R. Madej, poslanec: (2003-11-07):
Prijatím tohto zákona bez takéhoto pozmeňujúceho návrhu by sa v praxi mohlo stať, čo platil aj súčasný stav doteraz, že študent bude zarábať napríklad do sumy 1,2-násobku sumy životného minima, teda študent vysokej školy alebo ten, ktorý si dorába maturitu,  jeho príjem by sa započítaval do príjmu spoločne posudzovaných osôb. To znamená, že o sumu, ktorú zarobí, o tú sumu by sa znížila dávka sociálnej pomoci pre jeho rodičov a prípadne aj pre súrodencov. V tom prípade by sa porušil napríklad zákon o rodine, kde vyživovacia povinnosť nie je určená pre jedného súrodenca voči tým ostatným, ale vyživovacia povinnosť platí pre rodičov voči ich deťom. V tom prípade by som chcel vysloviť podporu tomuto pozmeňujúcemu návrhu. Ak máme podporovať študentov a ľudí, ktorí si privyrábajú na svoje vzdelávanie najmä v súvislosti s tým, že sa pripravuje, hoci my to odmietame, ale pripravuje sa aj spoplatnenie vysokoškolského štúdia. V prípade, ak máme hovoriť študentom, aby si zarobili, tak nemôžeme na druhej strane ich rodinám krátiť dávky sociálnej pomoci. V tomto kontexte si teda myslím, že tento pozmeňujúci návrh je veľmi dobrý a konštruktívny a prosím o podporu, taktiež o podporu zo strany Národnej rady. Myslím si, čo sa týka druhého pozmeňujúceho návrhu, ktorý v  súbornom rade predložil pán poslanec Burian, budem sa zaoberať pozmeňujúcim návrhom č. 2. Myslím si, že pánom poslancom a paniam poslankyniam je určite známe, že asi pred pol rokom som podával návrh novely zákona o životnom minime, kde sa riešil problém nezapočítavania do príjmu sociálnych štipendií. Na jednej strane študent dostal sociálne štipendium a na strane druhej štát o tú istú sumu znížil dávku sociálnej pomoci rodinám študenta. Bol som rád a tiež na základe konštruktívnej spolupráce sa od 1. 9. tohto roku tento problém spoločne vyriešil, ale, bohužiaľ, do istej miery sa nám vracia späť. Vracia sa nám späť v tom, že sociálne štipendium sa nezapočítava, ale je znížené o prídavok na dieťa. V tomto prípade teda dostane rodina prídavok na dieťa, mal by študent dostať štipendium, ale mal by dostať aj dávku sociálnej pomoci. Lenže dávka sociálnej pomoci sa znižuje o sumu prídavku na dieťa. V tom prípade si môžeme paralelne povedať, že buď študent dostane o 500 korún nižšiu dávku, teda rodina toho študenta, alebo študent nedostane prídavok na dieťa, sumu 500 korún alebo opačne je krátených 500 korún zo sociálneho štipendia. Ak bolo v programe, že prídavok na dieťa má dostať každý študent, pardon, každé dieťa, práve u tejto skupiny študentov sa suma podľa môjho názoru kráti. To znamená, že aj  programové vyhlásenie, ktoré hovorí o rovnosti všetkých detí, je určite do veľkej miery porušené. Tých 500 korún jednoznačne bude zníženie príjmu tejto skupine, neodôvodnené zníženie príjmu. Preto by som chcel osobne vysloviť podporu bodu 2 pozmeňujúceho návrhu pána poslanca Buriana a poprosil ctenú snemovňu o jeho prijatie. Veľmi pekne ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Černá ďalej vystúpi v rozprave. E. Černá, poslankyňa: Vážená pani podpredsedníčka, ctení ministri, vážení kolegovia, kolegyne. Návrh zákona o zmiernení hmotnej núdze logicky a správne nepovažuje za občana v hmotnej núdzi osobu, ktorá síce nemá dostatočné príjmy, ale disponuje majetkom, ktorého predajom alebo prenájmom môže riešiť svoju sociálnu situáciu. V tomto smere majú odlišné postavenie dôchodcovia, ktorí majú len veľmi obmedzené možnosti zmeniť vlastnými silami svoju sociálnu situáciu. Nedávno schválený zákon o sociálnom poistení v súlade s poistnými princípmi nepozná minimálnu garantovanú výšku dôchodku. Tým budú na rozdiel od súčasnosti nastávať aj prípady, že dôchodcom bude potrebné vyplácať dávky v hmotnej núdzi. Aj napriek tomu, že podľa štatistík pôjde skôr o ojedinelé prípady, je potrebné tomuto problému venovať náležitú pozornosť. Návrh zákona o zmiernení hmotnej núdze správne priznáva týmto ľuďom osobitný status z hľadiska výšky dávky, či už ide o takzvaný ochranný príspevok, alebo o nezapočítavanie štvrtiny dôchodku do príjmov na účely posudzovania stavu hmotnej núdze. Čo však zákon nerieši, je osobitné posudzovanie majetkových pomerov sociálne odkázaných dôchodcov. U nich nie je spoločensky únosné, aby priznanie dávky hmotnej núdze bolo podmienené odpredaním rodinného domu či bytu, v ktorom prežili neraz väčšiu časť života, a presťahovaním sa do skromnejších priestorov. Nútená zmena prostredia často spôsobuje u ľudí v dôchodkovom veku traumu a je morálne pochybná. Pritom neraz môže ísť o prípady, keď nízky dôchodok nie je výsledkom malého počtu odpracovaných rokov, ale dlhodobým vykonávaním určitej profesie, pri ktorej sú všeobecne nízke mzdy. Za účelom odstránenia uvedeného rozporu podávam nasledovný pozmeňujúci návrh. V čl. 1 v § 8 ods. 3 písm. a) znie: „(a) Nehnuteľnosti, ktorú užívajú na primerané trvalé bývanie u občana a fyzickej osoby, ktorá sa občanom v hmotnej núdzi spoločne posudzuje, sa na primeranosť nehnuteľnosti užívanej na trvalé bývanie neprihliada, ak občan a fyzická osoba, ktorá sa s občanom v hmotnej núdzi spoločne posudzuje, dovŕšili dôchodkový vek.“ Ďakujem za pozornosť a prosím o podporu. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Belohorská ako posledná vystúpi v rozprave k tomuto bodu programu. Nech sa páči, pani poslankyňa. I. Belohorská, poslankyňa: Vážená pani predsedajúca, vážené dámy, vážení páni, vážený pán minister. Dovoľte aj mne povedať pár slov k otázke ľudí, ktorí potrebujú našu pozornosť, pozornosť politikov, a mňa veľmi mrzí, že viacerí sa ponáhľali odísť a venujú svoju pozornosť momentálne možno dobrému obedu. Aj keď napríklad naša pani poslankyňa Záborská si povedala, že ide vyskúšať žiť z príjmu, z nízkeho príjmu z minimálnej mzdy, akú reklamu vo verejnosti to vyvolalo. Veľa ľudí, ktorí z tohto príjmu musia žiť, to zobrali ako výsmech chudoby a niet horšieho, niet arogantnejšieho správania od nás, ak tým ľuďom, ktorí potrebujú našu pomoc prostredníctvom zákonov, ktorí potrebujú pomoc štátu, ju nedostanú. Chcem upozorniť, že ak Slovensko vzniklo ako samostatný štát a uchádzalo sa o členstvo v mnohých organizáciách, boli nám dané určité podmienky a jedna z týchto podmienok bola aj podpísanie a ratifikácia Európskej sociálnej charty, dodatkových protokolov, ale aj základných dokumentov Rady Európy a, samozrejme,  podobný proces nás čakal aj pri napĺňaní a pri mnohých prístupových rokovaniach s Európskou úniou. Ale chcem upozorniť na základné heslo, ktoré práve pre túto skupinu ohrozených obyvateľov v Európe platí, že je oveľa ľudskejšie, oveľa serióznejšie pre vládu, ak robí programy pre takzvanú sociálnu kohéziu, ako keď bojuje proti sociálnej exklúzii. Aby som to teda poslovenčila, ak podporuje ľudí v zamestnaní, ak podporuje a dáva ľuďom príjmy alebo sa snaží riešiť ich momentálnu situáciu, je to oveľa výhodnejšie, ako keď robí kroky na záchranu týchto ľudí v záchrannej sieti, a to je doslova v sieti chudoby. V Európe dnes z 800 miliónov obyvateľov, ktorí žijú v 45 štátoch, ktoré sú členskými štátmi Rady Európy, je zhruba prepočítané, že žije 60 miliónov ľudí, ktorí žijú v chudobe. Myslím si, že to nie je len Slovensko, ale to sú aj veľké štáty, ako je napríklad Francúzsko, ktoré sa snažia a veľmi citlivo sa snažia riešiť túto situáciu. Hlavne, ak sa veľmi tvrdo poučili, čo je to nechať starých ľudí samých bez pomoci v tomto lete. V pondelok som mala možnosť zúčastniť sa na pozvanie štátnej tajomníčky pani Versini z ministerstva práce, sociálnych vecí  Francúzska na takejto diskusii o pomoci ľuďom, ktorí sú zraniteľní, teda pomoc ľuďom starým, ženám, hlavne ženám s deťmi, pomoc ľuďom, ktorí sú hendikepovaní. Ja viem, že práve aj v predchádzajúcom volebnom období vláda čelila tlakom, teda pravicovej časti vládnej koalície. Keď sa na Slovensku diala práve konferencia ministrov práce a sociálnych vecí členských krajín Rady Európy, Slovensko k podpisu niektorých častí nepristúpilo. Ale chcem vás upozorniť, pán minister, že aj vo Francúzsku je pravicová vláda, vláda pána Raffarina skutočne nie je ľavicovo orientovaná, ale už dnes pripravujú program a môžete si zistiť, je to aj špeciálna pomoc pre ľudí, ktorí napríklad nemajú bývanie. Myslím si, že po prípade bezdomovca z Trnavy by sme sa mali poučiť aj my radšej na chybách možno druhých. Francúzi majú  sanitku, ktorá chodí po meste, ktorá reaguje aj na telefónne volanie čísla 115, kde ktorýkoľvek z občanov môže upozorniť, že vidí niekde človeka, ktorý leží povedzme na ulici, alebo človeka, kde hrozí, že by zima mohla urobiť svoje. Veľmi ma mrzí, že dnes po 14 rokoch po roku 1989 akosi nevieme pomôcť týmto ľuďom a povedali sme si, že budeme štát, ktorý sa skutočne bude snažiť vyjsť v ústrety ľuďom, ktorí sú v núdzi. Ja si spomínam tie predchádzajúce heslá, keď sa hovorilo, že budujme šťastnú budúcnosť pre naše deti. Ale aby sa tie deti toho aj dožili, lebo ak dieťa nemá šťastnú prítomnosť, tak neviem, či bude mať šťastnú budúcnosť. Mnohé matky dnes odhlasujú deti zo školských jedální a bolo by veľmi dobré, pán minister, a ja som ochotná bez najmenších problémov vám pomôcť aj mnohými menami odborníkov z Rady Európy, keby ste zorganizovali konferenciu, aby sme si povedali, kde máme najviac pridať, alebo čo máme najviacej urobiť. Ja viem, že možno mi poviete, že to viete, ale myslím si, že si chudoba ozaj nezaslúži z našej strany nevšímavosť alebo taký stav, ako keby tí ľudia za to mohli. Rozhodne sa prihováram teda k návrhu pani poslankyne Černej, pretože mnohí starí ľudia už vo veku nad 65 rokov začínajú trpieť niektorými chorobami, ako je Alzheimerova choroba, ako je artérioskleróza, ako je začínajúca senilná demencia, horšie orientovanie sa aj v priestore.  Pre týchto ľudí je veľmi dôležité, aby možno nezmenili to svoje okolie, v ktorom boli zvyknutí bývať celý život, lebo poznajú tam susedov, veľakrát vznikajú tie vzťahy, že keď nie je možné, aby pomohla rodina, pomôžu ľudia zo susedstva. Títo starí ľudia sa veľmi ťažko prispôsobujú novým podmienkam a je pre mňa hrozné počuť, že mnohí z nich sú už nútení v dnešnej dobe dopredu predať byt a s tým, že ten budúci alebo ten kupec vlastne čaká, kedy starí človek zomrie. To sú veci, ktoré by sme nemali opomenúť. Ďalej by som vás poprosila, pán minister, veľmi veľa sa hovorí o rovnosti príležitosti a  o rovnosti žien a mužov. Aj tlačou teraz prebehla informácia, že ženy majú o päťtisíc korún zhruba nižší príjem v priemere, ako majú muži. Z toho, samozrejme, plynú aj podstatne alebo vyplývajú podstatne nižšie dôchodky u žien ako u mužov. Veľakrát ale práve ženy bývajú opustené mužmi aj v tomto staršom veku, hlavne ak majú starostlivosť prípadne o dieťa, ktoré je hendikepované a podobne. Veľmi sa teda prihováram za to, aby ste konečne urobili krok, a to nielen tým smerom, že nás začnete brať za rovné partnerky čo do veku odchodu do dôchodku, ale že zvážite aj tento fakt a pristúpite trochu k sociálnejšej sociálnej politike. Lebo sociálna kohézia, to je aj o prístupe k zdravotníctvu. Boli ste tu a ja som si vás veľmi dobre všímala aj počas celej diskusie o zdravotníctve. Ak by vám robili problém niektoré medicínske termíny, môžeme sa k tomu posadiť. Neviem, či by pán minister zdravotníctva mal chuť alebo odvahu vám vysvetliť, že dáva platiť aj za také veci, kde si skutočne občan  ochorenie nespôsobil. Nebudem hovoriť napríklad, ja som to spomenula vo svojom príspevku, vírusová meningitída, čo je   vírusový zápal mozgových blán. Je choré, ak ešte človek povedzme aj s malou penziou, s problémami pri uvoľnenom nájomnom ešte si má priplácať aj na takéto ochorenia. A určite verím, pán minister, že aj vy máte rodičov a vidíte sám veľmi dobre, že z dôchodku starý človek nie je schopný, nie je schopný vyžiť. Takže odo mňa nebudete počuť nejakú pripomienku, ale vás prosím o adekvátnu starostlivosť o starých ľudí. Ak ju chcete naplniť a ak raz nechcete, aby sa o vašom období vyjadrovali ľudia veľmi zle, tak vás prosím, aby ste mysleli na ľudí, ktorí to potrebujú. Znovu ich zopakujem. To sú ľudia, ktorí sú potrební. To sú nie boháči. To sú nie ľudia, ktorí sú mladí, pekní a usmiati. To sú ľudia, ktorí majú možno vráskavé ruky a vráskavú tvár, ale z práce, ich celoživotnej práce dnes profitujú veľké skupiny ľudí. A tí ľudia, samozrejme, majú v prvom rade zodpovednosť sami za seba. Ja som ochotná pristúpiť aj na to, že sa dohodneme na väčšej zodpovednosti rodiny smerom k starým ľuďom, ale veľmi vás prosím, aby ste vy ako minister, od ktorého rezortu sú títo ľudia vlastne závislí, aby mali ministra, ktorí bude myslieť na nich. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Belohorská bola poslednou prihlásenou do rozpravy. Uzatváram rozpravu k tomuto bodu programu. Pán minister, chcete sa vyjadriť k tomu, čo odznelo v rozprave? Nech sa páči.