B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-06-25):
Otváram rozpravu o tomto bode programu a pýtam sa, či sa hlási niekto ústne do rozpravy, nakoľko som nedostal písomné prihlášky do rozpravy. Dvaja páni poslanci. Končím možnosť sa prihlásiť ústne do rozpravy. Pán poslanec Krajči, nech sa páči, máte slovo, potom vystúpi pán poslanec Polka. G. Krajči, poslanec: Vážený pán predsedajúci, pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som niekoľkými slovami a myšlienkami sa vyjadril k správe o bezpečnostnej situácie v Slovenskej republike za rok 2002. Táto správa má svoj predpísaný charakter, má svoj predpísaný rámec a na základe toho môžem konštatovať, že správa bola podľa tejto metodiky vypracovaná. Je podstatne prehľadná a dáva nám presné informácie o tom, v akej situácii sa nachádza Slovenská republika z hľadiska bezpečnosti. Keď si túto správu premietneme do reality, treba povedať, že táto správa je skutočne vážnym signálom, že bezpečnostná situácia na Slovensku sa zhoršuje a nielen to. Vo väčšine druhov trestnej činnosti musíme konštatovať, že dochádza k nárastu trestnej činnosti, aj keď sa v správe hovorí, že je to v dôsledku zníženia výšky škody spôsobenej trestnou činnosťou z dvojnásobku na násobok minimálnej mzdy, čo je pochopiteľné. Ale na druhej strane ide o niektoré závažné druhy trestnej činnosti, ako je násilná trestná činnosť, ekonomická trestná činnosť, krádeže vlámaním, krádeže automobilov a pod., kde jednoznačne sa v tejto správe konštatuje, že počet trestných činov stúpa, ale ich objasnenosť nám klesá. To je alarmujúci stav a skutočne je na ministrovi vnútra, aby v tejto veci urobil isté opatrenia, pretože napr. z celkového počtu 15 000 evidovaných násilných trestných činov bolo objasnených 12 948, čo je pokles o 244 objasnených trestných činov. Taká istá situácia sa opakuje aj v ďalších druhoch trestnej činnosti. Nebudem tú správu čítať, pretože ju máte pred sebou. Ale v každom prípade chcem sa dotknúť inej časti správy. A to je otázka pocitu bezpečia občanov a dôveryhodnosti Policajného zboru. Na strane 2 sa konštatuje, že výsledky hodnotenia pocitu bezpečia občanov nasvedčujú, že väčšina, t. j. 53,3 %, sa cíti bezpečne, zdroj je vývoj dôveryhodnosti Policajného zboru a analýza faktorov, ktoré ju ovplyvňujú, čo bolo vypracované Akadémiou Policajného zboru v roku 2002. Keď sa však pozriem na stranu 19 tej istej správy, nájdem tam od tejto istej inštitúcie úplne iné hodnotenie, ktoré hovorí, že pravidelne sa opakujúce prieskumy verejnej mienky naznačujú zložitosť postojov občanov k Policajnému zboru a jeho zložité postavenie v spoločnosti. Na začiatku roku 2002 Policajnému zboru dôverovalo približne 30 % občanov, ktoré sa odvíjali od medializovaných prejavov korupcie a podozrení z korupčného správania, neúcty policajtov k zákonom a iným právnym predpisom, ako je požívanie alkoholu, trestná činnosť prevádzačstva, zapájania sa do skupín organizovaného zločinu. V priebehu hodnoteného obdobia poklesla dôveryhodnosť Policajného zboru na úroveň 20 % a to je alarmujúce číslo, o ktorom by sme si mali povedať niečo, pretože s takouto dôveryhodnosťou Policajný zbor nie je schopný bojovať proti trestnej činnosť, pokiaľ, samozrejme, nebude mať na svojej strane podporu občana pri riešení týchto problémov. Tým nechcem povedať, že na vine je súčasný minister vnútra. Isteže tento vývoj má už dlhodobý charakter, ale, žiaľbohu vždy sa zhoršuje. To znamená, že prijímané opatrenia v tomto probléme nie sú dostatočné a jednoducho neprinášajú žiaden efekt. Aj v predchádzajúcom období sme práve preto často riešili otázku spolupráce občana a Policajného zboru, ktorá vyústila potom do predloženia návrhu zákona o pomocníkovi Policajného zboru. V súčasnosti je to nejaký dobrovoľný spolupracovník Policajného zboru. To znamená, že jednoducho pokiaľ my občanov nedokážeme vtiahnuť do tejto spolupráce s Policajným zborom aj tá dôveryhodnosť bude skutočne minimálna. Vtedy tento návrh zákona bojkotoval bývalý minister Ladislav Pittner, dôsledky sa možno prejavujú dnes v dnešnom období. A bol by som rád, keby pán minister trošku venoval viac pozornosti spolupráci občana a Policajného zboru, nielen v deň polície, keď sa, samozrejme, policajti na verejnosti predvedú a ukážu, čo dokážu, ale pravidelnými stretnutiami s občanom a vysvetľovaním závažnej práce príslušníkov Policajného zboru. Na záver teda chcem len konštatovať jednu vec, že táto správa nám signalizuje nedobrý stav vývoja bezpečnostnej situácie na Slovensku a jednoducho poukazuje na to, že dôveryhodnosť Policajného zboru nám klesá. Týmto by sme sa mali zaoberať a mali by sme pomôcť aj ministrovi vnútra, aby sa tento stav zlepšil do budúcej správy, ktorá bude čítaná v tomto parlamente. Ďakujem za pozornosť.