Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2012-06-22):
Dobrý deň. Dovoľte mi začať dvoma reakciami na to, čo tu už práve zaznelo. Spomeniem starú politickú pravdu, že insitné sú vždy tie otázky, na ktoré sa nevie odpovedať, ale to asi platí za každej vlády. (Potlesk.) Ale takisto dovoľte mi povedať, že hoci sa nejaká strana môže veľmi snažiť, ono sa to nakoniec vždy prezradí. Takže ďakujem pánovi poslancovi Martvoňovi, že nám vysvetlil, ako to SMER vidí s politickými nomináciami. Aspoň je to pomerne naozaj jasne a transparentne povedané, že naozaj každá vláda si to, uvedie svojich členov. Aj keď dovoľte mi zároveň povedať, že najväčšia katastrofa nie je, keď si dovedie svojich členov niekedy, ale najväčšia katastrofa je, keď si dovedie svojich neschopných nečlenov, ako to bolo v prípade STV v rokoch 2006 a 2010, v prípade aj pána Hrehu, aj pána Nižňanského, ktorí, myslím, členmi SMER-u nie sú, aj keď samozrejme vašu členskú databázu neovládam. Ale poďme k meritu veci. O stave STV, o stave RTVS bolo povedané toho dosť, nebudem to nejako podrobnejšie rozoberať, ale dovolím si povedať tri poznámky. Prvá tá poznámka sa týka naozaj mandátu vás, pán minister, niečo presadzovať a navrhovať v súvislosti s týmito inštitúciami, a vlády, ktorej ste členom. Pán minister, dovoľte mi povedať, že, na úvod, že ja vás nevnímam ako čiernobielu politickú osobnosť. To znamená, nemyslím si, že ste ani, ani diabol, ani neschopný človek, ani niekto, kto tejto krajine chce len zle. Myslím si, že ste komplexná politická osobnosť. Aj z vášho minulého pôsobenia je zrejmé, že máte aj dobré úmysly, možno aj úmysly nie celkom také dobré, aj úspechy, aj neúspechy, a pevne verím, že najbližšie štyri roky využijete na to, aby ste toto všetko ešte vylepšili. Takže nechcem vás kritizovať plošne a paušálne, myslím si, že si to zatiaľ nezaslúžite. Rovnako však treba povedať, že stratili ste mandát riešiť RTVS. A stratili ste ho v období, keď ste boli minule ministrom kultúry. A stratili ste mandát riešiť ho týmto spôsobom, ako aj riešite. A to aj z dôvodov nezávislosti a otázky postavenia tejto inštitúcie, aj z hľadiska hospodárenia. Dovoľte mi len citovať blog o médiách, ktorý napísal pred pár týždňami o tom, že Fico a Maďarič by mali o správach STV mlčať. Tento blog len na základe veľmi rýchleho googlovania vymenoval to, ako ste priamo zasahovali do spravodajstva STV, ako premiér volal do spravodajstva, šéfredaktorovi vysvetľoval, ako má vyzerať príspevok o jeho cestách. Tento blog spomenul ako ste, ako odišli mnohí redaktori v roku 2008 pre cenzúru a hovorili o povinných jazdách v prospech Ficovej vládnej garnitúry, napríklad príspevok z mítingu SMER-u, príspevok o stretnutí premiéra Fica s deťmi z detských domovov. Ja osobne si pamätám a blog to spomína, ako ste cenzurovali príspevky a celú reláciu Reportéri z hľadiska sociálnych podnikov, kauzy ktorá vám potom vybuchla spôsobom, ktorý vás dodnes mrzí a ktorý, predpokladám, že stál pani, dnes poslankyňu, Tomanovú úspešné pokračovanie jej politickej kariéry. Takto je známe aj vyhlásenie pána premiéra Fica: Za členov kontrolných rád si dovolíme svojich. Vy tu hovoríte niečo o politických čistkách, no ja sa priznám, ja som zachytil len jednu informáciu o politických čistkách. A tá súvisí s tým, že keď sa vymenila vláda a vy ste nastúpili, tak až štyria zamestnanci súčasného spravodajstva televízie odišli robiť hovorcov vám. Myslím si, že až tak brutálne vyčistila pani Zemková to spravodajstvo, že dokonca až štyria ľudia, ktorí tam po tých brutálnych čistkách pôsobili, sú vám buď natoľko blízki, že boli ochotní vám ísť robiť hovorcov, alebo sú natoľko profesionálni ľudia, že budú robiť hovorcov každej vláde. Myslím si, že toto viac než čokoľvek iné, mená ako Maroš Stano, Renáta Goldírová ukazujú, aká je pravda o tom, čo sa, čo sa dialo. Takže myslím si, že pokiaľ ide o, nebudem brániť pani Zemkovú, priznám sa, že ona to urobila tu sama, urobilo to dosť iných poslancov, ale viem jedno pomerne jasne, že v rokoch 2006 až v roku 2010 ste mravne a morálne doviedli Slovenskú televíziu za bod, z ktorého takmer nebolo návratu. Pokiaľ ide o hospodárenie, to už tu spomenuli iní, nebudem to opakovať, ale naozaj na konci vášho pôsobenia bola STV v strate 46 mil. eur a bola, keby to bola normálna inštitúcia, tak je dávno v bankrote. Už je aj pomaly rozpredaná posledná budova. Našťastie, ten verejnoprávny status ju aspoň v niečom chráni. To znamená, opäť skončím tento bod tam, kde som začal. Nechcel by som vám upierať ani vaše zásluhy, ani vašu dobrú vôľu, ale dovolím si vám uprieť mandát hovoriť o tom, ako by mala vyrezať STV a vymieňať týmto spôsobom urýchlene vedenie RTVS vzhľadom na to, ako vy osobne a vláda, v ktorej ste boli členom, má zásluhu na tom, ako to vyzerá. Alebo vyzeralo. Druhá vec, o ktorej by som chcel hovoriť, a tá druhá poznámka sa týka toho, prečo práve takto? Veľa kolegov sa už tu nad tým zamýšľalo, že mnohí čakali, a koniec koncov aj dávala nová vláda signály, že si inak predstavuje vedenie STV. Nebolo to žiadne tajomstvo, že si to inak predstavuje aj RTVS. Povedzme si otvorene, a to súhlasím s kolegom Matovičom, táto pliaga politických tlakov a výmen riaditeľov tu nie je nová a určite, určite ju nie je možno redukovať len na vašu vládu. To znamená, že pre pozorovateľov, ktorí sa nenarodili včera, nie je ani také šokujúce, že ste toto chceli spraviť, ale skôr nikto nechápe, s kým som sa rozprával, prečo to robíte práve takto? Jedno možné vysvetlenie, ktoré je spomenuté, je zjavný amaterizmus, kde jednoducho aj v takej veľkej strane, ako je SMER – sociálna demokracia s takým veľkým počtom mandátov, sa niektoré úlohy proste zveria amatérom, a tí ich nedotiahnu do konca správnym spôsobom. Priznám sa, že viem si predstaviť aj toto vysvetlenie, aj keď z hľadiska školy mocenskej politiky, by ste u mňa stratili určitý rešpekt, ktorý voči vám inak chovám, ohľadne efektívneho, brutálneho uchopenia moci. Ale je to možné. Druhou možnosťou však je aj naozaj mocenská snaha ovládnuť RTVS úplne čo najrýchlejšie, bez ohľadu na dôsledky a následky. To sa mi však tiež úplne nezdá, lebo, povedzme si úprimne, RTVS nie je to isté, čo by bývala v roku ´94. Keby niekto ovládol RTVS v roku ´94, kontroluje média v tomto štáte, keďže vtedy tu bola jediná súkromná televízia, pardon, jediná televízia. Rádia síce existovali, ale z hľadiska nejakého spravodajského a politického boli pomerne nepodstatné. Okrem Twistu, ktorý sa neskôr vyprofiloval. Takže ovládnutie takej inštitúcie pred pätnástimi, dvadsiatimi rokmi bola zásadná otázka politickej moci. Dnes, najmä v prípade STV, povedzme si úprimne, to tak nie je. Určite je príjemné môcť kontrolovať to, čo sa deje v STV, ale myslím si, že špeciálne pre vašu stranu to nemôže byť otázkou prežitia ani úspechu. To znamená, že nemôže byť vysvetlenie, že nech to stojí, čo to stojí, chceme to mať hneď. Tretia možnosť je jednoduchá arogancia moci. My si to môžeme dovoliť a chceme poslať celej spoločnosti jasný signál, že my si to môžeme dovoliť. A keď sa nám bude chcieť, tak si to budeme môcť dovoliť aj voči iným. Takže sa majte na pozore. A v tejto súvislosti mi dovoľte, možno na záver, aj v tom treťom bode povedať niečo iné, niečo širšie. Po voľbách sme boli svedkami toho, ako naozaj aj samotná slovenská spoločnosť, možno do určitej miery aj strana SMER, boli zaskočení výškou volebného víťazstva, ktorá vznikla naozaj kombináciou aj vynikajúceho volebného výsledku, aj prepadnutia hlasov. A bol tu taký pokus upokojiť verejnosť, upokojiť všetkých tým, že je tu bezprecedentný príklad naozaj väčšiny jednej strany, ale nebojte sa, my ho nebudeme používať spôsobom, proti ktorému by sa táto spoločnosť mala zobudiť a nejakým spôsobom zásadne brániť. Ako sa táto veľkorysosť prejavila? Sedí tu za mnou pani kolegyňa Jurinová, nesedí tu pán kolega Figeľ. Prejavila sa takým zásadným spôsobom, že pán predseda Fico umožnil teda opozícii mať o jedného podpredsedu Národnej rady viac, ako by možno bolo bývalo zvykom podľa dovtedajšieho. Bez toho, aby som chcel nejakým spôsobom si neceniť toto gesto, dovolím si len pripomenúť, čo toto gesto znamená. Okrem možnosti predbiehať sa v tejto rozprave, znamená už len jednu sekretárku, jedno auto, jedného vodiča a jedného až dvoch poradcov. Myslím, že to nie je asi až taký veľký ústupok. Ale keď sa pozrieme, ako sa to odvtedy vyvíja v tých podstatných veciach, napríklad v prípade takého Úradu pre verejné obstarávanie, alebo aj teraz v prípade RTVS, tak vidíme, že tam, kde už nejde o jedna plus jedna plus jedna, ale ide o skutočnú moc, a najmä tam, kde tá moc môže bolieť, tak tam už žiadnym svedkom veľkorysosti nie sme. Naopak, sme svedkami toho, čo tu dnes riešime. Z tohto dôvodu si dovolím na záver ukončiť svoje vystúpenie tým, že nevieme vám v tom samozrejme zabrániť. Opäť nechcem, a osobitne pána ministra nejakým spôsobom démonizovať, ale myslím si, že je chyba robiť to takto, ako to robíte. Či už je to naozaj dôsledkom amaterizmu služobníkov alebo dôsledkom snahy vydať vedomý signál o tom, že s touto mocou sa neradno ťahať za prsty, myslím si, že toto je niečo, čo, na čo o päť, šesť rokov minimálne tí z vás, ktorí majú trošku silnejšiu víziu seba samého a svojej povesti, hrdí nebudete. Ďakujem.