Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2013-03-26):
Ďakujem, pani podpredsedníčka. Ako už bolo uvedené, máme pred sebou dva návrhy alebo dve novely zákona, alebo respektíve novelu dvoch zákonov. A začnem najprv tým druhým zákonom. Nestretávame sa k týmto zákonom a špeciálne k tomu prvému prvýkrát. Ten problém tu je. A snažím sa ho riešiť, takže budem vytrvalý a kým nedospejeme k riešeniu, tak sa nechcem vzdať. Ale začnem najprv tým druhým. A to je návrh novely Exekučného zákona a Exekučného poriadku. Určite ste postrehli, že v poslednom čase sa s exekúciami roztrhlo vrece, že sa nejedná o exekúcie, ktoré sa dotýkajú nejakých veľkých dlžníkov a nebodaj bohatých ľudí, ale že sú to exekúcie, ktoré dopadajú na plecia úplne bežných, jednoduchých ľudí, na plecia dôchodcov, veľmi masovo. A nie sú určite ničím príjemným. Táto novela môže pomôcť aj týmto ľuďom. Nie je tu prvýkrát. Ale schválne začínam touto novelou, pretože v tieni diskusií o novele priestupkového zákona toto vždy zostalo ako keby nepovšimnuté a zabudnuté. Takže cieľom tohto návrhu novely Exekučného zákona je zabezpečiť, aby ľudia pre malé pohľadávky neboli zaťažovaní pri ich vymáhaní formou exekúcie nadmernými nákladmi, ktoré si ako odmenu účtujú exekútori. Dnes sa reálne stáva, že aj veľmi malá pohľadávka v objeme niekoľkých eur je zaťažená zákonnou odmenou exekútora, ktorá prevyšuje výšku samotnej pohľadávky. A mnohokrát môže to narásť až do takých rozmerov, že podstatne to prevyšuje, že samotná pohľadávka tvorí z toho možno 30 % a zvyšok sú náklady na exekúcie. Súčasná právna úprava tak vytvára stav, keď pri malých dlžných sumách vymáhanými exekútormi, výška konečnej sumy výrazne presahuje výšku pôvodnej pohľadávky. Je to teda neproporcionálne a neadekvátne. Preto táto novela navrhuje takú právnu úpravu, ktorá znemožní, aby odmena exekútora presiahla hodnotu samotnej dlžoby. Odstráni sa tým stav, na ktorý verejnosť dlhodobo poukazuje, ktorý je nevyvážený, neprimeraný a tiež nespravodlivý. Taktiež upravuje situáciu, keď dôjde k zastaveniu exekúcie zavinením exekútora, keď mu odmena, samozrejme, po tejto novele neprináleží. Na túto novelu už reagujú exekútori. A, samozrejme, reagujú veľmi podráždene a veľmi negatívne, pretože aj keď sa to nezdá, je vcelku veľmi efektívne vymáhať malé dlžoby, ale správne zaťažené zákonnými nákladmi, pretože zákon ukladá za každý úkon, koľko si exekútor môže účtovať. A keď on vlastne neurobí nič, len spraví pár úkonov, pošle list, už si môže účtovať eurá navyše, ktoré pri jednej pohľadávke neznamenajú nič, ale keď je tých pohľadávok veľa, stovky, tisíce, tak to už sú veľmi zaujímavé čiastky, ale tí ľudia sú objektom zbytočného nadmerného zaťažovania. V praxi by to potom vyzeralo tak, že exekúcie by sa nevyužívali tam, kde to nie je namieste, pretože je naozaj nezmyselné a nerozumné, neracionálne využívať exekúcie tam, kde niekto dlží päť eur alebo desať eur. Sú na to predsa iné možnosti, niekedy to stačí, zdvihnúť telefón, príslušný úradník príslušnej inštitúcie, ktorá túto pohľadávku má, a zatelefonovať. Tomu sa hovorí správa tej pohľadávky. A je to omnoho lacnejšie aj pre tých ľudí príjemnejšie. A mnohokrát sa jedná len o pozabudnuté platby a všetko ostatné. A potom jednoducho exekútori by sa neuchyľovali k vymáhaniu takýchto čiastok a nezaťažovali by ľudí takýmito nákladmi. Takže toľko k tej jednoduchej, ale veľmi praktickej aj potrebnej novele zákona o exekučnej činnosti. A teraz k tej z hľadiska spoločenskej diskusie asi kľúčovejšej novele a dôležitej. A to je návrh novely zákona o priestupkoch. Stretávame sa tu už tretíkrát k tejto novele. Je trošičku zjednodušená a pozmenená. Odráža už aj tú diskusiu, ktorá tu prebehla. Vyňal som z nej tie ustanovenia, ktoré úplne zástupne a zbytočne odkláňali diskusiu na bočnú koľaj, pretože boli nepodstatné, boli to technické veci, napriek tomu aj z hľadiska médií, aj z hľadiska kolegov poslancov mnohokrát upriamili diskusiu práve na tie nepodstatné časti. A tvárilo sa to, ako keby to bol zmysel zákona. Takže v tomto návrhu už sa neobjavuje technický návrh, čisto technický, ale neobjavuje sa zníženie priestupkovej zodpovednosti z 15 na 14 rokov veku, pretože to bol pre niektorých kolegov z vládnej strany problém. Takže tento problém tu nie je, keď tu niekomu vadil. A zostalo tu len to podstatné, ktoré tu je. A to je zavedenie toho, aby tí, ktorí, sú sociálne odkázaní a požívajú priestupkovú imunitu a sú nepotrestateľní za priestupky, ktoré páchajú, si mohli tresty za tieto priestupky odpracovať v rámci malých obecných prác. Hneď sa dotknem, aby som šetril čas, aj argumentu, ktorý zaznieva, že to nie je v súlade s ústavou. A tento argument zaznieva niekedy aj z kruhov ministerstva. Ale jedná sa naozaj o nedorozumenie. Aj dnes som sedel u pána ministra. aj s jeho štátnym tajomníkom a sme si to vysvetľovali. Konkrétne článok 18 Ústavy Slovenskej republiky, ktoré hovorí o zákaze nútených prác, má písmeno e), ktoré jednoznačne hovorí, že tento zákaz sa nevzťahuje na malé obecné práce. A tieto malé obecné práce sú v tejto novele explicitne pomenované. Takže v žiadnom prípade nedochádza k žiadnemu rozporu s ústavou a je to plne v súlade s ústavou. Zároveň zavádzame touto novelou prenesenie priestupkovej objektívnej zodpovednosti maloletých na ich rodičov, respektíve zákonných zástupcov, tak ako je už dnes v našom zákonodarstve prenesená objektívna priestupková zodpovednosť za dopravné priestupky na majiteľov motorových vozidiel, ktorí aj keď ten priestupok nespáchajú, napriek tomu zaň pykajú v zmysle platného zákona, pokiaľ sedí niekto v aute, ktoré to spáchalo. Takže, úplne logicky, kto iný má niesť zodpovednosť za priestupky maloletých, ak nie ich rodič, a tieto priestupky riešiť buď pokutou, ktorá je vyrubená za tento priestupok, a v prípade, že sa jedná o ľudí sociálne odkázaných, alebo odpracovaním tejto pokuty v prospech obce. Takže, vážené dámy, vážení páni, už len stručne formálne, skrátene prečítam zdôvodnenie, ktoré máte na stole. Návrh zákona upravuje zodpovednosť maloletých páchateľov za spáchanie priestupkov tak, aby túto zodpovednosť za maloleté dieťa prebral rodič alebo iný jeho zástupca. Zdôrazňujem, že sa jedná o priestupky, nie trestné činy, aby náhodou nedošlo k omylu. Opatrenie má riešiť aj prípady, keď často maloleté, priestupkovo nezodpovedné, deti páchajú priestupky na popud rodičov či iných členov rodiny s vedomím, že tieto priestupky nebudú postihnuté. Tu len pripomeniem, že skoro každý deň v spravodajstve rôznych televízií vidíme takéto prípady, ako sa nám dejú. Naposledy som to videl v nejakej publicistickej relácii, kde tieto deti dobrovoľne na seba preberajú tvrdenie, že ony zobrali alebo ukradli túto vec, pretože vedia, že tým pádom sa skutočnému páchateľovi nič nemôže stať. Výrazný pomer priestupkov páchaných maloletými potvrdzujú aj štatistiky vedené v jednotlivých regiónoch najmä východného Slovenska, pričom tento pomer nebezpečne rastie v prospech maloletých páchateľov. Ja mám čerstvú štatistiku tu v rukách, môžem vám ju, samozrejme, poskytnúť. A, len pre vašu informáciu, za roky 2011 a 2012 bolo maloletými páchateľmi spáchaných 1 285 priestupkov, pričom toto je len vrchol ľadovca, pretože väčšina z nich nie je zachytená v evidencii, keďže je to takpovediac zbytočná administratívna práca, keďže k potrestaniu aj tak nedochádza. Takže tu sú zachytené len naozaj tie výraznejšieho rozsahu alebo proste také, kde si tú prácu príslušné orgány dali. Návrh zákona tiež rieši situáciu, ktorá v súčasnosti pri spôsobení škody na majetku pri ukladaní sankcie náhrady tejto škody v prípade, ak priestupca nemá prostriedky na jej uhradenie, necháva tohto páchateľa nepostihnutého. Preto sa navrhuje, aby náhradnou sankciou po nesplnení povinnosti nahradiť škodu bola povinnosť vykonať verejnoprospešné práce v rámci malých obecných prác. Dopĺňa sa aj ďalší dôvod možnosti vykonať rozhodnutie výkonom verejnoprospešných prác, ktorým sú nedostatočné majetkové pomery páchateľa, nevyhnutné na úhradu peňažnej sankcie či škody. Rovnako sa právne upravuje aj situácia, ktorá môže nastať vtedy, ak priestupca nesplní povinnosť vykonať verejnoprospešné práce, a to tak, že sa stanovuje povinnosť správneho orgánu uložiť náhradnú lehotu na ich vykonanie, pričom výška sankcie sa dvojnásobne zvýši. Ak priestupca opätovne ignoruje uloženú náhradnú lehotu, správny orgán je povinný uložiť ďalšiu náhradnú lehotu, kde sa výška pôvodnej sankcie trojnásobne zvýši. V prípade, ak páchateľ ani po uložení druhej náhradnej lehoty nesplní povinnosť vykonať verejnoprospešné práce, dopúšťa sa trestného činu marenia výkonu úradného rozhodnutia, za ktorý môže byť podľa trestného zákona potrestaný odňatím slobody na jeden až päť rokov. Táto navrhovaná právna úprava má zabezpečiť, aby tieto tresty neboli len formálne, ale naozaj aby boli vymáhané a aby sa predišlo ich ignorovaniu. V závere môjho vystúpenia mi dovoľte veľmi stručne sa vyjadriť aj k úvahám, ktoré pripravuje podľa medializovaných informácií ministerstvo vnútra a Úrad splnomocnenca pre rómske komunity pre riešenie tohoto istého problému. A to je, že sa tieto pokuty budú strhávať zo sociálnych dávok, ktoré rodina má. Toto riešenie je, samozrejme, teoreticky možné, prakticky však veľmi ťažko vykonateľné, pretože asi vám netreba špeciálne vysvetľovať, že bude možné strhnúť len istú, veľmi maličkú časť z celkovej výšky sociálnej dávky, tak aby bolo zase zachované životné minimum. že nebude možné siahnuť na sociálnu dávku vzťahujúcu sa na iných členov rodiny, že z hľadiska ústavy nebude možné siahnuť na sociálne dávky viažuce sa na deti, prídavky na deti, takže summa summarum v praxi nebude možné siahnuť skoro na nič, nehovoriac o tom, že pokiaľ sa nejedná o nejakú veľmi symbolickú a smiešnu pokutu, tak jedna pokuta zlikviduje celý ten priestor na strhnutie tej príslušnej dávky a sme opäť v súčasnom stave, teda pri priestupkovej imunite, pretože každé ďalšie konanie opäť by páchateľa našlo v tomto istom stave, v ktorom sa nachádza dnes, že žiadnu pokutu nie je možné vykonávať. A pokiaľ zaznie argument, že tá pokuta na neho bude čakať, že bude odložená, tak to je úsmevný argument, lebo asi ho budete čakať tisíc rokov. Súčasní poberatelia sociálnych dávok mnohokrát aj preto neprijímajú prácu a odmietajú riadnu prácu, pretože okamžite, ako by ju prijali, strácajú priestupkovú imunitu, čo je pre nich nevýhodné. A tým pádom konzervujeme stav dlhodobej nezamestnanosti práve v tejto skupine osôb. Takže má to veľmi veľké súvislosti. Napriek tomu viem si predstaviť, a s vládnym splnomocnencom som o tom hovoril, že mohlo by to fungovať ako preľnutie týchto dvoch riešení, že budeme mať, čo tento návrh, táto novela na to vytvára predpoklady, že už vo svojom texte má zakomponovanú možnosť alternatívneho riešenia, aj finančného alebo uložením verejných prác. A pokiaľ by tam ten priestor na pokutu aj prípadne strhnutím z nejakej dávky bol, môže sa aplikovať táto časť. Ale keď už táto možnosť bude vyčerpaná, tak potom nám už naozaj zostáva len možnosť odpracovať si túto pokutu alebo túto sankciu. Takže viem si predstaviť prienik týchto dvoch pohľadov a riešení a ich symbiózu. A to môžeme vykonať alebo učiniť v rámci druhého čítania veľmi ľahko a nebudeme odkladať toto riešenie zasa na ďalšie a ďalšie mesiace, keďže reálny stav je taký, že v súčasnosti nie je vládny návrh ani v pripomienkovom konaní, to znamená, niekoľko mesiacov pri ideálnom stave nás čaká, kým sa tu vôbec objaví na pôde parlamentu, a priestupky ďalej sa dejú a nikto ich netrestá a posilňuje to tú komunitu, ktorá to najviac pácha v tom pocite, že na nich zákon neplatí, a zasa tú väčšinovú časť populácie v pocite nespravodlivosti, že človek sa tu zákona nedovolá. Toľko z mojej strany, ďakujem za pozornosť.