Kuffa, Filip, poslanec NR SR (2021-05-27):
Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, v úvodnom slove pán minister financií Matovič túto rozpravu o štátnom rozpočte alebo tento návrh prirovnal v podstate k takému obrazu, že my všetci sme v reštaurácii, niečo sme si objednali a keď má prísť k tomu, aby sa platil ten účet, tak zrazu neni toho, kto by teda schvaľoval túto platbu za tieto účty. V rozprave viacero kolegov, ktorí boli, kritizovali tento návrh, niektorí dokonca aj predniesli konkrétne návrhy, že kde by sa dalo ušetriť, a ja v podstate som tu mal tiež jeden takýto návrh pre ministra Matoviča, kde by teda vedel ušetriť peniaze v štátnom rozpočte. Začnem tak netradične, čo máte napísané v programovom vyhlásení vlády. Jeden z bodov tam je, že vláda SR „zabezpečí, aby nedochádzalo k prijímaniu všeobecne záväzných právnych predpisov bez ich náležitého prerokovania, osobitne s dotknutými subjektami a verejnosťou, a to najmä tým, že sa zasadí o to, aby sa neodôvodňovane neobchádzalo medzirezortné pripomienkové konanie“. Nie, nejdem vám teraz vyčítať, že sme v zrýchlenom konaní, ale tento bod z programového vyhlásenia vlády spomínam preto, že sa k nemu ešte vrátim trochu neskôr v rozprave. Ďalší z bodov, ktorý je: „Vláda SR zabezpečí jednotnú správu chránených území pod ministerstvom životného prostredia a zváži právnu subjektivitu správ národných parkov.“ Tretí taký z bodov z rezortu životného prostredia, lebo v podstate tam mieri moja rozprava, že kde by ste teda vedeli ušetriť peniaze, hovorí o tom, že „v prípade obmedzenia hospodárenia v národných parkoch a iných chránených územiach budú súkromní vlastníci primerane odškodnení“ a sprehľadníte v podstate ten systém toho odškodňovania a budete informovať ľudí o tom odškodňovaní. A ja hovorím, v rezorte životného prostredia, keby ste sa doňho pozreli, tak tam nájdete, si myslím, že výrazné kapacity, kde by ste teda vedeli ušetriť nejeden milión. Áno, dneska, keď tu hovoríme o 3,5 alebo o 3,8 mld. dlhu, môžme si povedať, že možno milión je málo, ale tá miliarda sa skladá práve z tých, keď to tak poviem v úvodzovkách, tých malých miliónov. Nedávno v médiách zaznela alebo teda prebehla tá komunikácia medzi vašimi ministrami, ministrom Mičovským, ministrom Budajom, kedy v podstate minister Budaj napriek tomu, že minister Mičovský nesúhlasil s vyhláškou o ochrane prírody a krajiny, minister Budaj ju aj tak hodil a povedal, bude platiť. Minister Mičovský mu hovorí, ale veď nenič nám poľnohospodárstvo, ja ti kašlem na tú ochranu vlka, čo to tu ty prezentuješ, ale nerob mi škrty a výdaje rozpočtu na poľnohospodárov. Nie, vidíme, Budaj si v podstate vyhlášku aj tak postavil a presadil si svoje. Dneska alebo teda na ten deň národných parkov minister Budaj zase vyhlásil, super, ideme spraviť taký krok, že v deviatich našich národných parkoch na Slovensku pozemky s tretím, štvrtým a piatym stupňom ochrany ideme presunúť pod správu štátnej ochrany prírody. Ono to tak vyzerá, že by sa to malo teraz rozdeliť, hej, že možno nejaká časť územia bude pod správou štátnych podnikov v gescii ministerstva pôdohospodárstva, ale zákon o ochrane prírody a krajiny nám v 19. paragrafe hovorí, že v národnom parku stupeň ochrany prírody začína od tretieho stupňa. Čiže to znamená, všetkých deväť národných parkov má v úmysle tento minister presunúť pod štátnu ochranu prírody, a teda pod ministerstvo životného prostredia. Ono, ja osobne si myslím, že keby aj všetky lesy boli pod strechou ministra životného prostredia, myslím si, že nebolo by to nič zlé. Tam ten problém v čom tkvie, tam je veľmi dôležité, kto je tým ministrom a ako pristupuje k lesom. Dneska v podstate tie národné parky z môjho pohľadu, si myslím, že v minulosti boli vyhlásené pre niečo úplne iné, ako sa to snažíme dneska prezentovať, a existuje tu taký pojem bez zásahu alebo ničnerobenia. Taká veľmi jednoduchá matematika, vo všeobecnosti na území Slovenskej republiky viac ako polovica lesných pozemkov je teda v rukách neštátnych vlastníkov a tá pomyselná menšia polovica je v rukách štátu. Ak my teda vymýšľame nejaké obmedzenia, a teda vyhlasujeme chránené územia, ktoré sú na pozemkoch v správe štátu, tam si myslím, že by nemala sa platiť nejaká ujma v podstate za hospodárenie alebo teda za obmedzenie hospodárenia, tak, aby som bol presný, ale pri súkromných vlastníkoch, pán minister, my toto nemôžeme opomínať. Dneska rezort životného prostredia ide cestou šetrenia, ale to je v podstate podvod na vlastníkoch, lebo oni využívajú práve tú neznalosť, že tú náhradu z titulu obmedzenia hospodárenia, ktorú si môžu žiadať, oni v podstate to niektorí žiadajú a je to tak komplikovaný systém, že to musia robiť skrz právnické kancelárie. A preto môj návrh, kde by ste vedeli ušetriť peniaze v tomto rezorte životného prostredia, je takýto. Najprv vypracovať kritériá pre vyhlasovanie území, chránených území a národných parkov, následne vykonať ich inventúru a opodstatnenosť súčasných národných parkov, ktorých dneska máme deväť, a následne to by bola úloha uskutočniť nové vyhlásenie národných parkov, ktoré by boli teda podchytené zákonmi Národnej rady Slovenskej republiky, ale čo by bolo dôležité, pýtať si súhlas vlastníkov s vyhlásením chránených území. Dneska sa baví rezort životného prostredia len teda o národných parkoch, ktorých máme deväť, ale tých chránených území, keby sme si zobrali a ktoré teda majú nejaké obmedzenia na vlastníkov, je v podstate ďaleko, ďaleko viac. Kolegovia lesníci, keď to počítali, tak povedali 60 % lesných pozemkov dneska spadá do nejakej kategórie chránených území. A už jak som to povedal, je to skoro fifty-fifty, štát verzus nevlastní, a my za tú polovicu by sme naozaj, keď sme teda spravodlivý štát, by sme mali platiť tie náhrady. A viete, čo je na tom najlepšie? V podstate, keď si zoberete, keby ste bol hospodár a ja vám poviem, vy nemôžte hospodáriť, ale ja tú stratu vám zaplatím, vy by ste boli rád, lebo nič by ste nerobili a dostali by ste peniaze. Ale nefunguje to, nefunguje to. A tých vlastníkov aj keď som sa pýtal, oni povedali: Viete čo, veľa tých spoločenstvenných útvarov, veľa tých urbárov, veľa vlastníkov. On vám povie: Ja radšej nechcem byť v chránenom území, dovoľte nám hospodáriť, nebudeme žiadať ujmu, my budeme hospodáriť aj prírode blízkym hospodárením, to znamená, že nebude tu teraz nejaký obraz krajiny, že nám tu teraz zmizne príroda alebo čo, ale v podstate vyjmite nás z tých chránených území a dovoľte nám normálne hospodáriť, sedliackym rozumom, tak, aby sa krajina zachovala. Hneď by ste mali v rezorte niekoľko miliónov. Ja som dával otázku, keď tu rezonovala tá pokuta v jaloveckom urbári, že 7-tisíc euro, spýtal som sa: Ale povedzte mi, koľko ste im dali náhradu za to, že oni sú v chránenom parku, v národnom parku, a teda nemôžu hospodáriť? Vtedy inžinier Majko zo Správy TANAP-u mi povedal: Za štrnásť rokov sme vyplatili 18,5 milióna. Na rok to vychádza asi 1,3 alebo 1,5 mil. euro, teda tieto náhrady škody, čo ale vy neviete, to je len časť tých nárokov, ktoré si žiadajú. Viete, keby sme to dali vyčísliť, a ináč pracujeme na tom, aby sa to teda vyčíslilo, koľko nás dneska stojí ochrana prírody. Viete, v minulosti mali sme tu v podstate, Slovensko je krásna krajina, v minulosti bolo a tie zákony neboli tak prísne nastavené, nebolo toľko obmedzení a vidíte, tá príroda sa zachovala do dnešných dní. Tí ľudia hospodárili a vedeli to zachovať, oni si vedeli ceniť tie územia, správali sa k tomu a naozaj tam, kde sa nedalo hospodáriť a kde videli teda, že je nejaké cenné územie, oni v podstate z vlastnej iniciatívy si to chránili. Aj dneska sú teda mnohé chránené územia teda vyhlásené na základe teda návrhu tých súkromných vlastníkov. Čiže ten krok naozaj vykonať aktualizáciu a revíziu sieti chránených území na Slovensku, výsledkom tejto revízie by mal byť nový zoznam chránených území, v ktorom každé chránené územie bude vytvorené iba so súhlasom vlastníka, lesníci kolegovia by ma doplnili, že aj so súhlasom správcu, čo ja teda nemám s tým problém súhlasiť, lebo správca, teda štátny podnik, to sú väčšinou nominanti vlády. Vidíte, minister Mičovský keď prišiel, tak v podstate v rezorte si poupratoval a má tam svojich ľudí, čiže keby bol záujem teda na štátnych pozemkoch vyhlásiť nejaké chránené územie, myslím si, že tam by k nejakým veľkým diskusiám alebo teda k nejakým priekom nemalo dochádzať, keby sa teda aj ten správca tých pozemkov k tomu teda dal. Minister Budaj takisto, vidím, že už nemám veľa času, ale avizoval, že napríklad peniaze, a to sú teda európske peniaze, čo majú prísť, že on teda využije na výkup pozemkov v chránených územiach. Ja som tu vyzval ľudí, hovorím, prosím vás, nepredávajte to. Príde potom taký blázon minister, ako je Sulík, a on povie: Štát je zlý vlastník! On to predá preč, on to predá zahraničiu, však to sme, nedávno sme mali možnosť vidieť proste tú východoslovenskú energetiku. Štát je zlý vlastník, proste predávame podiel a hotovo. Toto, pán minister, keď si nedáte na to pozor, možnože dneska nie, lebo pán minister Budaj, si myslím, že by nebol taký, že by toto zahraničiu predal, o tom nepochybujem. Ale po ňom kto príde, tam bude veľký problém a otázka, že čo sa s tým bude diať ďalej. Ďakujem.