Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2015-11-19):
Ďakujem, pán podpredseda, za zásluhu. Ja by som si dovolil reagovať na vystúpenie pána poslanca Brocku. Samozrejme, v úvode neprejdem, ani nechcem prejsť mlčaním ani a náš verbálny konflikt z hodiny otázok. Z hodiny otázok. Dobre. Ale veď, to je jedno. Asi je to jedno. (Povedané so smiechom.) Asi je to jedno. Chcem snáď len povedať toľko, že pán poslanec Brocka, platí, celé stáročia platí, že kto čo seje, to aj žne. Zároveň platí asi aj to, že hnev je zlý radca. Zároveň pre mňa osobne platí to, že neviem, či si to vy uvedomujete, nemusíte si to uvedomovať, lebo nemusíte mať na pamäti svojich kolegov z parlamentu, ale ja sám som už bol, je to neuveriteľné, trikrát zvolený do tejto Národnej rady ako poslanec Národnej rady a z tohto pohľadu úplne logicky, kolegiálne rešpektujem, samozrejme, úlohy Národnej rady, aj poslancov Národnej rady a ich kontrolnú funkciu vo vzťahu k vláde, to je úplne na mieste a tak to má byť a tak to aj bude. Keď si vymeníme pozície, tak my tú príležitosť tak isto určite využijeme. Chcem povedať aj to, že snáď ma už poznáte za tie roky, že nepatrím k politikom, ktorí rozdávajú politické buchnáty len tak, lebo sa im proste zachce a chcem tak isto povedať, že mám veľmi korektné vzťahy naprieč politického spektra a mám veľa kamarátov a dokonca aj priateľov aj v opozičných stranách, aj si ich vážim a považujem za úplne legitímne, že majú úplne iné pohľady na svet a na riešenie problémov, ktorým je Slovenská republika, naša krajina vystavená. Toľko k tomuto nášmu sporu. Ak sa mám vyjadriť k vášmu komentáru k návrhu rozpočtu, tak naozaj niekoľko, niekoľko bodov. V podstate jednak spochybňujete výsledok rozpočtového hospodárenia tohto roku. Ja musím povedať, že štvrtýkrát veľmi trpezlivo počúvam pri predkladaní štátneho rozpočtu náreky, resp. obavy o tom, ako dopadne výsledok hospodárenia toho nasledujúceho roku a minimálne trikrát, si myslím, že sme jasne na číslach dokázali, že sme schopní zvládnuť hospodárenie krajiny v období, ktoré naozaj sa nedá vyjadriť slovom „stabilné“. Myslím, že tie podmienky nie sú stabilné. Ani externé, ani domáce. To znamená, sme v nejakom rozbúrenom mori, nie je to žiadne, žiadna pokojná hladina jazera, kde si môžete plánovať, odkiaľ vyjdete a za aký čas kam dôjdete. Je to veľmi, veľmi zložité, je to oveľa zložitejšie, ako pred rokom 2008. Nehovorím to preto, že by som nariekal, je to proste realita. S takouto realitou sa bude musieť vysporadúvať každý ďalší minister financií ešte nejaké to obdobie. Tak sú rozdané karty v Európe, aj vo svete. Ak poukazujete na konkrétny výsledok hospodárenia v roku 2015, to znamená odchýlku, zatiaľ kalkulovanú odchýlku asi 0,2 % od cieľa, tak tá je kľúčovo spôsobená napriek lepším príjmom štátneho rozpočtu, ktorý tiež sa tu nezjavil len tak, ale sú aj výsledkom nejakého prostredia a klímy v tejto krajine., čo je určite pozitívna správa, a to negatívne sú napríklad korekcie, s ktorými sme nerátali, ale ktoré sú účtovnou pripočítateľnou položkou. To znamená, deformujú výsledok tzv. akruálneho deficitu, ale dovolím si vás upozorniť na vývoj tzv. hotovostného deficitu, ktorý vláda alebo ministerstvo financií, Štátna pokladnica zverejňujú k ultimu každého mesiaca a ono, jak to sa hovorí v jednom filme, že „Cash je King“, vyjadrenie hotovostného deficitu, je to, to je proste to skutočné hospodárenie z hľadiska hotovostného stavu v našej Štátnej pokladnici, tak výsledok tohto hospodárenia je najlepší od roku 2008. Naozaj, môžete si to pozrieť. To znamená, už len vyčerpanie deficitu, plánovaného deficitu hotovostného na tento rok ďaleko zaostáva za tou pomernou čiastkou, ktorá napríklad ku koncu októbra by našej krajine patrila. My máme proste svoju trajektóriu, môžete si to zmerať cez niekoľko vlád dozadu, je to veľmi, veľmi podobné. Skoro každý mesiac v roku je to veľmi podobný, ten vývojový diagram a teraz máme najlepšie výsledky od roku 2008. Takže všetko ostatné je nejaká optika, ktorá sa na konci dňa počíta. Ja vám len chcem povedať, že nie je pravdou vaše vyjadrenie, že zadlžujeme, zadlžujeme, zadlžujeme, pretože aj v tomto roku klesne verejný dlh skoro o 1 %. To je tiež náš odhad. Skutočný výsledok budeme poznať jednak v apríli a úplne definitívne v októbri budúceho roku a pravdou aj je, že tak, ako prvýkrát od krízy začal klesať dlh v roku 2014, bude pokračovanie v tomto trende v roku 2015, to dnes už s istotou vieme a plán, lebo každý rozpočet je plán, ráta s poklesom dlhu aj v roku 2016 a samozrejme, pri dosiahnutí cieľov a v momente, ak sa budú materializovať ciele, ktoré sú na roky 2017 a 2018 napísané v tomto rozpočte, oni sú naozaj len napísané. Ja to proste nezakrývam. To je plán, ktorý je ale z hľadiska tých chýbajúcich zdrojov, ktoré vieme dnes kvantifikovať, dneska na úrovni asi 400 mil. eur v roku 2017 a 2018 je realizovateľný. Dokázali ste to aj vy a dokázali sme to aj my v tých objemoch urobiť. To znamená, dá sa to urobiť, samozrejme, ak vláda, ktorá vzíde z ďalších volieb, si dá takéto priority, takéto tempo a neuprednostní iné videnie sveta. A tie odchýlky tam môžu byť a môžu byť aj legitímne a tak, ako hovoril pán poslanec Kollár z hľadiska riešení niektorých modernizačných dlhov alebo reformných dlhov možno sa cieľ vyrovnaného hospodárenia oddiali preto, že budeme, uprednostníme náklady na reformy. Pretože reformy stoja peniaze. Každá reforma stojí peniaze. To viete aj vy a to vieme aj my, pretože aj my sme zrealizovali niektoré reformy, ktoré stáli z roka na rok peniaze a ich efekty zväčša naozaj dostavujú oveľa, oveľa neskôr. Ak hovoríte o sociálnej politike, v ktorej ste naozaj historicky a určite sa cítite lepšie v tejto problematike ako ja, ale ja si už tiež niečo pamätám a vyhadzujete nám na oči napríklad zákon o sociálnych službách. Áno, je to téma, ktorá no ale takých šesť rokov je neriešená, resp. riešená ako salámovou metódou, že sa zareže, vyskúša sa a nefunguje to. Nerád vám, ale musím vám pripomenúť riešenie tohto problému zákonom, ktorý ste prijali na sklonku vlády Ivety Radičovej. Myslím si, že to podstatné riešenie bolo vlastne zrovnoprávnenie aj súkromných, aj verejných poskytovateľov týchto služieb, ale na princípe kofinancovania rodín. Ak si dobre pamätám, do úrovne 50 % nákladov. Také bolo riešenie, ktoré vzišlo z dielne vtedajšej vlády. No len toto riešenie opäť na konci dňa, ak malo prísť k realizácii, sa stalo predmetom obrovskej kritiky verejnosti a ja si tu zase pamätám v roku 2012, ako tí, ktorí takýto zákon schválili, odrazu s ním nesúhlasili. Robili tlačové konferencie a nechceli pripustiť, aby do života takýto plán išiel. Tak sa proste všetko vrátilo zase naspäť a máme tu stále tieto nerovnosti, ktoré myslím si, že ten plán, ktorý rezort práce má a ktorý nebol schopný kvôli odporu samospráv presadiť zatiaľ, ten plán, že financovaní budú všetci, to znamená, aj súkromní aj verejní poskytovatelia, ale na základe konkrétnych diagnóz, to znamená ten, kto je v horšom stave, dostane viac, kto v lepšom stave, dostane menej. Tento plán má svoju logiku. Nie som na to odborník, môžeme sa sporiť, naozaj nie som pripravený v tejto veci odborne argumentovať, ale tú logiku má a súhlasím s tým, že to riešenie musí prísť, musí uzrieť svetlo sveta, pretože potom sme svedkami napríklad demonštrácií súkromných poskytovateľov a samozrejme aj zlého pocitu ľudí, ktorí sú klientmi týchto služieb. Ak hovoríme o školstve, a to už hovoril aj pán poslanec Fronc, ja nebudem politicky atakovať, ale viete veľmi dobre, že sme sa dohodli, vlastne trikrát sme sa dohodli, raz nedohodli aj s odborovým zväzom školstva na valorizácii platov a za celé toto obdobie sa navyšujú platy v priemere o 24 % v celom rezorte školstva a my sme prvýkrát v histórii si, sme nezabudli aj na nepedagogických pracovníkov. To znamená na tých ľudí, ktorí sú pevnou súčasťou školstva ako takého, ale samozrejme sú menej, sú odmeňovaní nižšími mzdami a často sa nich zabúda. To je napríklad tá téma kombinácie zvyšovania, zásadného zvýšenia minimálnej mzdy na tento rok a zavedenie odpočítateľnej položky, čo pri ľuďoch v tejto príjmovej kategórii v tomto roku v januári znamenalo navýšenie platov o 32 eur z decembra na január. To snáď pri plate okolo 400 eur, ak hovoríme o týchto ľuďoch, hovoríme o školníkoch, o upratovačkách, o pomocných silách v kuchyniach školských. Pre týchto ľudí to znamená vlastne ďalší trinásty plat za rok. Takže chcem len pre férovosť tej debaty, samozrejme, poukázať aj na to. Ak hovoríte o opatrovateľských službách, a to sa týka viacerých položiek kapitoly rezortu práce, pán poslanec, vy ste boli ministrom práce, takže veľmi dobre viete, že rozpočtovanie týchto obligatórnych výdavkov, ktoré sú spojené so zákonmi, kde je tam jasný nárok, je spojené, samozrejme, s plánom počtov, ktoré odhadujú odborníci v danom rezorte. To znamená, ak je tam nejaký medziročný pokles v oblasti, ja neviem, detských prídavkov, alebo, alebo opatrovateľských služieb, ak je na ne zákonný nárok, tak to je jednoznačne reakcia na plánovaný počet prijímateľov tej alebo v tej oblasti. Takže, prosím, toto by nemalo byť predmetom nejakého politického súperenia. Môžeme, samozrejme, môžete atakovať valorizáciu tých dávok alebo zvyšovanie týchto dávok v jednotlivosti, ale nie plánovanie rozpočtových výdavkov na základe platnej legislatívy. Toľko moja odpoveď. Ďakujem.