Z. Kramplová, poslankyňa: (2009-12-08):
Pán poslanec, myslím si, že ste veľmi správne povedali to, čo každý cítime a väčšina z nás aj vie, že vlastníci pozemkov sú v podstate určitými rukojemníkmi tých, ktorí berú pôdu do nájmu a následne potom ju obhospodarujú. To je problém, ktorý nevznikol z večera do rána, je to problém, ktorý je tu už dlhodobo, ale hlavným problémom je to, že do dnešného dňa nemáme ukončené pozemkové úpravy. Tak ako ste správne povedali, máme rozdrobené pozemky a ten, kto ťahá za kratší koniec, to je vlastník. V Európskej únii existujú štáty, kde dotácie na pôdu berú vlastníci pôdy, a nie tí, ktorí obhospodarujú pôdu, tak ako je to vo väčšine u nás, a preto pre mnohých podnikateľov v úvodzovkách je to naozaj skvelý biznis. Hovorili ste o číslach, koľko sa platí za nájom pôdy v iných štátoch Európskej únie. Keď som sa rozprávala u nás s ľuďmi, ktorí obhospodarujú pôdu a berú dotácie, sú to hlavne tí, ktorí pokosia pasienky a nehospodária, neprodukujú nejakú plodinu, tak to vychádza tak, ako ste asi vy hovorili, dávajú asi 10 eur za nájom. Keď to je v znevýhodnených oblastiach, dostávajú až do 6-tisíc korún, teda do 200 eur berú, ale to obhospodarovanie alebo to, že sa starajú o tie pasienky, zaplatia na hektár asi 60, 70 eur. Čiže je to naozaj skvelý biznis a predpokladám, že takto by sme do budúcnosti asi nemali ísť a nemali by sme takto uvažovať, pretože vlastník pozemku je v podstate nástrojom farmárov, ktorí len pokosia, a tým pádom končia a berú z toho skvelé peniaze. Problém je však trošku aj v inej rovine, že to u nás nefunguje, a to je aj v tom, že naozaj právne vedomie mnohých vlastníkov je veľmi nízke a mnohí vlastníci pôdy nemôžu, alebo ani nemajú v silách, aby sa snažili obhospodarovať tú pôdu, teda pokosiť ju, pretože by museli platiť z toho daň z nehnuteľnosti, nemajú na to, A toto je ten problém, ktorý je akýmsi začarovaným kruhom. Mrzí ma však, že nikto u nás momentálne nerieši túto situáciu komplexne, aj keď vy navrhujete jednu z možností, ako by sa to dalo riešiť. A nikto ani na ministerstve, ani nikde, ani v žiadnych komorách sa nezaoberá otázkou, ako bude Slovensko riešiť situáciu po roku 2013 aj s dotáciami, ale ako bude riešiť situáciu v celom agrokomplexe z toho dôvodu, že iné štáty Európskej únie už intenzívne pracujú na postupoch, ktoré budú vyplývať z rôznych rozhodnutí Európskej rady, a teda Európskej únie, Európskeho parlamentu, ale u nás proste my vždy hasíme len oheň, ktorý si sami podpálime. Takže z tohto dôvodu som veľmi rada, že sa vôbec otvorila táto otázka, že máme možnosť o tom rozprávať a že aj vlastníci pozemkov cítia, že niekto má záujem aj niečo pre nich urobiť. Pán poslanec, trošku som však na pochybách, tých 40 %. Určite je to myslené dobre, 40 % je to v každom prípade lepšie, je tam určitá záruka pre vlastníka pôdy, ale na druhej strane mám z toho určitým spôsobom obavu, že tých 40 % by mohlo ohroziť farmárov, ktorí napríklad produkujú plodiny hlavne na južnom Slovensku. Pokiaľ ide o pasienky a neobhospodarovanú pôdu, tam je to v poriadku, tam by som s tým súhlasila. Ale pokiaľ ide o producentov hlavne na južnom Slovensku, kde naozaj produkujú plodiny, kde máme dnes problém s predajom poľnohospodárskych plodín a celý agrokomplex ako taký má problémy, tak v tomto prípade by sme im asi zviazali ruky a asi by sme ešte sťažili situáciu, ktorá u poľnohospodárov v súčasnosti je. Predpokladám, že problém vlastníkov pôdy, dotácií a rozvoj agrokomplexu ako takého je veľmi dôležitá oblasť slovenského hospodárstva a chcela by som vyjadriť nádej, že nielen pri tomto návrhu, ale že bude priestor na to, aby sme o týchto otázkach mohli hovoriť otvorene, aby sme neskrývali problémy a aby sme sa nedostali do situácie, že v roku 2013 Slovensko bude ťahať za kratší koniec. Dnes, keď nebudeme vedieť presadiť záujmy poľnohospodárov, potravinárov alebo lesníkov v rámci prípravy novej stratégie spoločnej poľnohospodárskej politiky po roku 2013, dostaneme sa do veľkej pasce, ktorá nám zviaže ruky všetkým, či už politikom, alebo poľnohospodárom. Ďakujem za pozornosť.