B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-09-08):
Budeme pokračovať prvým čítaním o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Jána Drgonca na vydanie ústavného zákona, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov (tlač 850). Pán poslanec ako navrhovateľ, nech sa páči, máte slovo. J. Drgonec, poslanec: Ďakujem. Dámy a páni, od základnej školy sa stretávame všetci so sloganom ústava, základný zákon štátu. Je to slogan veľmi príťažlivý a je to slogan, ktorý by mal byť hlbokou skutočnosťou. Háčik je skôr v tom, že sme si zvykli na tieto heslá na nástenkách, v novinách a na rôznych iných miestach, ale veľmi ojedinele sa stretávame s ústavou ako so skutočným prameňom práva, ako so skutočne základným zákonom štátu. Tento rozpor medzi slovami vyjadrenými sloganom a medzi skutočnosťou sa prejavil aj v texte platnej Ústavy Slovenskej republiky, ktorá v mnohých prípadoch síce má byť základným zákonom štátu, ale nie je formulovaná tak, aby bola spôsobilá vyvolať všetky právne účinky, tak ako si predstavujeme, že by mali nastať v prípade uplatnenia toho ktorého článku Ústavy Slovenskej republiky. V snahe zvýšiť právnosť základného zákona štátu prichádzam s návrhom na zmenu a doplnenie Ústavy Slovenskej republiky o rad ustanovení, v ktorých podľa môjho presvedčenia nie sú dostatočne vyriešené možné právne zádrhy. Konkrétne príklady. Článok. 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky hovorí o povinnosti štátnych orgánov dodržiavať ústavu a dodržiavať zákony. Táto povinnosť sa vzťahuje len na štátne orgány, hoci v Slovenskej republike verejnú moc vykonáva rad ďalších štruktúr. Sú to orgány územnej samosprávy. Sú to najrôznejšie fyzické a právnické osoby, ktoré sú poverené výkonom moci v konkrétnych oblastiach, napríklad exekútori alebo notári. Jednoducho je tu rad osôb, ktoré by mali zabezpečovať uplatňovanie ústavy, ale z ústavy nemajú povinnosť tak činiť. Jeden príklady. Ďalší príklad. V roku 2001 sa novelizovala Ústava Slovenskej republiky, okrem iného sa predtým jedna kategória medzinárodných dohovorov s prednosťou pred zákonmi Slovenskej republiky, bolo to v čl. 11, rozdelila do dvoch skupín. Na dohovory, ktoré Slovenská republika uzavrie po účinnosti novely ústavy, a na dohovory, ktoré uzavrela pred účinnosťou ústavy. Je to o čl. 7 a je to o čl. 154c Ústavy Slovenskej republiky s tým, že formulačné rozdiely by mohli mať za následok, že dohovory uzavreté pred účinnosťou novelizácie ústavy by neboli záväzné pre súdy Slovenskej republiky. Napríklad Dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd je taký dohovor, ktorý pri doslovnom, aj keď priznávam, že si myslím, že nezmyselnom, ale predsa len pri doslovnom výklade by v tomto štáte nemuseli dodržiavať súdy. Je to teda o množstve najrôznejších paradoxov, ktoré určite nie sú v základnom zákone zamýšľané tak, aby vyvolávali ten prípadný účinok, o ktorom hovorím. Môj návrh smeruje teda k odstráneniu takýchto záležitostí, k vneseniu jednoznačných pravidiel nevzbudzujúcich pochybnosti o tom, čo sa má udiať v prípade, či nastane situácia upravená ústavou. To je jeden okruh problémov, ktoré sú predmetom úpravy návrhu, ktorý práve predkladám v prvom čítaní. Druhý okruh problémov sa týka tých otázok, ktoré v Ústave Slovenskej republiky nie sú buď vôbec upravené, alebo si myslím, že sú upravené nedostatočne. Napríklad postavenie politických strán. Ústava Slovenskej republiky sa dotýka postavenia politických strán jedine v čl. 29 ods. 4, teda v časti, ktorá z hľadiska systematického sa venuje základným právam a slobodám a hovorí, že politické strany a politické hnutia sú oddelené od štátu. Rad ďalších vecí, ktoré by mali byť súčasťou ústavnej úpravy pôsobenia takej závažnej štruktúry spoločnosti, ako sú politické strany a politické hnutia, je upravená až zákonom alebo zákonmi, ale nie je predmetom ústavnej úpravy. Zjednodušene povedané, teda predkladám návrh, ktorý smeruje vlastne, po prvé, k zvýšeniu účinnosti dnes platnej právnej úpravy, a po druhé, návrh, ktorý smeruje k úprave tých základných spoločenských vzťahov, ktoré by svojou povahou, svojou kvalitou mali byť predmetom ústavnej úpravy, ale zatiaľ nie sú. Ďakujem za pozornosť pri tomto mojom úvodnom slove.