Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-09-17):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, pani Vášáryová, päť slov tam mám, vydržte to. Však raz za čas sa vidíme, (smiech v sále) takže dovoľte mi užiť si tú chvíľu aj pohľadom na vás z tejto prednej strany ako zozadu. Toto právo mi ešte minimálne rok nikto nezoberie, tak ho budem využívať. Vysporiadajte sa s tým mentálne, ako chcete. Vážení kolegovia, nedá, to asi by som to nestihol, tak som sa prihlásil aj ústne. Obľúbenou mantrou na odpoveď teda všeobjímajúc, že teraz proste na to zložiť zbrane, nič sa s tým nedá robiť, je to, však vysielanie je cezhraničné a to proste. A ako sme si to osvojili? Pán kolega, že ako sme ti to osvojili? Lebo ja toto som počul, aj keď sme boli u pána Maďariča. Ešte pán Borovský bol vtedy riaditeľom JOJ-ky a tej televízie sa to týka a presne toto točil dokola ako mantru, že v zásade je to jedno, že aké, čo my tu zakážeme a nezakážeme, však vysielanie je cezhraničné. Nuž dovoľte mi uviesť. Česi majú, myslím, že približne rovnako parametricky nastavené to, reklamy na alkohol, ale všetci ostatní sú v tom tvrdší. Ja neviem, koľkí Oravci pozerajú maďarské televízie, ale podľa mňa nie je ich veľa. A čo tým chcem povedať? Že aby sme sa my, možno niekto neurobí sociologickú štúdiu nejakú neskôr a zistí, že alkoholizmus na juhu je radovo menší a budeme hľadať, že prečo a zistíme, že preto, lebo na juhu sa pozerali maďarské televízie, tam reklamy neboli a v dlhodobom horizonte sa to objavilo v takomto parametri. Možno by to stálo za to urobiť. Prosím vás, aj keby všade navôkol dovolili chodiť nahý po námestiach, aj keby všade navôkol povolili, neviem čo, stále to ešte nie je pre nás ospravedlnenie na to, že my máme rezignovať na niečo, čo pokiaľ to máme v sebe, že to má zmysel alebo nie. Ja nechcem hovoriť, že či vnútorne to tak preciťujeme a či silnejšie je záujem nejakej loby, ktorá predáva alkohol, ale existuje, ja som to tam aj niekde mal, myslím, že som v tom prvom vystúpení o tom hovoril, existuje dokonca uznesenie Európskeho parlamentu o alkoholizme mladých. Proste je to vážny fenomén, zaoberá sa tým Európa, zaoberá sa tým svet. Tie detiská, ja vám poviem, tie detiská sa vám v piatok dobýjajú do krčmy. Tie detiská sa vám v piatok dobýjajú do krčmy. Potom ale zistia, že najlacnejšie je to kúpiť si v Bille a vypiť v parku. Potom prípadne sa prídu, prídu na vecko. Nebolo to. Nebolo to, nebolo to v takom rozsahu, nebolo to v takom rozsahu, ako je to teraz, že proste sa navodila tá atmosféra, že riešenie či problémov, ale aj vôbec nejaká statusová záležitosť je v tom, že si, tie reklamy sú silné, do podvedomia vkladajú teda kopu riešení na zložité otázky a mladí častokrát podľahnú tomu, že toto zrovna je riešenie. Dobýjajú sa do krčiem, pán Jarjabek, dobývajú sa do krčiem v piatok. Tí mladí ľudia od pätnástich, od šestnástich sa vám dobýjajú do krčiem. Taký je fakt. Poďme rozprávať, že prečo. A jeden z faktorov prečo, je aj preto, že ste v mene neviem čoho, koho, ale v záujme finančných záujmov dovolili deťom cez kreslenú rozprávku púšťať reklamu na alkohol, cez kreslenú rozprávku púšťať reklamu na alkohol. A vyzerá, že sme v patovej situácii, že to neviem vyriešiť. Len, prosím vás, neospravedlňujme sa tým, že nevieme s tým nič urobiť, lebo v Čechách je to tak isto. Lebo potom zistíme, po dvadsiatich rokoch, po dvoch dekádach, že na juhu Slovenska bude alkoholizmus mladistvých, ja neviem, iks, ale na severe Slovenska a na západe Slovenska, ani nieže na severe, lebo tam sú Poliaci, ale na, čo to je vlastne? Západ Slovenska, tu bude každý druhý, keď budú Novu pozerať. Viete, že možno to bude mať na to vplyv, ja neviem. Nehovorme to ako argument. Hovorme to ako určitú skutočnosť, ale senzitívne to vyhodnocujme. A potom ešte zľahka, ale ja sa naozaj budem krotiť, to už nech si každý svoj obraz spraví. Dovoľte mi uviesť jednu vec, že sú ľudia, ktorí niečo vytvoria a potom sú ľudia, ktorí za celý život vytvoria, s prepáčením, neviem čo. Ja si pamätám, ja som prešiel kus sveta, ja som fakt prešiel kus sveta a vždycky som teda sa snažil niečo pozrieť. Tú kultúru nasať cez nejakú, cez niečo, cez nejaký priestor. Chýbalo mi to v Bratislave. Urobili sme to v Bratislave, aj robte, čo chcete, ale ja som mal taký záujem, že keď raz niekto dostane chuť na halušky v Bratislave, že keby sa podarilo, že si ich dá tam. To bolo zmyslom. Tak sme to urobili. A žiaľ, na nevôľu viacerých sa to aj podarilo. Ja viem, že niekto nemôže, sa zo sna trhá, aj si cvrkne, aj neviem čo, že ako sa to podarilo a jemu, jemu nie, on je odkázaný len na to, kde čo urvať. Ja viem, že to sa ťažko s tým spí, ale je to tak. To bola tá pohnútka. To nebola iná pohnútka v tom. To bola tá pohnútka. Keď sa zavádzalo pred iks rokmi, že nefajčenie v reštauráciách, pamätám si, ako sme boli dotazovaní, my sme boli prví, ktorí sme hovorili, áno, nech sa páči, zrušte to, nevadí to ani trochu. To si môžete, kto má záujem, nech sa páči, dohľadať. Keby tu bola atmosféra, ktorá, ja si myslím, že nie je správna, ale nech sa páči. Keď sa vytvorí atmosféra, že v reštauráciách sa nebude predávať alkohol, nech sa páči. Nebudem, budem sa tomu, poviem otvorene, čudovať, lebo asi to nebude riešením, ale podriadime sa asi, keď budeme rešpektovať vôľu. Len prosím vás, nerobte vrahov z ľudí, ktorí, ja by som vám ich tu mohol, dokonca v klube SMER-u je ich niekoľko, ktorí majú reštaurácie, ktorí robia víno, nerobte z nich vrahov, nerobte z nich, asi možno úplne aj stačí. Kto chce, si urobí názor, kto nechce, nepomôže, nevadí. Poďme po výsledkoch, poďme hľadať, pán predseda, to by ma naozaj zaujímalo, že čo s tým? Či teda tým deťom budete púšťať počas kreslených, nie vy, JOJ-ka, to bola JOJ-ka, JOJ-ka, Korbačka. Pozdravujem pána Korbačku, však sa už nejaký ten čas aj registrujeme, taký je život, proste. Nech sa páči. Pán Korbačka, nepúšťajte mojim deťom cez kreslenú rozprávku reklamu na alkohol. Môžem vás o to poprosiť? Ďakujem.