Zemanová, Anna, poslankyňa NR SR (2020-01-21):
Vážený pán podpredseda, pani ministerka, kolegyne, kolegovia, pri uvádzaní novely zákona pani ministerka Matečná povedala, že legislatívnou zmenou dochádza k úprave § 14 ods. 8 zákona o pozemkových úpravách a jeho zosúladenie s právnou úpravou § 13 ods. 2 zákona, týkajúcej sa úpravy nájomných vzťahov po ukončení pozemkových úprav. Pani ministerka uviedla, že navrhovaná legislatívna úprava tohto ustanovenia podporuje a reflektuje na stabilitu podnikateľského prostredia na pôde. Naša strana je známa tým, že sa orientujeme na podporu podnikateľského prostredia, vrátane podnikania v poľnohospodárstve, avšak nie je možné dávať práva z nájomcu, nájomcu nad práva vlastníka pôdy. Je ozaj zarážajúce počuť od ministerky pôdohospodárstva a rozvoja vidieka v médiách, že proces pozemkových úprav trvá niekoľko rokov a vlastník počas tejto doby si môže dohľadať nájomcu a sa s ním dohodnúť, a nie naopak. Opakovane sme upozorňovali, že sa domnievame, že zákon vstupuje do ústavných práv nového vlastníka pôdy po pozemkových úpravách a diktuje mu, čo a s kým môže na svojom pozemku hospodáriť. Naše slová a obavy vyjadrila aj pani prezidentka, ktorá vrátila schválený zákon do Národnej rady s odporúčaním neprijať zákon ako celok. Dovolím si poukázať aj na kritiku od pani prezidentky, žiaľ, v tomto volebnom období pomaly k bežnej praxi a síce, že pozmeňovacími a doplňujúcimi návrhmi cez gestorský výbor došlo k novelám zákonov, ktoré obsahovo nesúviseli so samotným návrhom zákona. Označila, a celkom oprávnene, že takýto spôsob novelizácie nie je v súlade s princípom právnej istoty ani s princípom predvídateľnosti zákona a jeho zrozumiteľnosti. Treba však povedať, ak by toto bol len jediný dôvod, tak by pani prezidentka musela vrátiť takmer každý tretí zákon, ktorý schváli táto najmä koalícia, pretože, žiaľ, v tejto Národnej rade je to pomaly bežná prax. Pani prezidentka poukázala na viaceré novelizačné body schváleného zákona, ktoré zhoršujú postavenie vlastníkov pozemkov, ktoré mali byť predmetom pozemkových úprav a sťažujú im uplatňovanie ich ústavou garantovaných práv v plnom rozsahu. Upozorňuje aj na zjavné porušenie princípu rovnosti a ochrany slabšej strany v prípade doručovania, resp. nedoručovanie rozhodnutia občanom, ak ich je viac ako 20 účastníkov, čo je prakticky vždy. Tak ako aj strana Sloboda a Solidarita aj pani prezidentka poukázala na možnú protiústavnosť novo schváleného znenia § 14 ods. 8 zákona o pozemkových úpravách. Upozorňuje na možný nesúlad aj s medzinárodným právom. Z tohto miesta chcem povedať, že v strane SaS za farmárov súkromne hospodáriacich roľníkov i podnikateľov v poľnohospodárstve, ktorí obhospodarúvajú pôdu v nájme, jasne bojujeme. Ale povedzme si pravdu, ani oni nie sú mimo diania pozemkových úprav. Počas celého procesu tí, čo majú pozemky v nájme, majú možnosť vyjednávať s budúcimi novými vlastníkmi tak, aby mohli uzatvoriť novú nájomnú zmluvu. Súkromné vlastníctvo musí mať prednosť pred nájmom. Pre stranu SaS majú pozemkové úpravy prioritu, avšak namiesto účelových noviel ich budeme vykonávať systematicky a systémovo v najväčšom možnom rozsahu, ak dostaneme dôveru v nadchádzajúcich voľbách. Chcem zdôrazniť, že súčasná právna úprava, ktorá platí o pozemkových úpravách, je dostatočná na to, aby pozemkové úpravy prebiehali, aby sa realizovali v dostatočnej miere aj tým, že tento zákon by sa vrátil na nové rokovania, tak sa pozemkové úpravy nezastavia. Situácia chaosu vyhovuje špekulantom s pôdou a dnes nedostatok v termínoch zrealizovania pozemkových úprav tak tento chaos, tomuto chaosu pomáha. Chcem pripomenúť, ako to bolo. Pripomeňme si, že socialistické výrobné vzťahy sa formovali na úkor súkromných vlastníkov zaberaním predmetov ich vlastníctva. Obmedzovanie vlastníctva poľnohospodárov uskutočňoval vtedajší Československý štát. Preto je plne opodstatnené, aby nápravu zjednával aj štát Slovenská republika ako právny nástupca Československého štátu na území Slovenska. Náprava nesmie byť predstieraná ani fiktívna. Faktická náprava vlastníctva na Slovensku naráža na nedostatok skutočnej vôle zjednať nápravu v právnom postavení vlastníkov, a to predovšetkým kvôli množstvu skrytých záujmov fyzických osôb a právnických osôb, ktoré sa dostali k užívaniu cudzieho majetku, čerpajú z neho ústavnoprávne nedôvodné výhody a príde im zaťažko vzdať sa takýchto výhod. Názorným príkladom je aj táto schválená novela zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon o pozemkových úpravách. Zákon napráva konflikt záujmov medzi nájomcami pôdy a jej vlastníkmi v prospech nájomcov pôdy. Riešenie svojou podstatou popiera účely ochrany vlastníctva a vlastníkov, nezjednáva nápravu v deformovanom právnom postavení vlastníkov. Vlastníctvo k poľnohospodárskej pôde počas socializmu vo väčšine prípadov nebolo zrušené, bolo ale výrazne oslabené. Pozemky užívali Jednotné roľnícke družstvá. Vlastníkom, súkromným osobám sa iba formálne ponechávalo vlastnícke právo. Ústavný súd Slovenskej republiky obsah vlastníckeho práva stotožnil s obsahom, aký inštitút vlastníctva má od staroveku. Ústavný súd Slovenskej republiky toto poňatie po latinsky „uti frui habere disponére“ vyjadril formuláciou „vlastník je oprávnený predmet svojho vlastníckeho práva držať, užívať, požívať jeho plody a úžitky a nakladať s ním“. Účelom pozemkových úprav realizovaných podľa zákona o pozemkových úpravách je okrem iného obnova panstva vlastníkov nad pôdou, návrat vlastníckych práv vlastníkom. K nim patrí aj možnosť disponovať predmetom vlastníctva, avšak tento účel predmetná novela zákona nenapĺňa. Ustanovenie § 14 ods. 8 ponecháva obsahové prvky vlastníctva k dispozičnej sfére nájomcom pôdy. Stred záujmov vlastníkov a nájomcov sa upravuje uprednostnením záujmov nájomcov. Vlastníci naďalej zostávajú v právnom postavení, do ktorého ich uviedli zákony prijaté v ére socializmu, teda v stave predstieranej právnej ochrany. Ústava Slovenskej republiky v článku 20 zhodne s čl. 1 Protokolu č. 1 dohovoru zaručuje vlastníkom pôdy právnu ochranu. Určuje podmienky, aké sa musia dodržať pri každom zásahu do vlastníctva. Ústavné podmienky chránia vlastníkov pred vyvlastnením, ale aj pred obmedzujúcim zásahom do vlastníctva. Vždy musí ísť o zásah ustanovený zákonom vo verejnom záujme, v nevyhnutnom rozsahu a za primeranú náhradu, to je v čl. 20 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky. Obmedzenie vlastníkov sceľovaných pozemkov v ich právnom postavení nemožno rozumne odôvodniť verejným záujmom. Nie je dôvod predpokladať, že vlastníci pôdy sú z nejakého rozumného dôvodu nekvalifikovaní, či dokonca nespôsobilí disponovať pôdou podľa vlastného uváženia a na základe vlastného rozhodnutia a preto štát musí vykonať dispozíciu za nich vo svojom mene vo fáze tvorby práva, teda prijatím zákona. Cieľ zákona meniaceho a doplňujúceho zákon č. 330/1991 Zb. o pozemkových úpravách, predložené, predloženého ako parlamentná tlač 1683 sceľovanie pozemkov, možno dosiahnuť bez toho, aby sa vlastníkom nepriznalo plné, plnohodnotné dispozičné právo k sceľovaným pozemkom. Naopak, obmedzenie vlastníkov sceľovaných pozemkov pri rešpektovaní zásady materiálneho právneho štátu je neuvážené, pretože sa musí upraviť tak, aby bolo v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. To znamená predovšetkým tak, aby sa pri ňom dodržali všetky ústavné podmienky ochrany vlastníctva podľa čl. 20 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky. Dovoľte mi aj vysvetliť, prečo ten môj záver príhovoru reči v rozprave bol taký právnický. Pretože domnievame sa naozaj, že tento návrh zákona, tento zákon bol, je v rozpore s ústavou a v prípade, že bude prelomené veto pani prezidentky, zvážime podanie na Ústavný súd práve v týchto veciach, o ktorých som hovorila. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.)