J. Figeľ, člen Európskej komisie: (2009-02-10):
Viete, keď som hovoril o tých číslach a podnetoch voči Komisii. Tak to nie je povinnosť, to je možnosť. A zároveň Komisia každý rok už v predstihu predkladá celoročný program, zámery. Väčšinou aj ten konkrétny bod sa vždy vyvíja od polohy konzultácie, cez samotný návrh a až potom je definitívne riešenie. A je to už tradičná procedúra. A zároveň je to o istej kultúre legislatívy, lebo 27 štátov, polmiliardový priestor prijíma rozhodnutia o sebe a pre seba a zároveň aj pre svet, často veľmi dôležité. A je potrebné, aby sme sa v tom nielen orientovali, ale aj ovplyvňovali. A o tom je možno aj spôsob administrovania a zvolávania a prípravy na body, ktoré sú v prílohe materiálu, ktorý máte. A už vopred je možné niektoré témy lepšie pripraviť aj na pôde tejto Národnej rady. Takže na strane Komisie nájdete otvorenosť. A zároveň je to pozvanie, nie povinnosť. K tým niektorým otázkam. Asi nikto nevie odpovedať precízne. Vidíte, ako sa menia predikcie. Aj samotná Komisia, ale aj OECD alebo Svetová banka a Európska centrálna banka, národné inštitúcie menia čísla, a to k horším. A nevieme, či už sme narazili na dno  alebo ešte je ďalej cesta. A môj alebo náš odhad, ktorý je aj diskutovaný v Komisii, je nie skôr ako na budúci rok. Takže by malo nastať, mohlo by prísť oživenie ak. No a to sú podmienky, ktoré sú aj globálne, aj lokálne, to znamená, ako začne konať napr. americká administratíva, ekonomika, politika po dlhšom období prechodu alebo odovzdávania moci, ako sa budú chovať veľkí partneri, Čína, Rusko, India. No a, samozrejme, Európska únia, aby sme nehovorili za iných alebo čo máme urobiť my, je zároveň výzvou pre nás i pre druhých, lebo tým môžeme prispieť. Európska únia napr., to je len ako jeden z konkrétnych bodov. Ja som ho aj spomenul, prvý summit. Za desať rokov nikdy nebol summit eurozóny, ale až teraz. No niekedy nás kríza pritlačí, niekedy rozum pomôže. Ale je dôležité, aby sme sa schádzali a hľadali cestu, zároveň upevňovali dôveru. Ak si spomínate, tak viete, že pred tým summitom prišiel Gordon Brown, veľká európska ekonomika, ktorá nie je v eurozóne, Spojené kráľovstvo. A ona je veľmi dotknutá krízou. Minule predseda Komisie povedal, že štáty mimo eurozóny sú naozaj oveľa viac zasiahnuté v Európe. A ako príklad slúži Island alebo Británia, ale, samozrejme, aj bližšie štáty, Maďarsko, Ukrajina. A teraz nechcem ani porovnávať, len povedať, že eurozóna je istým priestorom stability a len potrebujeme k tomu dodať aj to druhé, rast. A o tom je tá diskusia, o tom sú mnohé z tých stimulov. Tam pomôže len koordinácia a kombinácia toho, že to musí byť cielené, prechodné a dočasné, nie typu, že si na to zvykneme ako na nejaké barličky, nie narúšanie hospodárskej súťaže, ale jej posilňovanie. Takže už prechádzam aj do tej druhej otázky, k tomu, čo povedal pán Berényi, ale aby som to dopovedal, prejdem k opatreniam Komisie, pán Halecký. Komisia skôr navrhuje, ponúka a je to vec štátov. My napr. sme teraz vo fáze završovania prípravy Lisabonskej stratégie na ďalšie obdobie, ktorá má svoj rámec celkový a zároveň tzv. národné opatrenia. Komisia ich sleduje istým spôsobom, komentuje, lebo sa dotýkajú aj spoločných záujmov, aj spoločných záväzkov. A je dobré, že tá Lisabonská stratégia sa zameriava napr. na sféru vedomostí, inovácií a napomáha takej účinnosti tejto politiky v rámci Európy, lebo keď Európa nebude inovatívna, najlepšie mozgy budú stále utekať inde, ťažko sa tu bude dariť inováciám vo výrobe, ale aj v celkovej takej schopnosti odolávať tlakom, krízam už či z hľadiska globalizácie alebo lokálnym dopadom. Európska únia iniciovala summit G20 v novembri v Spojených štátoch vo Washingtone, ktorý si položil za métu reformovať medzinárodný finančný systém, to je veľká téma. Po vojne sa to postavilo. A od druhej svetovej vojny, čo už málokto pamätá, je čas na zmenu, je 21. storočie. Druhý diel bude 2. apríla v Londýne na európskej pôde. A je dôležité, aby Európa ponúkla aj riešenia, nielen zvolávala summity. A dnes Európa je schopná už čímsi prispieť, prinajmenšom nástrojmi, ako sú napr. spoločná mena, čo predtým nebolo. Len jeden poznatok poviem. My sme tam zastúpení, pretože sme v Únii. Keby sme v nej neboli, tak sa dozvedáme o tom len z médií alebo je to pre nás vzdialená téma. Bol som na stretnutí so švajčiarskym prezidentom v decembri, najcitlivejší bod komunikácie bol, že Švajčiarsko nie je pozvané na summit G20. A je to najbohatšia krajina na tomto kontinente. Ale je v izolácii, nie je tu členom. Nehovorím, že toto je odkaz, ale dnes sa opatrenia alebo dohody, alebo rozhodnutia dejú na iných fórach. A je dôležité pri tom byť a ovplyvňovať tieto fóra. Pre nás to je istá až geopolitická výzva užšieho vzťahu na východ alebo na západ, aby sme si to uvedomili a získavali z toho. Ďalšie opatrenia a dosahy. Snažíme sa pomáhať aj európskym investíciám tak, aby sociálne dopady boli zmierňované, ale základ je národná politika a koordinácia týchto politík. Pán Berényi, kríza liberálnej ekonomiky. Ja som povedal vo svojom tom komplexnom rámci situácie, v ktorej sme, že na začiatku bolo skôr etické zlyhanie. A permanentné zadlžovanie bez schopnosti reálneho splácania, čo je až neuveriteľné, kam to dospelo, do akých čísel, aké pyramídy narástli, otočené pyramídy, dole hlavou vo svete, skôr vidím toto všetko ako volanie nielen po zodpovednosti a etike, ale po uchovávaní slobody, ktorá však je viazaná so zodpovednosťou, áno slobode, ale áno aj zodpovednosti. Sú to dve strany jednej mince, ak je len sloboda, tak to vedie k takýmto deviáciám až deformáciám. Ak je len regulácia, len štát, len etatizmus, tak, samozrejme, kde je sloboda? A teraz ide o to, ako nastaviť viaceré pravidlá. Napr. je až amorálne, ak tí, ktorí sú v ratingovej agentúre na finančnom trhu, sú aj v predstavenstve bánk a sebe dávajú vysvedčenie, akí sú dobrí, pričom ľudia podľa toho požičiavajú alebo rozhodujú o svojich či firmách alebo domácnostiach. Transparentnosť, úplne neznáme produkty, úplne neznáme veci, o ktorých je ťažké prečítať, kde majú korene alebo aké majú konzekvencie. Takéto veci je potrebné zmeniť. A to je výzva aj pre národné legislatívy, ale aj pre európske. Dnes už banky podnikajú poza hranice, štvrtina európskych peňazí, európskych bánk je za hranicami vlastného štátu. A to je pozvanie na prinajmenšom väčšiu transparentnosť v bankovom dohľade, kto je za čo zodpovedný, kto dáva ten certifikát a ako to dávame, aby sme si dôverovali, aby tu rástla dôvera, lebo narástli obavy. A vedie to, samozrejme, k takej rétorike, ako ste spomínali, pán kolega, že „bližšia košeľa ako kabát“. Áno, každý to tak aj cíti, ale my potrebujeme aj spoločný kabát. A keď budeme ten kabát roztrhávať, tak ho aj roztrháme. A Európa na to doplatí, lebo tie automobilky neodídu naspäť do Francúzska, ale pôjdu ďalej do Číny, do Indie, na východ a prehráme všetci. Takže buď rozumne, alebo nerozumne, ale dôsledky vždy budú, a podľa Komisie nie protekcionizmus, ale ochrana, ktorou je aj spoločný postup, spoločný postoj Európskej únie ako veľkého najsolventnejšieho trhu, tie odpovede sú typu inovácie, zlepšovania prostredia podnikateľského, či už je to zatraktívňovanie alebo stransparentňovanie. My sme za pravidlá, ktoré adaptujú na krízu isté nové možnosti, flexibilnejšie, viac peňazí napr. ako vo forme štátnej pomoci na vedu, výskum, pre regióny alebo pre firmy. Toto všetko je súčasťou dnešnej politiky konkurencie alebo štátnej pomoci. Zrýchlili sme rozhodovania napr. o bankách. Do 24 hodín alebo do niekoľkých dní sa predtým dlhé zložité procedúry skrátili, aby sme konali rýchlo a v záujme ekonomiky. Ale protekcionizmus určite nie je riešením. Ja len pripomeniem v prvých rokoch nášho členstva v Únii také signály, že nové štáty majú nízke dane a chcú fondy. Táto krajina, ktorú poznám, ku ktorej sa hlásim, predsa daňami nestratila v príjmoch, ale navýšila príjmy. Proste viac odviedla do spoločného rozpočtu, čo je vlastne odpoveď na podozrenia, či my si kompenzujeme cez nízke dane európskymi fondmi výpadok príjmov. Nie. To je seriózny prístup a je možno aj návodom pre iných, aby takto postupovali. Energetika. Keď som začínal v Prodiho komisii, pamätám, že v Prodiho období nebolo možné hovoriť o spoločnej stratégii, a to z viacerých príčin. Niektorí vravia, že Británia ešte stále bola čistým vývozcom energií. Za ten čas boli niekoľké tvrdé zimy alebo zimné cvičenia, pomenili sa viaceré veci, neskutočné zmeny v cenách. Takže sme aj možno vyškolení viac. Teraz sa nám darí diskutovať o spoločnej stratégii a aj niečo preto robiť. Zase neidealizujem, ale viacero rozhodnutí sa v tomto smere prijalo. Podľa mňa v budúcej Komisii bude nielen komisár pre energetiku ako samostatná osoba, ale aj direktoriát, to znamená ministerstvo. Dnes je direktoriát pre energetiku a direktoriát pre dopravu spolu v jednom celku. Tá agenda si to zaslúži. Samozrejme, vznikli viaceré podnety pre efektívnosť, pre bezpečnosť aj pre udržateľnosť energetickej stratégie. A ja by som ju považoval za jednu z kľúčových pre budúcnosť Európy ako takú, už či z hľadiska nezávislosti alebo mieru alebo usporiadania vývoja na kontinente, lebo vidíte, čo to robí so vzťahmi medzi štátmi, ak energetická situácia je predmetom nespoľahlivosti alebo ešte horších javov. Nemalo by to oslabovať podľa mňa ľudskoprávne aspekty, Únia je úniou štátov a občanov. Skôr ten ľudský rozmer narastá tým, že sa otvárajú možnosti nielen pre slobodný pohyb pracovníkov, ale aj študentov, pre kvalifikácie. Takže ten občiansky a ľudský rozmer, ktorý narastá, zároveň hovorí o tom, že občan nie je turista, občan má svoje postavenie v Európskej únii. Takže nemyslím si, že by to malo byť oslabené, skôr nové členské krajiny aj svojimi skúsenosťami spred 20 rokov aj teraz v novej zmluve podobne ten dôraz robia oveľa silnejším. Skončím pri téme, ktorou je vzdelanie, kde, som presvedčený, nie menej, ale viac investovať je cestou, aj keď to znie veľmi zložito v takomto období. Tam, kde sa znižujú výdavky na vzdelávanie, na vedu, výskum, to je ako keby sa prejedala budúca úroda, sadivo, osivo. Tak odporúčam, samozrejme, takto zmýšľať. Verím, že to pomôže aj pri diskusiách o slovenských postupoch. Chcem vám poďakovať za doterajší prístup alebo kolegialitu, keďže je to moje posledné vystúpenie tu, tak aj za to, že ste to nejako oceňovali alebo oceňujete. Je dôležité, aby ten dialóg bol otvorený, konštruktívny aj teraz, aj do budúcnosti, ak ktokoľvek bude zastupovať Slovensko v Európskej komisii. Prajem vám všetko dobré. (Potlesk.)