Antošová, Eva, poslankyňa NR SR (2017-10-11):
Ďakujem pekne. Ďakujem, že ste mi umožnili vystúpiť napriek teda tomu môjmu prihláseniu. Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, kolegyne, kolegovia, dnes teda moji predrečníci naznačili, že zákon o nájme poľnohospodárskych pozemkov je dôležitý a veľmi sledovaný. Vzhľadom na skutočnosť, že v Slovenskej republike je poľnohospodárska výroba realizovaná v prevažnej miere na základe práve nájomných vzťahov, ide o zásadnú vec. Ako sme mohli vidieť v posledných dňoch a už sa to tu viackrát zopakovalo, zdvihla sa vlna nevôle, najmä teda zo strany, nazvem to, „veľkých“ poľnohospodárov, ktorým podľa ich vyjadrenia zákon spôsobuje alebo spôsobí administratívne zaťaženie a destabilizuje podnikateľské prostredie. Viete, ja aj sčasti chápem v podstate také ich mierne obavy, ale doteraz platná právna úprava, otázka; takto, prepáčte. Otázka je, či doteraz platná právna úprava bola spravodlivá a správna. No, možno bola, ale práve pre týchto nájomcov, ale hlavne bola pohodlná. K vlastníkovi určite spravodlivá nebola. Preto som veľmi rada, že aj po tejto diskusii v rozprave prichádza k zmene a zajtra, predpokladám, že schválením tohto návrhu zákona k tej zmene aj dôjde. Podľa; už sme to teda počuli, ale zopakujem aspoň pre príklad. Podľa predošlej právnej úpravy, ak ste boli vlastníkom pôdy, ktorý prenajal svoju pôdu napr. družstvu na dobu 20 rokov a z nejakých dôvodov ten vlastník nesledoval uplynutie doby nájmu, došlo k automatickému predĺženiu na ďalších 20 rokov. To znamená, že v podstate vlastník mlčky prišiel o ďalších 20 rokov, aby mohol nejakým spôsobom sa dostať k svojmu vlastníctvu, k svojmu pozemku a podotýkam, že sa vôbec nezohľadňovala cena. Hej, že v podstate dnes je iná suma za meter štvorcový alebo za hektár, ako bola pred tými dvadsiatimi rokmi. Chcela by som povedať, že, poviem to tak ľudovo, napr. váš vnuk alebo vnučka, keby chcela na takomto pozemku podnikať, a práve touto prolongáciou nájomnej zmluvy sa už ani starí rodičia ani rodičia, vlastne tá generácia sa vymieňa po tých dvadsiatich, dvadsiatich piatich rokoch, nemôže k takémuto svojmu majetku dostať. Naozaj podľa môjho názoru neexistuje žiadny relevantný dôvod na to, aby bola povinnosť sledovať ukončenie nájomného vzťahu na pleciach vlastníka. Navyše dochádza k situáciám, že veľkí nájomcovia často využívajú neznalosť komplikovaných zákonných procesov najmä staršou generáciou vlastníkov pôdy a vlastne iba počkajú, kým sa táto nájomná zmluva za rovnakých podmienok opäť obnoví. Nehovoriac o tom, čo som spomínala, že nájomné často pri automatickom obnovení zmluvy už je neprimerane nízke. V mnohých prípadoch je praxou, že výška nájomného vzhľadom na automatickú obnovu nájomnej zmluvy ostáva dlhodobo nezmenená, to znamená, že tá výška nájomného sa nemusela zmeniť ani za 40 rokov. Určite mi dáte za pravdu, že takéto nastavenie spravodlivé nie je a vyžaduje si zmenu. Čo sa týka tej administratívnej záťaže veľkých poľnohospodárskych celkov, ktorou často argumentujú, treba si uvedomiť jednu vec: Kto má reálne lepšie materiálne a personálne možnosti na sledovanie doby nájmu a oznamovanie pred jej ukončením? Je to veľkopodnik s 200 zamestnancami alebo vlastník, fyzická osoba, často, poviem to tak, babka alebo dedko, ktorí nemajú doma ani počítač? Už som vlastne touto otázkou aj odpovedala. Nemyslím si, že prijatou zákonnou úpravou, ktorú teda navrhujeme, by dochádzalo k zvýhodneniu alebo k znevýhodneniu nájomcu či prenajímateľa, teda vlastníka, ale mám ten pocit, že sa práve teraz ide napraviť historická krivda voči vlastníkom pozemkov, ktorá podľa mňa už mala byť napravená dávno. Zákon stále berie do úvahy špecifickosť účelu nájmu, to znamená, stále primerane chráni nájomcu, aby sa mu aj ekonomicky oplatilo pestovať a investovať. Inštitútov, ktoré chránia práve nájomcu, je v zákone relatívne veľa. Napr. pokiaľ si nájomca voči vlastníkovi plní svoje povinnosti, má prednostné právo nájmu, je chránený päťročnou výpovednou lehotou či limitovaním, že nemôže byť nájomný vzťah ukončený pred zberom úrody. Čo sa týka maximálnej doby nájmu, tá bola znížená z 25 na 15 rokov, avšak stále je to dostatočne dlhá doba, ktorá chráni aj nájomcu. Pôvodných 25 rokov, musíme uznať, že bola naozaj neúmerne dlhá doba fixácie, keď si uvedomíme, že ako som povedala, že ide o dobu, ktorá predstavuje obdobie jednej generácie. Doteraz platná právna úprava tiež skoro znemožňovala mladým začínajúcim farmárom dostať sa k pôde, pretože existovalo akési status quo, že kto vlastne bude nájomca na neúmerne dlhú dobu, často na 25 a po automatickom predĺžení aj na dlhšie. Viete, verím, že práve tá naša mladá generácia našich poľnohospodárov je pre nás veľmi, veľmi potrebná. A preto je nevyhnutné legislatívu nastaviť tak, aby bola spravodlivá ku všetkým a dávala im rovnaké šance dostať sa k poľnohospodárskej pôde, keď majú záujem na nej hospodáriť, či už ide o veľkopodnik, alebo mladého farmára, ktorý chce hospodáriť napr. ako samostatne hospodáriaci roľník. Chcela by som sa ešte naozaj pozastaviť pri dvoch otázkach, ktoré tu zazneli počas tejto celej dosť dlhej rozpravy, a to ohľadom tej ústavnosti. Práveže ja si myslím, že týmto prijatím zákona, kedy budú jasne a spravodlivo nastavené pravidlá, tak tá ústavnosť bude práve zaručená. A teraz ešte k pani kolegyni Zemanovej. Naozaj, aj ja som teraz sa zamyslela nad tým, keď som povedala, že dáme šancu alebo dajme šancu mladým farmárom, aby mali prístup, aby mohli hospodáriť a podnikať na poľnohospodárskej pôde. Tak práve keď som to hovorila, tak úprimne poviem, že som sa zamyslela naozaj, že mali by sme sa ešte zaoberať aj tou definíciou mladého farmára, áno, lebo práve mladý farmár nemusí byť 20-ročný mladý farmár, ale môže byť 55-ročný, ktorý práve začína. Takže myslím si, že nato je tá rozprava dobrá a táto debata, že spoločnými silami dáme do poriadku aj možnože tieto náležitosti, ktoré veľmi pomôžu našim, poviem to tak, začínajúcim, ale aj súčasným farmárom a poľnohospodárom. Takže ďakujem veľmi pekne.