V. Palko, minister vnútra SR: (2004-05-27):
Vystúpenie pána poslanca Polku prezrádza, že ide o človeka, ktorý pôsobí dlhé roky v tejto bezpečnostnej oblasti a vie, o čom tá práca je a v čom sú tie problémy. Na druhej strane nie so všetkým sa dá súhlasiť a v niektorých veciach vidím úplne nesprávne pochopenie toho napríklad, čo sú to policajné štatistiky. Tu som viackrát pri iných príležitostiach upozorňoval, že so štatistikami je ten problém, že ich treba vedieť správne čítať, čo vlastne hovoria. My sme viackrát hovorili, pán poslanec, spolu o čiarkovom systéme, o tom, aký je to problém, ako to trošku zavádza a v tom sme vždycky súhlasili. Len teraz sa mi zdalo, že trošku ste sa pridŕžali tých starých čias. No napríklad, keď ste hovorili o percentuálnej objasnenosti trestnej činnosti. A myslím si, že hovoriť o percentuálnej objasnenosti, čo sa teda dlhé roky, desaťročia hovorilo, že je to v podstate nezmysel, a hneď k tomu dôjdem, že prečo. Čo je to vlastne objasnenosť? Objasnený trestný čin je ten, kde bol nájdený páchateľ a bolo mu vznesené obvinenie zo spáchania trestného činu. Takto sa to eviduje. Z tohto hľadiska chcem povedať jednu podstatnú vec, čo sa týka úspešnosti práce polície. V roku 2003 polícia objasnila asi 56,5-tisíc trestných činov, rok predtým o niekoľko stoviek ešte viacej. Toto boli dva roky, keď bola najvyššia objasnenosť trestných činov, absolútna objasnenosť trestných činov, teda absolútne množstvo vôbec v histórii Policajného zboru Slovenskej republiky. Tie roky predtým ten počet objasnených trestných činov spravidla nepresahoval 50-tisíc. Takže zhodou okolností tie dva roky sú tie roky, keď som ministrom vnútra, nehovorím, že je to len moja zásluha, je to aj zásluha mojich predchodcov, počas ktorých sa musel Policajný zbor dopracovať k takejto pracovitosti. A toto považujem za podstatné meradlo, koľko trestných činov bolo objasnených. Tá percentuálna objasnenosť, tú považujem za údaj, ktorý nič nehovorí. A práve z toho hľadiska, že sa vlastne skladá z dvoch údajov, koľko bolo objasnených a koľko napadlo. Koľko objasnených, to je jasné číslo. Ale nápad trestnej činnosti, to je ďalšia informácia, ktorá hovorí dosť málo. Pretože to nie sú všetky trestné činy, ktoré sa stali za daný rok v štáte. Koľko je všetkých trestných činov, to nikto nevie, pretože nie o všetkých sa polícia dozvie, nie všetky sú oznámené, povedzme si korupcia. Koľko je trestných činov korupcie a koľko je z nich evidovaných. Takisto keď povedzme polícia zlepší svoju činnosť, no tak paradoxne zaeviduje viacej trestných činov. Ako prípad uvediem povedzme práve domáce násilie. Do minulého roku v Slovenskej republike sa stíhalo do roka tak stovka takýchto trestných činov domáceho násilia. No v minulom roku 2003 to bolo, tuším, 700 alebo 800 prípadov, a to nie preto, lebo nastala epidémia domáceho násilia v Slovenskej republike, ale proste preto, že Policajný zbor sa zlepšil v tejto oblasti a išiel po tejto trestnej činnosti. Odhaľoval páchateľov, obviňoval a boli dávané návrhy na väzbu atď. Čiže zvýšil sa aj nápad, to neznamená, že sa polícia zhoršila, naopak, je to preto, že sa zlepšila. Samozrejme, sú iné oblasti trestnej činnosti, kde by nápad zvýšenie počtu evidovaných činov nasvedčoval, že práca polície sa zhoršila, povedzme lúpeže, že je málo policajtov v uliciach trebárs atď. Ale vo všeobecnosti, keď hovoríme o celom tom množstve trestných činov, tak nápad, ten globálny nápad nie je meradlom. A bolo nezmyselné, že v minulosti sa to takto bralo. Jediný výsledok bol v tom, že polícia nerada evidovala, nerada prijímala trestné oznámenia, nerada evidovala trestné činy, pretože bola za to negatívne hodnotená. Teda ten nápad, to je počet evidovaných trestných činov, nie všetkých trestných činov, len evidovaných. Ďalšia poznámka. Nie všetko, čo sa eviduje, sa potom ukáže, že je naozaj trestným činom. A ja vám ešte môžem dať ďalšiu informáciu, ktorá sa už nedostala do tejto správy o bezpečnostnej situácii, pretože to sa vyhodnocuje priebežne ešte v tom nasledujúcom roku, tak napríklad z tých 111-tisíc trestných činov, ktoré sú evidované, dodatočne 9-tisíc bolo nakoniec vyhodnotené, že nedošlo k spáchaniu trestného činu. Čiže v tom čísle 111-tisíc evidovaných trestných činov, čo máte v tých tabuľkách, v materiáli, pokojne môžete 9-tisíc odrátať a je to nakoniec 102. To znamená, že tá percentuálna objasnenosť je údaj, ktorý je veľmi málo, veľmi málo hovoriaci. A ináč správne ukázali na potrebu iných hodnotení, iných kritérií. A to vám s radosťou oznamujem, že čiarkový systém sme zrušili, zaviedli sme multikriteriálne hodnotenie. Napríklad jedným z kritérií je aj to, čo ste správne požadovali, pozrieť sa na to, aké je napríklad množstvo vrátených spisov prokurátorom naspäť na došetrenie. Aký je podiel takýchto prípadov na celkovom počte objasnených, teda vznesených obvinení. A podľa tohto sa tiež budú policajné, už teraz sa podľa toho policajné útvary, kraje a okresy hodnotia. Takže toľkoto k objasnenosti trestných činov. Opakujem, tieto posledné dva roky boli najúspešnejšie v histórii čo do počtu objasnenosti a som rád, že Policajný zbor vykazuje takúto prácu v tých podmienkach, ktoré sú naozaj neľahké. K personalistike. Bohužiaľ, stále žijeme v čase, keď fluktuácia v Policajnom zbore je väčšia, než by sa žiadalo. Ja by som považoval za normálne, ak by sa celý Policajný zbor obmenil tak za dvadsaťpäť-tridsať rokov, nie za dvadsať rokov, ako je to teraz. Stále sú tu ešte isté negatívne faktory, ktoré sú zase z iného hľadiska pozitívne. Tak predovšetkým zoberme si morálny stav Policajného zboru. Koľko je tam policajtov, ktorí sú čiernymi ovcami a ktorí tam nepatria. Koľkí holdovali alkoholu, koľkí sú skorumpovaní, koľkí si privyrábajú spoluprácou s podsvetím. Bohužiaľ, len za takéto veci som nútený viac-menej každý druhý deň prepúšťať jedného policajta na tzv. písmeno e). Štatisticky každý druhý deň. Čo je podstatne viac, ako to bolo za mojich predchodcov. Ale jednoducho niet inej cesty. Niet inej cesty. Nemôžeme ich tam trpieť. Ďalší negatívny faktor je, že pôsobí prísny zákon o ochrane utajovaných skutočností, ktorý vlastne urýchľuje odchod tých posledných zostatkov príslušníkov bývalej Štátnej bezpečnosti. Akokoľvek, ale ešte stále, nie sú ich tisíce, ako ich boli, ale ešte sú ich stovky. Títo odchádzajú, čiže to je zase ďalší tlak na tú fluktuáciu. Tretí negatívny faktor v tej fluktuácii je, tie neustále chýry, ktoré hovoria, že bude sa meniť zákon o štátnej službe policajtov a sociálne istoty a že sa bude rušiť zákon o sociálnom, o dôchodkovom zabezpečení vojakov a policajtov a tak ďalej a že sa prejde na univerzálny sociálny systém. Čo by som bol veľmi nerád a myslím, že vy takisto. Ale tieto chýry vlastne spôsobujú tiež istý odchod do dôchodku. No a okrem týchto faktorov, ktoré som povedal, je tu ešte ten prirodzený odchod, čo sa týka z hľadiska veku. Čiže vidíte, že je to, je to naozaj neľahké a som rád, že napriek tomu sa nám podarí naberať rýchlo nových policajtov a že sa to neodráža na výkone práce. Na druhej strane, keď hovoríme o sociálnom postavení policajtov, tak je mi ľúto, že trošku vojaci sa od nás odpútali svojimi sociálnymi vymoženosťami a platmi a týmito vecami. Na druhej strane zase musím pripomenúť, teraz je už samozrejmosťou, že policajti majú trinásty a štrnásty plat, ešte pred dvomi, pred tromi rokmi to samozrejmosťou nebolo. Teraz to je tak a to nie je zanedbateľná položka. Nehovoriac o tom, že dôchodkové zabezpečenie je veľmi dobré. Tak naozaj po pätnástich rokoch odslúženia môže ísť policajt do dôchodku a má navždy dôchodok. Myslím, že vy ste tiež v služobnom pomere stále, no tak my ostatní vám môžeme len závidieť, vy ste vlastne prvý, ktorý tu má rentu. Takže treba aj tieto veci zvažovať. Čo sa týka Trestného zákona a Trestného poriadku, tak tieto nové kódexy nevznikali bez spolupráce s ministerstvom vnútra. Naopak, na skrátené vyšetrovanie sme dávali dôraz my niekoľko rokov. Napríklad zákon o korunnom svedkovi, ktorý sa ocitol teraz, alebo tento inštitút o korunnom svedkovi, ktorý sa ocitol v novom Trestnom poriadku, to je vlastne z dielne ministerstva vnútra. Takže táto výčitka asi nie je namieste. Upozornili ste na niektoré patologické prípady, kedy sa naozaj polícia nespráva tak, ako by sa mala správať, ale v tomto smere sme tiež dosiahli už razantné zlepšenie, čo sa napokon odrazilo aj vo zvýšenej dôveryhodnosti Policajného zboru, čo nie je maličkosť. Ja by som bol tiež rád, keby sa bola zrušila, alebo teda nie zrušila, ale keby sa Železničná polícia pričlenila k Policajnému zboru Slovenskej republiky, pretože dali by sa tam efektívnejšie presúvať policajné tabuľky do priameho výkonu služby z kancelárií. Bohužiaľ, toto zlúčenie Policajného zboru so Železničnou políciou sa takmer podarilo v minulom volebnom období, ale neprešlo to preto, lebo vtedajšia opozícia a časť koalície sa postavila proti tomu. Už sa hlasovalo o tom zákone. Pán poslanec Polka tu teraz nie je, ale... (Reakcia z pléna.) Je tu? Tu ste. Pán poslanec, musím vám pripomenúť, že aj vy ste vtedy hlasovali proti tomuto zlúčeniu, alebo sa mýlim? Neboli ste v parlamente, ale tá strana, ktorú ste vtedy zastupovali, tuším to bolo HZDS, tak bola proti tomu. Škoda, že ste neboli aj vy v tých radoch HZDS, všetko mohlo byť inak. Všetko mohlo byť inak. Tak veru. Hovorili ste o tom, že aká má byť miera informovanosti verejnosti. Tieto úvahy sú v poriadku. Zrkadlom je asi tá dôveryhodnosť, ku ktorej sa opäť vraciam, a to zvýšenie dôveryhodnosti nasvedčuje, že azda to nerobíme tak zle. Ešte k výroku prvého viceprezidenta. Pán poslanec, citovali ste ho nie dobre. Nepovedal, že „štát je prerastený organizovaným zločinom“, on povedal, že „chápadlá organizovaného zločinu siahajú až do parlamentu“, ale to neznamená, že obvinil nejakého poslanca z toho, že pácha organizovaný zločin alebo že mu hrozí trestné stíhanie za túto formu trestnej činnosti. Pán poslanec, ešte raz vám ďakujem za vaše vystúpenie, umožnilo aj mne vystúpiť. Takže ďakujem vám. Ďakujem, panie poslankyne, páni poslanci.