Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2014-10-15):
To je taká nezvyklá situácia, aj pre mňa je to novinka, vystupovať v zlúčenej rozprave. Sám sa priznám, že keď som to včera navrhoval o tej jednej, keď sa rokovalo o programe, tak ma to príjemne prekvapilo, že ten návrh dostal podporu z obidvoch strán, takú mohutnú a ono to trošku vyvolalo takú možno nešťastnú situáciu v konečnom dôsledku, tak ako to hlavne pán kolega Brocka neustále zdôrazňuje a aj ďalší kolegovia, ale tak podarilo sa také čaro nechceného. (Reakcia z pléna.) Veď to je niekedy aj dobré (povedané so smiechom), pravda, Štefan? Takže je tu, som tu, stojím tu teda štvrtýkrát v tejto rozprave, tentokrát v pozícii jedného z dvoch predkladateľov so záverečným slovom. Čiže dovoľte, vážení prítomní, vážený pán minister, vážená pani predsedajúca, aby som sa teda vyjadril k rozprave, najmä k tej časti, ktorá sa týkala nami predloženej nie novely, ale nového liberálneho Zákonníka práce. Zaznamenal som, zaznamenal som mnoho veľmi zaujímavých príspevkov zo strany opozičných kolegov. Žiaľ, v podstate ani jeden, s výnimkou záverečnej reči pána ministra, žiaľ, ani jeden diskusný príspevok, resp. príspevok k rozprave zo strany poslancov za stranu SMER, čo ma mrzí, ale oceňujem konštruktívne príspevky a pochopenie a súzvuk, ktorý sme cítili, či to bol Ľudo Kaník, či to bol Julo Brocka, Monika Gibalová, či to bol Alojz Hlina alebo Vilo Novotný, takže mňa tá diskusia potešila a je to signál aj pre všetkých, ktorí sledujú dianie v parlamente a sledujú, čo - ktoré politické strany robia. Tu ste, vážení občania, vážení voliči, vlastne mohli zacítiť, akým spôsobom pristupuje k problematike zamestnanosti, agentúrneho zamestnávania, platov, miest, strana SMER a akým spôsobom k tejto problematike pristupuje opozícia. Sú to skutočne v niektorých prípadoch úplne rozdielne videnia sveta. Vládny návrh z dielne pána ministra za stranu SMER, pokiaľ ide o konkrétny problém v agentúrnom zamestnávaní, tu priniesol ďalšie a ďalšie obmedzenia, zákazy, reštrikcie. Čiže ako to bolo mnohokrát spomenuté v rozprave, rieši sa následok, ale nie príčina. No zavádzanie nových a nových pokút, to je to, na čo si vlastne za dva a pol roka zvykáme. Veď len pripomeniem to, čo stresuje zamestnávateľov, mzdové účtovníčky už vyše roka. Drakonické pokuty za tzv. nelegálne zamestnávanie, keď mzdová účtovníčka z nejakého dôvodu o jeden deň neskôr prihlási zamestnanca alebo dohodára do Sociálnej poisťovne, tak podľa zákona o inšpekcii v súlade so zákonom, v súčinnosti so zákonom o nelegálnom zamestnávaní a zákonom o sociálnom poistení, musí dostať pokutu najmenej dvetisíc eur. Čiže namiesto toho, aby sme skúsili nájsť nejaké konštruktívne riešenia a zamysleli sa, či by tam nemohla byť nejaká voľnejšia tá lehota, či v niektorých prípadoch nebude priestor na to, aby Sociálna poisťovňa alebo inšpektorát tú pokutu odpustil, nie, minimálna pokuta musí byť dvetisíc eur. Podobne sa tu zavádza nová pokuta pri porušení niektorých povinností pri agentúrnom zamestnávaní. Naša cesta, naša ponuka je v tomto úplne iná. My ponúkame slobodu zmluvných vzťahov. My nechceme bazírovať na pojme závislá práca, tak ako na tom bazíruje pán minister a jeho spolustraníci. My si myslíme, že ľudia sú slobodné bytosti, že im netreba zbytočne ani nič prikazovať, ani nič zakazovať. Majú svoju vlastnú hlavu, svoj vlastný rozum. Všetky tie reštrikcie, ktoré obsahuje súčasný Zákonník práce, totižto majú za následok to, že na Slovensku, dobre, no tak pán minister povie 12,8, ja poviem 14-percentná, ale v každom prípade je to príliš vysoká nezamestnanosť na to, že Slovensko je krajina demokratická, vyspelá, priemyselná, že na Slovensku nám funguje systém školstva relatívne dobre, že sme súčasťou Európskej únie, že sme súčasťou eurozóny, že sme právny štát a napriek tomu, teda plus-mínus 12 až 14-percentná nezamestnanosť. Tu skrátka niečo nesedí a úlohou vlády je hľadať riešenia, aby sme sa pohli dopredu. No riešením sú reštrikcie, zákazy, pokuty. Naše riešenie je liberálny Zákonník práce, kde sme presvedčení, že prinesie vyššiu zamestnanosť a prinesie vyššie platy. Konkrétne v tejto diskusii sme sa nezhodli. Nezhodli sme sa na tom, k čomu je agentúrne zamestnávanie a akým spôsobom by malo byť riešené a v čom je hlavný problém. Ja tvrdím, že hlavný problém je v tom, že reštrikcie z hľadiska zamestnávania na dobu určitú v Zákonníku práce pre kmeňových zamestnancov sú príliš silné a v protiklade k tomu sú príliš uvoľnené pravidlá, pokiaľ ide o zamestnávanie na dobu určitú, pre agentúry. Pán minister sa tu síce aj v záverečnom slove snažil obhájiť svoju pozíciu, ale tie argumenty, pán minister, neboli dobré. Neboli dobré, pretože vy síce kozmetickým spôsobom upravujete jednu vec, a to je to, že už nebude môcť byť zmluva s agentúrnym zamestnancom v agentúre uzatvorená na dobu určitú s tým, že deň skončenia pracovného pomeru bude daný ako deň skončenia pridelenia, resp. tej zákazky u užívateľského zamestnávateľa, ale ten deň bude musieť byť dohodnutý napevno. To sa mení, ale pre toho agentúrneho zamestnanca to nič zásadné neznamená. Pretože opakujem ešte raz to, čo som už dvakrát povedal v tejto rozprave, ak sa agentúra so zamestnancom dohodne na dobu určitú, povedzme na dobu jedného mesiaca a bude takúto zmluvu koldokola po mesiaci vždycky predlžovať, tak ani súčasný zákon, ani zákon po tejto vami predloženej novele tento problém nijako nerieši. Inými slovami, až na tú kozmetickú zmenu, agentúra a agentúrny zamestnanec de facto nemá žiadnu ochranu z pohľadu tej istoty, že nebude prepustený zo dňa na deň. Bude, jednoducho bude, toto ste vôbec vlastne nevyriešili. Čiže zdôrazňujem ten protiklad: kmeňový zamestnanec, reštrikcie pri zamestnávaní na dobu určitú a na druhej strane agentúrny zamestnanec, kde je to fakticky úplne, úplne voľné. Čiže tak, ako tu veľmi správne v rozprave povedal kolega Alojz Hlina. Zamestnávatelia si vždy hľadajú nejakú cestičku, ak sú zákony postavené príliš nešťastne a, s prepáčením poviem, príliš hlúpo. Ak si tá veľká fabrika má vybrať, či bude teda zaberať kmeňových zamestnancov v prípade, že je tu určitá konjunktúra, že sú tu určité zákazky a potrebuje väčší počet zamestnancov, ale je tu, samozrejme, vždy hrozba, lebo v podnikaní to tak je, že tak konjunktúra pominie, zákazky skončia a ten nadbytočný potom stav zamestnancov budú musieť prepúšťať s príliš vysokými nákladmi na prepúšťanie a s nemožnosťou pružného zamestnávania na dobu určitú, tak tá agentúra logicky volí tú cestu, nie agentúra, prepáčte, ten zamestnávateľ, tá fabrika, ten majiteľ tej fabriky logicky zvolí tú cestu, že si zároveň založí ADZ, agentúru dočasného zamestnávania. Sme z tohto pohľadu v slobodnej spoločnosti a jeden a ten istý človek môže mať aj fabriku s tisíc zamestnancami, aj agentúru dočasného zamestnávania a cez túto agentúru si bude robiť nábor takýchto zamestnancov, ktorých zoberie na mesiac, na dva, na tri a keď zákazka skončí, tak tí zamestnanci budú na ulici bez toho, že by mali nejakú ochranu pred prepustením a samozrejme bez toho, že by dostali čo len euro nejakého odstupného. No a v tom je to nešťastie a v tom je tá tragédia. A to treba riešiť. Ale opakujem, nie cestou reštrikcií pri agentúrnom zamestnávaní, lebo to má svoj význam a svoj zmysel. Ale ten pozitívny efekt sa dosiahne vtedy, keď sa uvoľnia príliš rigidné pravidlá pre zamestnávanie kmeňových zamestnancov. A zdôrazňujem ešte raz, to je základná filozofia nášho Zákonníka práce, nezväzovať zamestnávanie príliš rigidnými pravidlami. Pán minister, v záverečnej reči ste povedali dobrú myšlienku: „Zákonník práce vznikol preto, lebo zamestnanci boli vždy teda v nevýhodnejšom postavení ako zamestnávateľ a treba ich chrániť.“. Áno, súhlasím. Treba si ale uvedomiť, že v akom čase vznikli tie prvé Zákonníky práce. Tie prvé Zákonníky práce vznikli skutočne v časoch toho ranného kapitalizmu niekedy začiatkom 20. storočia, možno 19., kedy to bolo jednoducho nutnosťou z hľadiska vtedajšieho sveta. Len chcem upozorniť, prosím pekne, že žijeme v úplne inom veku, vo veku informačných technológií, vo veku globalizácie, vo veku, kedy sa presúva kapitál z miesta na miesto šialenou rýchlosťou podľa toho, kde sú lepšie podmienky na podnikanie. Sme v roku 2014 a onedlho si v kalendári otočíme list na rok 2015. Žijeme v inej dobe, kedy treba inak rozmýšľať. Ak budeme rozmýšľať rigidným spôsobom a vracať sa do éry toho ranno-kapitalizmu v našich úvahách, tak potom sa nemôžeme čudovať, že nezamestnanosť na Slovensku nám stagnuje na tých dvanástich, trinástich či štrnástich percentách. Je to výsledok takého uvažovanie, aké jednoducho máte. Ja viem, že sa vám, že sa mi nepodarí presvedčiť vás. To ste aj jasne povedali v záverečnej reči. Máte skrátka svoje videnie sveta, v poriadku, máte ho. Aké máte výsledky? Aké máte výsledky pri takomto spravovaní tejto krajiny? Tá nezamestnanosť jednoducho neklesá. Dosiahli ste to, že časť živnostníkov položila živnosti znechutená zo zavedení vyšších odvodov a ďalšej byrokracie. Áno, zamestnali sa. Čiže tí, ktorí robili ako živnostníci, dnes sú zamestnancami. Dosiahli ste to, že tí, čo robili na dohody a boli to zrejme skutočne špekulatívne dohody, dobre, tak dnes tie dohody už nemajú, pretože ste pritvrdili pravidlá, odvody a ďalšie administratívne povinnosti podľa Zákonníka práce a prešli do stavu zamestnancov. Čiže takto nám vznikli nové pracovné miesta. To sú tí istí ľudia, ktorí tak isto robili, len dnes majú nálepku nie dohodár, ale zamestnanec povedzme s kratším úväzkom. Aha, dosiahli ste to, že tí, ktorí nejakým spôsobom robili alebo nerobili, dnes robia ako agentúrni zamestnanci. Ten počet agentúrnych zamestnancov, aj keď nemám dôkazy, pretože tie čísla transparentne nikde zverejnené nie sú, ale všetci to tušíme, že to tak je. Vzrástol nám počet agentúrnych zamestnancov, čo je z môjho rebríčka kvality pracovného miesta štvrté miesto. Pracovná zmluva alebo živnosť, dohoda, je to stále stabilnejšie, mám svojho zamestnávateľa, alebo potom niekde na štvrtom mieste agentúrne zamestnanie, kde môžem byť zo dňa na deň vyhodený a kde moje práva sú na naozaj nižšej úrovni, ako keby som mal stáleho zamestnávateľa. Čiže toto ste dosiahli. Toto je vaša politika a nič iné mi nezostáva konštatovať, toto sú tie vaše deklarované istoty z volebnej kampane 2012. Ľudia za 2,5 roka sa presvedčili, kde je pravda, keď ste hovorili pred dva a pol rokmi o istotách. Obrazne sa pýtam ľudí, ľudia, prosím vás, povedzte, zakričte, napíšte to, kto z vás sa má za tých 2,5 roka lepšie, ako ste sa mali v roku 2012? Kto z vás? Kto z vás pocítil pozitívne tie istoty strany SMER? My neponúkame prázdne sľuby a prázdne heslá, my ponúkame riešenia a jedným z takýchto riešení je náš návrh Zákonníka práce. Preto sme si dali tú prácu a námahu a spísali sme to do podoby kompletne nového zákona, lebo sme presvedčení, že Slovensko takýto zákon potrebuje. Milí občania, milí voliči, skúste zvážiť, áno, robím si predvolebnú kampaň, robím si ju celé štyri roky, pán minister, skúste zvážiť, či pôsobenie strany SMER vás natoľko presvedčilo, aby ste v roku 2016 dali znovu svoj hlas. Skúste zvážiť, či to, čo vám sľubovali, sa naozaj splnilo, či máte lepšie zamestnanie, či máte lepšiu prácu, či máte vyšší plat. Alebo či to nie je náhodou tak, že ste museli zložiť vašu živnosť, zavrieť vašu firmičku, alebo teda máte ju stále, ale platíte stále vyššie a vyššie dane, vyššie odvody, zažívate stále vyššiu byrokraciu, dostávate pokuty od akejkoľvek inštitúcie, ktorá vám príde na kontrolu, lebo treba aj takto priniesť peniaze do štátneho rozpočtu, či sa vám žije dobre, či dýchate slobodný vzduch, alebo či to je úplne naopak. Verím, že ľudia na Slovensku ešte stále majú zdravý rozum a vedia pochopiť a oceniť, kto to s nimi myslí dobre a kto len sľubuje, sľubuje, sľubuje a v tichosti tuneluje, tuneluje eurofondy.