J. Mikuš, poslanec: (2004-03-16):
Jedným z hlavných argumentov návrhu skupiny poslancov na odvolanie ministra financií je nedostatočná koordinácia prebiehajúcich a pripravovaných reforiem v daňovej oblasti, v sociálnej oblasti, v školstve a v zdravotníctve. Spustenie daňovej reformy avizovala vláda už vo svojom programovom vyhlásení v októbri 2002. Hneď následne ministerstvo financií sa pustilo do prípravných prác na reforme, ktorej podkladom sa stala koncepcia, o ktorej vláda diskutovala niekoľkokrát. V tom čase koncepcia bola predstavená aj mediálne, diskutovalo sa o nej na rôznych iných fórach. Do diskusie boli zapojené, samozrejme, aj všetky rezorty vlády. Ďalej sa v príprave daňovej reformy postupovalo podľa schválenej koncepcie. Koordinácia bežala počas celej prípravy konkrétnych zákonov, najmä kľúčového zákona o dani z príjmov. Práve v tomto zákone sa napr. riešilo zosúladenie reformy daní a sociálneho, najmä dôchodkového systému. Práve postoj ministerstva financií bol rozhodujúci pri príprave reformy sociálneho zabezpečenia. Ako by napr. mohlo ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny presadiť nový prístup k uplatňovaniu nárokov na rodinné prídavky, keby ministerstvo financií nezahrnulo do svojich návrhov inštitút daňového bonusu. Spomeňme si tiež na dlhé diskusie, ktoré sa vlani viedli v politických orgánoch, vo vláde, v parlamente, ale aj v zahraničí na tému ohrozenia vývoja verejných financií v dôsledku uplatnenia trojpilierovej dôchodkovej schémy. Hoci dôchodková reforma spadala pod rezortné ministerstvo práce, zodpovednosť prevzalo na seba ministerstvo financií. To síce penzijnú reformu vítalo, ale zároveň dôsledne upozorňovalo na riziká spojené s prechodom do nového režimu. Postoj ministerstva financií bol rozhodujúci aj v prípade reforiem v školstve. Kritici spájajú tento postoj najmä so spoplatnením štúdia na vysokých školách. Ministerstvo financií viackrát vetovalo návrhy ministerstva školstva, pretože pokladalo predkladané materiály do vlády za nedostatočne pripravené. Takže ani v tomto prípade nemožno hovoriť o vzdaní sa úlohy odborného oponenta či koordinátora. Čo sa týka reformy zdravotníctva, po rezortnom ministerstve to bolo práve ministerstvo financií, ktoré sa aktívne zapojilo do oddlžovania zdravotníckych  zariadení. Podobne ako v ostatných odvetviach, aj v zdravotníctve treba považovať za kľúčový manažment využívanie zdrojov. Postoj ministerstva financií je  na rozdiel od minulosti, keď sa v zdravotníctve bezcieľne utopili desiatky miliárd korún, úplne odlišný. Ďalšie zdroje, ktoré reformované zdravotníctvo potrebuje, vloží štát až vytvorením systému striktnej účelovej viazanosti, efektívneho využívania a dôslednej kontroly, samozrejme, s predpokladom nevytvárania nových dlhov. Pravda je, že evidovaná miera nezamestnanosti stúpla v januári 2004 na 16,6 %, ako hovoria predkladatelia vo svojej správe. Pravdou však je aj to, že v januári 2003 bola evidovaná miera nezamestnanosti 17,7 %, potom sa postupne znižovala a v septembri už predstavovala 13,9 %. Bolo to aj logické, pretože vývoj miery nezamestnanosti má v každom roku cyklický charakter. Ak by sme vzali do úvahy minuloročný vývoj, potom východisková základňa za január 2004 je lepšia, ako bola vlani. Ak by sa vývoj zachoval, tento rok by mohla miera evidovanej zamestnanosti klesnúť ešte nižšie, ako bola v minulom roku. Dôvodom na optimizmus sú hlavne už zabehnuté opatrenia postihujúce čiernu prácu a celkový priaznivý vývoj ekonomiky. Pochybovačom o priaznivom vývoji tvorby nových pracovných miest treba dať do pozornosti najnovšie údaje Štatistického úradu Slovenskej republiky. V IV. štvrťroku 2003 stúpla zamestnanosť v hospodárstve Slovenskej republiky o 1,8 % na 2,17 mil. osôb a medziročne sa zvýšila o 1 percentuálny bod. Čo je ale dôležitejšie? V tom istom období počet nezamestnaných sa znížil na 0,46 mil. osôb a medziročne klesol o 3 percentuálne body. Tieto čísla dokazujú, že na Slovensku dlhodobo vzrastajú pracovné príležitosti. Práve vytváranie nových pracovných miest cez podporu podnikateľského prostredia je najlepšou cestou, ako bojovať s neduhom vysokej nezamestnanosti. Ďalším argumentom v návrhu je, že medziročne vo IV. kvartáli vzrástli ceny potravín až o 9,3 % a predstavovali rozhodujúci proinflačný faktor. Vývoj v závere minulého roka možno považovať za výkyv, pretože tohtoročné januárové a februárové čísla hovoria o niečom inom. V priemere sa ceny potravín a nealkoholických nápojov za január a február medziročne zvýšili o 5,9 %. Áno, ide o nárast, ale ten sa spája s rastom DPH zo 14 na 19 %. Strohé matematické porovnanie ukazuje, že rast cien bol jednorazový a súvisel najmä s úpravou dane z pridanej hodnoty. Ekonómovia predpovedajú, že v nasledujúcich mesiacoch sa dočkáme stagnovania alebo až znižovania cien. To súvisí nielen s prechodom k poklesu dopytu, ale hlavne so zdravým vývojom podnikateľského prostredia a so zostrením konkurenčného prostredia v oblasti malopredaja týchto komodít. Niekoľko viet k argumentu, že minister a podpredseda vlády neprevzal zodpovednosť za nekompletne pripravený štátny rozpočet roku 2003. Ako som povedal v úvode, nechcem sa vyjadrovať k argumentom, ktoré tu boli predkladané už v ostatnom odvolávaní ministra financií v minulom roku, chcem len pripomenúť, že vtedy som hovoril o tom, že minister zobral na seba zodpovednosť. A nie je veľa prípadov v našej histórii, aby minister zobral zodpovednosť za chybu svojho ministerstva, aj keď nie osobnú, a vystúpil aj s odôvodnením pred plenom Národnej rady. Tu chcem povedať len jedno, že jediným vážnym opatrením, ktoré vykonalo ministerstvo financií na odstránenie dôsledkov chyby, bolo posunutie skôr avizovaného zvýšenia spotrebných daní v rámci komplexnej daňovej reformy o 5 mesiacov. Ministerstvo zároveň prijalo opatrenia na dôslednú prípravu štátneho rozpočtu na nasledujúce roky. Ešte k jednému argumentu sa vyjadrím. Ivan Mikloš doposiaľ nepripravil a nepredložil v rámci daňovej decentralizácie legislatívne návrhy na implementáciu fiškálnej decentralizácie. V koncepcii daňovej reformy  spred roka sa vyslovene uvádza, že z dôvodu zásadných zmien v centrálnom daňovom systéme sa decentralizácia odkladá na rok 2005. Bolo to prezentované na všetkých fórach vrátane výboru pre financie, rozpočet a menu v čase, keď sa pripravovali, resp. prerokúvali zákony daňovej reformy. To však neznamená, že na tejto reforme sa nepracovalo, resp. nepracuje. Prípravou na decentralizáciu je návrh východísk rozpočtu verejnej správy na rok 2005 až 2007, ktorý v týchto dňoch predložilo ministerstvo financií na medzirezortné pripomienkovanie. Práve prechod na viacročné rozpočtovanie je zárukou, že prístup k verejným financiám je dôsledný, čo smeruje k efektívnemu využívaniu zdrojov. Vážené kolegyne, kolegovia, pôvodne som nechcel o tom hovoriť, ale vyprovokovali ma predrečníci, že ľudia, ktorí zvonku nejakým spôsobom komentujú to, čo sa deje u nás, nežijú tu a nie sú schopní alebo ochotní vnímať realitu života našich občanov. Dovoľte mi, aby som zacitoval trošku dlhšie ako to, čo máme vo vládnom zdôvodnení návrhu na odvolanie Ivana Mikloša, o odporúčaniach OECD, ktoré hovoria na adresu Slovenska: „Slovensko nastúpilo na cestu ambiciózneho reformného procesu, ktorý má potenciál urýchliť rast produktivity, znížiť mieru nezamestnanosti a rýchlejšie dobehnúť úroveň príjmov na obyvateľa vyspelejších krajín OECD. Hoci sociálne a politické dopady tohto procesu môžu byť v krátkodobom horizonte nepriaznivé, rastové impulzy a novovytvorené pracovné príležitosti by mali pomôcť prekonať ťažkosti. Rozhodovacie orgány by mali v plnom rozsahu presadiť nový rámec na zakladanie podnikov a podnikanie, ktoré by mali plne podporiť silu práva, zásadný význam na posilňovanie ľudského kapitálu pre osoby vstupujúce na trh práce prostredníctvom reformy vzdelávania, pričom treba zintenzívniť aj rekvalifikáciu dlhodobo nezamestnaných vrátane rómskeho obyvateľstva. Dopyt po pracovnej sile posilní plánované zníženie nákladov na zamestnávanie v dolnom segmente trhu, ako aj zásadné daňové reformy, ktoré zvýšia návratnosť investícií do zakladania podnikov a ich rozvoja. Prioritou by malo byť ďalšie znižovanie sociálnych príspevkov, ktoré aj naďalej patria medzi najvyššie v krajinách OECD.“ A podčiarknem: „Reforma systému verejných výdavkov, ktorá je už dobre rozbehnutá, by mala uľahčiť toto ďalšie znižovanie a pomôcť pri zoštíhľovaní a zefektívňovaní verejnej správy. Pokračujúce snahy o fiškálnu konsolidáciu zlepšia mix makroekonomických politík a pomôžu udržať priaznivé menové podmienky v situácii, keď pretrváva tlak na zhodnocovanie meny v súvislosti so vstupom do EÚ. Pridržiavaním sa tohto viacbodového politického programu by Slovensko dosiahlo lepšie vyvážený proces rastu, ktorý bude vytvárať viac pracovných príležitostí a ďalej by urýchlilo svoj už dnes úspešný proces dobiehania.“ Dovoľte mi ešte zacitovať jeden názor človeka, ktorý určite pozná Slovensko zo zahraničia teda viac ako niekto iný, je to Lajos Bokros, expert Svetovej banky, ktorý pôsobil dlhšie obdobie v deväťdesiatych rokoch v maďarskej vláde: „Slovensko za posledných 6 rokov podalo obdivuhodné pôsobivé ekonomické výkony najmä vďaka tomu, že hospodárstvo bolo pod talentovaným vedením súčasného ministra financií Ivana Mikloša. Krajina si udržala vnútornú aj vonkajšiu finančnú rovnováhu, kým sa v nej zavádzali rozsiahle reformy. Výsledkom je, že ekonomika Slovenska dosahuje výrazný rast, ktorý ťahajú najmä zahraničné investície, ale aj oživovanie domáceho podnikateľského prostredia. Rast vývozu dokonca v poslednom čase predstihol rast dovozu, čo ešte väčšmi pomohlo v zlepšovaní vonkajšej rovnováhy. Je to mimoriadny úspech nielen v rámci V-4, ale aj celkovo, medzi všetkými tranzitívnymi ekonomikami. Rýchly rast a solídny vývoj verejných financií, to je najlepší spôsob, ako sa priblížiť k vyspelému svetu.“ Z tohto citátu, nielen citátu zo správy OECD vidieť, že Slovensko je na dobrej ceste. OECD odporúča vláde pokračovať v reformách. Ak sa to podarí, slovenská ekonomika bude v nasledujúcich rokoch rásť tempom minimálne 4 až 5 %. A tento dlhodobý priaznivý vývoj pocítia priamo občania aj na margo toho, čo tu bolo povedané mojimi predrečníkmi. Miera nezamestnanosti bude naďalej postupne klesať a už v budúcom roku sa majú reálne mzdy zvýšiť o 3 % a v nasledujúcich rokoch bude podobný vývoj pokračovať. Zárukou takéhoto vývoja je aj osoba Ivana Mikloša, a preto klub SDKÚ návrh na jeho odvolanie nepodporí. Ďakujem pekne. (Potlesk.)