Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-12-02):
Dobrý deň prajem. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, včera ešte v rámci rozpravy tu viacerí poslanci, myslím, na jedného z mojich kolegov z opozície, ktorý vystupoval, reagovali aj vykrikovali, či vie, o čom hovorí, a to bolo úplne od veci. Ja by som bol rád, keby poslanci SMER-u mali preštudovaný tento tzv. protiteroristický balíček. Ráno však študovali úplne iné dokumenty, kde hľadali odpoveď na otázku „som tam, nie som tam.“ Ale nebol to protiteroristický balíček. Preto by som na ich mieste trošku zdržanlivo hodnotil vystúpenia iných kolegov opozičných, či vystupujú k veci, alebo nie, lebo nie som si úplne istý, že veľká časť z vás má tie návrhy preštudované. Obávam sa, že pravý opak je pravdou. Ja si nechám to na druhé čítanie, ale napriek tomu, že viaceré veci z toho návrhu podporujem, a znovu poviem, že ide o veci, ktoré sme presadzovali dlhé roky, ktoré v minulosti nezískali podporu poslancov SMER-u. Dnes ich navrhujete, tieto inštitúty, rozšíriť, čo je podľa mňa správne. Ja som to hovoril pri skrátenom konaní, či je to otázka jurisdikcie Špeciálneho súdu, použitie agenta, použitie spolupracujúcich obvinených. Tomu tlieskam. Neskoro, ale predsa. To podporujem. Aj keď ten, ten drajv v minulosti bol skôr, skôr, obávam sa, že opačný. Samozrejme, že aj táto malá vec mi potvrdzuje podozrenie, že ide skôr o marketingový ťah, ale keď ide o správnu vec, tak mňa motív až tak nezaujíma. Čo viac potvrdzuje, že ide o marketingový ťah, sú ustanovenia, ktoré neriešia reálny problém, ale ho vytvárajú. A to sú tie ustanovenia, ktoré sa týkajú výsluchu svedka ako neodkladného úkonu. To nič nevyrieši, pretože ten, ten výsledok bude nepoužiteľný aj tak ústavne v rámci hlavného pojednávania. A nič neriešia podľa mňa ani ustanovenia týkajúce sa väzby. A najmä to, že bude mať sťažnosť proti rozhodnutiu o nevzatí do väzby odkladný účinok. A budem vám citovať, pán minister, aj rozhodnutia štrasburského súdu, ktoré to, ktoré to potvrdzujú. V druhom čítaní ale, avizujem, budem hovoriť ešte o jednej veci. Spomenul ju vo svojom vystúpení jeden z mojich kolegov a to je otázka, ktorej sa vyhýbate. Nemyslím vás, pán minister, priamo, ale vláda a premiér tejto vlády. A to je otázka, prečo vaše vlády súhlasili trikrát s prevzatím väzňov z Guantanáma, ktorí sú podozriví z teroristickej trestnej činnosti. Ak sem niekto úmyselne dotiahol teroristov, boli to vaše vlády. A budem hovoriť v druhom čítaní konkrétne o tých ľuďoch, čo to boli za ľudia alebo sú za ľudia, aké majú profily a aké predstavujú bezpečnostné hrozby alebo predstavovali. Myslím, že stačilo, lebo odtiaľ potiaľ, by som tak povedal, ako hovorí jeden klasik. A keď sa niekto tvári ako veľký bojovník proti terorizmu a svojimi marketingovými rozhodnutiami vymieňa fotky v Bielom dome za prísun teroristov na naše územie, tak ja tomu veľmi neverím. To nie je vaša, vaša chyba, pán minister. A moja trpezlivosť v tejto veci skončila. Takže avizujem, že v druhom čítaní o tom budem hovoriť podrobnejšie, aj o konkrétnych ľuďoch, ktorých ste takýmto servilným spôsobom na Slovensko doniesli. Myslím, že to bude veľmi zaujímavé. Ale teraz v prvom čítaní sa vrátim k veciam, ktoré považujem za sporné a oceňujem, že pán minister avizoval, že o tom bude, bude hovoriť. Čo považujem za sporné, je riešenie predĺženia lehoty zadržania na šesť dní preto, aby bolo možné dvojstupňové rozhodnutie v tých šiestich dňoch. Ja už som hovoril v skrátenom konaní, ako prebieha rozhodnutie o väzbe, ale napriek nejakému sčasti pochopeniu toho, čo chcete presadiť, musím povedať, že som presvedčený o tom, že reálny problém neriešime, pretože nehrozí, že by obvinení z terorizmu neboli vzatí do väzby na prvom stupni. A keby to aj hrozilo, tak sťažnosť prokurátora nemôže mať odkladný účinok. Ak si pozriete rozhodnutie štrasburského súdu vo veci McKay proti Spojenému kráľovstvu, tak tam je to jednoznačné. Odcitujem z neho v angličtine a potom to skúsim neformálne preložiť. A je to rozhodnutie z roku 2003, v § 34 až 40, aby si to mohli vaši kolegovia pozrieť. „Conditional officer must have about to release in the detention...“ To znamená, že ten sudca, ktorý rozhoduje o väzbe v prvom stupni, musí mať právomoc obvineného prepustiť, ak nezistí dôvody, ktoré sú dané vnútroštátnym právom. A vy tu navrhujete, aby teda boli len dôvody ohľadne dôvodnosti trestného stíhania a právnej kvalifikácie. V poriadku. V poriadku. Inými slovami, nemáte o čo oprieť ďalšie obmedzenie osobnej slobody po rozhodnutí prvostupňového súdu o nevzatí do väzby. O tom som stopercentne presvedčený. Môžeme sa raz baviť o tom, že ale veď však možno rozhodne Štrasburg, a ktovie, a... Ale ak sa chceme baviť naozaj reálne, lebo inak nemá zmysel diskutovať, keď si povieme, že však to je váš názor a môj názor je iný a však uvidíme, uvidíme. Nemáme čo veľmi uvidieť. Ale problém je to, že, že naozaj my problém tvoríme a neriešime. Lebo som to hovoril opakovane, že dnes na Slovensku nie je žiadna, žiadna reálna hrozba, že ak zatkneme teroristov, tak ich súd do väzby nevezme. Máme nejakú aj skúsenosť, aj keď len jednu v posledných rokoch. Ale ak niekoho naše súdy neberú do väzby a robia procesné chyby a prepúšťajú z väzby, tak to nie sú islamskí džihádisti, ale to sú slovenskí oligarchovia. Tam navrhujete nič nezmeniť. Tam, tam súd môže robiť akékoľvek proste, akúkoľvek mágiu, aby sa dostali von z väzby. A dokonca si myslím ešte jednu vec. Totižto to dvojstupňové rozhodovanie o väzbe má svoje klady v situácii, keď prvostupňový súd do väzby nezoberie, ale aj zápory, keď zoberie a je sťažnosť na Najvyšší súd podaná. Vieme, aké tam sú skvelé niektoré senáty trestné a Najvyšší súd zmení rozhodnutie Špeciálneho súdu a prepustí z väzby. Tak ak to chcete riešiť, riešiť konzistentne alebo teda rozumne, v týchto veciach zaveďte jednostupňové rozhodovanie. Nevravím, že to na nič, na nič nenaráža, nenaráža to nič. Na ktoré ustanovenie to naráža ústavy alebo dohovoru? Na žiadne. Na žiadne. Naráža? Na ktoré? Jediná vec, ktorá je daná Európskym dohovorom, jedným z dodatkových protokolov, je, že v závažnejších trestných veciach, v merite veci je právo na odvolanie. V ničom inom, v ničom inom. A to by sa mi zdalo byť rozumnejšie, ak by ste na to nešli marketingovo. Lebo ešte raz, toto je riešenie, ktoré nie rieši problém, ale vytvára problém. A preto sa mi zdá, že je čisto marketingové. A potom by som ešte požiadal vás možno aj na výbore, aj keď zrejme výbor nebude dnes, teda dnes naobed, ale, lebo zákon ešte nebude vtedy v druhom čítaní, sa to bude musieť asi odložiť, preložiť, tak... – a bude možno aj večer, uvidíme – tak keby ste alebo vaši kolegovia mohli nám vysvetliť tie ustanovenia, ktoré sa týkajú väzby, podľa ktorých v ďalších štádiách konania už po vzatí do väzby bude súd preskúmavať aj dôvody väzby, konkrétne dôvody väzby podľa dnes platného právneho stavu, lebo to si myslím, že je to dôležité, aby to bolo v súlade s dohovorom. Lebo je pravdou, že pri tom úplne prvom rozhodnutí tie dôvody nemusia byť dané, ale veľmi rýchlo už pri prvej žiadosti o prepustenie z väzby už musia byť dané. Takže toľko z mojej strany. Ja som sľúbil kolegom, že budem okolo desať minút a už sa k tomu blížim, tak to chcem dodržať. By ma zaujímalo, pán minister, v tomto vaše konkrétne vystúpenie. A spomeniem teda tri veci na záver. Prvá je, že reálny boj proti terorizmu znamená podľa mňa nie až tak zmenu zákonov. Tie nám až tak nepomôžu. Trochu áno, ale až tak veľmi nie. Čo nám reálne pomôže, je výrazné skvalitnenie spravodajskej činnosti. A dnes, sa obávam, že spravodajské služby nevykonávajú na adekvátnej úrovni svoju činnosť, lebo sú proste plné kamarátov, známych a tak ďalej. V tejto situácii to je zničujúce, ak budeme takto budovať spravodajské služby, na kamarátskej linke, lebo to priamo ohrozuje bezpečnosť ľudí. To je prvá vec. A to nevyriešime zákonom žiadnym, žiadnym zákonom. Ak rozšírime počet príslušníkov SIS a dáme tam sto ďalších kamarátov, tak nič tým nevyriešime, len teda vyriešime pracovný pomer našich kamarátov, ale to je všetko. A to isté sa týka aj Policajného zboru. A druhá vec je absolútne zvýrazniť výcvik, ale nie špeciálnych jednotiek, tie majú výcvik dobrý a ich stav je postačujúci, ale klasických poriadkových jednotiek, ktoré budú prvé na mieste činu a ktorých cieľom bude, bude zastaviť páchateľa tak, aby nemohol ísť do ďalších lokalít, kde sa nachádza veľké množstvo ľudí. Ja som to už spomínal možnože pri inom zákone z tohto miesta. Asi jediný prípad podobného charakteru, kedy, kedy ozbrojený páchateľ strieľal všetkých ľudí okolo seba, bola kauza v Devínskej Novej Vsi. A tam sme mali tak málo obetí len vďaka aj určitému šťastiu, to musím priznať. A to šťastie spočívalo v tom, že bola na mieste činu pomerne rýchlo hliadka obvodného oddelenia, poriadková polícia, ktorá napriek svojej výzbroji páchateľovi neumožnila sa posunúť ďalej nad rámec takého téčka ulíc v Devínskej Novej Vsi. Ak to tam poznáte, tak tam oproti je obchodné centrum, z druhej strany oproti je, oproti je škôlka. Ak by sa dostal páchateľ do jednej z týchto lokalít, tak by počty na obetiach boli násobne vyššie. A tým, že ho tá hliadka zadržala, aj keď ho nezlikvidovala, umožnila príjazd špeciálnej jednotky, ktorá ho následne zlikvidovala. A to sme mali šťastie. Ak si spomeniete na iné príbehy z iných krajín, nebudem hovoriť o Nórsku, o Breivikovi a tak ďalej, tak tie následky boli oveľa, oveľa katastrofálnejšie. Preto si myslím, že masívny výcvik na podobné situácie klasických jednotiek poriadkovej polície je absolútne kľúčový. A môžete prísť s balíčkami akýmikoľvek ďalšími, tak pokiaľ toto nebude zabezpečené, začaté a vykonávané, tak nebudeme posilňovať bezpečnosť ľudí na Slovensku. A to si myslím, že je kľúčové. Proste zamerať sa tam, kde je, kde je to najpodstatnejšie, nie na niečo iné, ale riešiť to, čo je najpodstatnejšie, čo možno najviacej prispieť k tomu, aby ľudia v našich uliciach boli chránení a nebáli sa chodiť do ulíc, chodiť do divadla, chodiť na verejné zhromaždenia, lebo to je to najdôležitejšie. Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci.