M. Záhumenský, poslanec: (2010-02-04):
Druhý cieľ navrhovaného zákona je, aby sa zabránilo vynucovaným neprimeraným podmienkam, ktoré tu odzneli aj z úst pani poslankyne Kramplovej, že sa skutočne dejú. Všetci to vedia, že sa dejú, vedia to nielen spracovatelia, poľnohospodári, ale určite aj mnohí, mnohí občania. A povedal mi, že toto nie je výmysel Tesca, že to je systém, ktorý tu je zaužívaný, proste tak to používa aj Tesco. Tak ten systém musíme zmeniť. Je potrebné skutočne sprehľadniť toky peňazí. Dnes sa používa predná a zadná marža. Na vysvetlenie. Ak predá dodávateľ obchodníkovi tovar za 10 korún, naspäť spôsobom rôznych bonusov, vratiek, atď., mu vráti 2 až 3 koruny. Čiže, nákupná cena je vlastne 7 korún alebo 8 korún. Ale veľmi ťažko sa dopočítava, aká je nákupná cena. Aká je marža, ktorú má prvovýrobca? Aká je marža, ktorú má spracovateľ? A aká je marža, ktorú má obchodník? Pri kríze v mlieku, ktorá vrcholila v lete minulého roku, keď sa nakupovalo mlieko za 15, 16 centov, ministerstvo financií vykonávalo kontrolu práve, kde sa pohybuje marža jednotlivých zložiek reťazca. Nevedelo sa dopočítať. Nevedelo sa dopočítať, za čo vlastne nakupuje obchod mliečne výrobky od mliekární. Lebo tie marže majú rôzne časové horizonty. Niektoré sa vyplácajú mesačne, niektoré štvrťročne, niektoré ročne a niektoré až po roku, na ďalší rok sa zúčtovávajú. Čiže, cieľom navrhovaného zákona, ale aj zákona, ktorý dnes platí, je, aby sa sprehľadnili toky peňazí. Toto je jedna základná podmienka. No a druhou je, aby sa nezneužívalo dominantné postavenie obchodného systému, ktorý na Slovensku funguje, najmä v potravinách. 90 % potravín predávaných na území Slovenskej republiky ide cez 9 obchodných systémov. Podľa protimonopolného zákona nespĺňajú dominantné postavenie na trhu ako jeden subjekt, ale ako systém majú jednoznačne dominantné postavenie, lebo 90 % tovaru, potravinárskeho tovaru, tečie práve cez týchto 9 subjektov. To znamená, že je nutné určitým spôsobom vstúpiť do tejto veľkej sily, ktoré obchodné reťazce majú a zabrániť vynucovaniu si podmienok, za ktorých by žiadny obchodník, keby mal inú možnosť, žiadny dodávateľ, keby mal inú možnosť predať svoj tovar, realizovať svoj tovar na trhu, naň nepristúpil. Ja môžem spomenúť pár praktík, ktoré sa používajú. Je to vlastne vyberanie poplatkov za nič, za služby, ktoré neboli spojené s reálne poskytnutou službou. Zoberme si zalistovací poplatok. Čo to je? Zalistovací poplatok je, že dodávateľ zaplatí reťazcu za to, že bude predávať nejaký výrobok, povedzme, jogurt. Zalistovací poplatok za jogurt malinový, jahodový, za jogurt smotanový, za jogurt škoricový, za každý jeden výrobok zaplatí zalistovací poplatok, ale ešte nemusí predať ani jeden, jediný kus tohto výrobku na pulte. Ale akonáhle len chce, uvažuje, že by predával v tomto reťazci tento výrobok, tak zaplatí zalistovací poplatok. Zaradenie dodávateľa do zoznamu dodávateľov. V žiadnom inom obchode neexistuje, aby dodávateľ platil za to, že niekomu predá tovar. Len vo veľkých reťazcoch a len pri potravinách. To znamená, že táto podmienka je daná alebo vynútená z toho, že postavenie obchodných reťazcov je skutočne obrovské. Majú obrovskú silu a dokážu si presadiť do zmlúv nevýhodné podmienky, na ktoré by dodávatelia za iných okolností v žiadnom prípade neboli pristúpili. Reklama. Ja sa niekedy pýtam, či ešte je predávanie potravín vo veľkom obchode podnikaním. Aké je podnikateľské riziko obchodníka, ktorý neznáša takmer žiadne náklady s distribúciou, s reklamou, s predajom svojich výrobkov? V mnohých zmluvách je zadefinované, že tovar sa stáva vlastníctvom obchodu dodaním tovaru. Dodaním, dodaním  dodacieho listu, vystavením faktúry. To znamená, že ak sa zaviažu dodávatelia prispievať na reklamu, na letáky, tak podporujú cudzí tovar. Ak sa pozrieme na zákon o dani z príjmov, daňovými výdavkami sú výdavky nevyhnutné na dosiahnutie, zabezpečenie a udržanie príjmu. Je daňovým výdavkom podpora cudzieho tovaru? Ten tovar je už vlastníctvom obchodu. To znamená, že z daňového hľadiska by to malo byť pre dodávateľov pripočítateľnou položkou k dani z príjmu. A pristúpil by niektorý dodávateľ na takúto podmienku, keby nebol pod tlakom, že ak naň nepristúpi, nepredá svoj tovar? Asi ťažko. Predseda zväzu obchodu sa vyjadril v médiách , že navrhovaný zákon je socializmus. Ja sa chcem spýtať, či nie je socializmus tlačenie toho nezmyselného množstva letákov za cudzie peniaze? Ľahko sa tlačia letáky za cudzie peniaze a navyše, aj táto tlač je zdrojom ďalšieho zisku tých, ktorí tie letáky tlačia. Na čo slúžia tie letáky? Na zakurovanie v krboch, na to, aby lietali po chodníkoch a aby sa plnili popolnice. Nie je rozumnejšie presunúť zadnú maržu dopredu a nech si zahrnie do svojej marže obchodník všetky náklady spojené aj s reklamou, aj s distribúciou letákov, aj s efektívnym tlačením letákov? Myslím si, že áno. Toto má za úlohu navrhovaný zákon – presunúť zadnú maržu dopredu. Tento zákon nijakým spôsobom neobmedzuje maržu. Môže byť akákoľvek. A v tejto marži si môžu zahrnúť všetky tie poplatky, ktoré vzadu vynucujú od dodávateľov. V žiadnom inom obchode sa nedeje to, aby sa dodávateľ podieľal ešte aj na nákupe svojho tovaru, iba pri potravinách. Čiže, nemyslím si, že tento zákon by bol v rozpore s nejakou európskou legislatívou. Dokonca, na pôde Európskej komisie beží vyšetrovanie alebo skúmanie vzťahov medzi dodávateľmi a veľkými obchodnými systémami a ja verím, že v krátkej dobe príde k tomu, že Európska únia vydá nariadenie, a to bude najlepšie riešenie, ak sa prijme na pôde Európskej únie nariadenie, ktorým by reguloval nejakým spôsobom alebo zakazoval nekalé praktiky, ktoré sa v týchto systémoch dejú. Je pravda, že v máloktorej krajine majú obchodné reťazce takú obrovskú silu, ako majú na Slovensku. Európska komisia a v únii sa začali pohyby, keď len časť praktík začali realizovať na pôde pôvodnej európskej pätnástky, len časť praktík a už začína pohyb na pôde Európskej komisie. Mnohé krajiny pristúpili k takýmto zákonom. Pozrime si Českú republiku. Zákon o mimoriadnej trhovej sile, nedávno schválený, ktorý prišiel do praxe. Zoberme si, ja neviem, Maďarskú republiku, zákon o podnikaní v obchode. Ale najefektívnejší systém má vypracovaný Francúzsko. A Francúzsko práveže nedalo podmienku skúmania trhovej sily alebo ekonomickej sily. Je u nich zákon účinný. A náš návrh práve hovorí o tom, že nie je dôležité, aká je ekonomická sila obchodu, ale dôležité je, či sú, alebo nie sú v obchodných vzťahoch použité nekalé praktiky, či sú vynucované neprimerané podmienky. Toto je podstatná vec. Predsa je každému jasné, že kto nemá silné postavenie, dominantné postavenie na trhu, nedokáže si vynútiť neprimerané podmienky v obchodnom vzťahu. Len ten si ich dokáže vynútiť, kto má také dominantné postavenie. A preto nie je dôležité, či budeme definovať silu trhovú, či budeme skúmať, alebo nebudeme skúmať, či sú v zmluvách zakomponované vynútené podmienky, ktoré sú neprimerané. K pár absurdným veciam, ktoré sa používajú. Poplatky za fakturáciu. Veď to je normálna vec, že ak niekto niečo predáva, mu vystaví faktúru. Ale poplatky za spracovanie faktúr? Niektoré reťazce si uplatňujú poplatky za to, že spracovali faktúru. A úplnou absurditou je záloha za sankcie za nedodanie tovaru. Záloha na sankciu za nedodanie tovaru. Zálohovo fakturujú dodávateľom sankciu, ak by náhodou nedodali tovar a uložili by im sankciu, ktorá vyplýva zo zmluvy, tak zálohovo im túto sankciu fakturujú na kvartál a po kvartáli ju zhodnotia, že „no neudelili sme vám žiadnu sankciu, tak vám peniaze vrátime“, ale celé tri mesiace využívali ich peniaze. To znamená, akoby dopravná polícia každému vodičovi poslala zálohovo mesačne faktúru za to, že poruší niekto rýchlosť. A na konci kvartálu zhodnotí, že „neporušili ste rýchlosť, tak vám peniaze vrátime“. To je presne to. Je toto normálne? Rôzne bonusy. Spätné bonusy. Sezónne bonusy. Fixné bonusy. To sú veci, ktoré platia dodávatelia, za čo nedostanú žiadnu službu. Jednoducho ich platia, aby sa vyberali alebo zvyšovali nejaké mimoriadne zisky obchodníkov. Pár poznámok k vystúpeniu pána Simona. Vôbec ma neprekvapuje ani jeho tón, ani jeho spôsob argumentácie. Vystúpil si ako dobre platený agent obchodných reťazcov. Tvoj záujem bol podľa tvojho správania sa vždy likvidovať slovenských poľnohospodárov a potravinárov. Vždy si sa tak správal. A vždy si prijímal rozhodnutia, ktoré nepomáhali domácim výrobcom a ani v prvovýrobe a ani v spracovaní. Ale vôbec sa tomu nečudujem. Tvoja kvalifikácia je chovať neexistujúce ovce, vyplácať si na ne dotácie, tomu rozumieš. Ale mám obavu, či rozumieš vzťahom medzi prvovýrobou, potravinármi a obchodom. Počas svojho pôsobenia si často pôsobil ako hovorca štátnej veterinárnej správy. Keď sa niekde objavil pokazený jogurt, tak si bol na druhý deň v médiách pred kamerami, aby si informoval o tom, že bol pokazený jogurt. Myslím si, že to nie je úloha ministra a keby si sa bol venoval počas svojho pôsobenia vo funkcii ministra práve tomu, aby sa nevynucovali neprimerané praktiky obchodných vzťahov, dneska tu mohol byť úplne iný systém. A dnes mohli mať iné postavenie spracovatelia a nielen domáci, aj zahraniční. Konkurencia musí byť a je otvorená a tento zákon neobmedzuje konkurenciu a nezakazuje dovážanie zahraničného tovaru. Ale nemyslím si, že tento zákon vytlačí domáci tovar z pultu. Nevytlačí. A deklarujú to aj samotní spracovatelia. Samotní spracovatelia, s ktorými som so všetkými hovoril, hovoria, čakáme na tento zákon, aby bol účinný, aby sa odstránila podmienka, že musia preukázať ekonomickú silu, ekonomickú závislosť. Keď táto podmienka vstúpila do platnosti, tak prvé, čo urobili obchodné reťazce, dali si podpísať vyhlásenie, že dodávateľ nie je ekonomicky závislý od odberateľa. Keď vláda túto podmienku dala do tohto zákona, prejavila dobrý úmysel vyjsť obchodu v ústrety s tým, že sa domnievala, že sa pristúpi seriózne k vzťahom medzi spracovateľom a obchodom. Prax ukázala niečo iné. Ale napriek tomu, že sa nevykonávali kontroly, niektoré obchodné reťazce začali presúvať zadnú maržu dopredu. Kaufland – keď som hovoril s dodávateľmi, hovoria, áno, Kaufland nám znižuje ceny, zvyšuje si prednú maržu. Ale zároveň znižuje zadnú maržu. To je cieľ. Cieľ je sprehľadniť toky, aby sme vedeli, aká je marža vpredu, aká je marža vzadu. A keď hovoríme, že zadná marža môže byť 3 %, všetko ostatné bude vpredu, bude sa diať na očiach všetkých. Etický kódex bol alebo je v súčasne platnom zákone, je aj v našom návrhu, ak sa odberateľ a dodávateľ dohodnú na etickom kódexe, stáva sa záväzným. Zákon to hovorí, to znamená, že etický kódex má svoje postavenie a má svoj význam. Čudoval som sa práve pani Kramplovej, keď ho kritizovala, že tento je dobrovoľný, áno, je dobrovoľný, ale keď sa k nemu zaviažu, tak je záväzný. Pán Simon, hovoril si, že čo to je za nezmysel, ak v zákone je, že ministerstvo pôdohospodárstva môže prizvať nestrannú osobu. Pochopiteľne, výkon kontroly spadá pod rezort pôdohospodárstva a ak si najme externých odborníkov na vykonanie kontroly, tak im to zákon umožňuje. To je tá nestranná osoba, ktorá príde z externého prostredia, nie zo zamestnancov ministerstva a nie je zamestnancom štátnej veterinárnej správy, ale je expertom, odborníkom na kontrolu, sú to inštitúcie ako rôzne výskumné ústavy, laboratóriá, ktoré sa môžu podieľať a môže si ich kontrolný orgán prizvať. Hovoril si, že robíme pokus na výrobcoch. Myslím si, že väčší Mengele pre slovenských poľnohospodárov, potravinárov, ako si bol ty vo funkcii ministra, tu ešte nebol. Jasne to deklarujú aj zástupcovia Slovenskej poľnohospodárskej a potravinárskej komory, zástupcovia spracovateľských zväzov a podobne. Netrpezlivo očakávajú, kedy tento zákon vstúpi do platnosti a bude účinný a bude vykonateľný a myslím si, že tak ako je postavený, je vykonateľný. Určite tam treba ešte niektoré veci objasniť, aj v diskusii s Tescom sme niektoré body, keď napríklad nie je možné prenášať sankciu, ktorú považujem za neprimeranú podmienku, ak dostane obchod sankciu od kontrolného orgánu, tak v zmluvách je, že sa prenáša na dodávateľa, čo sa zakazuje, ale je logické, že ak tá sankcia je za skrytú chybu výrobku, ktorú nemohol obchod skontrolovať, tak ju musí znášať dodávateľ. To znamená, že túto časť zákona dopracujeme, ak prejde zákon do druhého čítania. Pán Simon kritizoval aj málo domácich potravín na pulte. Zabudol si na to, kto zlikvidoval prvovýrobu. Zabudol si, kto podporoval výrobu ničoho. Ty si bol ten, ktorý zaviedol podporu ničoho. Podporu mulčovania a nevýroby, ktorý zlikvidoval živočíšnu výrobu, ovocinárstvo, zeleninárstvo, ktorý zlikvidoval pridanú hodnotu, kde sa produkovali produkty s vyššou pridanou hodnotou, ktorý zlikvidoval zamestnanosť v poľnohospodárstve. A dneska sa čuduješ, že na domácom pulte chýbajú domáce potraviny vďaka tvojej zásluhe, aj veľkej tvojej zásluhe. A dnes si myslíš, že sme na to zabudli. Nezabudli sme, nezabudli ani občania, ani poľnohospodári, ani potravinári. Práve k pánovi poslancovi Kahancovi, nie je tu, ktorý hovoril, že znásilňujeme sociálne a trhové prostredie. Neznásilňujeme ho. Práve chceme zaviesť viac čistoty do tohto vzťahu a myslím si, že tento zákon povedie aj k zníženiu ceny na pulte, lebo ak sa preukáže, aká je marža v obchodoch, tak tá cena bude určite iná. Mohli by sme hovoriť veľa príkladov, keď významne na prelome rokov klesli nákupné ceny, či už obilovín, mliečnych výrobkov a všetkých ostatných komodít z poľnohospodárstva, z prvovýroby k spracovateľom a zároveň klesli aj nákupné ceny obchodníkov od spracovateľov, ale neprejavilo sa to na pulte alebo sa to prejavilo minimálnou mierou, minimálnou mierou. Kde sa podela táto marža? V zadných maržiach. Čiže tento zákon, zopakujem, má skutočne len dva ciele: sprehľadniť toky peňazí, sprehľadniť objem marží, aby sa zadné marže posunuli dopredu a na druhej strane má za cieľ zamedziť vynucovanie z neprimeraných podmienok. Preto vás žiadam za skupinu poslancov, ctené kolegyne a kolegovia, o podporu návrhu tohto zákona. Ďakujem pekne. (Potlesk.)