Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2014-06-25):
Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán minister, pán spravodajca, dámy a páni, keď som si pred mesiacom prečítal správu, ktorú nám pán minister predložil, o pôsobení úžerníckych nebankových spoločností, tak keď som si ju čítal, mal som taký pocit chvíľami, ako keby niekto opísal niektoré vystúpenia z minulého roku moje alebo kolegu Hlinu, keď sme sa opakovane k tejto téme vyjadrovali, a to buď v rozprave k zákonom o exekútoroch, alebo ja keď som navrhoval strop pre úroky pre nebankové subjekty alebo spotrebiteľské úvery, presnejšie povedané. Naozaj vyjadrenia nekalé, agresívne obchodné praktiky, úžernícke nebankové spoločnosti, počet exekúcií, ktoré sú vedené voči dôchodcom, už mi k tomu chýbal len, také moje slovné spojenie, ktoré som použil a veľmi rád ho používam, úžernícky klondike, ktorý sa rozbehol od roku 2010 na Slovensku. Naozaj v správe je popísaná situácia, v ktorej sa nachádza Slovensko alebo nachádzalo Slovensko v roku 2013, alebo sa nachádza v súčasnosti. Naozaj tie hrozné čísla, o ktorých sme tu niekoľkokrát v minulom roku rozprávali aj ja, aj kolega Hlina, 550-tisíc exekučných konaní nových v priebehu roka. Ja som hovoril o 2 mil. exekúcií. Pán minister v svojej správe píše 2 880-tisíc exekúcií na Slovensku, ktorých je vedených na slovenských súdoch. Neúnosné zahlcovanie slovenských súdov návrhmi na exekúciu od týchto nebankových spoločností. Včera v denníku SME, ktorí ste to čítali, len od jednej, od jedného nebankového subjektu, od firmy Pohotovosť cez 20-tisíc podaní na Ústavný súd len v priebehu jedného roka! Jedna firma dokáže takto zahltiť Ústavný súd. Všetci sa sťažujeme, že Ústavný súd koná dlho a jeho rozhodnutia sú neúmerne dlhé. Bolo priznané aj v tom článku. Áno, ak by neboli zahltení jednou spoločnosťou, tie rozhodnutia by mohli byť oveľa, oveľa rýchlejšie a efektívnejšie. A naozaj ľudia by sa takto, ľudia, firmy, ale aj politické strany podávajú podania na Ústavný súd, by tie rozhodnutia mohli prísť oveľa skôr. Naozaj v tejto správe je táto situácia, v ktorej sa Slovensko nachádza, popísaná dobre. Čo mi ale chýba, je, čo to spôsobilo. Prečo k tomu došlo na Slovensku, že máme skoro 3 mil. exekúcií? A sám pán minister píše v tejto správe, že väčšina týchto exekúcií je od týchto nebankových spoločností. Čo spôsobilo to, že k tomu došlo? Toto mi v správe chýba. A nepoviem nič nové, lebo som to tu povedal niekoľkokoľvekkrát, že my vieme, kde to vzniklo. A je chybou, že v tejto správe sa to nepopísalo. V prvom rade to bolo rozhodnutie prvej vlády Roberta Fica z marca roku 2010, keď sa zrušil strop pre úroky pri spotrebiteľských úveroch. Naozaj do pléna Národnej rady sa doniesol zákon... Sa doniesol. Minister financií Počiatek doniesol zákon, ktorý schválila vláda Roberta Fica, doniesol zákon, ktorý sa tváril, že implementuje Európske smernice do slovenskej legislatívy, dozoroval to šéf finančného výboru pán Burian a takýto zákon, ktorý bol obsiahly, pravdepodobne si ani nikto z poslancov nevšimol, že tento strop pre úroky vypadol z toho návrhu zákona. Ale niekto veľmi dobre vedel, pán minister, vtedy, čo robí. A politickú zodpovednosť za tento zákon, ktorý spôsobil tento neúmerný nárast tých, tohto úžerníckeho klondike na Slovensku, niekto vedel, čo robí, prečo tento strop stamodtiaľ vypadol. Pretože dovtedy boli prípady, že ľudia, občania na Slovensku prichádzali aj o byty, aj o domy s tým, že podpísali úver, ktorý nedokázali splácať, ale tie prípady a počet tých prípadov bol rádovo oveľa, oveľa nižší, ako o ňom hovoríme dnes, ako o ňom hovoríte v svojej správe. Ten, kto tento zákon doniesol, a ja to zopakujem, doniesol ho minister financií vtedajší Počiatek, ten zákon schválila vláda Roberta Fica, pán Robert Fico predsedal v tejto vláde a tento zákon dozoroval šéf finančného výboru pán Burian. Oni nesú politickú zodpovednosť za tento neúmerný nárast, za tých pomaly 3 mil. exekúcií, ktoré máme na Slovensku, a toto mi v tejto správe chýba. Čo sme urobili my ako opozícia v tom, aby, aby sme aspoň sa pokúsili znížiť tento trend na Slovensku? Naozaj my sme si minulého roku plnili to, čo sa od opozície požaduje, že sme poukazovali na tento problém, ale sme prichádzali aj s riešeniami. A ak by naše riešenia boli prijímané, mohli sme napríklad tento strop pre úroky, pre spotrebiteľské úvery zaviesť skôr. Vo februári minulého roku, pán minister, sme vám napísali spolu s kolegami podpredsedom Národnej rady, predsedom KDH Jánom Figeľom a spolu s Alojzom Hlinom – plus ja som bol podpísaný pod tou verejnou výzvou – výzva, aby tí občania, ktorí sú prvýkrát exekvovaní a sú to fyzické osoby, teda nie sú podnikatelia, aby mali nižšie poplatky voči exekútorom, teda polovičné poplatky aby platili. Hneď na tlačovej konferencii, kde sme prezentovali túto našu verejnú výzvu, sme hovorili o tom, aby ste zastavili to, aby ste zastavili to, že sú, že exekvované aj životné minimum. Naozaj v tom čase mohlo byť 40 % životného minima exekvované. Naozaj sme sa vás pýtali, ako je možné, že štát zadefinuje, že tu existuje nejaké životné minimum, z ktorého človek má vyžiť, a ešte z neho môže exekútor zobrať 40 %! Dotýkalo sa to niekoľko desiatok tisíc dôchodcov. Aj tu v pléne Národnej rade pri zákone o exekútoroch som vám to minimálne dvakrát hovoril. Dočkal som sa odpovede, že je to zložitejší problém a budete ho riešiť komplexne a prídete s návrhom zákona. Potom v priebehu leta alebo pred letom ste vydali nariadenie vlády, kde ste zastavili to, aby životné minimum mohlo byť exekvované. A v tejto správe aj o tom píšete. Takže my sme na to poukazovali, vy ste hovorili, že to je problém, odrazu z dňa na deň to problém nebol – a za to vás chválim, že ste to také nariadenie vlády prijali – a zo dňa na deň – píšete to aj vo svojej správe – 11-tisíc dôchodcov, odrazu im zostalo to životné minimum, tých 195 eur, aby sme vedeli, o akej čiastke hovoríme. Dovtedy mohol exekútor im zobrať čiastku a títo dôchodcovia museli vyžiť zhruba zo 115 eur, čo je naozaj neúnosné. Takže poukazovali sme na tento problém, tlačili sme vás k nemu, vy ste sa najprv tomuto riešeniu bránili a potom ste ho prijali a od septembra, myslím, minulého roku takéto nariadenie platí. (Reakcia z pléna.) Od novembra, ďakujem. Ale oveľa, oveľa väčší problém je ten strop úrokov, ktorý bol v marci roku 2010 zrušený, a ten spôsobil to, že nám neúmerne narástli tieto nebankové subjekty, garážové firmy, firmy cez esemesky, cez telefón. Odrazu stovky, možno tisícky, neviem to dneska zadefinovať, firiem tu vzniklo, ktoré vykonávali pôžičky, lebo požičiavať za niekoľko sto-, za niekoľko tisícpercentný úrok, no to hádam ani predaj drog tak nevynáša, ako, ako vynášalo týmto nebankovým subjektom, ktoré zistili, že na Slovensku sa dá krásne ryžovať, a preto som to označil za úžernícky klondike na občanov Slovenska s požehnaním štátu. A my sme minulého roku prišli a ja konkrétne najprv v máji, tuším, že to bolo v máji, keď som prišiel s tým, že zadefinujeme strop pre tieto spotrebiteľské úvery. Najprv som to zadefinoval, strop, ktorý sa odvíjal od základnej sadzby Európskej centrálnej banky, ale hneď v prvom čítaní, hneď v prvom čítaní som sa obracal na poslancov SMER-u a hovoril som im, že som ochotný v druhom čítaní aj zásadne zmeniť tento strop a prijať aj to nariadenie, ktoré platilo do roku 2010, keď bol strop pri jednotlivých typoch, úveroch zadefinovaný ako dvojnásobok ročnej percentuálnej miery nákladov, ďalej budem používať radšej len priemer, čiže dvojnásobok alebo štvornásobok váženého priemeru. A v máji v roku 2013 som bol, som s takým riešením prišiel a poslanci SMER-u ho odmietli. Na jeseň, o polroka, keďže pol roka som nemohol takýto návrh predniesť, som prišiel s riešením, ktoré som popísal už v máji, a to, aby strop, úrokový strop pri spotrebiteľských úveroch bol podľa jednotlivých typoch úverov ako dvojnásobok ročnej percentuálnej miery nákladov, a popísal som, že tam budú, to budú celkové náklady spotrebiteľa. To znamená, že tie celkové náklady spotrebiteľa v tomto strope budú musieť všetky poplatky a úroky a ďalšie notárske poplatky budú musieť byť v tom zahrnuté. Vtedy mi bolo, pán minister, tu v pléne povedané, že sa to nedá takto nastaviť, ako to nastavujem ja ako dvojnásobok RPMN, že sa to nedá nastaviť, že Národná banka s tým má problém. Zároveň som, samozrejme, navrhoval, aby maximálne maximum bolo štvornásobok váženého priemeru. V tom čase bol vážený priemer, aj dneska je okolo 18 %, štvornásobok nám robil – alebo niečo pod 18 % – štvornásobok robil 70 zhruba percent. 70 % vyhlásila, teda vyhlásil aj Ústavný súd Českej republiky ako hranicu úžery. Podobný návrh mala aj kolegyňa Žitňanská Lucia spolu s kolegom Mirom Beblavým. Tí rovno zadefinovali túto hranicu nominálne ako 70 %. Ja som to navrhoval ako dvojnásobok priemerov podľa jednotlivého typu úverov, všetky náklady aby v tom boli, alebo štvornásobok váženého, čo bola 70 %. To znamená, po prijatí môjho návrhu žiaden úrok cez 70 %, ročný úrok, samozrejme, by nemohol platiť alebo teda takáto zmluva by bola bezúročná, tak som to navrhoval. Vtedy mi bolo hovorené, že sa to nedá takto nastaviť. Až začiatkom tohto roka prišli kolegovia Martvoň, Brixi a s ďalšími kolegami zo SMER-u a navrhli komplexnejší návrh zákona o spotrebiteľských úveroch. Dokonca ten sa dotýkal aj zákona o exekútoroch a ďalších záležitostí, ktoré sa dotýkajú tejto problematiky, ale podstatným tam bolo, že aj oni zadefinovali odplatu tuším. Že? Odplatu, ja som to predtým navrhoval ako celkové náklady spotrebiteľa, oni to nazvali odplatou a takisto zadefinovali v návrhu zákona, že vláda určí vyhláškou, a zadefinovali, že ako dvojnásobok úverov v bankách. Nato ministerstvo spravodlivosti spustilo medzirezortné pripomienkové konanie, kde túto vyhlášku sa snažilo vyprecizovať, do akej výšky, ako nastaviť tieto úroky. Od začiatku som vedel, že budú musieť použiť v nejakej miere priemery, ktoré zhromažďuje Národná banka Slovenska z týchto jednotlivých spotrebiteľských úverov. A najprv sa hovorilo o 1,5-násobku RPMN, ročnej percentuálnej miery nákladov. Nakoniec to skončilo a taká vyhláška bola vydaná, mala by platiť od septembra a ajhľa, tá vyhláška znie ako dvojnásobok ročnej percentuálnej miery nákladov. To, čo som navrhoval ja už minulého roku. Veď zase, aby som bol objektívny, nič geniálne som nevymyslel ani ja. Toto do roku 2010 platilo na Slovensku. Pán minister, nebolo to úplne presne to isté, ale hranica tam bola a odvíjala sa od tohto priemeru. A bol tam ten dvojnásobok, aj vy ste to zadefinovali ako dvojnásobok ročnej percentuálnej miery nákladov. A ja som rád, ja som rád, že tieto úroky budú nejako ohraničené, že ten strop tam bude, pretože nie je možné, aby štát sa pozeral na to, ako má 3 mil. exekvovaných ľudí, a aby ľudia prichádzali o byty, o domy, pretože si požičajú 1 000, 1 500, 2 000 eur. To je nemysliteľné! Poznám názory liberálnych ekonómov, ktorí hovoria, načo sa starať, veď to je záležitosť občana a tej spoločnosti, ktorá poskytuje mu pôžičku, čo sa má čo štát starať. Dalo by sa s tým možno súhlasiť, a ak by tie spoločnosti, ktoré poskytujú tieto pôžičky sa správali korektne a nezneužívali právny systém, legislatívu na Slovensku. Lebo exekútori vykonávajú len to, čo im posunú nebankové spoločnosti. Ak nebanková spoločnosť požičia za niekoľko tisíc percent, bol tu spomínaný prípad, keď spoločnosť chcela 50 000 %, 50 000 % úrok ročný! Samozrejme, keď občan podpíše takúto zmluvu a nevládze ju splácať, lebo nebankovka od začiatku vie, že občan nemá šancu splácať takúto pôžičku, tak to posunie exekútorovi a exekútor v úvodzovkách si už len plní svoju povinnosť, hoci veľakrát aj za hranou zákona, preto som bol rád, že aj v tých, v tom návrhu kolegov zo SMER-u bola zadefinovaná, boli zadefinované pravidlá aj pre exekútorov, čo môžu exekvovať, aké dražby môžu byť vykonané, do akej čiastky nemôže byť vykonaná dražba, ale exekútori takisto v tomto právnom prostredí vymáhali tieto pôžičky od občanov aj s príslušnými úrokmi, a preto máme na súdoch skoro 3 mil. exekúcií. Z toho väčšina aj podľa vašej správy od nebankových spoločností. Tento tlak opozície a, samozrejme, tlak od médií, ale aj od občanov – chcel by som v tejto chvíli poďakovať aj tým médiám, ktoré v poslednom roku skoro, keď nie dennodenne, tak na týždennej báze písali o prípadoch občanov, ktorí sa stali obeťami týchto úžerníckych nebankoviek –, takže tlak médií – aj Slovenskej televízii chcem poďakovať za investigatívne relácie, kde popisovali príklady ľudí, lebo na príkladoch konkrétneho občana je najlepšie ukázať, čo sa v našom štáte deje v súvislosti s nebankovými pôžičkami –, takže bol tu tlak, aktivita opozície, ku ktorej sa v tomto roku pridali aj vládni poslanci, spolu, sami to vtedy definovali, spolu s ministerstvom spravodlivosti, a preto tá správa z môjho pohľadu je dobrá, popisuje situáciu, ale veľmi mi chýba v nej to, kto spôsobil túto situáciu, kto nesie politickú zodpovednosť za túto situáciu. A ja to poslednýkrát poviem, môže za to vtedajší minister financií Ján Počiatek, ktorý s týmto zákonom prišiel, vláda Roberta Fica, ktorá tento zákon schválila, a šéf finančného výboru pán Burian, ktorý dozoroval tento zákon v parlamente. (Potlesk.)