P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-05-21):
V. Tkáč, poslanec: Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, dámy a páni. Dovoľte, aby som stručne povedal svoj postoj k novele Zákonníka práce. Je, samozrejme, táto novela veľmi rozsiahla a dalo by sa o nej diskutovať celé dni a hodiny, ale tieto diskusie sú v mnohých smeroch už za nami. Treba uviesť, že pôvodné varianty novely Zákonníka práce smerovali k novele v tom zmysle, aby sa napravili záležitosti týkajúce sa kódexu, ktorý bol za veľmi hektických okolností a vo veľmi nepriaznivých pomeroch prijatý tu v Národnej rade v minulom roku. Chcem uviesť, že by nebolo vhodné - a to je aj poučenie zo Zákonníka práce -, aby kódex bol v takto zbabraných pomeroch prijímaný za účasti zadných politických dohovorov o komárňanskej župe, či o ôsmich vyšších územných celkoch. To postihlo potom Zákonník práce a bolo evidentné, že aj sociálni partneri mali záujem na príprave jeho zmeny. Viete veľmi dobre, že pôvodné varianty novely Zákonníka práce ovplyvnili pôsobenie sociálnych partnerov, osobitne odborových organizácií, Konfederáciu odborových zväzov, ale aj odborových zväzov vôbec, ktoré používali protestné akcie na pôde ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, boli medializované tieto skutočnosti. Je už, netreba o nich dnes diskutovať. Na základe modelu, ktorý by sa mal uplatňovať aj v budúcnosti, sa vložila, ak tak môžem povedať, do súbojov medzi zamestnávateľskými organizáciami a odbormi, aj Medzinárodná organizácia práce. Mal som možnosť zúčastniť sa na stretnutí s expertmi MOP v Ženeve a treba uviesť, že na tomto stretnutí boli aj tripartitní partneri z Českej republiky. Chcem povedať, že nie je rozhodujúcim podielom Medzinárodnej organizácie práce, že novela Zákonníka práce je dnes prijateľná, ale že takéto konzultácie mali taký dôvod, že sa vlastne posilnil odborný prvok v tvorbe pracovného práva. V tejto súvislosti treba uviesť, že aj na pôde výboru pre sociálne vecí a bývanie sme hľadali kompromis, aj sociálni partneri mali možnosť vystúpiť k týmto otázkam a že v podstate sociálni partneri nás aj žiadali, a teraz to aj tlmočím plénu, aby sa vážnymi zásahmi nenarušila krehká rovnováha, ktorá vyšla z tripartitného rokovania. To sa aj vo výbore pre sociálne veci a bývanie zohľadnilo. Treba uviesť aj to, že po predložených návrhoch Konfederácia odborových zväzov pripravila niektoré pozmeňujúce návrhy, ktoré podľa mojej mienky nie sú v rozpore so záujmami ani zamestnávateľských zväzov. Ide skôr o to, že sa v týchto návrhoch ladí model participácie medzi zamestnaneckými radami a medzi odborovými organizáciami, pôsobiacimi v podnikoch. Tuším jeden či dva návrhy prijal aj výbor pre sociálne veci a bývanie a dnes, predpokladám, v rozprave sa aj ďalej tieto ďalšie návrhy podajú. Chcem naozaj zodpovedne povedať bez akýchkoľvek zámerov, že tie návrhy, ktoré sú síce nad rámec tripartitného rokovania, nepoškodia zamestnávateľov, vyladia len systém participácie v podnikoch. Chcem ešte uviesť niektoré ďalšie skutočnosti týkajúce sa neuralgických bodov, by som povedal, tohto pripravovaného novelizovaného kódexu, a to je otázka sexuálnej orientácie aj z hľadiska väzieb na Európsku úniu. Treba povedať, že na výbore pre sociálne veci a bývanie sme prijali tuším 10 či 11 pozmeňujúcich návrhov, ktoré boli, znovu opakujem, vyladením, používam to slovo častejšie dnes, smerníc Európskej komisie vo vzťahu k niektorým sociálno-ekonomickým právam občanov z hľadiska pracovného času, dovolenky, či z hľadiska postavenia osamelých zamestnancov, žien, matiek v pracovnom procese a podobne. Obdobne je to a tvorí to aj problém sexuálnej orientácie. Je zrejmé, že k tomuto problému sa parlament vráti pri komplexnej právnej úprave, týkajúcej sa diskriminačného alebo antidiskriminačného zákona, ale treba povedať, že tou podstatou ochrany alebo teda zákazu určitých aktivít v Zákonníku práce nie je niečo, čo by malo nabúrať nejaké morálne kritériá alebo presvedčenie ľudí, ktoré absolútne viem pochopiť. Treba však na druhej strane uviesť, že v pracovnoprávnych vzťahoch nevystupujú štátne orgány. Podľa Ústavy Slovenskej republiky jednoducho platí, že štátny orgán sa môže pohybovať len v rámci stanovenom zákonom. Ostatné subjekty sa správajú tak, že môžu urobiť všetko, čo nie je zakázané. A v tejto súvislosti, ak by došlo k prípadu, že by zamestnávateľ diskriminoval nejakého zamestnanca alebo uchádzača o zamestnanie, tak nastupuje problém. Môžem to dokumentovať na príkladoch, ktoré už sú obsiahnuté v judikatúre súdov ešte aj z čias bývalého režimu, ale nemajú podstatu bývalého režimu. Poviem príklad. Brnenský krajský súd napríklad riešil spor, keď zamestnankyňa alebo uchádzačka o zamestnanie dostala od zamestnávateľa písomne oznámenie: „Vašej žiadosti o prijatie do pracovného pomeru nemôžeme vyhovieť a nesúhlasíme s uzavretím pracovnej zmluvy z dôvodov vašej ťarchavosti.“ A krajský súd judikátom tento prípad riešil tak, že táto žena bola diskriminovaná z hľadiska svojho fyziologického stavu, v ktorom sa nachádzala, a rozsudok súdu nahradil prakticky pracovnú zmluvu a vznikol pracovný pomer. Samozrejme, je tu otázka morálno-etická, ak by ten zamestnávateľ, čo sa v praxi robí, vôbec nenapísal, prečo ju neprijíma, ale jednoducho by napísal, že jednoducho vás neprijímam do pracovného pomeru. A nikto nikoho neprinúti, aby vysvetľoval, prečo niekoho neprijal. Takže čím sa menej uvedie, tým, samozrejme, má ten zamestnávateľ menej starostí. Európske orgány však trvajú na tom, aby tam ten zákaz diskriminácie práve z titulu sexuálnej orientácie nebol. Možno ešte by som vystúpil neskôr vo faktickej poznámke. To, čo sa akceptovalo vo výbore pre sociálne veci a bývanie, viem, že bude ešte predmetom dnešnej diskusie, chcem využiť fórum z toho dôvodu, aby som vás požiadal, že zmeny, ktoré sa navrhnú v rozprave, o ktorých som informovaný, sú konformné s Európskou komisiou a s Európskou úniou, čiže ak by ešte potom v rozprave o tom bola reč, tak dopredu, apriori, teda chcem uviesť, že tieto zmeny navrhované už dnes v pléne sú v súlade s príslušnými direktívami EÚ a je to možné a je to vysvetliteľné pre prípadný kontrolný režim. Z hľadiska ďalšieho osudu pracovného práva jednu poznámku na záver mi dovoľte povedať. Ako sa domnievame v Ľudovej únii i v Klube nezávislých poslancov, čo ďalej. V každom prípade si myslím, že by bolo treba orientovať pozornosť, a to je aj vec ministerstva práce, na mimoprávne formy pôsobenia rozvoja pracovnoprávnych vzťahov. Myslím tým napríklad otázky týkajúce sa spoločného postupu pri zvyšovaní odbornosti, kolektívneho tarifného vyjednávania a tripartizmu. Nie je dobrá situácia v súčasnosti, aj pripravované sociálne aktivity sociálnych partnerov sú toho dôkazom, a preto si myslím, že obchádzať tripartitu, alebo nevyužiť tento mechanizmus aj pri jeho ďalšom skvalitňovaní by nebolo vhodné. Ďalej by som chcel uviesť, že bude treba zrejme v čase po vstupe do Európskej únie prejsť, a toto v predreferendovej kampani naozaj chýbalo z hľadiska kompetentnosti, prejsť na tie dokumenty, ktoré dnes stanovujú princípy sociálnej Európy. Raz by možno bolo v parlamente vhodné o podstate sociálneho programu alebo sociálnej Európy urobiť aj rozpravu. Minimálne budeme to iniciovať vo výbore pre sociálne veci a bývanie. Myslím tým závery z Leakenu, závery z Amsterdamu, z Maastrichtu či z Nice o sociálnych programoch, ktoré musí každá krajina po vstupe do Európskej únie naplniť. Ako jeden z hlavných dokumentov, ktoré po vstupe do EÚ bude treba riešiť v sociálnej oblasti, je otázka národného programu boja proti chudobe. Chcem v tejto súvislosti uviesť, že zásadným problémom je otázka zamestnanosti. A musím povedať na záver, aj keď som skôr za konštruktívny dialóg, že nezdieľam optimizmus, ktorý sa šíri v súvislosti s novelou Zákonníka práce, že by práve tento model novely mal zásadným spôsobom znižovať nezamestnanosť či podporovať práve opak, teda zamestnanosť, myslím si, že sa usporiadajú niektoré inštitúty a že nebude dlho trvať, kým znovu v problematike či zamestnanosti, či úpravy pracovnoprávnych vzťahov budeme môcť pristúpiť. Je tam ešte jedna skutočnosť, ktorú chcem uviesť v rozprave, a to je otázka, ktorá je nóvum v pracovnom práve, zavedenie právneho režimu úpravy postavenia duchovných. Ja som osobne asi trikrát už z tejto tribúny hovoril o tejto otázke, pretože naďalej platí nešťastný nález Ústavného súdu, musím to tak nazvať, o súbehu kanonického práva a pracovnoprávne úpravy postavenia duchovných. Kanonické právo vychádza z toho, že duchovný vykonáva službu Bohu a ľuďom a nevzniká tam pracovný pomer, ktorý je regulovaný pracovnoprávnymi predpismi v danej krajine. Dnes sa tam tá regulácia zavádza a možno po istom čase vyhodnotiť efektívnosť tejto právnej úpravy, pretože práve doteraz to upravované nebolo a pri novom Zákonníku práce ešte pred prvým čítaním sme mali niekoľko konzultácií, kde sme o tom hovorili, a nakoniec sa dohodlo, že sa to nebude upravovať a že skutočne sa to nechá, povedal by som, na prax, na obyčajné právo a zatiaľ hovorím, platí ten nález Ústavného súdu, ktorý však nie je podľa mojej mienky v súlade s právom. Ale rešpektujem, že je tento nález. Takže bude treba v tejto otázke zrejme v budúcnosti možno nájsť nejakú platformu a tú efektívnosť raz preskúmať, či sa to podarilo v tejto novele. Nebudem hlasovať proti tomu, len chcem na to upozorniť v súčasnosti, keď ešte tá právna úprava je skutočne prioritná, alebo prvýkrát v histórii pracovného práva na Slovensku sa to začne regulovať. Vo vzťahu k iným inštitútom naozaj by bolo možné dlho hovoriť. Chcem len uviesť, že aj - a to je posledná poznámka - prapodstata vývoja pracovného práva by mala spočívať v tom, čo sa podarilo začiatkom 90. rokov. Kým začiatkom v 90. rokov sme na piedestál dostali kolektívnu zmluvu po rokoch obrovskej hypertrofie, keď v bývalom režime zo 6200 právnych predpisov celého právneho poriadku Česko-Slovenska z 2200 právnych predpisov jedna tretina boli predpisy pracovného práva a sociálneho zabezpečenia. Z toho 800 predpisov bez 5 - 795 - predpisov mzdových alebo platových a v tejto súvislosti aj v budúcom období bude treba na piedestál dostať kontrakt pracovný, teda pracovnú zmluvu, tak ako sa to podarilo v súvislosti s kolektívnou zmluvou, aby sa tá regulácia zmenšovala, aby naozaj rozsah regulácie išiel do princípov deregulácie a aby sa zmluvný základ stal podstatou tak, aby sa zároveň rešpektovali medzinárodné právne dokumenty, máme 64 dohovorov MOP, Medzinárodnej organizácie práce, ktorými sme viazaní, je tu Európska sociálna charta a niektoré ďalšie smernice v oblasti Európskej únie. Celkovo treba povedať, že aj to, čo sa zmenilo v čase po príchode dokumentu do parlamentu, nie je v rozpore s princípmi sociálneho partnerstva a takto postavená novela Zákonníka práce je podľa mojej mienky prijateľná. Ďakujem vám za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Do rozpravy sa ďalej prihlásil pán poslanec Madej z poslaneckého klubu Smer. Po ňom pani poslankyňa Majdová z klubu Kresťanskodemokratického hnutia. Pán poslanec Madej zrejme... Aha, prepáčte, ja som vás nepostrehla. Nech sa páči, máte slovo.