Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2013-07-02):
Ďakujem pekne. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady Slovenskej republiky, vážený pán predkladateľ, spravodajca, kolegyne, kolegovia, napadla ma jedna taká úvodná poznámka, že život to mnohokrát dokáže, že tie najdôležitejšie veci, ktoré sú ozaj rozhodujúce, odznievajú na záver dlhých úvah schôdzí, rokovaní, a aj keď viem, že to nebude úplne presné, po našej, myslím, 21. schôdzi ako keby prišiel zákon, ktorý po množstve slov, ktoré tu boli vyslovené, bol zákonom, ktorý je možno najdôležitejší. Ja viem, možno je to nadsádzka, ale možno nie darcovstvo krvi, ale možno prijímanie krvi je to, čo už dnes večer môže potrebovať ktokoľvek z nás, a my ani netušíme, že tie slová, ktoré tu zaznievajú na tému ocenenia alebo teda návrhu, ako vyzdvihnúť obrovský spoločenský význam darcov krvi, ako rýchlo sa môžu pretaviť do niečoho, keď už nerozhodujú slová, ale sekundy, možno v duchu populárneho seriálu, ktorý práve, myslím, teraz začali opäť po mnohých rokoch vysielať, volá sa Sanitka. Ešte jedna úvodná poznámka. Kedysi som počul takú zaujímavú vetu, že vyspelosť krajiny sa dá merať rôznymi spôsobmi. A jeden z tých, ktorý je taký najviac uchopiteľný, je to, že aké množstvo darcov krvi máme v tej krajine a aké sú tam čisté verejné WC. Že to sú dva parametre, ktoré rozhodujú o tom, ako si môžme veľmi rýchlo urobiť predstavu o vyspelosti tej-ktorej krajiny. Myslím, že nie sme úplne nevyspelí z pohľadu týchto dvoch kritérií, ale aj tak sa domnievam, že tie percentá ľudí, ktorí v živote aspoň raz darovali krv, sú v porovnaní možno s okolitými krajinami alebo s európskym priemerom ešte stále nie dostatočne veľké na to, aby sme si mohli povedať, že sme nejaký líder v tejto oblasti a že nám patrí možnože postavenie, keď už môžme byť spokojní. A preto veľmi vítam tento návrh, lebo sa domnievam, že ukazuje tú možnosť, ako množstvo slov pretaviť do konkrétnych činov. A toto je práve ten čin, ktorý môžme považovať za rozhodujúcu ukážku nášho prístupu k zdravotníctvu. Koľkokrát toto kľúčové slovo „zdravotníctvo“ tu zaznelo aj na tejto schôdzi. Koľkokrát sme sa možno oprávnene vyjadrili k tomu, čo považujeme za dôležité. Bavili sme sa o výmenných lístkoch. Povedali sme, že nie sú až také dôležité. Bavili sme sa o tom, že nie zdravotné poisťovne a termíny, ale nárok pacienta na to, aby v primeraných lehotách mu boli poskytnuté štandardné úkony bez ohľadu na to, kde sa nachádza a akú má poisťovňu, a v primeraných termínoch. Áno, to je oveľa dôležitejšie. No ale v rámci podpory takéhoto zákona máme možnosť ukázať, že takéto debaty, diskusie o výmenných lístkoch, o DRG, o všetkom, čo súvisí so zdravotníctvom, myslíme ozaj vážne a jeden konkrétny čin, podpora takéhoto zákona a podpora darcov krvi, sa môže v takejto súvislosti ukázať ako oveľa dôležitejší ako tisíc rôznych, možno aj dobre myslených slov. Preto sa veľmi pripájam k tomu, čo tu už zaznelo, aby sme pri podpore tohto zákona naozaj, možnože úplne výnimočne, lebo už som počul, že ani jeden opozičný zákon nebude schválený, že naše návrhy sú teda vyslovené, ale dopredu odsúdené na neúspech. No skúsme sa zmeniť z poslancov na ľudí, ktorí dnes večer budú potrebovať krv. Povedzme si, že ozaj teraz nebudú rozhodovať ani palce, ani politické kluby a že bude rozhodovať človečenstvo. Že bude rozhodovať potreba nahradiť množstvo slov, ktoré sme tu už vyslovili konkrétnym činom. Činom, ktorý premieňa každého darcu krvi, ak prijmeme tento zákon, na človeka hodného istého spoločenského uznania. Pozrite, ja si spomínam na časy, keď som pred mnohými desaťročiami začínal s darcovstvom krvi, že vtedy sa vždycky, tam zaznela otázka: „Chcete dvesto korún alebo budete bezplatný?“ Nikdy nás nenapadlo pýtať si dvesto korún, a to sme bolo sopliaci. Ja si myslím, že aj v starom režime práve táto vec bola vysoko oceňovaná a iste vyplývala z nedostatku krvi. Ale tej krvi je nedostatok aj teraz. Môj syn tiež akože, možnože máme to v rodine, pravidelne ho v Prahe volajú, keď potrebujú krv, lebo má nejaké špeciálne parametre v tej krvi. A už niekedy ho až ľutujem, že veď ozaj stačí štyrikrát do roka. Ale ako vlastne vysloviť, že nedávajme, veď to, netreba to preháňať. Keď to je jedna z tých mála vecí, ktorá môže ukázať, že to myslíme s tým, že nás zaujímajú aj veci za plotom viac ako tie, len čo máme vo vlastnom dvorečku. Koľko je foriem dobročinnosti? Koľko je foriem podpory? A tu zvlášť. Ja viem, na poslancov sa to valí. Každý má kopu výziev, ako pomôcť, ako podporiť, ako byť súcitný. Ja si myslím, že lepšej formy, ako byť darcom krvi, asi ani niet. A preto to, čo navrhol pán poslanec Novotný, aby štát našiel doslova, ja vidím v tom symbolický len rozmer, žiadne veľké peniaze v tom nie sú, aby našiel silu na to, aby povedal: „Áno, vážený darca, si pre nás dôležitou osobou. Vieme, že na tebe stojí množstvo našich odborných úkonov, aby sme vedeli zachraňovať životy,“ je tak primerané, tak prirodzené, tak potrebné, že ozaj opakujem na záver svojho vystúpenia apel. Skúsme sa v tomto jednom jedinom prípade na záver tejto schôdze zjednotiť. Nepozrime sa na toho, kto nám ako káže hlasovať, neuvažujme v politických rovinách, uvažujme v rovine človeka, ktorý dnes večer bude potrebovať krv, lebo ho pred parlamentom zrazí auto. A povedzme si, ak takí ľudia, ktorí sú ochotní dať krv, nebudú, môj život možno už večer bude patriť histórii. Ja viem, že to je trocha dramatický obraz, ale to sa deje aj v tejto chvíli. Aj tejto chvíli práve niekomu dávajú niečiu krv. Zachraňujú životy. A nemáme vysoké percento ľudí, ktorí sú ochotní krv darovať, aj keď neni medzi najnižšie, nepatrí v Európe. Myslím, že tam je nejakých 35 % ľudí, ktorí už darovali krv. Takže urobme toto gesto, absolútne nepolitické, ľudské. Obyčajne z tohto miesta často vyzývame svojich partnerov politických, aj oponentov, aby sa zjednotili. Ale teraz to má akúsi vyššiu kvalitu, vyššiu potrebu, vyššiu úroveň. A preto sa veľmi prihováram za to, aby sme ľuďom, ktorí sú darcovia krvi, poďakovali týmto spôsobom, ako navrhuje predkladateľ, a najmä aby sme inšpirovali tých, ktorí tak ešte nikdy neurobili, k tomu, aby sa tak rozhodli. A aby percento tých 35 možno stúplo na 50. Je to veľmi praktická a racionálna požiadavka a ja vám ďakujem za to, že ju možno vypočujete. Ďakujem predkladateľovi.