Ďuriš Nicholsonová, Lucia, podpredsedníčka NR SR (2016-12-07):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, ja pred vás nie v tomto zložení, ale pred ctené plénum Národnej rady predstupujem s týmto návrhom zákona po druhý raz. Predložila som ho pred rokom a predložila som ho po veľmi smutnej a trpkej skúsenosti, kedy ma oslovila rodina chlapca, ktorý zomrel. Bol to onkologicky veľmi ťažko chorý chlapec a jeho otec bol inžinier, alebo teda stále je inžinier, matka bola tiež vysokoškolsky vzdelaná, ale v invalidnom dôchodku a do toho všetkého proste sa stalo, že chlapec onkologicky ochorel a veľmi vážne. Nasledoval celý rad operácií. Rodičia v dôsledku toho, že sa starali o syna 24 hodín denne obidvaja na striedačku, prišli o zamestnanie. To znamená, že tá rodina sa dostala do hmotnej núdze. Vybavili si opatrovateľský príspevok na syna a prakticky to bolo ich jediným príjmom spolu s invalidným dôchodkom matky. Syn, keď absolvoval neviem koľkú operáciu, teraz to by som klamala, keby som povedala, koľkú, ale niekoľkú v tej sérii operácií, zostal, musel zostať v nemocnici kvôli tomu, že jeho stav sa veľmi skomplikoval, a rodičia tam za ním napriek tomu, že neboli v Bratislave, on bol hospitalizovaný na Kramároch na detskej onkológii, rodičia tam za ním chodili každý jeden deň, pretože tá detská onkológia je plná alebo teda bola plná, nebol dostatok zdravotníckeho personálu, neboli schopní zabezpečiť tomu chlapcovi tú starostlivosť dennú aj nočnú, ktorú si ten chlapec vyžadoval. Rodičia tam teda chodili a opatrovali svojho syna, za čo naďalej poberali opatrovateľský príspevok. Teraz si predstavte, že to dieťa zomrelo. A tento štát od rodičov, ktorí stratili úplne všetko, lebo im odišiel jeden jediný syn, tento štát od nich dokázal exekvovať za štyri mesiace opatrovateľský príspevok. Vedenie nemocnice vydalo písomné rozhodnutie, potvrdenie o tom, že tí rodičia skutočne opatrovali svoje dieťa, že to nebolo vymyslené, že tam naozaj chodili na striedačku a opatrovali toho svojho syna, napriek tomu ich tento štát zexekvoval. Minulý rok, keď som sa o tom dozvedela, tak sme pripravili s kolegami a s právnikmi túto malú a smiešnu novelu zákona, ktorá mala podľa mňa byť presadená dávno, a nie ako poslanecká novela zákona, a malo to prísť ako vládny návrh novely zákona. Takže pripravili sme novelu zákona a zároveň sme pomohli tej rodine zorganizovať finančnú zbierku, pretože inak by neboli schopní tomuto hyenistickému štátu vrátiť opatrovateľský príspevok, ktorý protizákonne poberali podľa stanoviska ministerstva práce, resp. prenesene úradu práce, sociálnych vecí a rodiny, a museli ho vrátiť. Vrátili ho jedine vďaka tomu, že bola vypísaná tá zbierka. Ďalší príklad, ktorý je tiež z praxe. Bola za mnou rodina onkologicky chorého dieťaťa, ktoré už tiež v tom čase nežilo, žiaľ, a zhodou okolností prišli v tejto istej veci a už neprišli orodovať sami za seba, pretože ich jediné dieťa v tom čase už bolo mŕtve. Prišli orodovať za celý rad tých ostatných rodičov, pre ktorých je opatrovateľský príspevok, ktoré poberajú na to dieťa, o ktoré sa starajú, jediným príjmom, a ktorý v prípade, že ich dieťa je hospitalizované a oni sú hospitalizovaní s ním a starajú sa oňho, nemajú čo jesť. Toto je realita. Toto je realita hlavne v prípadoch, pokiaľ sa bavíme o slobodných matkách, ktoré majú také prekliatie osudu, že teda ešte im aj veľmi ťažko ochorie dieťa, tie ženy, ktoré sú počas hospitalizácie so svojím malým onkologicky chorým dieťaťom, reálne nemajú čo jesť. Takže to potom riešili tak, že tí ostatní rodičia, ktorí tam boli, a zdravotnícky personál sa im skladal na obedy, na večere, nosili im jablká, toto je realita, toto, toto, toto tak naozaj funguje, choďte sa, prosím vás pekne, niekedy pozrieť na detskú onkológiu na Kramároch, že sú tam takéto prípady. To sú ľudia, ktorí na cestovnom strácajú peniaze, ktoré ani nemajú, častokrát si musia požičiavať, aby sa vôbec dostali z miesta svojho bydliska na Kramáre za svojím, za svojím dieťaťom, a už im jednoducho nezostanú peniaze na stravu, pretože tento štát si povedal, že keď je ich dieťa nad 30 dní v nemocnici, im neprináleží opatrovateľský príspevok. A to aj v prípadoch, keď reálne to svoje dieťa naďalej opatrujú. Preto sme pripravili takýto, takúto krátku novelu zákona, a preto tu dnes stojím opätovne pred týmto plénom v inom zložení a veľmi dúfam, že sa zamyslíte nad tým, či je dobré takýto návrh novely skúmať len cez prizmu toho, že kto ho predkladá. O to viac mi je ľúto, že, vy asi viete, aký ja mám vzťah k pánovi ministrovi Richterovi, celkom komplikovaný, musím povedať, a napriek tomu som pri tomto mojom návrhu zvolila takú tú cestu, že som s pokorou za ním išla a veľmi som ho prosila o to, aby mi venoval chvíľu času, aby sa pozrel na ten návrh novely, aby zvážil, či by to nemohli podporiť napriek tomu, že sme opoziční. Ja si tu nejdem kvôli tomu robiť fajku ani čiarku, že som bola úspešná, nie, lebo to fakt nie je o nás, toto je o všetkých tých matkách a rodičoch, ktorí opatrujú svoje ťažko choré deti, a o to viac mi je ľúto, že s odstupom niekoľkých týždňov, by som povedala, sa so mnou pán minister teda nestretol, odkázal to na štátneho tajomníka Ondruša, ktorý sa ani neunúval, žeby zdvihol telefón a napríklad mi zatelefonoval, že aké majú stanovisko, len mi poslali do mailu stanovisko takéto: „S predloženým návrhom nesúhlasíme. Zdravotnícke zariadenia ústavnej zdravotnej starostlivosti majú poskytovať osobám komplexnú starostlivosť. Osoby si platia za vybrané služby úhradu. Peňažný príspevok na opatrovanie sa poskytuje za účelom zabezpečiť každodenne pomoc fyzickej osobe s ťažkým zdravotným postihnutím pri úkonoch sebaobsluhy, starostlivosti o domácnosť a pri realizovaní sociálnych aktivít s cieľom zotrvať v prirodzenom domácom prostredí“ a tak ďalej a tak ďalej. „A v prípade, ak by bol prijatý“ – toto počúvajte, prosím vás, toto je neuveriteľné, že sa tohto dopustí jeden minister sociálnych vecí a rodiny – „v prípade, ak by bol prijatý predmetný návrh, znamenalo by to presun časti zodpovednosti zo zdravotníckych zariadení ústavnej zdravotnej starostlivosti, resp. rezortu ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky na poberateľov peňažného príspevku na opatrovanie, to znamená na rezort ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny.“ Ja sa pýtam, kde žije tento človek? Kde žije? Povedzte mi, na akej planéte žije človek, ktorý si hovorí po prvé, že sociálny demokrat, a po druhé je ešte aj druhé volebné obdobie ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny. Ako na čo sa tu hráme? On kvôli tomu, aby, aby, to je, to je, viete, to je promile, to je naozaj v tom, čo sa tu ukradne, čo, čo hentí banditi vytunelujú, čo odíde všelijakým Ankám a Katkám a proste neviem komu, kto si tu zakladá všelijaké agentúry na tunelovanie verejných financií, toto je promile, promile, čo by mohli nechať ľuďom, ktorí sú naozaj odkázaní na tento peňažný príspevok na opatrovanie. Ako si jeden človek, ktorý sa dopustí takéhoto stanoviska k predmetnému návrhu novely, ako si takýto človek môže hovoriť, že je sociálny demokrat a že má nejaké sociálne cítenie?! Kvôli tomu, že on sa hrá na nejaký rezortizmus a hrá sa na to, ako keby Drucker bol od macochy, preboha, veď to nie je, že, že, že nominant niekoho z vládnej koalície, to je ich vlastný nominant. Kvôli tomu, že on sa bude hrať iba na svojom vlastnom pieskovisku, budeme naďalej exekvovať rodiny, ktorým zomrie dieťa v dôsledku ťažkého onkologického ochorenia napríklad. Budeme od nich brať tie peniaze. Na jednej strane im tento štát dá pečiatku, že sú v hmotnej núdzi, a na druhej strane ten istý štát je schopný od nich exekvovať vrátenie opatrovateľského príspevku, a to aj v prípadoch, kedy nemocnica vydá potvrdenie, že sa o to svoje dieťa do poslednej chvíle jeho života starali. Kvôli tomu, že tu prežíva takýto trápny rezortizmus, budú naďalej tie ženy s tými onkologicky ťažko chorými deťmi na onkológii hladovať. Bude im tam on nosiť tie jablká? Urobí aspoň to, keď je taký sociálny? Ja si myslím, že človek, ktorý má takéto sociálne cítenie a dokáže napísať takéto stanovisko k predmetnému návrhu zákona, ktorý má už len nulový dopad na verejné financie, nulový, ide len o prejav dobrej vôle, takýto človek nemôže zastávať úrad ministra práce, sociálnych vecí a rodiny. A kvôli tomu, čo napísal a pod čo sa podpísal, ho vyzývam tu a teraz, aby odstúpil. Ďakujem. (Potlesk.)