V. Soboňa, poslanec: (2005-06-29):
Čo sa týka reforiem zdravotníckych zákonov, vyjadroval som sa k nim opakovane a učiním aj teraz v nádeji, že Národná rada si zobrala alebo zistila, aké sú následky prijatých zdravotníckych reforiem. Spomeniem len jedno vyjadrenie rakúskeho denníka, ktorý napísal, že Slovensko je experimentálnym laboratóriom Európskej únie. V čase, keď rôzne občianske združenia a ochrancovia prírody a živých tvorov na tejto zemeguli polemizujú a bijú sa o to, aby sa nerobili pokusy ani na psoch, ani na králikoch, ani na iných experimentálnych zvieratách, sa hovorí v zahraničí o Slovensku, že je experimentálnym laboratóriom, a týka sa to v plnom rozsahu zdravotníckych reforiem. Takéto reformy už aj z tohto princípu sú veľmi spochybnené a myslím si, že toto nie je len názor nejakého rakúskeho novinára. V minulosti som to opakovane kritizoval a vytýkal pánovi ministrovi prijímanie navrhovaných zákonov. Aj pán spravodajca hovoril  o tom, aké sú princípy reformy, ktoré predkladá minister zdravotníctva. Základný nedostatok týchto reformných zákonov a prečo ich musíme a prečo ich budeme musieť novelizovať aj v budúcnosti je tá skutočnosť, že kostru týchto zákonov nevytvorilo ministerstvo zdravotníctva ani žiadny zdravotnícky pracovník. Kostru týchto zákonov vytvorilo finančné zoskupenie presne so zameraním na vlastný kapitál. A k tejto kostre týchto zákonov sa potom priradili niektoré zákony, ktoré v zdravotníctve platili a upravovali zdravotnú starostlivosť. Z toho dôvodu legislatívna čistota reformných zákonov sa nikdy nemôže dosiahnuť a ani sa nedosiahne. Keď sa dnes budú novelizovať tieto zákony, tak narazia na problémy ďalšie, pretože každá novelizácia prirodzeným spôsobom navodzuje potrebu ďalších. Táto právna norma nemá ani odbornú, ani historickú kontinuitu na území Slovenska, vždy budeme narážať na problémy aj aplikácie v týchto zákonoch. Je to vyvolané tvorbou tohto zákona a týchto zákonov. Pri predchádzajúcich vystúpeniach som upozorňoval najmä na to, že sa zavádzajú také formy pôsobenia finančných tokov a kapitálu v systéme zdravotnej starostlivosti, ktorými predovšetkým zlikvidujeme potrebnú dostupnosť zdravotníckych služieb. Po druhé, odstránime princíp solidarity v poisťovacom systéme, ktorý vychádza zo základného pravidla – zdravý platí a chorý poberá. Odsunieme do nedôstojného postavenia väčšinu zdravotníkov. Založí sa systém, v ktorom občan a pacient bude stáť bezmocne bokom. Založíme systém, ktorý vylučuje pôsobenie ekonomických princípov v zdravotníctve. Spôsobíme, že peniaze budú predovšetkým rozhodovať o živote či zdraví človeka, teraz nehovorím o peniazoch, ktoré pôsobia vnútri systému pozitívne v mene systému, ale o peniazoch, ktoré musí mať človek, aby si uchránil svoje zdravie. Vytvoríme zdravotnú starostlivosť, ktorá bude síce kvalitná, ale bude dostupná len úzkej skupine ľudí. Vytvoríme úzku skupinu ľudí, ktorí ovládnu celý niekoľko stomiliardový majetok zdravotníctva, a to je jedno, kto bude v tom čase zriaďovateľom zdravotníckych zariadení. Umožní sa, aby táto malá skupina ľudí ovládla celé dianie okolo financií v poisťovacom systéme, financovaní z rozpočtu a rozhodovala tak o živote a smrti v zdravotníckom systéme. Celý tento strategický premyslený postup som v minulosti hodnotil ako organizované konanie nebezpečné pre spoločnosť. Naďalej zotrvávam na tomto konštatovaní. Bol zvolený ako základný bod poisťovací systém, v ktorom nielenže  neplatia klasické poistné väzby, ale nemá ani obdobu v európskych štátoch. Totižto vo vyváženom poisťovacom systéme  je rovnoprávne postavenie poskytovateľa poistenca i poisťovne. Základom ale musí byť odmeňovanie za výkon a tento fakt je typický pre systémy, ktoré rešpektujú ekonomické princípy. Nielen to, ale tieto systémy  majú niekoľko storočné tradície v Európe. Poukazujem predovšetkým na  nemecký systém. V takýchto systémoch platí poistné poistenec, a preto má zákonité právo na poistnú zmluvu, v ktorej sú zakotvené jeho práva i jeho povinnosti. Poisťovňa na základe tejto zmluvy spravuje jeho peniaze, podotýkam a podčiarkujem, spravuje jeho peniaze a v prípade, že poistenec vyhľadá lekára, tento mu poskytne službu.  Stanoví chorobu a rozhodne sa pre liečbu. Takýto výkon vyúčtuje lekár  poisťovni, ktorá po kontrole dôvodnosti postupu poskytovateľa peniaze poukáže poskytovateľovi, pričom svojho klienta o tejto transakcii informuje. Toto sú vyskúšané poistné systémy, ktoré platia nielen v oblasti zdravotníctva, ale musia takto platiť predovšetkým v oblasti zdravotníctva, a toto je v týchto zákonoch absolútne od základov narušené. Myslím si, že o tom netreba polemizovať a nebudeme hovoriť opak. Teraz platný systém ponúka neuveriteľný postup. Zmluvu nebude uzatvárať ten, kto platí, ako som už povedal, s tým, čo spravuje peniaze, ale ten, čo spravuje peniaze s tým, kto poskytuje zdravotnícke služby.  Toto je zvrátenosť súčasného systému. Čo takýmto vzťahom dosiahneme? Vytvorí sa abnormálny poisťovací stav, ktorý vzápätí umožní nasledovné. Vyradí poistenca a pacienta z možnosti  akýmkoľvek spôsobom zasahovať do veci. Súčasnosť to jednoznačne potvrdzuje.  Postaví zdravotníka poskytovateľa do vazalského postavenia, pretože na poisťovni bude záležať, či bude úspešný, alebo ho zničí. Dnešné dni života  nemocníc to jasne poukazujú. Neviem, či sa  toto tvrdenie dá nejakým spôsobom vyvrátiť. Vytvorí sa priestor, aby poisťovňa určovala, kto je úspešný lekár, úspešné oddelenie či nemocnica. Dnešok to potvrdzuje. Ľahkým spôsobom  využitím peňazí štátu, teda platcov daní sa získa akýkoľvek a ktorýkoľvek majetok zdravotníctva bez ohľadu na to, či je zariadenie štátne, či patrí samospráve, či cirkvi, alebo je súkromné. Postupne sa kumuluje majetok v rukách úzkej skupiny ľudí, pritom ide o majetok, ktorého veľkosť je si ťažké čo i len predstaviť. V dnešnej dobe, keď vieme, ktoré finančné zoskupenie je etablované v zdravotníctve, a vieme, ktoré ďalšie finančné zoskupenie sa tam tlačí, tak znovu musím povedať, že tieto tvrdenia sú potvrdené. Tak to bolo naznačené i vtedy, keď sme tieto zákony prijímali. Prečo nemôžem súhlasiť s tým, aby boli predkladané takéto novely a prečo ani nedávam žiadny pozmeňujúci návrh, pretože ako som tvrdil predtým, tvrdím aj teraz, že žiadny pozmeňujúci návrh tieto novely, tieto zdravotnícke zákony nemôže vylepšiť. 80 percent práce týchto noviel je vyčisťovať zákon, to povedala pani poslankyňa Sabolová, ale to predsa nie je našou povinnosťou. Na to je postup prípravy zákonov, ktoré majú tieto zákony od legislatívnotechnických lapsusov očistiť. A prečo sa tak nedá urobiť, to som vám už povedal v úvode, pretože tieto zákony postrádajú akúkoľvek odbornú aj historickú kontinuitu, tvorbu zdravotníckych zákonov na Slovensku, v Československu a v Rakúsko-Uhorsku. Neexistuje žiadne prepojenie. Takže nikdy nemôže byť novelizované dostatočne čisto. Každá novela narazí na problém, ktorý okamžite vyvolá v sústave iných zákonných opatrení. Ale možno by som sa povzniesol nad túto skutočnosť a hlasoval by som za tie novely, ak by prinášali  zlepšenie voči pacientovi a voči občanovi, žiadne také zlepšenie ale nie je. Ak pán poslanec Paška ukazoval, ako narastá spoluúčasť pacienta na poskytovaní zdravotnej starostlivosti voči nemu, je to pravdou. Tie čísla sú presné a ten nárast je taký a taký bude, pretože z pochopiteľných dôvodov, ak chceme udržať aspoň tú zdravotnú starostlivosť, ktorá teraz funguje, ak nezvýšime príjmy od platcov odvodov, ak nezvýšime príjmy od štátu za ekonomicky neaktívnych ľudí, niekto tie peniaze, ktoré potrebuje zdravotníctvo, musí zaplatiť. A zaplatí ho jedine pacient, takže to tvrdenie pána ministra, že už pacient skončil pred piatimi mesiacmi s tým, že sa bude zvyšovať jeho finančná záťaž, nie je pravdou a ani nemôže byť. Celá vládna doktrína o šetrení verejných financií je predsa založená na tom, že  sa musí udržať deficit verejných financií. Čím sa môže udržať? Jedine tým, že vytiahneme od pacienta a od občanov aj v ostatných oblastiach stále viac a viac peňazí. Povedali sme a poukázali sme, že rozvojové programy neexistujú. Zdroje nie sú načrtnuté, ktoré prinesú ďalšie peniaze do verejných financií. Odkiaľ tie peniaze a kto ich dá. Občan. Ale keď ich občan bude dávať neustále a neustále, musíme mu zvýšiť jeho príjem. Dovtedy túto hru s ním môžeme hrať, inak nastáva kolaps, vyčerpá si zásoby a štát ide ku dnu. A to tak aj bude, lebo verejné financie, to je vec mimoriadne nebezpečná, naozaj v tejto oblasti štát čaká kolaps a v zdravotníctve skôr ako v oblasti sociálnej.  Sociálna oblasť  ešte bude môcť kamuflovať a zakrývať niektoré veci istú dobu, ale bude to len istú dobu. A zrúti sa to. Neprináša pre pacienta nič dobrého. Pre zdravotníka potvrdzuje to, čo som povedal na začiatku, že stavia zdravotníkov do úlohy vazalov. Nedôstojné správanie sa pána ministra voči zdravotníkom je neúnosné. Vykrikovať sestrám, že nech si vyjednávajú s manažérmi nemocníc, je cynizmus. Veď manažéri nemocníc sú postavení pred otázku, či bude manažérom, alebo nebude. Ak bude robiť reštrikciu nákladov  na nemocnicu bez ohľadu na akých, tak bude manažérom a dostane odmenu, ak takto nebude, tak ho zničia, odstavia, je zbytočný a kritizovať už absolútne nie je dovolené. Tak s kým majú vyjednávať a o čom majú vyjednávať? Veď niektoré nemocnice majú na prevádzku, majú prípadne aj na platy, tak ako sa ukazuje, že budú ďalej znižované, ale nemajú nemocnice na liečbu a diagnostiku. A poisťovne musia byť ziskové. Poisťovne nebudú zvyšovať limity, budú ich znižovať. S kým budú vyjednávať zdravotné  sestry, keď musí zákonite kolabovať celý rad nemocníc? To vieme všetci, že tak bude. S kým budú tieto sestry vyjednávať? Čo je to za cynizmus hovoriť o tom, že  prepustíme polovicu lekárov a všetko bude v poriadku. Prídu prípadne zahraniční, aká je to úcta k lekárovi, keď sa nedodržiavajú ani základné normy, postupy len pri takej jednoduchej veci, ako je dispenzárna starostlivosť. Že sa nahradzuje práca, supluje sa práca poisťovní neprimeraným spôsobom nie na základe  dohody poisťovne  a poskytovateľa o vyplňovaní dispenzárnych formulárov, ale bez ohľadu na to, či majú s tým náklady, alebo nemajú, či majú na to čas, alebo nemajú, musia tieto dispenzáre robiť, čo je z medicínskeho  hľadiska správne, ale kde je dohoda, za čo to budú robiť? Prečo by mali suplovať prácu poisťovne? Kto potrebuje a kto si vyžaduje tieto údaje? Aký je to postup ministra k svojim podriadeným. Chýba  mi tam základná úcta. Okrem toho tieto novely  nie sú  dobré, že nahrádzajú to, čo sa nepodarilo vtesnať do samotných zákonov, lebo toho bolo veľa. Pán minister, v minulosti si veľmi dobre pamätám, že ma presvedčoval o tom, ako akciová spoločnosť bude stabilná na sto rokov, pretože tam bude dominantným akcionárom štát. A dnes to už ale nie je pravda, ešte neuplynulo veľa času odvtedy a pripravuje sa novela, kde je zakotvené, že bude 34 percent mať štát. Čo to má znamenať? Pán minister sľubuje svojim podriadeným a svojim manažérom, aby ich obalamutil, lebo inak si to neviem vysvetliť, že budú rôzni podielnici, budú v dozorných radách, budú v predstavenstvách týchto akciových spoločností. Povedzte mi, že keď 66 percent bude mať finančný kapitál alebo zoskupenie finančné, koho potrebuje do predstavenstva a načo mu je nejaký manažér z nemocnice. Načo mu je tam nejaký podielnik, akcionár. Načo mu je, nebude ho potrebovať. On bude riadiť  finančnú politiku a existenciu toho ktorého zariadenia, a nie tí, ktorí tam teraz pracujú. A ja dokonca tvrdím ešte jedno, že pán minister na to, aby takéto sľuby dával, už nemá ani možnosť, aby ich splnil. Ministerstvo zdravotníctva alebo dianie v zdravotníctve nemá totižto pán minister v rukách.  Zdravotníctvu diktujú tí, ktorí  zabezpečili diktát cestou reformných zákonov. Hovorím o nich stále, sú to finančné zoskupenia. Takže takéto sľuby sú len na zahmlenie toho, aby prípadne hlasovali niektorí nešťastníci, ktorí sa dajú týmto pomýliť, aby hlasovali za novely, ktoré nič neriešia. V novelách ja zakotvené alebo je pokus dosiahnuť aj oblasti liekov, aby sa mohli vytvoriť obchodné reťazce vrátane začlenenia lekární. Toto nielenže ohrozuje všetkých lekárnikov,  ktorí prídu, samozrejme, o svoje lekárne, ale zapríčiní to taký diktát v zdravotníckom systéme, že tak ako som povedal pri reformných zákonoch, každá koruna bude jasná, kde pôjde, ale nepôjde v prospech zdravotníka ani v prospech pacienta. Pán minister včera spomenul jednu zaujímavú  súvislosť a hovoril, za čo dostal  úžasný potlesk, že peniaze sa  nemôžu rozmnožovať v nejakej stajni. Lenže ja som prišiel na to, že môžu a tá stajňa je práve vymedzená reformnými zákonmi, pretože reformné zákony sú zamerané na to, aby pri podfinancovanom zdravotníctve tento systém tvoril zisk. Všetko je na to zamerané, toto je tá stajňa, pán minister, ktorú ste vytvorili a pomohli vytvoriť. Musím vyhlásiť na záver svojho vystúpenia,  že som rád, že doteraz pri prerokovaní týchto zákonov aj noviel sa moja strana a Hnutie za demokratické Slovensko zachovalo vždy principiálne a nepomohlo presadzovať tieto zmeny. A úplne na záver vám ešte poviem niečo, čo som prebral z obdobia prezidentovania Jimmyho Cartera pri slovnej prestrelke s Ronaldom Reaganom, keď Ronald Reagan povedal niečo, čo teraz ja budem  istým spôsobom aplikovať na situáciu v zdravotníctve. Že stagnácia v zdravotníctve je vtedy, ak stratí zamestnanie môj kolega. Kríza je vtedy v zdravotníctve, keď stratím zamestnanie ako lekár ja. A prvá známka dobrých časov a rozvoja v zdravotníctve je tá, keď stratí zamestnanie pán minister Zajac. Ďakujem pekne. (Potlesk.)