I. Mikloš, podpredseda vlády a minister financií SR: (2004-03-04):
Vážený pán poslanec, chcem sa vám na úvod toho, čo budem hovoriť, veľmi poďakovať za túto otázku, pretože mi dáva možnosť a príležitosť vyjadriť sa k tomu a povedať, prečo robíme reformy, ktoré robíme, pretože práve výsledkom reforiem, ktoré robíme, má byť vyšší a udržateľný ekonomický rast a len dosiahnutím vyššieho a udržateľného ekonomického rastu môžeme vytvoriť podmienky aj na rast životnej úrovne. Toto je fakt, ktorý nespochybňujú žiadni ekonómovia, dokonca ani marxistickí, že ekonomický rast, vysoký udržateľný ekonomický rast je jediným nástrojom rastu životnej úrovne. Takže, dovoľte mi povedať, čo a prečo robíme, aby sme takýto vysoký udržateľný ekonomický rast dosiahli, aké sú zatiaľ predbežné výsledky a aké ďalšie výsledky očakávame. V roku 2002 bolo Slovensko najrýchlejšie rastúcou ekonomikou spomedzi krajín V4 a jednou z troch najrýchlejšie rastúcich krajín OECD, 30 najvyspelejších krajín. Prognózy nielen naše, ale aj prognózy OECD hovoria, že sa predpokladá, že ďalej budeme takýto vysoký rast dosahovať, dokonca za predpokladu dovŕšenia reforiem, tento rast by mohol byť ešte rýchlejší a najmä udržateľný. Chcem povedať, že rozdiel v tom raste, ktorý je teraz, a v tom raste, ktorý bol dosahovaný napríklad aj v roku 1997, 1996 a 1997, je v tom, že tento rast, ktorý je dnes, je rastom udržateľným, že je dosahovaný takým spôsobom, ktorý dáva predpoklady, že bude aj do budúcna, že to nie je len napríklad fiškálnou expanziou a zvyšovaním makroekonomických nerovnováh. Ďalej vo všetkých ukazovateľoch makroekonomických dnes Slovensko napr. spomedzi krajín V4 dosahuje najlepšie výsledky. Dve výnimky sú, jedine dve, ale aj v tých dvoch, kde to tak nie je, dosahuje najvýraznejší pokrok, teda aj v nezamestnanosti, kde zatiaľ ten výsledok nie je najlepší, je horší ako v Čechách a v Maďarsku a lepší ako v Poľsku, ale dosahujeme najrýchlejší pokles nezamestnanosti, alebo inými slovami, rast zamestnanosti, a pri inflácii je zatiaľ tiež úroveň vyššia, ale len kvôli tomu, že v tomto roku je posledná fáza deregulácie cien. Vo všetkých ukazovateľoch, či je to deficit zahraničného obchodu, či je to deficit bežného účtu, alebo sú to úrokové sadzby, riziková prirážka, Slovensko dnes dosahuje najlepšie makroekonomické výsledky spomedzi všetkých krajín V4, a to dáva, samozrejme, predpoklady na rýchlejší ekonomický rast, a ten rýchlejší ekonomický rast dáva predpoklady na vyšší rast životnej úrovne. Za posledných 18 mesiacov bolo vytvorených 80 tisíc nových pracovných miest, pričom približne koncom minulého roka sme sa z hľadiska počtu pracovných miest v národnom hospodárstve dostali na tú istú úroveň, ako sme boli v roku 1998, ale ten zásadný rozdiel je v tom, že v roku 1998 počet pracovných miest bol daný aj umelou prezamestnanosťou v nekonkurencieschopných podnikoch. Bol daný aj prezamestnanosťou v Železniciach, v Telecome, v ZPA Partizánske napríklad, kde cez sociálny systém sa držali umelo ľudia v robote, ktorá neprinášala žiadne výsledky, len straty. Medzitým došlo k poklesu zamestnanosti reformami, ktoré sa urobili, ale dnes už tá zamestnanosť je na tej istej úrovni, ale v konkurencieschopných podnikoch. A zároveň sa dá predpokladať, že zamestnanosť bude ďalej narastať. Ďalej, čo sa týka cien, k tomu sa dostanem na záver, pretože aj na tie ceny ste sa pýtali, ako to vlastne je. K chudobe a sociálnym nerovnostiam chcem povedať, že v priebehu minulého roka klesol počet osôb v hmotnej núdzi. Nemáme zatiaľ definitívne ukazovatele za celý rok, ale za prvých desať mesiacov minulého roka počet osôb v hmotnej núdzi klesol o 13 %. K poklesu došlo v úzkej väzbe na rast zamestnanosti, teda preto, že mnohí z tých ľudí sa zamestnali, čiže nielen vyraďovaním ľudí, ktorí nespolupracovali, z evidencie nezamestnaných. Životná úroveň, na ktorú ste sa pýtali, tak dovoľte mi, aby som povedal pár čísel aj na porovnanie nielen posledných rokov, ale vývoja od roku 1990 – lebo aj to často otvárate, najmä predstavitelia Komunistickej strany – z hľadiska toho, či došlo a k akému posunu došlo v oblasti životnej úrovne. Po prvé chcem povedať, že životná úroveň za toto obdobie vzrástla. Životnú úroveň nemožno merať len príjmami, aj v príjmoch došlo k rastu, ale životnú úroveň treba merať aj inými komplexnými ukazovateľmi. Dovoľte mi povedať niektoré z nich. Počet študentov vysokých škôl sa zvýšil o 110 % za toto obdobie zo 64 tisíc na 134 tisíc. Vybavenosť domácností automatickou práčkou sa zvýšila z 34,7 % na 61 %, takmer dvojnásobne. Telefónov v byte z 31,2 % na 70,2 %, teda viac ako dvojnásobne. Plynová prípojka z 51,6 % domácností na 74,8, teda o 50 %. Počet motorových vozidiel o 50 % a konečná spotreba elektriny vzrástla o 50 % v tomto období. Keby sme to chceli merať ešte komplexnejšie, aby sme do toho zahrnuli aj životné prostredie, vzdelanie a zdravie, tak by nám vyšiel ten pokrok ešte výraznejší, pretože sa výrazne zlepšil zdravotný stav obyvateľstva napríklad z hľadiska dosiahnutého priemerného veku. Výrazne sa zvýšil prístup k vzdelaniu, to som povedal, viac ako dvojnásobný počet študentov na vysokých školách, a zlepšili sa aj parametre v životnom prostredí. Meria sa to takým komplexným ukazovateľom Human Development Index, podľa ktorého sa tento index v Slovenskej republike v celom tom období v rokoch 1990 až 2003 po súčasnosť zlepšoval. Ďalej, čo sa týka reformy z hľadiska budúceho rastu a životnej úrovne, treba jasne povedať, že sa zlepšuje podnikateľské prostredie, čo znamená, samozrejme, viac investícií, čo znamená viac práce, viac pracovných príležitostí, a to aj v odvetviach, a čím ďalej, tým viac v odvetviach, kde sú platy vyššie. Konkrétne automobilový priemysel, v ktorom sa stávame jednou zo svetových mocností doslova v počte áut, ktoré budú vyrobené na jedného obyvateľa, dokonca budeme na prvom mieste. Treba jasne povedať, že tento priemysel nie je jednoduchou výrobou a že narastá zložitosť a sofistikovanosť týchto výrobkov a teda s nimi aj výrobcov áut, ale aj výrobcov komponentov do áut. Nie je náhoda, že na Slovensku sa vo Volkswagene napr. montujú tie najzložitejšie výrobky a nie je náhoda, že výrazne narastá počet výrobcov, ktorí vyrábajú komponenty do týchto zložitých áut. Dnes už na tuaregu, 59 % komponentov tuarega je vyrábaných na Slovensku. Keď Volkswagen prišiel na Slovensko, tak všetko bolo dovezené. Bolo to tu zmontované a všetko bolo vyvezené, pričom sa montovali skôr jednoduchšie autá. Dnes už väčšina komponentov je vyrábaných na Slovensku a prichádzajú ďalší investori, viaceré počítačové firmy napr. zriaďujú na Slovensku kolcentrá, či je to Dell, alebo je to HewlettPackard a zriaďujú ich pre celú Európu, alebo pre strednú a východnú Európu, a títo investori, títo výrobcovia prinášajú nové pracovné miesta a prinášajú výrazne vyššie mzdy, ako sú tie priemerné mzdy. Takže aj toto sú fakty, ktoré hovoria o tom, čo a prečo robíme, reformy tak ako ich robíme, a čo robíme pre to, aby životná úroveň rástla. Teraz ku konkrétnym číslam, lebo hovoríte, a opakuje sa to často, a chcem využiť túto príležitosť aj na to, aby som sa vyjadril k tomu, aký teda ten nárast je, keďže odbory a opozícia, najmä Smer a KSS často interpretujú, alebo uvádzajú iné údaje, aké uvádza oficiálne Štatistický úrad, Ministerstvo financií SR alebo vláda. Dovoľte mi teda na túto tému sa tiež vyjadriť, lebo o tom bola otázka. Ten dôvod rozdielov je často v tom, že jednoducho mätiete pojmy. V tom, že nerozlišujeme, čo je rast výdavkov, čo je rast príjmov alebo zmena príjmov a čo je potom výsledok rôznej rýchlosti týchto dvoch ukazovateľov. Pretože vy často vydávate rast výdavkov, a výdavky rastú, samozrejme, že rastú, ale tvrdíte, že tak ako rastú výdavky, tak sa zhoršuje životná úroveň. A to jednoducho nie je pravda, lebo dochádza nielen k rastu výdavkov, ku ktorému dochádza, ale dochádza aj k rastu príjmov, a preto je dôležité merať rozdiel medzi rastom výdavkov a rastom príjmov. A až z tohto rozdielu nám vychádza reálny dosah na obyvateľstvo, reálny dosah na rodiny. Takže, dovoľte mi v tomto zmysle povedať niekoľko čísel. Konkrétne v roku 2003, keď som sa vyjadril, že ten nárast reálnych nákladov, reálnych nákladov bol 50 až 100 korún, tak som sa dočkal kritiky, že to nie je pravda. Takže, hovorím dnes upresnené číslo, bolo to menej ako 50 korún, bolo to 46 až 49 korún na osobu a mesiac zvýšenia reálnych životných nákladov. Teda z porovnania zvýšených výdavkov a zvýšených príjmov zvýšené výdavky boli vyššie ako zvýšené príjmy v minulom roku a ten rozdiel na osobu a mesiac v Slovenskej republike bol -46 až -49 korún. Teraz mi dovoľte povedať naše odhady tohto vplyvu na tento rok a na ďalšie roky. A zároveň chcem povedať, že odhady, o ktorých budem hovoriť, odhady ministerstva financií, ktoré máte aj v tom materiáli, ktorý predkladám na tejto schôdzi Národnej rady o sociálnych dosahoch ekonomických reforiem, tieto odhady sú odhady ministerstva financií a sú najpesimistickejšie, najkonzervatívnejšie z odhadov v porovnaní s odhadmi iných nezávislých inštitúcií.  My sme zriadili v minulom roku výbor pre makroekonomické prognózy, ktorého členmi sú experti – ekonomickí analytici Národnej banky, Slovenskej akadémie vied, INFOSTATu a štyroch najväčších bánk, ktoré pôsobia na Slovensku, a naše odhady sú konzervatívnejšie ako ich odhady, a to porovnanie je nasledovné. Predpokladáme, že v roku 2004 bude priemerná miera inflácie 8,1 % a zároveň mzdy vzrastú o 7,8 %. Čiže ten rozdiel je -0,3 %. O 0,3 % by mali rásť rýchlejšie výdavky ako príjmy, čiže reálne príjmy poklesnú o 0,3 %. Ale priemer odhadu týchto nezávislých inštitúcií je, že to bude menej, dokonca ich odhad je taký, že inflácia bude len 7,8 % a mzdy budú 8,1, čiže ich odhad je, že nedôjde k poklesu reálnych miezd, ale dôjde k nárastu o 0,3 %. Teda ministerstvo financií -0,3, priemer nezávislých odhadov expertov, + 0,3. Pričom zároveň treba povedať, že tých -0,3 je v hrubých mzdách. Ale pretože bola daňová reforma a bolo znížené daňové zaťaženie príjmov, aj podľa pesimistického odhadu ministerstva financií v čistých mzdách nedôjde k poklesu, ale v roku 2004 dôjde k rastu o 1,5 %. To som chcel povedať na ilustráciu. (Hlasy v pléne.)