Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2017-02-01):
Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, vážení kolegovia, opäť budem vystupovať veľmi krátko, ale nedá mi nepovedať dve veci. Tá hlavná je, že neprítomnosť podpredsedu vlády zodpovedného za tento zákon je podľa môjho názoru nielen nemiestna, ale podľa mňa z pohľadu parlamentu je neprijateľná. Tento parlament bol vždy veľmi ústretový a musím povedať, že aj hlasmi opozície k tomu, keď členovia vlády potrebujú nejak inak nastaviť termíny predkladania zákonov. Bežne sa tu odhlasuje, že bude fixný termín vtedy alebo vtedy, keď ten minister má zahraničnú cestu alebo inú naliehavú povinnosť. Takže nikto nemôže povedať, že tento parlament a to naozaj, či už koalíciou, opozíciou nejakým spôsobom stresuje ministrov, naháňa ich, alebo buzeruje, s prepáčením. Za tých okolností neprítomnosť člena vlády na predloženie k dosť významnej novele a k tomu sa o chvíľku dostaneme, je pre mňa ťažko pochopiteľná. Alebo najjednoduchšia vec by bola, keby pán podpredsedajúci proste povedal, že na základe návrhu člena vlády navrhujeme, aby sme to prerokovali vtedy a vtedy a všeobecným súhlasom by sme to určite odsúhlasili. Zároveň treba povedať, že keby išlo o nejakú drobnú technickú novelu, dvojriadkovú, kde na poslednú chvíľu pán podpredseda vlády má, povedzme, má nejakú cestu a všetci vieme, že aj tak tomu nejaká vážnejšia diskusia by nemala prečo byť, tak hoci by to bol prejav neúcty k Národnej rade, dalo by sa to akceptovať. Ale dovolím si povedať, že podpredseda Pellegrini nemá vo svojej kompetencii dnes významnejší zákon, ako je tento zákon, ktorú novelu nám dnes predkladá, je to zákon o štrukturálnych fondov. Ako rád zdôrazňuje sám predseda vlády, je to zákon, cez ktorý ide 90 % verejných investícií dnes na Slovensku a samozrejme idú cez neho aj neinvestičné prostriedky, len pre nich to tak zmerané nemáme. To znamená, že je to zákon o 15 mld. eur len v tomto programovacom období, v ktorom sme teraz. To znamená, že je to, dovolím si povedať, jedna z najvýznamnejších, ak nie najvýznamnejšia novela napríklad na tejto konkrétnej schôdzi, či už z hľadiska objemu peňazí, alebo z hľadiska šírky záberu. Zároveň v rámci toho nejde ani o nejakú nepodstatnú drobnučkú novelu, opäť dvojriadkovú. Ja som si naschvál spočítal, ten zákon, len text normatívny, teda bez dôvodovej správy a naozaj tie paragrafy majú takmer sedem tisíc slov, čo je na úrovni samotného textu zákona, a ten zákon naozaj novelizuje pomerne veľa bodov. Za tých okolností neprítomnosť predkladateľa v Národnej rade, tak aby naozaj s nami mohol o tom diskutovať v prvom čítaní, kde najmä v prvom čítaní naozaj ide o diskusiu o tom, o tej novele, zámeroch a možno o tom, čo do nej vložiť, čo v nej vypustiť, kam ju ešte nasmerovať, ako pre ňu získať podporu tohto pléna, je buď výrazom veľkej arogancie, alebo výrazom strachu, alebo obojého, a podľa mňa je to z pohľadu tejto Národnej rady absolútne neprijateľné. Preto mi dovoľte navrhnúť, aby sme tento zákon vrátili predkladateľovi na prepracovanie. Jednak preto, že by ho aj bolo dobré prepracovať, k tomu sa ešte o chvíľočku dostanem, ale naozaj je to symbolickým spôsobom, ako môžeme vyjadriť to, že takáto prax je pre nás neprijateľná. Ja chcem v tejto súvislosti osloviť aj kolegov na ľavej strane tejto snemovne, kolegov z vládnej koalície, aj zo samotnej strany SMER, ale aj koaličných partnerov zo strany SNS a MOST, že či je to pre vás prijateľný spôsob, aby minister tejto vlády pri tak významnom zákone naozaj sa takto zachoval. Opäť opakujem, ak naozaj, nikdy nie je problém zo strany tejto snemovne sa prispôsobiť kalendáru členov vlády, hoci oni by tu mali byť pre nás, nie my pre nich, ale všetci vieme, že kalendárnosť vlády je pomerne náročná vec, aj keď sledujúc kalendár pána Pellegriniho, mal čas ísť do Malaciek, aj o tom veľa facebookovať, má čas na mnoho, veľa vecí, myslím že by mal mať bez problémov čas prísť aj dnes do tejto snemovne. Ale keď mu to nevychádza, môže tu byť zajtra, môže tu byť pozajtra, som si istý, že sa mu prispôsobíme. Preto vás chcem poprosiť všetkých o buď podporu tohto návrhu, alebo ak je to pre poslancov koalície neprijateľné z politického hľadiska, že aby na návrh člena opozície vracali vláde návrh na prepracovanie, poprosím vás, zabezpečte si do hlasovania to, že sa to nejakým spôsobom vyrieši a pán minister sem predsa len príde, aby sme o tomto zákone mohli naozaj s ním debatovať. A teraz prečo o tom debatovať? A tam už budem stručnejší. Napriek tomu, že tá novela je rozsiahla, ona veľmi málo rieši tie najdôležitejšie problémy, ktoré máme v súvislosti so štrukturálnymi fondami. O veľa z toho už hovoril pán poslanec Dostál, o mnohom z toho hovorila už aj pani poslankyňa Kaščáková, ja nechcem po nich opakovať, ale dovoľte mi predsa len otvoriť dve témy, ktoré sú úplne zásadné, o ktorých ten zákon dnes veľmi nedostatočne hovorí. Jedna je vôbec téma výberu toho, na čo veľké, tzv. národné projekty vôbec majú ísť a ako sa pripravujú. Gro dnešných financií zo štrukturálnych fondov totiž nejde cez tie malé výzvy konkrétnym žiadateľom, ale ide cez tzv. národné projekty, kde proste priamym zadaním štát, riadiaci orgán, sprostredkovateľský orgán zadá konkrétnemu prijímateľovi inému štátnemu orgánu a potom tento orgán najmä cez verejné obstarávanie ďalej tie peniaze už rozdeľuje. Ak sa pozrieme na to, kde sa v ostatnom programovacom období najhroznejším spôsobom premrhali, až doslova rozkradli naše prostriedky, tak gro je cez tzv. národné projekty. Ja pripomeniem Operačný program Informatizácie verejnej správy. Išiel v drvivej väčšine cez národné projekty a tam sa premrhali podľa dneska všeobecnej zhody, vrátane analytikov tejto vlády do stoviek miliónov eur. A keď sa pozrieme na národné projekty ministerstva školstva, ktoré boli v rozsahu asi štvrť miliardy eur, tak tiež ich výsledky sú spochybňované dnes už zo všetkých strán. Obrovská chybovosť týchto projektov bola zo strany audítorskej komisie ministerstva financií, kde sa museli vracať veľké peniaze naprieč rôznymi ministerstvami, napriek tomu proces verejnej kontroly prideľovania týchto projektových príprav je veľmi obmedzený a v porovnaní s týmito malými dopytovými projektami nedostačujúci. To je téma, ktorú som osobne pripomienkoval, už keď sa tento zákon tvoril, snažil som sa to vždy tlačiť, zatiaľ vždy neúspešne. A to je napríklad téma, o ktorej teda nový podpredseda vlády, ak má naozaj seriózny úmysel zlepšiť fungovanie štrukturálnych fondov, musí tu s nami hovoriť, lebo pokiaľ nezlepšíme významné národné projekty, tak môžeme robiť čo chceme, čerpanie a hlavne efektívne a účelne, ako spomínala pani poslankyňa Kaščáková, eurofondov je na hony vzdialené. Druhá téma, ktorú by som chcel pomenovať, je otázka analýz, vôbec do čoho fondy dávať, do akých konkrétnych projektov. Opäť to súvisí najmä s národnými projektami, ale nielen s nimi, že my dneska často chytáme zajaca za chvost pri obstarávaní, pričom že či, za akú cenu sa niečo nakúpilo, lebo často sa nakúpi brutálne predražené. Ale máme strašne slabé kapacity a strašne slabé procesy na to, aby sme vôbec kontrolovali, či to, čo sa ide cez tie fondy robiť, je zmysluplné. Len poviem pár príkladov z ostatných týždňov. Ten národný systém dopravných informácií, tam je základná otázka, či vôbec, také niečo potrebujeme vôbec alebo v takom rozsahu. Je to systém, na ktorý pôvodne pán minister Počiatek chcel 1,5 mld. eur, ak si pamätám správne, potom sa to skresalo násobne a ešte aj tá dnešná suma je brutálne predražená a premrhaná. A ona je možno predražená, premrhaná už potom aj v tej realizácii. Ale najväčší problém je v tej samotnej príprave toho, že či a čo vôbec robiť, pretože nerobí sa niečo, čo je potrebné, robia sa úplné hlúposti. To isté platí aj v mnohých iných prípadoch, že my máme veľmi slabú fázu aj odbornej diskusie, aj verejnej kontroly v oblasti toho, čo konkrétne ideme z eurofondov financovať. Lebo na jednej strane máme operačné programy, ktoré diskutované sú, ale tie sú pomerne všeobecné, a potom keď už sa podpíšu projekty, tak vtedy už sa realizujú, už je neskoro diskutovať o tom, že či to ministerstvo vnútra alebo školstva alebo dopravy robí dobre, pretože v tej chvíli už projekt beží a naozaj sa už sa dá sústrediť len na efektívnosť toho, čo je náplň toho, aby sa to vôbec vyčerpalo. Opakujem, toto sú témy, o ktorých by malo význam diskutovať. Verím, že aj iní kolegovia by o nich obsiahlo diskutovali, sú k tomu prichystané konkrétne návrhy, len nemáme s kým diskutovať, lebo napriek môjmu myslím, že veľmi konštruktívnemu vzťahu s pani ministerkou, pochybujem, že je ochotná o tom teraz s nami diskutovať a podľa toho, ako na mňa pozerá, tak potvrdzuje, že nie. Len tým pádom táto diskusia úplne stráca zmysel, úplne stráca zmysel. A hovorím, nejde tu len o nejakú symbolickú neúctu k parlamentu, ide o v podstate obštrukciu parlamentnej rozpravy k jednej najvýznamnejších tém tejto schôdze. A to si naozaj myslím a to hovorím úprimne kolegom zo všetkých troch koaličných strán, že chápem, že môj návrh asi nebudete chcieť podporiť, ale urobte si inak poriadok vo vláde a ja to budem akceptovať, lebo vy ste koalícia, vaša je vláda. Ale ak toto budete akceptovať, že si z vás týmto spôsobom členovia vašej vlastnej vlády robia srandu, no tak potom si z vás budú robiť srandu čoraz viac, lebo tak už to v politike chodí. Ďakujem veľmi pekne.