L. Miklós, poslanec: (2009-10-29):
Hneď na úvod chcem pochváliť profesionálny prístup k tejto správe a prehľadné a dobré spracovanie, ako aj zmierlivejší tón vo vzťahu k jednotlivým možným konfliktom s ostatnými rezortmi, sektormi, ktoré ovplyvňujú lesné hospodárstvo a ako aj podobnosť k vlaňajšej lesnej, teda zelenej správe, čo mne uľahčilo čítanie, pretože som vopred vedel, kde čo bude napísané. Celkovo môžem povedať, že táto správa je seriózna a nie je zlá. Napriek tomu treba povedať, a to nie je kritika, ale jednoducho stanovenie faktu, že lesné hospodárstvo sa hodnotí predovšetkým z hľadiska pestovania dreva, čo je legitímne, to je legitímny záujem, s tým nie je žiaden problém, akurát problémom je, že sa uvádzajú potom aj vzťahy k iným sektorom, kde proste tieto iné sektory majú, samozrejme, iný záujem a ten záujem sa posudzuje, by som povedal, len z jednej strany. Znovu hovorím, to nie je kritika, to je legitímna záležitosť, len upozorňujem. Preto hneď na začiatku by som chcel možno navrhnúť, že do budúcnosti zelená správa by sa mohla týkať dvoch, teda mohla byť rozdelená do dvoch častí. Jedna časť by sa týkala hospodárskych lesov alebo aj ostatných lesov mimo chránených území a lesné hospodárstvo v chránených územiach od III. stupňa vyššie by sa mohli hodnotiť iným spôsobom. Myslím, že by sa mnoho vecí vyjasnilo. Nakoniec, pokúsili sme sa to vlani vyjadriť aj v žiadosti o správe, teda žiadosť o správu o poškodených lesoch v chránených územiach, ale k tomu sa ešte dostanem. No, treba povedať, že keď to hodnotíme, keď lesy alebo lesné hospodárstvo hodnotíme z aspektu hospodárskeho, tak, samozrejme, že všetky obmedzenia vyplývajúce z iných funkcií lesa sa javia ako príťaž, ako zdroj ekonomických problémov, čo znovu je to legitímne, len si to treba uvedomiť. Ja vám poviem potom niekoľko príkladov, keď ten istý fakt sa môže hodnotiť z hľadiska lesného hospodárstva ako negatívum, ale z hľadiska ekologického je pozitívum. Teraz by som sa dotkol niektorých bodov správy. Predovšetkým treba kvitovať z hľadiska ekologického znovu, že rastie výmera lesných pozemkov a dokonca, že už priznávame, že les rastie aj mimo lesných pozemkov, teda na poľnohospodárskej pôde, čo z hľadiska ekologického vôbec neznamená nič, pretože dub, ktorý vyrastie na okraji lesa, ale už na poľnohospodárskom pozemku, je rovnako dubom ako dub v prostriedku lesa. Len by som chcel upozorniť, že možno do budúcnosti by sme mohli pouvažovať aj s týmto nárastom, náletom, kde to už niekedy naozaj tvorí normálny les ako s potencionálnou biomasou a ako aj zdroj dreva. Takisto možno kvitovať, že sa zvyšuje prirodzené zastúpenie drevín, najmä listnatých drevín. Hodnotí sa tu a hodnotia sa tu aj problémy napríklad, že ide o rozpad smrečín vplyvom podkôrneho hmyzu, ktoré už negatívne ovplyvňujú nielen produkciu dreva, ale aj mimoprodukčné funkcie lesov. To je prvý príklad na to, že by sme mohli tieto veci rôzne hodnotiť, lebo možno rozpad smrečín urýchli prerod monokultúrnych smrečín do nových zmiešaných porastov, ktoré budú mať ekologické vlastnosti vhodnejšie, ako doterajšie rozkladajúce sa monokultúrne dreviny. Dotkol by som sa ďalej tých pasáží, a veľmi krátko, o ťažbe. Trošku znepokojuje človeka, že výmera holiny vzrástla, čo, myslím si, my hodnotíme z hľadiska ekologického ako negatívny trend. Neviem, ako to hodnotí vlastne lesné hospodárstvo, zrejme je to, by som povedal, bežným javom, keď sa hospodári a to môže byť ako kalamita. No, je tu znovu, toto som hovoril aj vlani, je tu podiel, uvedený podiel náhodných ťažieb z celkovej ťažby, čo je 64,6 %, slovom pri ihličnatých drevinách 87,5 % ťažby. Ja som už aj vlani povedal, že keď je takýto vysoký podiel, tak na čo už budeme hovoriť o náhodných. Však vieme, že každý rok vlastne náhodné ťažby presahujú nenáhodné ťažby, takže ja si myslím, že toto treba brať normálne, síce na slove nezáleží, ale možnože to treba brať ako normálny jav, proste jednoducho, dokonca ja si myslím, že lesníci vedia aj vytypovať presne, kde dôjde k náhodným ťažbám v budúcom roku. Takže akurát, že to nie je zavedené do LHP, no tak si myslím, že to nie je také. Takže, toto len k náhodným ťažbám. No teraz vám poviem niekoľko príkladov. Tu sú uvedené fakty ako fakty a ja sa voči tomu nesporím, len ako to môžeme interpretovať rôznym spôsobom. Napríklad výseky a výruby nedosiahli ten objem, ktorý bol plánovaný. No z hľadiska ekologického to môžeme brať  normálne za pozitívum, z hľadiska lesníckeho pestovania, pestovateľského je to negatívum, lebo bolo naplánované, že treba vyčistiť les, aby lepšie rástli tie dreviny, ktoré budú produkovať drevo. Alebo proti zveri sa oplotilo 271 ha kultúr. Oplotenie sa tiež berie z hľadiska pestovateľského za pozitívum, lebo zver nebude obžierať lesy. No ale z hľadiska zverí je to negatívum, pretože sa im rušia niektoré koridory. Alebo sú tu spomenuté zásahy proti burine ako proti škodlivému činiteľovi. No, z hľadiska ekologického burina má rovnaké miesto na mape sveta alebo na zemskom povrchu ako hociktorá iná rastlina v určitom subscesnom štádiu vývoja lesa. Čiže toto sú len také momentky, ktoré, znovu ja to nehodnotím negatívne alebo pozitívne, len akým spôsobom sa na ten istý moment alebo na ten istý jav pozeráme. Je tu pasáž o poškodení alebo spracovaní lesa. Naozaj, je tu relatívne vysoký podiel nespracovaného lesa. Len toto je skôr otázka ako nejaké hodnotenie, že objem poškodenej drevnej hmoty abiotickými škodlivými činiteľmi aj fytopatogénnymi mikroorganizmami je len okolo 10 %, ale poškodené drevo podkôrnym a drevokazným hmyzom sa z 22 % nespracoval, čiže je to veľa. Neviem, prečo sme sa nezamerali na spracovanie predovšetkým tohto objemu, keď to považujeme za také nebezpečné, čo aj považujeme za nebezpečné. No, napríklad podobný charakter rôzneho hodnotenia môže byť aj, že sa tu uvádzajú škody spôsobené zverou na lesných porastoch. No, pre toho jeleňa aj pre tú srnku to nie je škoda, keď zahryzne do dreva, takže to sú tiež také rôzne hodnotenia. No, toto boli také príklady rôzneho pohľadu. Chcel by som sa dotknúť funkcií lesa, resp. toho klasického hodnotenia. Keď sa na les pozrieme z ekologického hľadiska, tak všetky lesy sú polyfunkčné. Každý strom produkuje aj tie produkty, ktoré považujeme za celospoločenské a zároveň produkuje aj drevnú masu, teda drevnú hmotu akurát, že možno nie pre výrub a predaj. Teda z môjho hľadiska sú všetky lesy polyfunkčné. A možno by bolo treba porozmýšľať už o spojení tých ochranných a lesov osobitného určenia, resp. zjednodušenie tej klasifikácie práve z toho hľadiska, že neexistuje, ja neviem, vodohospodársky les, ktorý by neplnil aj hocijaké iné funkcie, alebo neexistuje ochranný les, ktorý by neprodukoval aj iné funkcie. Možno, že niektoré špeciálne prípady ako kúpeľno-liečebná funkcia, tie sú len tam, kde sú kúpele, alebo ja neviem, poľovná, to sú len tam, kde sú revíry, ale revíry sú tiež takmer všade. Možno, že to má opodstatnenie a možno v tomto momente je okolo 5 kategórií ochranných lesov a nejakých 8 kategórií lesov osobitného určenia. Neviem, či aj pre lesníkov by nebolo zjednodušené, keby sa tieto typy zlúčili, alebo to, čo som povedal hneď na začiatku, že by lesy, ktoré sú určené ako ochrana prírody a prírodných zdrojov, najmä vodných zdrojov, lebo to sú najväčšie plochy, že tie by sa hodnotili a o nich by správa pojednávala osobitným spôsobom. Zdravotný stav lesov. Tu sa hovorí, samozrejme, o drevokaznom hmyze, najmä, že najväčšie kalamity spôsobuje lykožrút smrekový. To sme prosili ministerstvo pôdohospodárstva vlani, aby sme dostali prehľad, koľko z tohto napadnutého lesa je v rámci chránených území a koľko je mimo chránených území. Je tu kapitola Informácia o obnove území postihnutých živelnou pohromou 19. novembra 2004. Ja si myslím, že je to dobre spracovaná kapitola a je to veľmi, by som povedal, nielen zeleno, ale ekologicky napísaná kapitola, kde sa  zdôrazňuje potreba prirodzenej obnovy a novej štruktúry miesto monokultúr atď., takže ja toto veľmi kvitujem. Dokonca je tu aj nejaká štatistika, ktorá hovorí o priemernej početnosti jedincov v prirodzenej obnove a umelej obnove, čo je, samozrejme, výrazne na strane prirodzenej obnovy. Veľmi kvitujem, že toto sa týmto spôsobom objavuje v správe. No ale aj tuto je, by som povedal, ten pohľad záujmov. Objavuje sa tu napríklad taká veta, že obnovu území postihnutých živelnou pohromou sťažujú škodlivé činitele, napríklad na holinách sa vyskytuje hustý porast burín. No, ja by som hneď povedal, že umelú obnovu sťažujú a nieže škodlivé. No prečo by bola burina škodlivým činiteľom? Keď je prirodzená obnova, tak kalamagrosy a všetky ostatné trávy sú jednosubstančným štádiom v prvom štádiu lesa. Toto zase ja nekritizujem. Je to jednoducho klasický spôsob lesníckeho spôsobu správy. Áno, pre umelú obnovu sú to škodlivé činitele, lebo to treba najprv vysekať a ja neviem čo, a keď je ich príliš veľa, tak nevyrastie ten semenáčik. Takže toto je tiež taký, by som povedal, príklad rôzneho pohľadu. Ekonomika lesného hospodárstva, toho sa nejdem dotýkať. Je tu kapitola o odvetviach a činnostiach súvisiacich s lesmi a ich funkciami. No a toto je tu, by som povedal, relatívne najkritickejšie voči ochrane prírody, lebo predovšetkým sa kritizuje ochrana prírody, kde ale sa konštatuje už teraz veľmi dobre, že nie všade sú lesy, teda lesné hospodárenie vylúčené a len v najprísnejšom V. stupni ochrany, čo je v poriadku. Ja si stále myslím, že v II. až III. stupni to obmedzenie nie je príliš väčšie ako lesnícke opatrenia na iných, povedzme, aj na hospodárskych alebo iných lesoch, ochranných lesoch. Takže tu potom je taká veta, ktorá, neviem, odkiaľ vzniká, že takto definovaná ochrana nevyhovuje celkom inštitúciám ochrany prírody, lebo jednotlivé stupne ochrany nemusia zaručovať zachovanie tých prírodných hodnôt, kvôli ktorým boli jednotlivé CHÚ vyhlásené. Ja si myslím, že toto hodnotenie treba nechať na ochranárov, čo o tom hovoria. V niektorých prípadoch to môže byť naozaj tak, ale toto je také veľmi všeobecné tvrdenie. No potom je ešte jedna vec, ktorá je presne odpísaná z vlaňajšej správy. Do súčasnej siete CHÚ boli zahrnuté aj zmenené ekosystémy, v ktorých nie je obnova pôvodnej biodiverzity reálna. Napríklad plantáže lesných drevín, porasty agátu atď. Ja si myslím, že toto by sme naozaj mohli odtiaľ vynechať, už je to tam, nič sa nestalo, ale znovu musím povedať, že toto tak nie je. Totižto aj zmenené ekosystémy majú veľmi vysokú ekologickú funkciu. Napríklad plantáž topoľov na Podunajskej nížine možnože vykonáva z hľadiska regionálnej ekologickej štruktúry, regionálnej ekologickej stability má na danom mieste významnejšiu ekologickú funkciu ako Dobrocký prales v obrovskom masíve polo prirodzených a skoro prirodzených lesov. Takže toto tak nie je a biodiverzita je reálna všade, kde sa toho nedotkneme, tak je tá biodiverzita, jednoducho vzniká, ona je stále. To sa nedá vyrobiť, to je stále. Veľmi súhlasím s tým, že štát nemá dostatok kompenzácií na kompenzácie za obmedzené hospodárenie pre vlastníkov a užívateľov. To s tým veľmi súhlasím a toto považujem za prioritný problém, ktorý treba riešiť. V roku 2008 pretrvávali konflikty týkajúce manažmentu bez zásahových území. Toto je ten problém, ktorý budeme musieť asi naozaj riešiť. Tu sa stále hovorí o chránených územiach ako o obmedzení, o obmedzení voči lesnému hospodárstvu. Ja si myslím a na to sa bude zameriavať aj to, čo navrhujem, opatrenie, že toto bude treba skonkretizovať, aké obmedzenia a koľko takéto obmedzenia stoja. Chcel by som povedať jednu vetu k chráneným vtáčím územiam, ktoré relatívne zaberajú veľkú plochu. A znovu a znovu podčiarkujem, že v prípade vtáčích území hranica vtáčieho územia neznamená, že 100 % toho územia je chránená, ale chránená je tam, kde sú len tie konkrétne buď hniezdne stromy, alebo hniezdne plochy vtákov, alebo sú obmedzenia v určitom období, keď tie vtáky hniezda, takže netreba to zamieňať s hektármi. Je to hranica, ktorá, samozrejme, zahrňuje v sebe nejaké hektáre, ale z toho len zlomok je naozaj tých plôch, ktoré musia byť naozaj chránené. Napríklad, keď je vtáčie územie, chránené vtáčie územie tuto popri Dunaji, tak sa chráni päť, je vyznačené veľké územie, ale pritom sa chráni len päť hniezd orliaka morského. Takže to je podobne aj v poľnohospodárskej krajine, kde je vyznačené veľké územie, ale chráni sa len medza, povedzme, v danom území. Teraz by som sa dotkol záverov a odporúčaní. Tu sa objavuje tá istá veta čo vlani. Treba zosúladiť ambície ochrany prírody a krajiny s reálnymi ekonomickými možnosťami. Toto by bolo treba veľmi jasným spôsobom skonkretizovať, lebo toto je zase a znovu potvrdzujem, že je to legitímne, že je to reálne, ekonomické možnosti, to je z hľadiska hospodárenia s drevom. Totižto nehospodárenie v lese, keď nebudeme hospodáriť v lese, to nevyžaduje náklady. Tu môže ísť len o to, že keď porovnáme nehospodárenie a nepredaj dreva s hospodárením a predajom dreva, môžeme hovoriť o určitých ekonomických problémoch. Ale, či sú to reálne ekonomické možnosti Slovenska a že dokonca sa niekedy objavuje slovo, či to unesie hospodárenie Slovenska, tak musím povedať, že to je neadekvátny prístup k celej problematike. Môžem, áno, to treba jednoznačne povedať, že áno, sú lesy, kde je možné predať drevo a vyrúbať stromy, a keď nevyrúbem a nepredáme, tak ten zisk nebudeme mať. To je možné. Ale nie to, či to unesie hospodárstvo Slovenska, alebo neunesie hospodárstvo Slovenska. A okrem toho, nehovoriac o tom, že celospoločenský vplyv môže byť oveľa významnejší a preto vlastne to je v zmysle vyhlasovania chránených území prírody. Dokonca treba aj povedať, že čím menej zásahov, tým je to hospodárenie lacnejšie, akurát, keď budeme v tom hľadať trhové hospodárstvo, čo sa dá predať, čo sa nedá predať, tak vtedy môžu nastať prípady problémov. Čo a prečo chrániť? Tu by som chcel zase poukázať na to, čo bolo vo vlaňajšej správe a zase si myslím, že to je presne tá istá veta, že treba zabezpečovať ochranu prírody v závislosti od ich prirodzenosti a zachovania vzájomnej ochrany udržania, zlepšenia stavu vzácnych biotopov. Znovu chcem potvrdiť, ochrana prírody nemá za cieľ len ochranu vzácnych biotopov. A vzácne biotopy sa zachovávajú preto, aby sa zabezpečila ekologická stabilita krajiny a celková produkčná schopnosť krajiny. Preto, to, čo som povedal o tých topoľoch v Podunajskej nížine, aj tu to platí. Preto sme vymysleli územný systém ekologickej stability, aby sme tú ochranu prírody preniesli z toho romanticko-kultúrneho pohľadu do ekologicko-funkčného pohľadu. Takže toto by som chcel podčiarknuť a naozaj, nechajme na ochranárov, kde a aké biotopy budú považovať za ochranyhodné, ani nie vzácne a špeciálne, ale za ochranyhodné. Celkove si myslím, že najdôležitejšou našou úlohou bude asi treba vyjasniť si rôzne záujmy na rôznych plochách nášho štátu, určiť jednoznačne, čo je prioritný záujem, nemiešať dokopy obchodnú ekonomiku výroby dreva a ďalších ekonomických produktov s mimoprodukčnými funkciami lesa a najmä nepovažovať plnenie celospoločenských záujmov za obmedzenie hospodárenia, ale za plnenie iného druhu aktivity. No musím povedať, že toto sa teoreticky takto môže povedať a môžeme to aj deklarovať, nakoniec aj správa toto deklaruje, musím kvitovať, že deklaruje, ale v praxi to pôjde len vtedy, keď budú dostatočné prinucovacie alebo stimulačné nástroje. Preto by bolo potrebné a toto možno, že by mohli byť závery, ktoré nepatria sem, ale možno na nejaké iné fórum. Tie moje závery sú nasledovné. Potrebné je prijať tézu, že hranice a stupeň ochrany a spôsob manažmentov chránených území sa prehodnocujú priebežne. Môže sa stať, že niekde pribudne chráneniahodný biotop, niekde ubudne. Ďalší taký záver. Treba skonkretizovať vzájomné obmedzenia a riešiť ich systémovo a vecne na základe jednotlivých káuz, teda nie na základe jednotlivých káuz, ale vo vzťahu k definovanému záujmu. Ďalej, skonkretizovať náklady na obmedzenia, ak budú a porovnať s celospoločenskými prínosmi, lebo tento materiál stále len hovorí, že sú to obmedzenia, sú to osobitné náklady na ochranu prírody. To treba naozaj skonkretizovať a porovnať s celospoločenskými prínosmi. A čo je mimoriadne dôležité, treba zabezpečiť zdroje na kompenzáciu ekonomických strát, ktoré podporujú celospoločenskú službu súkromnému sektoru. Lebo to môžeme uznať, prečo má jednotlivec ponúkať celej spoločnosti viac a na vlastný rováš ako ostatní? No, samozrejme, tu prioritne ja by som videl prioritný výkup, výmenu a dlhodobý prenájom chránených území za nechránené územia. A nakoniec možno previesť správu lesov v chránených územiach III. a V. stupňa na organizáciu ochrany prírody, čo nič zvláštne nie je, napríklad v Čechách je to tak. Vážení priatelia, nedostali sme teda na našu vlaňajšiu žiadosť správu o napadnutí lesov podkôrnym hmyzom, odpoveď sme nedostali. Teda musím povedať, že uznesenie Národnej rady sa nesplnilo, preto ten návrh uznesenia teraz zopakujem a prečítam, pretože tak sa to má. Čiže podávam návrh na doplnenie uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky ku správe o lesnom hospodárstve Slovenskej republiky 2009 stav za rok 2008, tlač 1216, kde ako tretí bod je bod, „berie na vedomie a zrušuje“, ako tretí bod a teraz prečítam: „Žiada vládu Slovenskej republiky, aby zabezpečila a predložila Výboru pre pôdohospodárstvo, životné prostredie a ochranu prírody Národnej rady Slovenskej republiky a) tabuľkové a mapové spracovanie údajov o stave napadnutia lesov podkôrnym hmyzom s osobitným zreteľom na otázky, ktoré bezzásahové chránené územia a v akom rozsahu sú napadnuté podkôrnym hmyzom a aký je to podiel z celkovej plochy napadnutého lesa a objemu nespracovaného materiálu v rámci SR.“ Teda, aby sme videli, koľko je napadnutých lesov v chránených územiach a nechránených územiach. „b) vypracovaním materiálu s informáciou, k akým konkrétnym obmedzeniam lesného hospodárstva a v akom rozsahu a na akej výmere dochádza v jednotlivých stupňoch ochrany prírody v chránených územiach, vrátane území NATURA 2000“, na to odkazuje správa“, a aké osobitné náklady sú potrebné na hospodárenie a na územie s obmedzeniami, ktoré vyplývajú z ochrany prírody a na aké konkrétne opatrenia.“ Toto je návrh na doplnenie uznesenia. Ja si myslím, že vyjasnenie si týchto otázok celkom iste prispeje ku, mám povedať, svetovému mieru (smiech), ale celkom iste ku zblíženiu ekologických a hospodárskych pohľadov na les. Ďakujem pekne za pozornosť.