Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2012-12-13):
Ďakujem veľmi pekne, kolegovia. (Povedané so smiechom.) Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, vážení kolegovia, ja mám skoro pocit, že všetci, ktorí tu vystupujeme, by sme mali na úvod povedať, že som v konflikte záujmov, pretože všetkých sa nás táto debata veľmi intenzívne týka. Ja mám tri deti, ktoré prechádzajú školským systémom už úspešne 20 rokov, a mám s tým rôzne skúsenosti, lebo 20 rokov je už dlhá doba. A zažila som ako rodič teda všeličo v tomto školskom systéme. Ale jedno je mi za tých 20 rokov jednoznačne zrejmé. A síce, viete, keď máte tri deti, tak viete, že nie každé dieťa je rovnaké a nie každé dieťa má rovnaké potreby, a viete, že je strašne dôležité, aby ste ako rodič, ktorý najlepšie poznáte svoje dieťa, mohli ponúknuť svojmu dieťaťu taký spôsob vzdelávania, ktorý jemu najlepšie vyhovuje. A o toto by som veľmi nerada prišla. Moja najmladšia dcéra len začína v tomto systéme pôsobiť a bola by som veľmi rada, keby sme mohli ako rodičia usmerňovať tú cestu vzdelávaním tak, ako to bude naozaj potrebovať. A keď ste ma tak pekne, keď ste ma tak pekne privítali, a čo ma pomklo k tomu, že som začala osobne, tak možno budem pokračovať osobne. Pretože moja mama mi minule, sa ma minule spýtala, keď sme robili domácu úlohu s mojou najmladšou dcérou: „Prosím ťa pekne, to naše malé chúďa, to sa bude, dúfam, ešte dať robiť niečo s tými zmenami, čo robí súčasný minister, kým pôjde na ďalší stupeň vzdelávania?“ Takže rôzne vnímajú tieto kroky aj ľudia, ktorí si už prešli svoje aj ako rodičia s rôznymi školskými systémami, aj tí, ktorí si naozaj pamätajú, a ja si to tiež pamätám, ktorí si naozaj pamätajú aj to, že školský systém neponúkal teda vôbec žiadny výber, a pamätám si dokonca ja aj to, ako mne moji rodičia hovorili: „Musíš mať samé jednotky, lebo my ťa inak na strednú školu nevieme dostať, pretože tvoji rodičia také postavenie nemajú.“ A preto pozorne vnímam, nakoľko ostane otvorený priestor v našom školstve pre naozaj to, aby som mohla aj môjmu evidentne poslednému dieťaťu naozaj vytvoriť taký priestor, aký zodpovedná jeho schopnostiam. To bol osobný úvod a teraz ako vystupujúca za poslanecký klub SDKÚ – DS chcem povedať, nie, my tu dnes nie sme preto, aby sme hodnotili to, čo pán minister urobil za 8 mesiacov. My sme tu preto, aby sme sa rozprávali o tom, ako by mali vyzerať zmeny v našom školstve v tomto čase, v tomto čase krízy, keď naozaj táto vláda je v situácii, že robí rozhodnutia, ktorých dosahy budeme vidieť nielen za rok, nielen za dva, ale aj za 10 rokov. Rozhodnutia, ktoré sa dnes robia, zásadné rozhodnutia aj v školskom systéme, ktoré sa dnes robia, rozhodujú o tom, aké bude Slovensko o 10 a možno aj o 20 rokov. A preto si myslím, že táto debata je mimoriadne dôležitá, pretože je úplne zrejmé, že tí učitelia – a dnes už aj rodičia, ktorí ich podporujú, aj študenti, ktorí ich podporujú – dnes neprotestujú len za platy, ale protestujú a domáhajú sa lepšieho vzdelávacieho systému. Pretože, áno, dnes je kríza, ale svet nestojí. To si proste musíme stále dokola opakovať. Svet nestojí a naozaj platí to, čo hovorím často, že, áno, z tejto krízy tak ako z každej inej krízy niektoré krajiny vyjdú ako víťazi a niektorí ako porazení. A naozaj ako víťazi vyjdú len tí, ktorí v konkurencii s inými krajinami vytvoria lepšie podmienky. Vytvoria lepšie podmienky pre investície a podnikanie a vytvoria lepšie podmienky pre tvorivosť vlastných ľudí. Uvoľnia ten potenciál vlastných ľudí a to sa dá len vtedy, keď naši ľudia budú mať adekvátne vzdelanie. Hovorili sme o tom aj pri rozpočte. Hovorili sme o tom, že to, ako bude vyzerať budúcnosť Slovenska, to závisí od toho, aké bude podnikateľské prostredie, aká bude vymožiteľnosť práva, ako bude efektívne fungovať štát, aká bude flexibilita trhov, ale hovorili sme o tom, že to bude závisieť aj od toho, ako budú ľudia motivovaní tvoriť, myslieť, pracovať, vzdelávať sa a v neposlednom rade a možno na jednom z prvých miest, že to závisí od toho, ako bude vyzerať naše školstvo, ako bude vyzerať naša veda, ako bude vyzerať náš výskum. Pretože budúcnosť je naozaj vo vzdelaných a tvorivých ľuďoch, ktorí vedia využívať príležitosti a vedia aj príležitosti vytvárať. A preto o tom dnes hovoríme, pretože je to naozaj veľmi dôležité a dnes rozhodujeme o budúcnosti Slovenska. Preto školstvo musí byť priorita dnes každej vlády. Musí byť priorita vlády a tu mi nezostáva nič iné, ako povedať, že no, to čo je priorita vlády, jednoducho vidno z toho štátneho rozpočtu. A buď tam, kde sú priority idú aj peniaze, alebo to inak nie je priorita. Proste to nepustí, tento princíp. A, samozrejme, sme tu aj preto, nielen preto, aby sme hovorili, že školstvo je a musí byť priorita, ale aj preto, že nie je jedno, ako bude to školstvo vyzerať, a to je tiež rozhodujúca debata. Ale predsa len aj k tým peniazom. Pretože stojím si za tým, že priority vidno z rozpočtu. Viete, premiér Fico apeloval na učiteľov a počula som to aj tu, aby si uvedomili, že ich zodpovednosť za krajinu je tiež veľká. Pretože štátna kasa je prázdna a splnenie ich nárokov by vlastne mohlo túto krajinu úplne položiť. No tak, bola by to legitímna veta a legitímna argumentácia, keby naozaj sme sa dennodenne nedočítali v novinách, kam idú milióny z verejných zdrojov. Bol by to legitímny apel na zodpovednosť učiteľov, keby sme nevedeli, že milióny majú ísť na jednu zdravotnú poisťovňu. Bola by to legitímna požiadavka, keby sme nevedeli, že možno vlastne tá istá suma pôjde na prehratú arbitráž. A bola by to možno legitímna požiadavka, keby ste, pán minister – kde je? Keby ste, pán minister, nevzbudili očakávania. Tento rok ste vzbudili očakávania a tento rok, pokiaľ si dobre pamätám, vo februári bola tiež kríza, bola. To určite uznáte. Ale teraz bude citovať. Pán – vtedy ešte nie minister – Čaplovič, vtedy ešte tieňový minister Čaplovič veľmi razantne kritizoval predchádzajúce vedenie ministerstva školstva a pán – vtedy tieňový minister – Čaplovič hovoril, že požiadavky učiteľov na zvýšenie platov boli legitímne. Hovoril: „Ministerstvo školstva nemalo však dosť zdrojov, lebo minister Jurzyca sa o svoj rezort nestaral.“ Citát pána Čaploviča. „Ak sa zvýšili platy lekárom a zdravotným sestrám, tak sa pýtam, kto ich vychoval, kto ich vzdelával? Kto iný ako učitelia? A oni ostali opäť na okraji politického záujmu a to je nespravodlivé!“ zdôraznil tieňový minister školstva. A tieňový minister, citujem ďalej z článku, kritizuje, že „Jurzyca síce zvýšil platy o 6 %, ale učitelia prišli o rekondičné pobyty.“ A tento rok, pán minister, ste toto hovorili. Tak ja sa vás tento rok pýtam, prečo ste vzbudili tieto očakávania, plne si vedomí, že hovoríme o zodpovednosti a zodpovednom hospodárení, že hovoríme o tom, že sú časy krízy, že sme si plne vedomí toho, že treba šetriť. A ja musím povedať, áno, predchádzajúca vláda zvýšila platy učiteľom za tú dobu, čo vládla, necelé, nejakých 20 mesiacov len o 6 %. Ale zároveň k tomu musím povedať, že znížila deficit z 8 %, ktorý zdedila po prvej vláde Roberta Fica na 4 %. A to je 2-krát toľko, než je úloha tejto vlády na budúci rok. Preto sme tu dnes, pretože školstvo je a musí byť priorita. A čo je veľmi dôležité, máme šancu, že sa ňou naozaj môže stať. Pretože tým, že sa spojili učitelia s rodičmi aj so študentmi, tak sa to stalo naozaj spoločenskou témou a tie slová – budúcnosť je vo vzdelaní – zjavne už nie je dnes len fráza pre televízne diskusie, ale že si to uvedomujú nielen učitelia, ale aj študenti a rodičia. Preto je našou povinnosťou sa touto témou zaoberať, preto je našou povinnosťou verejne rokovať, preto je našou povinnosťou ukázať, že sme sa aj z tohto protestu poučili a uvedomili si, čo je naozaj pre túto krajinu dôležité. A školstvo to nepochybne je. Nie, dnes tu nie sme preto, aby sme hovorili o tom, čo urobili predchádzajúce vlády a čo urobil minister Čaplovič za posledných 8 mesiacov, ale sme tu preto, aby sme pomenovali jasne túto prioritu, ale zároveň aj úplne jasne povedali, že dnes, dámy a páni zo strany SMER a pán minister Čaplovič, dnes je zodpovednosť na vláde Roberta Fica a na ministrovi Čaplovičovi, aké rozhodnutia prijme, aké rozhodnutia prijme tento parlament, a je to zodpovednosť, ako bude vyzerať Slovensko o 10 rokov. Ďakujem pekne. (Potlesk.)