I. Šulaj, poslanec: (2002-11-12):
Vyplývajúc z textu programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky musím konštatovať nasledovné skutočnosti: Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky by malo vychádzať z celospoločenských potrieb, ktorých konkrétne riešenie bolo súčasťou predvolebných programov politických strán združených v súčasnej pravicovej vládnej koalícii. V opačnom prípade sa občania voliči môžu cítiť podvedení a zostane im znovu len konštatovanie o predvolebných sľuboch politikov, ktorí po nástupe do vládnej garnitúry zmenia svoje predvolebné kritériá. Pre občanov a Národnú radu Slovenskej republiky by hlavné ciele vlády mali byť definované tak, aby bolo možné posúdiť ich plnenie v reálnom čase, aby nevyjadrovali len všeobecné fakty typu: „zlepšíme, zefektívnime, budeme analyzovať, budeme podporovať, sprehľadníme“. Najmä v oblasti makroekonomiky a verejných financií by mali byť definované konkrétne číselné parametre rozhodujúcich ekonomických veličín ako napríklad vývoj štátneho dlhu, verejného dlhu a tak ďalej. Programové vyhlásenie vlády by malo definovať priority, ku ktorým by nesporne malo patriť riešenie nezamestnanosti, podpora podnikateľských aktivít, zníženie a skvalitnenie rozsiahleho štátneho aparátu a zmierňovanie veľkých sociálno-ekonomických rozdielov medzi regiónmi. Domnievam sa, že predovšetkým tieto veľké problémy trápia značnú časť obyvateľov Slovenska. Preto by podľa môjho názoru bolo potrebné a prehľadné, aby každá časť programového vyhlásenia mala vo svojom závere konkrétne riešenia, týkajúce sa uvedených úloh. Programové vyhlásenie vlády by malo obsahovať i sociálno-ekonomické dôsledky riešenia reforiem, ktoré by nemali znášať len občania tohto štátu. Vláda by mala pristupovať pri reformách a pri liberalizáciách cien systémovo a mala by zobrať na seba i zodpovednosť súvisiacu so zložitou ekonomickou situáciou. Nemôže presúvať celú ekonomickú a finančnú ťarchu z takýchto reforiem len na občanov. Na druhej strane oceňujem v programovom vyhlásení vlády konkrétny cieľ súvisiaci so vstupom Slovenska do Európskej únie a NATO, a to v reálnych časových intervaloch. Myslím si, že členstvo v obidvoch inštitúciách prinesie pre Slovensko nové ekonomické, sociálne a bezpečnostné možnosti. V tejto súvislosti je však potrebné dopracovať v programovom vyhlásení vlády súbor takých opatrení, aby vstup Slovenska do EÚ a NATO bol pre Slovensko a pre obidve inštitúcie vzájomne výhodný a vytvorený na báze partnerských vzťahov. Občania tejto krajiny musia vedieť, ako sa zmenia ich sociálno-ekonomické podmienky života. V druhej časti svojho príspevku by som sa chcel venovať niektorým kapitolám alebo niektorým nejasnostiam súvisiacimi s ekonomickou politikou. Vláda sa v programovom vyhlásení zaväzuje uskutočniť všetky potrebné opatrenia, aby Slovensko v prípade priaznivého vonkajšieho ekonomického prostredia plnilo podmienky pre vstup do Európskej menovej únie do roku 2006. V praktickom slova zmysle by teda vláda mala plniť maastrichtské konvergenčné kritériá, ktoré možno definovať nasledovne: Dlh nesmie prekročiť 60 % HDP, deficit verejnej správy nesmie presiahnuť podiel 3 % na hrubom domácom produkte, inflácia nesmie prekročiť o viac ako 1,5 % bodu infláciu troch štátov EÚ s najnižšou mierou inflácie. Zároveň sa v programovom vyhlásení vlády konštatuje, že v prvej časti volebného obdobia, čo je podľa môjho názoru asi myslené na roky 2003 - 2004, sa bude vláda sústreďovať na zníženie deficitu verejných financií tak, aby táto oblasť nebola prekážkou pre vstup do eurozóny. Preto odporúčam, aby všetky tieto kritériá týkajúce sa výšky dlhu k HDP, deficitu verejnej správy ako aj vývoja inflácie boli definované číselne. Len takéto číselné parametre môžu byť objektívne vyhodnotené a porovnateľné s plnením programového vyhlásenia vlády. Samozrejme, že ich kritické hodnoty by mali byť ohraničené maastrichtskými konvergenčnými kritériami. V programovom vyhlásení vlády v časti ekonomická politika sa nenachádza ani zmienka o účtovníctve, v ktorom sa v súčasnosti robí reforma v súvislosti so zavedením medzinárodných účtovných štandardov. O problematike nevyhnutnosti stanovenia úloh v tejto oblasti nás presviedčajú i celosvetové problémy a skúsenosti zo Spojených štátov a Európy. Pozrime sa len na Spojené štáty a problematiku firmy Enron. V prípade vstupu do EÚ sa bude musieť i slovenské účtovníctvo prispôsobiť európskym a celosvetovým trendom. Prvým pozitívnym krokom bola novela zákona o účtovníctve z tohto roku, ktorá má byť účinná od 1. 1. 2003 a ktorá je spracovaná podľa kritérií Európskej únie na dobrej metodickej úrovni. Upozorňujem však, že podľa tejto novely musia byť ministerstvom financií publikované v Zbierke zákonov i nasledujúce legislatívne predpisy: účtová osnova pre podnikateľov, postup účtovania v sústave jednoduchého účtovania, účtová osnova pre politické strany a hnutia a iné nezárobkové organizácie, účtová osnova pre rozpočtové, príspevkové organizácie, pre banky, poisťovne, zdravotníctvo a tak ďalej. Možno, že som zabudol len na rýchle šípy a skautov. Uvedené legislatívne normy by mali byť účinné od 1. 1. 2003. Do dnešného dňa, ešte raz, do dnešného dňa nebola ani jedna takáto legislatívna norma publikovaná v Zbierke zákonov. Ich zavedenie do praxe si bude vyžadovať dôslednú analýzu všetkých subjektov, ktorých sa táto problematika týka, a následne zmenu ekonomických programov spracovávaných výpočtovou technikou. Už teraz je možné konštatovať, že je neskoro, a tak zase postavíme predovšetkým podnikateľskú sféru pred otázku riešenia časovo neriešiteľných problémov. Ak si uvedomíme skutočnosť, že správne vedené účtovníctvo poskytuje údaje i pre dane, napríklad pre daň z príjmu pridanej hodnoty alebo pre daň z príjmov, tak považujem programové vyhlásenie vlády v časti odvody a dane súvisiace so zvýšením efektívnosti výberu daní a odvodov a zjednodušenie daňovej legislatívy za nerealizovateľné. Je to smutné konštatovanie, keď v štáte, v ktorom chýbajú finančné prostriedky, nevenujeme adekvátnu pozornosť jasným účtovným a daňovým zákonom, ktoré sú predpokladom na správne a včasné platenie daní. Kto je zodpovedný za tento stav? Je to stará vláda? Nová vláda? Občanom a podnikateľským subjektom je to asi jedno. Chcú mať zákony, ktoré ich chránia a ktoré vytvárajú prehľadné a jasné podnikateľské prostredie. Mne to pripadá tak, že sme asi naozaj veľmi bohatý štát a nepotrebujeme v prvom kvartáli roku 2003 mať naozaj jasné legislatívne normy na to, aby podnikateľská sféra vedela odvádzať kvalitne dane. Do dnešného dňa neexistujú v slovenskej daňovej legislatíve jednoznačne vymedzené pojmy zdanenia, predaja podnikov, predaja časti podnikov, fúzií spoločnosti, rozdelenie spoločností do konkurzov a likvidácií. Preto namiesto konštatovania zjednodušenia daňovej legislatívy v programovom vyhlásení navrhujem vôbec riešenie takýchto základných problémov. Máme takmer trinásť rokov po revolúcii a budeme sa zoberať problémami, ktorá ekonomická prax rieši v každodennom živote. V programovom vyhlásení sa vláda zaväzuje analyzovať možnosť zavedenia priamej dane a zjednotenia sadzieb dane z príjmov právnických a fyzických osôb. Z uvedeného textu mne osobne nie je jasné, a to i napriek predvolebným proklamáciám niektorých politických strán, či táto otázka analýzy bude i skutočnosťou v daňovej legislatíve. Následne sa v programovom vyhlásení vlády vláda zaväzuje posilniť vlastné daňové príjmy obcí a stanoviť vlastné daňové príjmy vyšších územných celkov. Myslím si, že táto iniciatíva vládnej koalície bude prijatá v Národnej rade pozitívne. Osobne sa domnievam, že okrem samostatne pripravovaného zákona, ktorý by mal definovať daňové príjmy vyšších územných celkov, už v príprave zákona o štátnom rozpočte na rok 2003 môže byť uplatnené prvky regionálne spravodlivejšieho rozdelenia daní pre vyššie územné celky, mestá, obce. Veď časť podielovej dane z príjmov právnických osôb sa prerozdeľuje podľa sídla spoločnosti, a to aj takých spoločností prirodzených monopolov, ktoré realizujú zisky na území celého štátu. Ide napríklad o SPP, bankové a finančné inštitúcie. Preto predpokladám, že pri zostavovaní návrhu o štátnom rozpočte bude koalícia brať vážne do úvahy nové spôsoby prerozdeľovania daní postavené na objektívnejšej prepočtovej základni na regióny, a to či už cez počet obyvateľov, alebo iné podobné kritériá. Uvedomujem si následne nevyhnutnosť predloženia zákona o rozpočtových pravidlách, tak ako je to definované vo vyhlásení. Do uvedeného zákona však potrebujem dostať v čo najkratšom čase i nové kritériá pre hodnotenie hospodárenia a zánik príspevkových organizácií, a to v reálnom čase. Tento zákon nesmie byť diskriminačný a nesmie napríklad v krátkych časových lehotách napríklad dvoch rokov pri vykazovaní straty likvidovať príspevkové organizácie. V programovom vyhlásení sa konštatuje, že vláda zabezpečí dodatočné zdanenie prírastkov majetku, ak sa preukáže, že pochádza z iných ako zo zdanených a legálnych príjmov. V tejto súvislosti upozorňujem na to, že už teraz platný zákon o daniach z príjmov v § 13 ako aj v následných paragrafoch definuje sadzby dane zo zistených majetkových prírastkov v sadzbe 38 % pre tento rok. I napriek tomu, že som istého času pracoval v ekonomickej oblasti, nerozumiem, čo vláda vlastne chce spraviť. Či chce ešte raz dodatočne zdaniť fyzickú osobu, ktorá zaplatila daň vo výške 38 % z takéhoto majetku, čo by bolo asi v rozpore s ústavou, pretože nie je možné retrospektívne dať dva tresty za jeden priestupok, alebo chce zaviesť zdanenie, ktoré už podľa platných zákonov platí. Pri mojom nepochopení mi zostáva už len veriť, že toto ustanovenie nebolo odpísané z predchádzajúceho programového vyhlásenia vlády. Následne sa vláda zaväzuje prijať zákon o preukazovaní pôvodu majetku. Domnievam sa, že obidve právne normy, zákon o správe daní a poplatkov, v zmysle ktorého sa predkladajú majetkové priznania, sú veľmi komplikované a nelogické a následne zákon o preukazovaní pôvodu majetku, musia byť spracovávané vo vzájomnej súvislosti. V opačnom prípade sa nám môže stať to, že napríklad bankovému zlodejovi najprv zdaníme nelegálny príjem a potom mu ho zoberieme v zmysle nepreukázateľnosti nelegálneho príjmu. V programovom vyhlásení vláda konštatuje, že chce zjednodušiť daňové zákony a zjednotiť sadzby dane z pridanej hodnoty pred vstupom do Európskej únie. Domnievam sa, že iniciatíva súvisiaca so zjednodušením daňových zákonov bude prijatá ústretovo i opozíciou. V tejto súvislosti upozorňujem predovšetkým na novelu zákona o dani z pridanej hodnoty, ktorá je veľmi zložitá, tá, ktorá v súčasnosti už platí, a komplikovaná a ktorá má účinnosť od 1. 1. 2003. Pripojíme sa k iniciatíve novelizovať tento zákon tak, aby bol čitateľný a vykonateľný v reálnom čase. Osobne sa domnievam, že tento zákon je taký komplikovaný, že sa nedá uplatniť v praxi. Zároveň bude potrebné pozitívne zmeny pozorne sledovať a chceme takisto sledovať zavedenie jednotnej sadzby DPH, a to tak, aby táto zmena nevyvolala ďalšie sociálno-ekonomické napätie. V programovom vyhlásení mne osobne chýba zámer vlády súvisiaci so vstupom Slovenska do Európskej únie v oblasti riadenia správy daní a colnej správy. Vláda sa bude musieť jednoznačne rozhodnúť, ktorú z uvedených inštitúcií bude intenzívnejšie budovať, a to v súvislosti s jednotným európskym trhom. Túto skutočnosť by mala vláda deklarovať v programovom vyhlásení a následne v legislatívnych a finančných aktivitách. V programovom vyhlásení vláda konštatuje, že skvalitní legislatívne prostredie za účelom stabilizácie finančného trhu. Myslím si, že najmä občania, ktorí prišli o svoje celoživotné úspory v inštitúciách typu Horizont alebo BMG Invest budú hľadať v tomto vyhlásení postup novej vlády pri vymáhaní ich pohľadávok. Preto by toto vyhlásenie vlády malo jasne konštatovať postoj novej vlády k niekoľkomiliardovému podvodu na občanoch tohto štátu. Veľmi dôležitou časťou programového vyhlásenia je časť súvisiaca so správou a privatizáciou národného majetku. Vláda deklaruje skutočnosť, že chce dokončiť proces privatizácie. Vláda však nestanovila v programovom vyhlásení kritériá pre privatizáciu. Z uvedeného dokumentu sa nedá určiť, o ktoré rezorty a ktorých strategických podnikov sa bude privatizácia týkať. Je teda otázne, či sa bude privatizovať pošta, štátne lesy, železnice alebo sa dokončí privatizácia už časti sprivatizovaných strategických podnikov, ako je napríklad SPP. Vzhľadom na to, že ide o značnú časť majetku štátu, bolo by potrebné v programovom vyhlásení jasne a presne tieto zámery definovať. V programovom vyhlásení nie sú definované kritériá foriem privatizácie, ktoré bude vláda uprednostňovať pri dokončení privatizácie. Už v minulom období bola predchádzajúca vláda kritizovaná za netransparentný prístup k výberu foriem privatizácie, a preto by táto skutočnosť mala byť súčasťou tohto vyhlásenia. V tomto vyhlásení nie sú definované žiadne systémové opatrenia súvisiace s obhospodarovaním a ekonomickou správou finančných prostriedkov získaných z privatizácie. O nevyhnutnosti takýchto opatrení sme sa presvedčili pri takmer deväťmiliardovej kurzovej strate pri predaji SPP. V oblasti železničnej dopravy sa vláda zaväzuje každoročne kryť zmluvne dohodnuté výkony vo verejnom záujme v plnej miere. Nuž, bolo by to naozaj vyslovene smutné a protiprávne konštatovať, že zmluvné záväzky medzi železnicou a štátom o výkonoch vo verejnom záujme by si štát neplnil. Problém, ktorý programové vyhlásenie vlády však nerieši, je definovanie a stanovenie takéhoto mechanizmu, ktorý by jasne určil vzťah medzi finančnými možnosťami štátneho rozpočtu a potrebami v osobnej preprave. To znamená, že je potrebné zo strany ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií a ministerstva financií definovať princípy výpočtu ekonomicky oprávnených nákladov na výkony v osobnej preprave. V opačnom prípade budú železnice i naďalej vykazovať niekoľkomiliardový rozdiel pri rôznych možných výpočtoch hospodárskeho výsledku tak, ako to bolo v predchádzajúcom roku. Vláda sa vo svojom vyhlásení zaviazala urýchliť tempo výstavby diaľnic. Bez číselnej kvantifikácie a geografického určenia výstavby diaľnic je táto úloha takmer nekontrolovateľná. Je teda nevyhnutné vo vyhlásení tieto skutočnosti konkretizovať. Predovšetkým občania regiónov, ktoré majú značné ekonomické a sociálne problémy, ku ktorým patrí aj banskobystrický kraj, sa pýtajú, kedy budú dokončené diaľnice do stredu Slovenska. Veď kvalitná cestná infraštruktúra je jedným zo základných podmienok rozvoja tuzemských i zahraničných podnikateľských aktivít. V poľnohospodárskej politike je cieľom prehodnotenie dotačného systému podľa kritérií EÚ pri rešpektovaní a podpore voľného trhu s agropotravinovými výrobkami. Vláda by však jasne mala v programovom vyhlásení definovať kompenzačné opatrenia súvisiace s finančnými rozdielmi. Tieto vzniknú medzi priamymi platbami do poľnohospodárstva, ktoré by sa mali pohybovať do výšky predpokladaných 25 - 30 % a trhovými podmienkami, pri ktorých vstupy do poľnohospodárstva sú totožné so vstupmi ostatných európskych štátov. V lesnom hospodárstve predpokladá vláda postupne odbúrať dotácie zo štátneho rozpočtu. V tejto súvislosti upozorňujem na to, že uvedené dotácie slúžili tak pre súkromný ako aj štátny sektor. Ich cieľom bola podpora pestovateľskej činnosti, podpora výskumu, zachovanie genofondu lesa ako aj obhospodarovanie takmer 25 % lesov, ktoré obhospodarujú Štátne lesy a ktoré neboli prevedené vlastníkom, a to i z dôvodu neekonomického využitia. Zároveň si je potrebné uvedomiť, že Štátne lesy obhospodarovali i lesné cesty a mosty, ktorých význam sme si uvedomili až pri záplavách na Horehroní. Z uvedených dôvodov nesúhlasím s odbúraním dotácií do lesného hospodárstva bez následných systémových ekonomických opatrení. Vláda sa zaväzuje prijať opatrenia súvisiace s dereguláciou nájomného a energetického trhu do času vstupu do EÚ. V tejto súvislosti upozorňujem na skutočnosť, že ak štát presunie značnú časť finančnej zodpovednosti na občana a rodinu, bude musieť vytvoriť i následné opatrenia v sociálnej politike, ktoré budú kompenzovať tieto silné finančné dopady predovšetkým pre rodiny s nižšími príjmami. Na základe uvedených skutočností konštatujem, že pre mňa ako pre osobu je programové vyhlásenie vlády chápané ako otvorený materiál, ktorý je spracovaný formálne, to znamená, že nedáva jasnú konkrétnu odpoveď na riešenie zložitých sociálnych a ekonomických problémov, o ktorých som sa zmienil. Preto odporúčam uvedený dokument prepracovať s cieľom odstránenia uvedených nedostatkov. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pani poslankyňa Dana Podracká. Ďalším v poradí je pán poslanec Karol Džupa. D. Podracká, poslankyňa: Vážená pani podpredsedníčka, páni ministri, panie poslankyne a poslanci. Za týmto špiritistickým stolíkom sa budem znova a znova pokúšať vyvolávať ducha kultúry, aj keď tuším, že to bude tak, ako hovorí básnik - vždy bezvýsledne. Stačilo mi niekoľko dní strávených v parlamente, keď sa v prvom čítaní schvaľovalo 22 zákonov v skrátenom legislatívnom konaní, aby som pochopila, že Slovensko je choré na liberalizmus a je na konci s ekonomickým dychom. V tomto fóre nerozhoduje logika, ale štatistika. Stačí mať o štyri hlasy viac a jednoduchá väčšina rozhodne o osude piatich miliónov. Pre spisovateľa je táto skutočnosť náramne zaujímavá, ale pre občanov je iba potvrdením ich vlastnej nemohúcnosti. Dobre viem, že robiť kultúrnu politiku v malom štáte je mimoriadne obťažné. Čo ma zaráža, je fakt, že úplne zlyhal ochranný systém národnej kultúry a všetko ide od desiatich k piatim. Žijeme kultúrnu anarchiu, stav kultúry je taký ako súčasné umenie. Hovorí o chaose, gestikuláciách v samote alebo o histórii vlastnej jalovej duše. Akú cenu má pre našu neoliberálnu pravicovú vládu kultúra, sa dozvieme o niekoľko dní pri návrhu rozpočtu, ale už dnes vieme, že to bude krádež desaťročia. Mysleli sme si, že štvorročné obdobie vládnutia minulej vlády bude len tragickou epizódou v dejinách slovenskej kultúry. Verili sme, že štátna podpora kultúry sa stane základnou úlohou štátnej politiky, ale zlikvidovalo sa Národné centrum mediálnej komunikácie, Matici slovenskej sa odňali financie, kompetencie a budovy, slovenská kinematografia vytvárala menej diel ako v deväťdesiatych rokoch (20. storočia), divadlá sa skomercionalizovali a začali uvádzať sezóny dielami cudzích, nie domácich autorov. Napríklad Zahradníkova hra Azyl musela hľadať azyl v moskovskom divadle, pretože na domácej pôde bola ministrom Kňažkom zakázaná. Jediné, v čom sme nezlyhali, bolo nájsť ľudí, ktorí vedeli, ako sa likvidujú súbory, prehliadky, festivaly, ústavy a centrá spolu s ľuďmi. Ale čo si budeme navrávať. Pravda patrí víťazom a je to tak aj v programovom vyhlásení vlády, ktorá sa v ňom okrem iného zaviazala, že bude, citujem: „... vytvárať podmienky na dôslednú ochranu duševného vlastníctva a práv z toho vyplývajúcich“. Keďže som milovníčka duševného vlastníctva, podrobne som si preštudovala autorský zákon č. 383/1997 Z. z. Vyčerpávajúcim spôsobom hovorí o autorskom práve vo všetkých oblastiach tvorby, distribúcie a šírenia diela. Legislatívna ochrana autora v tomto zmysle zákona je nespochybniteľná. Aká je však prax? Autor je posledným a zanedbateľným reťazcom trhového mechanizmu. Je žobrákom naháňajúcim vlastnú žobračenku. Pravda je na strane trhu, nie na strane autora a jeho diela. Podobná situácia je aj v oblasti literárnych časopisov. Byrokratický aparát na ministerstve kultúry po poskytnutí čiastkovej dotácie v januári kalendárneho roka vynaložil všetky svoje schopnosti na to, aby sa dotácia dostala do redakcií až po deviatich mesiacoch, teda v septembri. A je to tak každoročne. Peklo je pre umelcov. Sú žobrákmi v slobodnom svete matérie, ktorý kultúru odsunul na vedľajšiu koľaj. A aj v programovom vyhlásení vláda preň našla výhybku až za športom. Chceme veriť, že stratégia rozvoja slovenského knihovníctva, proklamovaná v programovom vyhlásení vlády, nezabudne ani na čitateľa, ale ani na autora a ministerstvo kultúry zabezpečí distribúciu pôvodnej slovenskej literatúry do knižníc tak, že od vydavateľa odkúpi časť nákladu, čím pomôže trom veciam odrazu - vydavateľovi, autorovi i čitateľovi. Rovnako je nevyhnutné vytvorenie koordinačného centra prekladov slovenskej knihy do zahraničia, ktoré by pracovalo nie „voluntárne“, ale koncepčne až po uvedenie knihy na zahraničnom trhu. Rovnako chceme veriť, že vláda presadí podľa českého vzoru päťpercentné DHP vzťahujúce sa na pôvodnú slovenskú literatúru, aby vydávanie kníh slovenských autorov bolo atraktívne pre vydavateľa, ale aj pre čitateľa, najmä pre študujúcu mládež. Opozícia sa vždy dožadovala vysielacieho času pre prenosy z parlamentu, aby občania mali možnosť na vlastné oči vidieť, aký boj sa tu zvádza o presadenie straníckych záujmov a až potom o občana. Budeme sa dožadovať aj zákona na podporu opozičných médií, ako je to vo Francúzsku, aby tí, ktorí majú iný názor, mali svoje miesto na trhu myslenia a práce a nemuseli zato patriť k občanom druhej kategórie. Potešilo by nás založenie Inštitútu slovenskej národnej štátnosti, ako je to v niektorých susedných krajinách, napríklad v Poľsku majú aj Inštitút samostatnosti, aj Valesov inštitút. Inštitút slovenskej národnej štátnosti by vláda mohla založiť v roku 2003 na počesť 10. výročia vzniku Slovenskej republiky. Inštitút by sa mal zameriavať na kultúrne aktivity súvisiace s pôvodnou slovenskou tvorbou, od literárnej po filmovú, ako aj na vedecké aktivity, tvorbu učebníc zameraných na dejiny, ako aj občiansku a vlasteneckú výchovu. Odborníci by mohli viesť vedecké a magisterské práce. Prevzali by na seba aj starostlivosť o internetovú stránku zameranú na vznik a vývoj slovenskej štátnosti. Slovensko by malo aspoň inštitucionálnu záruku, že zostane samo sebou na americkej mape Európy. Na našom poslednom zasadaní výboru pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá sa hovorilo aj o odpolitizovaní Rady Slovenskej televízie a rozhlasovej rady. Je mi to opozične sympatické, pretože niet škodlivejšieho predsudku ako prisudzovať štátnu moc v oblasti kultúrnej tvorby, pretože každá politická moc je sterilná. Je sterilná, je arogantná a jej podstatou je iba ekonomické ovládanie ľudí. Patrím k tým idealistom, ktorý sa nevzdávajú čakania na takú vládu, ktorá bude duševné vlastníctvo stotožňovať s občanmi Slovenskej republiky. Víťazi sa zachránia, len ak si vážia porazených. Opozícia musí dokázať, že sme hodní hanby, ktorá v podobe tejto vlády postihla Slovensko. Preto programové vyhlásenie vlády v tejto podobe nepodporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: S faktickou poznámkou pán poslanec Jarjabek, nech sa páči.