Kuriak, Milan, poslanec NR SR (2020-09-29):
Každé počaté dieťa si zaslúži ochranu a nesmie ho nikto zbaviť života, sme povinní chrániť aj nenarodené deti. Máme jedinečnú šancu podporou návrhu novely zákona o pomoci tehotným matkám sa v tejto vážnej a citlivej téme posunúť ďalej a aspoň troška situáciu zlepšiť. Máme možnosť predísť mnohým tragédiám spojeným, spojených s ukončením tehotenstva a tým ukončenia života nevinných detí. Po potrate už nie je cesta späť, aj keď mnohé matky by to chceli vrátiť. Podporou novely zákona o pomoci ženám a matkám nič nezakazujeme, ale pomáhame. Chceme viac informovať o možnostiach pomoci tehotným matkám zlepšiť ekonomickú podporu, zdravotnú starostlivosť či poskytnúť ženám a matkám viac času na rozmyslenie. Nevidím nič zlé na tom, aby tehotné ženy mali viac času na rozmyslenie a v tak vážnom rozhodnutí aby nepodľahli v časovej tiesni a tlaku okolia. Interrupcia je vedomým porušením a odobratím práva na život dieťaťa. Potrat je nemorálny a nehumánny čin, ktorý si mnohí dokážu ospravedlniť a vyviniť sa z neho pod zámienkou slobody a demokracie. Súčasná legislatíva umožňuje, aby sa mnohí ľudia, sa správali k otázke potratov nezodpovedne a sebecky. Nenechajte sa odradiť tvrdeniami, že tehotné matky sú o potrate dávno už rozhodnuté a nepotrebujú pomoc, čas či poučovanie od iných, a od mužov už vôbec nie, aj napriek skutočnosti a neodškriepiteľnému faktu, že počaté dieťa je dielom dvoch ľudí, muža a ženy, určite nie iba ženy. Nezabúdajme, že mnohé matky sú v prvom momente do potratu nútené. Bohužiaľ, často aj budúcimi otcami počatých detí, nehovoriac o ďalšom tlaku iných členov rodiny, kolegýň, priateliek a mnohých iných ľudí. Všetci ľudia by mali mať rovnaké práva vrátane nenarodených detí. Všetci sme si rovní, všetci máme radi život, ktorý sme dostali ako dar. Doprajme mať túto možnosť a narodiť sa čo najviac deťom, samozrejme, po narodení, rodinám s deťmi pomáhať čo najviac po všetkých stránkach, aby sa rodiny nebáli mať viac detí. Pre ma je ochrana života pred narodením hodnotová vec, nie politická, nemala by sa téma interrupcií zneužívať na získavanie politických bodov, ale prvotný cieľ by mala byť ochrana počatých detí. Človek by nemal pozerať iba na svoje záujmy, ale aj na záujmy potreby a práva druhých. To platí aj dnes, kedy sú často vlastné záujmy, pohodlie, kariéra, biznis nadradené nad obetovanie sa pre druhých, a aj preto mnohí ľudia sa rozhodnú pre potrat. Sebecky sa zbavia počatého dieťaťa. Dnes je spoločnosť nastavená mať 1-2 deti, pri treťom už mnohí zažívajú paniku, nedajú ďalšiemu dieťaťu šancu narodiť sa, nahradia ho psíkom či mačičkou. Mnohí sa pri pohľade na viacdetné rodiny pozerajú divne, odsudzujú ich, ťukajú si na čelo, tak ako si ťukali na čelo, aj keď sme my čakali najmladšiu dcérku Marušku. Ani si nevedia predstaviť, o koľko radosti, šťastia a lásky prichádzajú. Netvrdím, že všetky mnohodetné rodiny to mali a majú jednoduché, hlavne čo sa týka finančnej situácie, podpory od partnerov, otcov, je to aj následok toho, že štát doteraz nebol moc naklonený k viacdetným rodinám. Teraz sa to určite zmení a my zákonodarcovia budeme robiť všetko pre to, aby mali rodiny od štátu väčšiu pomoc a podporu a aby opäť boli na Slovensku bežné rodiny so 4, 5 či viac deťmi. A ja s manželkou sme sa rozhodli dať život viacerým deťom, som rád, som šťastný a nikdy by som toto rozhodnutie nemenil. Vyhovárať sa v dnešnej dobe na zlú finančnú situáciu je scestné, klamlivé hlavne v dobe konzumu. Diskusie o ochrane života pred narodením a podpory tehotných žien sa už viedli z každej strany a viac ako tri desaťročia. Všetci sa zhodujeme, že treba vytvoriť spoločnosť, ktorá dáva všetkým ľuďom rovnaké šance, aby využili svoje talenty. Preto by sme mali dať ľuďom aj šancu narodiť sa. Ochrana života pred narodením potrebuje aj ochranu života po narodení, tak aby sa znížili počty detí v detských domov, počet väzňov vo väzniciach či počet starých a osamelých ľudí v ústavoch. Podpora ženy počas tehotenstva je dôležitá pre pokoj a normálny vývoj dieťaťa. Nejde iba o finančný príspevok, ale aj o sociálnu sieť, ktorá pomôže ženu, žene a deťom po narodení. Pomoc rodičom priviesť viac detí na svet nie je dôležité len z hľadiska demografie, všetci dobre vieme, že Slovensko starne, a o chvíľu nebude mať kto pracovať. Alebo minimum ľudí. Tiež je dôležité, z hľadiska ekonomiky chýbajú prostriedky na dôchodky, ale je to hlavne téma pre zdravý vývoj v spoločnosti. Deti z viacdetných rodín vykazujú vyššiu odolnosť, húževnatosť, ale aj emočnú inteligenciu oproti jedináčkom, či keď sú v rodine dvaja. Samozrejme, česť výnimkám, ale naozaj nielen ja, ale je aj potvrdené, že, že toto platí, že deti z viacčlenných rodín sa vedia v živote viac uplatniť aj napriek možno ťažkému životu. Tieto deti nielenže viac prispejú na dôchodky svojich rodičov, ale im vedia poskytnúť aj viac starostlivosti podobne ako vlastným deťom. Takto sa zvyšuje odolnosť a sociálna stabilita celej spoločnosti. Láska a šťastie sa jednoducho násobia počtom osôb, s ktorými žijeme, s ktorými túto radosť a lásku zdieľame. Profesor Janko Košturiak uvádza príklady študentov z viacdetných rodín a skromnejších pomerov, ktoré dosahujú lepšie výsledky v štúdiu ako deti z prominentných rodín, ktoré boli často vychovávané v bavlnke. Prepáčte, nechcem sa nikoho dotknúť. Medzi emigrantami v západných krajinách v čase socializmu sa presadzovali ľudia z východnej Európy, jedným z hlavných dôvodov bola skutočnosť, že vyrastali v trojgeneračných, väčších rodinách. Príkladmi ľudí z viacdetných rodín, ktorí dokázali veľké sociálne diela, sú napríklad kňazi Vladko Maslák, pochádza z 11 detí, alebo Anton Srholec, pochádza zo 7 detí. Viacdetné rodiny dnes budujú aj viacerí úspešní podnikatelia. Ako príklad uvediem: Ľubko Klieštik, Štefan Súkeník, Jozef Kramár a mnohí ďalší. Ich deti, majú od 8 detí a viac a preukazujú vysokú schopnosť so svojím talentom prispievať spoločnosti. Som rád, že aj tu v pléne sú mnohé matky aj otcovia, ktorí sú rodičmi viacerých detí a sú šťastní. Samozrejme, určite sú aj šťastní aj tí, ktorí majú jedno či 2 dve deti. V minulosti sme vytvorili svet, kde sú ľudia zdrojmi a moderné technológie sa využívajú na optimalizáciu ich využitia. Svet, kde simulujeme potreby a spotreby ľudí, aby sme ešte viac drancovali prírodu, vyrábali nové výrobky a hromadili odpad. Svet, kde sú ľudia produktívnejší, ale majú stále menej času na seba a tým aj na deti. Spoločnosť, kde bohatí ovládajú chudobných, kde rodičia nemajú čas na deti a dospelé deti na svojich starých a chorých rodičov. Svet, kde úradníci kontrolujú a šikanujú občanov, poisťovne a oligarchovia zarábajú na nemocných, učitelia v školách hľadajú na svojich žiakoch to, čo nevedia, namiesto rozvíjania ich talentov. Často autá či peniaze sú uložené v lepších, honosnejších budovách, v akých majú možnosť žiť ľudia. Zvyšovanie HDP nezvyšuje šťastie ľudí, ale samotu, depresie a ničotu. Viac výrobkov, viac peňazí, viac zážitkov a viac závislostí a nespokojnosti so životom. Rast materiálneho bohatstva nevedie k rastu pokoja v našich dušiach. Peniaze sú potrebné, ale mamona je veľká tragédia, túžba po mamone. Čo keby bol našou hlavnou prioritou človek, počaté dieťa a všetky ďalšie kroky, ktoré pokračujú po jeho narodení, upriamiť sa naňho, na tie narodené deti, ktoré im dáme šancu narodiť sa? Veľa sa diskutuje o ochrane života pred narodením, ale málo o jeho ochrane, kvalite a dôstojnosti od narodenia do smrti. Tak by mali mať právo každé deti, všetci ľudia dôstojne dožiť bez zásahu eutanázie o svoj život. Vytvorme krajinu pre človeka, kde technológie oslobodia ľudí a dajú im čas pre svoje deti a rodičov, kde budú ľudia mať čistú a úrodnú pôdu a prírodu, ale aj čisté vzťahy bez klamstiev a podvodov. Krajinu, kde sa naučíme počúvať jeden druhého a vzájomne spolupracovať a nepoukazovať jeden na druhého napriek rozdielnym názorom. Krajinu, kde základom, základným zákonom bude láska, deti budú mať milujúcich rodičov a nebudú vyrastať, ako som spomenul, v detských domoch či väzniciach. Starkí nebudú opúšťať tento svet odložení a osamelí, ale v kruhu svojich blízkych. Ľudia nebudú nepotrební, neužitoční, neprispôsobiví, ale milovaní a prijatí. Aj tí, ktorí zišli z cesty, stratili sa a blúdia. Dajme im poma... pomocnú ruku. Ukážme svetu, že malá krajina, naše krásne Slovensko v srdci Európy je krajinou pre ľudí, je krajinou ľudí, ktorí dajú šancu narodiť sa tým najmenším, najnevinnejším, a dáme im šancu žiť medzi nami. Už máme u nás malé ostrovčeky, do ktorých sa vracajú stratení synovia, kde dostávajú rodičovskú lásku, ktorú nezažili zamlada, ktorú nikdy nepoznali. Túžim po svete, kde sa ľudia nedelia na úspešných a neúspešných, kde majú zdraví čas na chorých, ale... na spoločnosť, kde majú zdraví čas na chorých a mladí na starých. Spájajme a rozširujme tieto rady. Nemusíme byť najlepší vo výrobe áut, počítačov či nejakých technológií, ale hľadajme viac priestoru v ľudskosti. Spýtajte sa obyčajného človeka, čo je v živote dôležité, často dostanete tri odpovede. Zdravie, rodina a vzájomný rešpekt. Čo keby sme vytvorili takúto krajinu pre ľudí? Dajme šancu narodiť sa všetkým deťom, medzi nimi budú určite mnohí géniovia, vedci, lekári, ale hlavne určite budú medzi nimi dobrí a statoční ľudia, ktorým sme my dali väčšiu šancu a právo na život. Minulý týždeň sme prijali zákon na ochranu zvierat, bez zaváhania som zaň zahlasoval, lebo aj zvieratá si zaslúžia ochranu. A nikto nemá právo zvieratá týrať, zabíjať ich len pre zábavu, potešenie. Okrem ochrany zvierat by malo byť pre každého človeka a pre každého z nás, zákonodarcu, samozrejmosťou a minimálne takou istou prioritou alebo väčšou chrániť a vážiť si život človeka a v žiadnom prípade nesiahať na jeho život bez rozdielu, či pred narodením, po narodení či v starobe. Život je boží dar a nikto nesmie vedome či nevedome naň siahnuť. (Odmlčanie sa rečníka.) Zarážajúce je, že väčšina potratov sa vykonáva kvôli pohodliu, kariére, zabezpečeniu či zachovaniu si krásnej postavy. Častokrát to nie je kvôli zdravotným komplikáciám... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)