstvo povinností. Množstvo povinností presadzovať záujmy Slovenskej republiky, opierajúc sa o Ústavnú zmluvu. Ak ústavný činiteľ predseda Národnej rady Slovenskej republiky nieže sa nestotožní, ale má zásadné výhrady voči tomuto dokumentu, na základe ktorého má presadzovať záujmy občanov Slovenskej republiky v Európskej únii, je jeho povinnosťou, aby z takejto ústavnej funkcie odstúpil. Dámy a páni, Ústava pre Európu je dokumentom pre Slovensko, chcel by som však zdôrazniť, a ja to tak vnímam, že predovšetkým je dokumentom pre občanov Slovenskej republiky. Pre občanov Slovenskej republiky garantujúc nám dôstojnosť, slobodu, rovnosť, solidaritu, občianske práva a spravodlivosť. Dámy a páni, vymedzenie vzťahov medzi Úniou a členskými štátmi, takto vymedzené postavenie Slovenska ako jedného členského štátu garantuje našej krajine národnú identitu. Tak ako povedal môj predrečník pán poslanec Mikuš, je len na nás a na Slovensku, ako túto možnosť využijeme. Ústava rešpektuje základné štátne funkcie vrátane tých, ktorými zabezpečujú územnú celistvosť Slovenska, presadzovanie poriadku s dôrazom na zaistenie vnútroštátnej bezpečnosti. Dámy a páni, duch ústavy vychádza zo zásady lojálnej spolupráce. Únia a členské štáty si vzájomne pomáhajú pri vykonávaní úloh, ktoré vyplývajú z ústavy, plne sa vzájomne rešpektujúc. Musím v tejto chvíli konštatovať, že je pre mňa dosť nepríjemným poznaním, že ten pozitívny duch ústavy, že si členské štáty Európskej únie budú navzájom pomáhať za predpokladu, že sa budú vzájomne rešpektovať, vyvoláva u niektorých našich kolegov veľmi vážne pochybnosti, odvolávajúc sa na reminiscencie federálneho zriadenia. Chcel by som teda z môjho pohľadu skonštatovať, že nie sú to teda prirovnania namieste, pretože ten predchádzajúci systém nebol založený na demokratických princípoch a ten duch vzájomnej spolupráce z toho pohľadu nebol ani uskutočniteľný. Dámy a páni, dnes Slovensko skôr pomoc od Únie potrebuje a či sa nám to páči, alebo nie, musíme konštatovať, že táto pomoc aj reálne prichádza. A v tomto kontexte si myslím, že je obrovským omylom žiť v predstave, alebo dokonca v presvedčení ako napríklad kresťanskí demokrati, že to naštrbuje naše predstavy a parametre národnej identity či suverenity. Dámy a páni, opak je pravdou. Lojálna spolupráca smerujúca v Únii k stabilizácii hospodárstva je šanca byť nielen dostatočne národný, ale i primerane suverénny. Za osobitne významné a vecne správne považujem definovanie práv a slobôd ustanovené v Charte základných práv. Dôstojnosť, sloboda, solidarita, občianske práva, spravodlivosť v texte ústavy vychádzajú z univerzálnych hodnôt ľudskej dôstojnosti. Vnímajúc však súčasnú slovenskú realitu, vyjadrujem v tejto chvíli pomerne vysokú mieru pesimizmu v naplnení všetkých ustanovení Ústavnej zmluvy pre Európu. Dámy a páni, ratifikáciou Ústavnej zmluvy s ňou vyslovujeme súhlas. Naším rozhodnutím však preberáme veľkú mieru zodpovednosti k naplneniu znenia ústavy. Rovnako si kladiem otázku: Sme pripravení plniť ústavné záväzky v oblasti zamestnanosti? Sme pripravení plniť ústavné záväzky v oblasti sociálnej politiky? I tu musíme všetci spraviť veľmi veľa, aby sme text nahradili obsahom. Dámy a páni, dovoľte mi naozaj letný pohľad k druhej časti Charta základných práv a slobôd. Sú obsiahnuté v druhej hlave pod názvom Slobody v článku II-10. V tomto článku sa uvádza: „Uznáva sa právo na výhradu svedomia v súlade s vnútroštátnymi zákonmi, ktorými sa riadi výkon tohto práva.“ Myslím si, že korektné ustanovenie vytvárajúce predpoklad pre národnú legislatívu v kompetencii národného parlamentu. Takže priestor, dámy a páni, slobodne rozhodnúť. Prečo to spomínam? Hovorím to predovšetkým preto, že Slovensku hrozia dve zmluvy o výhrade svedomia. Jedna vyplývajúca z euroústavy, druhá vyplývajúca z pripravovanej Zmluvy o výhrade svedomia s Vatikánom a ďalšími registrovanými cirkvami. Ak sa bude na Slovensku uplatňovať euroústava v oblasti výhrady svedomia, sme slobodní v ďalšej legislatíve upravujúcej túto oblasť. Ak sa rozhodneme ratifikovať Zmluvu o výhrade svedomia s Vatikánom a ďalšími registrovanými cirkvami, zaväzujeme sa obsah zmluvy implementovať do legislatívy, pretože sa stane súčasťou nášho právneho poriadku. Dámy a páni, tu slobodne, dobrovoľne preberáme na seba záväzok a povinnosť, že princíp výhrady svedomia budeme upravovať našou legislatívou v kompetencii národného parlamentu. Takže správame sa ako slobodní a suverénni. Pri druhej alternatíve, rešpektujúc prípadnú zmluvu s Vatikánom, nie sme ani suverénni, ani slobodní. Takže, vážení kresťanskí demokrati, ak rozprávate, že postupujeme mnohé kompetencie centralizovanej Európskej únii, tak nemáte pravdu. V tomto konkrétnom prípade sa zbavujeme slobody a suverenity na základe vašich, dovolím si naozaj použiť silné slovo, straníckych ambícií. Už som teda povedal, že ak sa rozhodneme ratifikovať Zmluvu o výhrade svedomia s Vatikánom a ďalšími registrovanými cirkvami, zaväzujeme sa ju implementovať do právneho poriadku. Dámy a páni, i pri tejto príležitosti alebo práve pri tejto príležitosti vyzývam zodpovedných k právnej analýze Zmluvy o výhrade svedomia s Vatikánom a ostatnými registrovanými cirkvami, ktorá sa pripravuje, pričom očakávam, že z tejto analýzy vyplynie, či je zlučiteľná s našimi záväzkami ako členského štátu Európskej únie. Vážené dámy a páni, nechcem v žiadnom prípade a akýmkoľvek spôsobom narušiť dôstojnosť priebehu rokovania, aj keď si myslím, že aj poslanecké kluby, aj my všetci osobne sme mohli predsa len spraviť trošku viac pre to, aby priebeh diskusie o ratifikácii návrhu Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu prebiehal predsa len trošku v kultivovanejších podmienkach, aby sme vyhnali z týchto lavíc ten princíp všednosti a aby tí, ktorí tu v sále sú, sa venovali predovšetkým diskusii na túto tému. Predsa len mi dovoľte skonštatovať, nebolo to pre mňa jednoduché a nebolo to ľahké počúvať konštatovania niektorých mojich predrečníkov a mám na mysli teraz predovšetkým predsedu Národnej rady Slovenskej republiky a predsedu poslaneckého klubu kresťanských demokratov. Ja rešpektujem, že máte na to právo. Rovnako musíte rešpektovať, že ja mám právo potom vyjadriť svoju nedôveru predsedovi Národnej rady Slovenskej republiky. Ale súčasne musím skonštatovať, že niektoré vyjadrenia spôsobovali isté mrazenie chrbta. Vážení páni z Kresťanskodemokratického hnutia, nakoniec aj dámy, prepáčte mi na záver takéto konštatovanie: Podľa toho, čo ste povedali, v roku 1415, keby ste boli v Kostnici a disponovali tou sumou informácií, ktoré máte dnes, Ján Hus by nemal šancu ani tak. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)