V. Novotný, poslanec: (2009-12-02):
Myslím, že tento poslanecký zákon je pomerne ostro sledovaný odbornou aj laickou verejnosťou. A opakovane sa nimi zaoberali, dá sa povedať, pri každom kroku v rámci legislatívneho procesu aj médiá, aj verejnosť, pretože sa dotýka 23 konkrétnych neziskových organizácií, malých nemocníc alebo, keď chcete, zdravotníckych zariadení, ktoré poskytujú zdravotnú starostlivosť a tým pádom sú, samozrejme, v strede záujmu a pozornosti verejnosti. Chcem na úvod hneď povedať, že do určitej miery bol tento zákon dlhodobo očakávaný. Dá sa povedať, že sa minimálne v priebehu rokov 2008 aj 2009 diskutovalo o tom, či kedy a v akej forme vláda Slovenskej republiky zasiahne do pravidiel fungovania neziskových organizácií v zdravotníctve. Musím povedať, že od úplného začiatku bolo pre mňa pomerne a pre SDKÚ – DS pomerne nelogické, prečo chce vláda zasahovať a meniť pravidlá fungovania práve týchto zdravotníckych neziskových organizácií, pretože pri ich pravidelnom sledovaní fungovania týchto nemocníc je všetkým viac-menej jasné, že sú práve tými zdravotníckymi zariadeniami, ktoré píšu úspešný príbeh v porovnaní napr. so štátnymi nemocnicami. Kým štátne nemocnice s výnimkou tých, ktoré boli transformované ešte za predchádzajúceho obdobia na akciové spoločnosti, sa skoro bez výnimky všetky zadlžujú, malé nemocnice, neziskové organizácie, dokážu hospodáriť aj keď s ťažkosťami, dokážu hospodáriť vo vyrovnanom rozpočte. Nejdem vás zabávať s číslami, ktoré som hovoril v prvom čítaní, lebo myslím si, že to nie je až také dôležité, stačí si pozrieť ktorúkoľvek správu ministra zdravotníctva o stave a vývoji dlhov v rezorte zdravotníctva. Druhý dôvod, pre ktorý som celkom nerozumel spolu s kolegami s SDKÚ – DS tomu, prečo chce vláda práve riešiť a zasiahnuť do neziskových organizácií, je skutočnosť, že tieto boli vytvorené na poskytovanie všeobecne prospešných služieb zdravotnej starostlivosti a tieto všeobecne prospešné služby všetky bez výnimky dodnes poskytujú. Nemáme na Slovensku známy ani jeden príbeh malej nemocnice, neziskovej organizácie, ktorá by porušila zákon či už transformačný alebo zákon o neziskových organizáciách, na základe ktorého boli vytvorené tieto nemocnice, neziskové organizácie, uznesením vlády, podotýkam, každá jedna uznesením vlády. Takže keď logicky rozmýšľame nad tým, že vláda tieto neziskové organizácie vytvorila preto, aby poskytovali zdravotnú starostlivosť, a ony tak robia a ani jedna z nich sa nezadlžuje, sú vo vyrovnanom rozpočte, tak naozaj logicky vyvstáva otázka, prečo do toho vláda alebo v tejto chvíli už poslanci Národnej rady za Smer chcú zasiahnuť. Ten dôvod som stále nepočul, počul som niečo o tom, že chcú chrániť nejaký štátny záujem a že sa dejú alebo by sa mohli diať nejaké machinácie v tých zdravotníckych zariadeniach s majetkom. Čiže nejaké podozrenia som počul, ale nepočul som zatiaľ žiaden relevantný pre mňa dôvod, prečo chcú zasiahnuť. Ten jeden, ktorý sa ale núka, je skutočnosť, že výhodou týchto malých nemocníc neziskových organizácií, v porovnaní s ostatnými je, že sú veľmi vo veľkej miere nezávislé od štátnej moci. A teraz zas nechcem byť veľmi politický, ale mám taký pocit, že práve táto nezávislosť od štátnej moci neobyčajne vadí strane Smer, ktorá má zdravotníctvo v súčasnosti na starosti. Musím povedať, že poslanecká novela zákona je pre mňa v tejto chvíli o to prekvapivejšia, že vláda 23. januára 2008, ešte roku 2008, zaviazala ministra zdravotníctva, vtedy Ivana Valentoviča, riešiť problém aj neziskových organizácií uznesením, ktoré som minule čítal, možno len krátko z neho prečítam, „zabezpečiť zodpovedajúce zastúpenie štátu v riadiacich a kontrolných orgánoch spoločností, ktorých je spoluzakladateľom, v súlade s podielom štátu na ich majetku“. A tam sa ďalej píše, že tam, kde je 50 %, štát musí mať väčšinové zastúpenie v riadiacich a kontrolných orgánoch týchto spoločností. Termín je tam 30. jún 2008. Musím hneď povedať, že keď si toto uznesenie prečítate, evokuje to vo vás jednoznačne dojem, že hovoríme o akciovej spoločnosti alebo o spoločnosti s ručením obmedzeným, a nie o neziskovej organizácii, ale to je teraz vedľajšie. Aj diskusia, ktorá prebehla na výbore pre zdravotníctvo, a chcem vás uistiť, že bola naozaj poctivá a dlhá diskusia a naozaj sme to rozoberali z každej strany, aj po tej odbornej stránke, a chcem aj kolegom poďakovať za tú diskusiu, lebo tak by sa malo o takom vážnom zákone diskutovať, táto diskusia mne evokovala taký pocit, že akosi nie je celkom jasné mnohokrát tým, ktorí diskutujú o probléme neziskových organizácií v zdravotníctve, čo je to vlastne tá nezisková organizácia, či je to nejaká eseročka alebo akciová spoločnosť, do ktorej jeden akcionár, štát, vložil majetok, väčšinový podiel, pričom teda, samozrejme, logicky chce v kontrolných orgánoch a v riadiacich orgánoch mať väčšinový podiel a ten kedykoľvek vymeniť, to znamená, kedykoľvek môže valné zhromaždenie odvolať členov predstavenstva alebo dozornej rady, keď sú tak upravené pravidlá, alebo hovoríme o neziskovej organizácii. Tu je dosť hlboké nedorozumenie a nepochopenie toho, o čom vlastne tá nezisková organizácia je a ako funguje. Ale poďme naspäť k tej úlohe, ktorú vytýčila vláda vtedy ministrovi Valentovičovi. Valentovič to nestihol. Medzitým bol odídený, odišiel. Prišiel pán minister Raši, ktorý sa pokúšal túto úlohu síce riešiť, ale nakoniec ju tiež nevyriešil. A dokonca sám požiadal vládu Slovenskej republiky na jar tohto roku, to bolo to obdobie, keď pán minister hovoril, že netreba zlučovať zdravotné poisťovne, že nevie zabezpečiť majoritný podiel v riadiacich a kontrolných orgánoch štátu, v NO-čkách, teda sám minister Raši požiadal vládu o zrušenie tejto úlohy. Vláda 28. apríla 2009 mu túto úlohu aj zrušila. Čiže nie je vládna úloha na to, aby bolo zabezpečené uznesenie na väčšinový podiel v riadiacich a kontrolných orgánoch. Veľmi zaujímavé je stanovisko, ktoré vtedy poskytlo ministerstvo spravodlivosti, vtedajší pán minister Harabin, kde jasne hovorí o tom, že sa to vlastne ani nedá urobiť, pretože by to bolo v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. Citoval som to minule, nebudem to čítať ešte raz. No a teraz príde pán poslanec Valocký s pánom poslancom Madejom s poslaneckou iniciatívou. No v prvej chvíli som si myslel, že je to trošku taký partizánsky počin, lebo veď tak Raši to nechcel, však v apríli si dal zrušiť úlohu. Ale nie je to partizánsky počin, lebo vláda k tomu zaujala stanovisko, že s poslaneckým návrhom zákona súhlasí. Takže tu nejde o nejakú poslaneckú iniciatívu, ktorá prebieha na základe ľubovôle poslancov, ale podľa môjho názoru o celkom premyslenú stratégiu, ktorá spočíva v tom, že je obchádzaný riadny legislatívny proces. No áno, touto fintou, že to predložia poslanci Národnej rady v pléne, obídu normálny legislatívny proces, lebo je to poslanecká iniciatíva, vláda s tým nič nemá, bude to schválené. Keď to Ústavný súd zruší, tak to zruší poslancom, nie vláde, keď to Ústavný súd nezruší, no tak, hosana, dosiahla vláda to, čo chcela, veľmi zaujímavou fintou. Dámy a páni, chcel som to pomenovať, nech sa na mňa predkladatelia nehnevajú, nie je to nič osobné, ale mal som potrebu to takto pomenovať. Pán poslanec Valocký ako jeden z navrhovateľov, myslím, odôvodnil, čo ten zákon chce, počúval som jeho vystúpenie pozorne, teda aj to, že chcú navrhovatelia, aby štát menoval nadpolovičnú väčšinu členov, aby mohol minister svojich členov správnej rady odvolať bez súhlasu správnej rady, čo dneska nie je možné. Navrhujú teda, aby doterajšie funkčné obdobie členov správnych rád skončilo k 31. januáru, bude to nakoniec k 28. februáru, lebo asi prejde ten pozmeňujúci návrh, ktorý máme v spoločnej správe. Musím povedať, že je to vážny zásah do fungovania správnej rady. Je to vážny zásah preto, lebo správna rada prvá vznikla menovaním, uznesením vlády a všetky ostatné zmeny v správnych radách vznikajú tak, že zakladatelia navrhujú členov a správna rada ich volí. Čiže sú to volení členovia správnej rady. Touto zmenou sa z nich stávajú menovaní členovia. Čiže výrazným spôsobom sa oslabuje ich mandát v tej správnej rade, to je jedna vec a druhá vec je, že ich minister môže, teda tých svojich, kedykoľvek odvolať, to znamená, nezávislosť ich rozhodovania v tej správnej rade bude značne oslabená práve zvýšením vplyvu ministra. Treba povedať, že ako problém vidím aj tú skutočnosť, že táto novela zákona násilne ukončí ich funkčné obdobie. Funkčné obdobie  prvých členov správnych rád v podstate vo všetkých malých nemocniciach, neziskových organizáciách, už skončilo, zakladatelia navrhli nových a tí boli väčšinou zvolení. Musím povedať, že nie všade to prebehlo. Ale jediný príklad, ktorý poznám, a znovu nechcem byť osobný, lebo sa to nepatrí, je pán poslanec Valocký a Správna rada neziskovej organizácie Zobor, kde teda pán poslanec bol navrhnutý ministrom zdravotníctva a správna rada ho neakceptovala nie preto, že by im bol nesympatický alebo že bol zo strany Smer, ale preto, lebo je v tom istom meste riaditeľom veľkej štátnej nemocnice. A musím povedať, že určitý konflikt záujmov tam vidím. Z vlastnej skúsenosti môžem povedať, že bol som v jednej správnej rade, kde bol riaditeľ štátnej nemocnice z toho istého mesta v správnej rade a nerobilo to dobre, nazvem to tak, v obchodnej politike zdravotníckeho zariadenia vo vzťahu napr. k poisťovniam. Čiže ja tomu dôvodu rozumiem. Treba povedať, že nechcem ale teraz upodozrievať jedného z dvoch navrhovateľov, že preto predkladá túto novelu, len to tak hovorím v tejto súvislosti. Fakt ale, že im ukončí novela zákona mandát, teda funkčné obdobie niekedy koncom januára alebo koncom februára, je podľa môjho názoru nie celkom v súlade s ústavou a je to retroaktívne. Tento zákon pôsobí retroaktívne, zasahuje do niečoho, čo je ustanovené na nejaké funkčné obdobie. Myslím si, a povedal som to aj v prvom čítaní, že novela zákona o neziskových organizáciách je aj o správnych radách, ale hlavne je o majetku týchto neziskových organizácií, teda o prioritnom a neprioritnom majetku. Veľmi krátko to vysvetlím. Keď štát vkladal majetok zdravotníckeho zariadenia nemocnice do neziskovej organizácie, určil v zakladateľskej listine, čo je prioritný a neprioritný majetok, prioritný majetok je taký, ktorý môže slúžiť len na zdravotnú starostlivosť, neprioritný môže slúžiť aj na iné účely, aj na zdravotnú starostlivosť, ale hoci aj na podnikateľské účely. Áno, neprioritný majetok mohol byť predaný, mohol byť prenajatý. Malo to aj svoju logiku, lebo však aj v príspevkovej organizácii, v nemocnici, sa predáva a prenajíma. Čiže nie je to nič mimoriadne ani žiadne tunelovanie, rozhoduje o tom správna rada, ktorá je ustanovená prvá menovaním, ďalšia volením v zmysle zákona. Zmena, ktorú ale prináša táto novela, hovorí o tom, že na nakladanie s nehnuteľným majetkom, ktorý vložil štát ako zakladateľ alebo spoluzakladateľ do neziskovej organizácie, sa vyžaduje predchádzajúci písomný súhlas zakladateľa alebo spoluzakladateľa, ktorým je štát. Jednou vetou to zglosujem. To znamená, že správna rada nebude môcť rozhodnúť ani o tom, že v neprioritnom majetku časti polikliniky, povedzme, prenajme 5 x 5 metrov pre bufet, lebo o tom dneska správna rada rozhoduje, koľko bude bufet platiť nájomné, koľko vyberú za meter štvorcový, dneska správna rada bežne rozhoduje o tom, o neprioritnom majetku. O tom nebude môcť rozhodnúť, lebo bude si na to musieť vyžiadať súhlas ministra zdravotníctva. V tejto chvíli to už ale nie je nezávislá nezisková organizácia, ale príspevková organizácia, to musím povedať. To je tak ako v štátnej nemocnici. Preto tak pokojne hovoríme, že toto je o zoštátnení neziskových organizácií. To nie je preto, dámy a páni, že chcem vás obviňovať z nejakej reboľševizácie, alebo hovoriť o tom, že to robíte ako Gottwald, nie je to osobné. Preto hovoríme o zoštátnení, možno trošku viac vysvetľujem pojmy, áno, lebo nezávislosť správnej rady, ktorá vedela rozhodnúť, sa zmenšuje a zväčšuje sa vplyv štátu. Tak nájdite lepší výraz ako zoštátnenie. Nazvem to zpríspevkovatenie neziskovej organizácie? No neviem to lepšie nazvať ako zoštátnenie. Veľmi zaujímavý je aj tretí moment, ktorý prináša táto novela, a to skutočnosť, že pri zrušení a zániku neziskovej organizácie založenej štátom je likvidátor povinný vrátiť prioritný majetok do vlastníctva štátu. Doteraz v zákone č. 213/1997 Z. z. o neziskových organizáciách to bolo upravené alebo v zákone, ktorý riešil neziskové organizácie, to bolo upravené tak, že majetok neziskovej organizácie, nech už zanikne alebo sa likviduje, alebo zostane peňažný zostatok alebo hnuteľný majetok, sa musí dostať len do nejakej inej neziskovej organizácie. To nie je o tuneli, ako som to začul aj na výbore, aj v médiách, že to je dôkaz toho, že ako je to tunelované. Po prvé, tak nechcem predpokladať, že je to tunelársky zákon č. 213/1997 Z. z., keďže je pod tým podpísaný vtedajší prezident Kováč, predseda Národnej rady Gašparovič a predseda HZDS Mečiar, veď snáď nechcete povedať, že to sú nejakí tunelári, že podpísali takýto zákon, to je moja prvá poznámka. Moja druhá poznámka, ktorú k tomu môžem povedať, je skutočnosť, že filozofia je postavená na tom, že keď niečo, nejaký majetok funguje tretiemu sektoru, tak z tretieho sektora by nemal odísť naspäť do štátu, lebo potom tretí sektor je oslabovaný, potom je to znovu o zoštátnení. Čiže ono to má slúžiť organizácii tretieho sektora. A teraz sa znovu vraciam k tomu hlbokému nedorozumeniu, na ktoré som narazil na výbore pre zdravotníctvo. A sa ospravedlňujem, keď tu budem vysvetľovať možno niečo, čo viete. A to nie je o tom, že chcem byť ako učiteľ, ani vás nechcem uraziť, ale je to o tom, že, dámy a páni, nezisková organizácia nie je akciová spoločnosť ani eseročka. Veľmi krátko vám chcem povedať, že štát v neziskovej organizácii, a možno to teraz bude ako šok, keď to poviem, nemá svoj majetok, ktorý je tam, štát svoj majetok už vložil do neziskovej organizácie, ten majetok nepatrí štátu ani druhému zakladateľovi, ani zlej správnej rade. Ten patrí neziskovej organizácii? Za päť-šesť rokov sa ten majetok, odkedy NO-čky existujú, každá z nich inokedy vznikla, samozrejme, zveľadil. Možno tam je nová kotolňa, tam sa vymenili lôžka v prioritnom majetku, urobili sa plávajúce podlahy, urobila sa nadstavba, vymenilo sa linoleum, je tam nový výťah, vymenili sa plastové okná. Keď táto nezisková organizácia zanikne, pričom tento prioritný majetok aj s novými plastovými oknami a kotolňou vytvorila správna rada, nie ten druhý zakladateľ, ktorého že treba vyplatiť, správna rada, kde boli nominanti štátu a nominanti druhého zakladateľa alebo ostatných zakladateľov, táto správna rada spravovala tú nemocnicu spolu s riaditeľom a takto zveľadila tento majetok, štát si to nemôže zobrať späť, lebo berie majetok, ktorý už nie je už jeho, je majetkom neziskovej organizácie. Zákon č. 213/1997 Z. z. to rieši. A rieši to tak, že môže to ísť na inú neziskovú organizáciu, lebo však môže zaniknúť nemocnica, nedostane zmluvu od 70-percentnej štátnej Všeobecnej zdravotnej poisťovne a je po nej. Viete to urobiť ľahko, resp. vy nie, páni poslanci, ale pán minister Raši ako 100-percentný akcionár vo Všeobecnej to vie urobiť ľahučko. Toto je možno nepochopenie toho, ako funguje nezisková organizácia a o čom tá nezisková organizácia je . Preto, dámy a páni, ako som to vysvetľoval, a nebolo to o tom, že som chcel niekoho uraziť, ale možno som v tých neziskovkách zopár rokov pôsobil a poznám veľmi dôverne ich fungovanie, tak pokojne chcem na záver povedať, že tento zákon je o tom, že vláda zoštátňuje. Hovorím o vláde, lebo s tým vyslovila súhlas. Vláda zoštátňuje malé nemocnice, ktoré sú úspešné a nezadlžujú sa. Vidím za tým cieľ ovládnuť majetok týchto nemocníc. A musím povedať, že trošku z toho trčí aj snaha v prípade zániku týchto nemocníc dostať sa k majetku týchto nemocníc, nazvem to takou skrytou privatizáciou, pretože ak nemocnica zanikne z dôvodu, že nemá už poskytovať zdravotnú starostlivosť a jej prioritný majetok sa zoštátnením vráti na ministerstvo zdravotníctva, tak sa pýtam: Čo bude s týmto majetkom? Predá ho ministerstvo zdravotníctva? Bude tam nemocnica? No však poisťovňa ju nechce zazmluvniť. Ešte raz tam zriadite štátnu nemocnicu? Mne trošku z toho trčí, dámy a páni, nehnevajte sa na mňa, ak to poviem, skrytá privatizácia. Chcem povedať na záver veľmi pokojne, že poslanecký klub SDKÚ – DS túto novelu nepodporí a keď ju schválite, určite budeme apelovať na pána prezidenta, aby nepodpísal túto novelu zákona. A ak pán prezident náhodou už zabudol na to, že niekedy podpísal ako predseda Národnej rady zákon č. 213/1997 Z. z. o neziskových organizáciách, tak očakávam, že tento zákon skončí na Ústavnom súde, ktorý sa tým bude musieť zaoberať, keď už pre nič iné, len pre právny názor predsedu Najvyššieho súdu, vtedajšieho ministra spravodlivosti pána Harabina. Ďakujem pekne za vašu pozornosť.