Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-02-11):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, sú také citlivejšie témy, tak skúsim byť v tomto taký opatrný a citlivý, čo nebol niekto, špeciálne zákonodarca po ´89. Najväčší paradox z celého je, že aj komunisti obchádzali hrobové miesto, hej, teda nevedeli, čo s tým, tak pracovali systémom, radšej sa toho nechytali. Kdežto po Novembri ´89 sme v zásade, zjednodušene dokázali privatizovať aj hrobové miesto. Viete, tie dva metre štvorcové, kde spočinie ten, koho vôľa je spočinúť v zemi, sa stalo predmetom obchodovania. Proste dokázali sme to, dokázali sme to úvodzovkách. Je to tam, je to sprivatizované, má to dva paragrafy. V zákone o pohrebníctve, si predstavte, že máte A-štvorkové paragrafy, jeden má na rozsah A4 a druhý má rozsah A4, kde jeden hovorí o nájomnej zmluve a druhý hovorí o výpovedi z nájomnej zmluvy. Proste hrobové miesto, to jak keď pôjdete dneska si požičať auto do požičovne, tak máte nájomnú zmluvu, výpoveď z tej nájomnej. Proste nepríde to tak trošku cynické? Ja som si dal tú prácu, že ja som si pozrel nejakú legislatívnu situáciu, že jak sa vyvíjala, že pokiaľ sa dalo dopracovať. Dopracoval som sa k roku ´57, 1957, to bola nejaká prvá vyhláška o pochovávaní a až po existujúci stav. V zásade od ´57. až do prvej novely za vlády Dzurindu, pána Dzurindu sa toho nejakým spôsobom nechytalo. To znamená, bolo definované hrobové miesto a nebolo definované, že ako teda by malo byť ukončené. O nájme sa vôbec nehovorilo. Čiže tvárili sme sa, že tak to je a nikto sa toho nechytal pre istotu, lebo mali, možno ja, možno mi to z tých úst vyjde, možno ten boľševik mal väčšiu pietu a úctu k tým pozostatkom ako po ´89. Po ´89. naozaj prišla prvá novela zákona, alebo to bol dokonca nový zákon úplne, predložila vláda pána Dzurindu, kde začali definovať nájomnú zmluvu, výpoveď z nájomnej zmluvy a potom to už, lebo tam ešte nejaké chybičky krásy boli, a dorazili to, dorazila to vláda, prvá vláda pána Fica so SNS a HZDS, kde proste to vycizelovali tak, ako som povedal. Proste hrobové miesto sa stalo predmetom obchodu v Bratislave, v Košiciach, vo veľkých mestách, predmetom špekulácií. Hrobové miesta sa sprivatizovali, z pohrebníctiev sa stali firmy. Proste tak to je. Z miesta, kde spočinie duša a telo človeka, ani tam vám nedajú pokoj. Viete, úloha štátu, ja netvrdím, že by mala byť plnohodnotne niekomu zabezpečovať dôstojný život, ale mal by sa podieľať na tom, aby vytváral dôstojné podmienky na život človeka. Ale keď to nedokáže, tak náš štát kľudne môžeme povedať, že nedokáže zabezpečiť ani dôstojné podmienky po úmrtí, ešte aj po úmrtí toho človeka nemôžeme hovoriť o dôstojnosti, keď definujeme tleciu dobu na desať rokov. Nájom hrobového miesta si môžete prenajať iba na desať rokov, proste až sa to, niektoré veci sa ťažko hovoria, vážení, až to ťažko ide z úst. Vy si, vy si môžete prenajať hrobové miesto na desať rokov. Vy si nemôžete teraz, že chcete umrieť, keď umriete teda, že chcete byť v zemi a poviete, dobre, tak to zaplatím na sto rokov dopredu. Nemôžete. Vy môžete to iba na desať rokov a potom sa musíte spoliehať, že niekto, keď príde ten čas, príde a zaplatí na ďalších desať rokov. A keď nezaplatí, tak dostanete suseda, viete, alebo vás, proste vyberú, vyhrabú vás a dajú vás niekde, ja neviem kde, do spoločného hrobu. Proste, to sú obludné veci, obludné veci sú to. Viete, to neni, že niekto, príklad, že zabudne alebo že, alebo čo keď niekto nemá ani rodinu, že zaňho zaplatia ten hrob a po desiatich rokoch, ja neviem, že či niekto nad tým nerozmýšľal. Proste to je tak cynicky, tak hrozne obludne formulované, že niekedy z toho človeku príde zle. Návrh zákona sa vracia medzi slušné, slušné krajiny, prosím vás, v tom, že hovorí, ak niekto prejaví vôľu spočinúť v zemi, tak nech mu je dopriata. Viete, ak niekto, to zopakujem, ak niekto prejaví vôľu spočinúť v zemi, nech mu je dopriata. Lebo my odopierame vôľu, vy sa nemôžete pochovať na svojom pozemku, kde vám dá každý svätý pokoj. Vy sa musíte pochovať na, nechať pochovať na pohrebisku, kde vám nedajú pokoj, kde vlastne to tak nastavili, že sa bojíte, že čo tam bude. Viete, že, ja neviem, niekto to neprežíva, ale neni to? Áno, neumožní vám, štát vám neumožní mať kľud, že teda pochovajú ma a budem tam aj o desať rokov. Ja viem, že niekto povie, však teba z toho hlava nebolí. Ja len, príde mi to naozaj čudné, že sme sa k tomu dopracovali. Čiže návrh hovorí, ak niekto prejaví, tak nech ho má, tú vôľu. Ja si myslím, že ľudia tejto krajiny si zaslúžia tie dva metre štvorcové. Každý občan našej krajiny si zaslúži tie dva metre štvorcové, keď chce byť v zemi, nech tam je. Nech tam je. A ešte hovoríme, že nebude sa za to platiť. Nebude sa za to platiť. Prečo by ste mali platiť za to, že, ja, viete, niekto povie, že ale to stojí peniaze, mesto musí, má s tým výdaje. Mestá, špeciálne o Bratislave by som vedel hovoriť, rozkradli všetko, na čo sa pozreli. To už tu Bratislava má už iba chodníky. Všetko rozkradli. Všetko, čo sa dalo chytiť, všetko predali a áno, možno teraz v Bratislave budeme mať problém, kde budeme pochovávať, možno budeme mať problém, že miesta nebudú mať. Lenže čo je úlohou mesta? Na čo si platíte tých poslancov? Načo dostávajú? Mesto má plniť funkcie. Doteraz mestá plnili funkcie rozpredať všetko, čo bolo mestské. Tak teraz si možno spomenú, že sú aj iné úlohy. Áno, jednou z úloh mesta, samosprávy je vytvárať a starať sa o cintoríny. Však to je normálne, to vždycky bolo. Teraz bude sa tu niekto, a kde ich budeme pochovávať? No? Kde? No? Nemali ste si všetko predať, mali ste si nájsť. A koniec koncov keby išlo už do detailu, tak Slovenský pozemkový fond má pozemky, tak veľké pozemky, lebo tam je problém, cintorín musí mať aj určitú dištančnú, dištančné miesto, hej, vzdialenosti, to všetko sa dá riešiť. A keby tu niekto povedal, že spravíme zo Slovenska cintorín, nespravíme. Lebo za rok zomrie niekoľko ľudí, ten počet sa nejako ustaľuje, z toho už teraz je väčšia polovica, sa nechá, ide do krematórií a z tej polovice to niekde vychádza na úrovni, prepáčte mi ten prepočet, niekde na úrovni v rámci celého Slovenska siedmich futbalových ihrísk. To je veľa? To je veľa? To neni veľa, neni veľa. Ľudia tejto krajiny si zaslúžia, keď prejavia tú vôľu, spočinúť v zemi. Tie dva metre štvorcové si zaslúžia bez toho, aby ich niekto otravoval a vylepoval im potom na pomník, že nezaplatené. To je presne to, keď som to videl tuná, keď sme išli do Slávičieho na cintorín, keď som to videl, tie cynické nálepky, zrušené, hrobové miesto zrušené, hrobové miesto zrušené, kde sme sa to dopracovali? Kde sme sa to dopracovali? A špeciálne tu v Bratislave sa s tým už kšeftuje, že za koľko sa to kupuje. Podľa mňa obrovská miera cynizmu. Čiže návrh hovorí o tom, že tie dva metre štvorcové si ten človek zaslúži tak, aby ho už nikto neotravoval a nebude za to platiť. Ďakujem.