J. Burian, poslanec: (2005-11-09):
Ja musím na úvod povedať, že mám taký dojem, že čím viac tých opatrení robíme, tým väčšie tie disparity sú a tým väčšie rozdiely sa prejavujú a môžem na niekoľkých doslova príkladoch uviesť to, že, bohužiaľ, nedarí sa nám to, že opatreniami, ktorými by sme mali znižovať regionálne rozdiely, naopak, myslím si, že my ich prehlbujeme. Je niekoľko základných ukazovateľov. Ak by sme zobrali indície, ktoré sú aj v tejto správe, môžem napríklad postaviť to na príklade Bratislavy alebo regiónu Bratislava, regiónu povedzme Prešov, ale ten identický rozdiel je vo všetkých krajoch, čo sa týka rozdielu priemerných zárobkov. Ja len na ilustráciu. Rozdiel priemerných zárobkov v roku 2002 bol 6 824 korún, v roku 2003 7 500 korún, v roku 2004 8 481 a za prvý kvartál roku 2005 už je to 10 123 korún. Takže len tým chcem deklarovať, že my čím viac urobíme tých opatrení, tým sa nám tieto rozdiely skôr a tie nožnice otvárajú. Proste, jednoducho nie je celkom pravdou len to tvrdenie, že sa nám priemerná mzda zvýšila v hospodárstve. Tvrdím aj to, myslím si, že mali by sme iné možno meradlo postaviť na sledovanie priemerného zárobku na Slovensku. Vzhľadom na to, myslím si, že asi 5 až 10 %, to by sa musela postaviť nejaká asi štatistická metóda, ktorá by jasne alebo presnejšie určila, či ten rast bol len v tých vysoko zárobkových skupinách, alebo teda tá priemerná zárobková úroveň Slovenska je na tej úrovni, ako predpokladáme. Myslím, že pokiaľ berieme regióny, hlavne pokiaľ ide o Košický a Prešovský kraj, tá príjmová zložka u priemerného stavu obyvateľstva, dá sa povedať, nevzrástla alebo určite nevzrástla takým javom alebo takým percentom, ako tu už bolo alebo je deklarované aj v celej správe. Čiže rast miezd v jednotlivých krajoch má obrovské disparity. Druhou takou závažnou vecou, s ktorou som sa stretol aj v tomto materiáli, ale stretol som sa aj pri iných, by som povedal, článkoch uverejnených, je to, že nie je u nás pravdou, že podstatnú časť nezamestnanosti tvoria ľudia s nízkym vzdelaním. A pravdou je, že aj tento materiál hovorí o tom, že tú najväčšiu časť nezamestnanosti tvoria práve ľudia so stredoškolským vzdelaním s maturitou, až potom idú ľudia bez maturity alebo ľudia so základným vzdelaním. Čiže my dnes máme problém v tom, že vlastne nevieme umiestniť práve túto skupinu ľudí stredoškolsky vzdelaných. A vlastne tu nie je len otázka tej manualizácie práce alebo ľudí v umiestnení práve s tým nízkym vzdelaním, ale čo je teda pre mňa dosť paradox a veľa článkov alebo veľa diskusií bolo o tom, že práve preto je vysoká nezamestnanosť práve v regiónoch východu, čo je Košický a Prešovský kraj, vezmem do toho aj Banskobystrický kraj, že nie je celkom tá pravda, že ide len o nízku vzdelanosť. Pokiaľ ide o štatistiky nezamestnanosti, je veľký rozdiel medzi štatistickým vykazovaním a tým vykazovaním podľa Ústredia práce, sociálnych vecí. Myslím, že o tom boli už siahodlhé diskusie, faktom je, že nám vo vzduchu visí asi 100 000 ľudí, lebo tá zamestnanosť nám nestúpla do tej miery, ako nám poklesla nezamestnanosť. Tá nezamestnanosť je na tej úrovni alebo výkazníctvo na úrovni toho, čo dáva, podľa Ústredia je 12,7 % za prvý kvartál, nezamestnanosť podľa Štatistického úradu na 17,5 %. Tento rozdiel je jednoznačne v tom, že sa vyraďujú títo ľudia alebo skupiny ľudí sa vyraďujú z tohto hodnotenia, čo je jedna vec. A jasne to potvrdzuje aj to, že nám náklady na hmotnú núdzu rastú. Aj táto správa priznáva to, že nám náklady na hmotnú núdzu rástli priemerne o 11 %. A myslím si, že tu je len otázka toho, akým spôsobom, by som povedal, nútime tých ľudí, aby jednoducho spolupracovali s týmto Ústredím práce alebo so špecializovanou štátnou správou. Faktom je, že nám niekde visí vo vzduchu asi cca 100 000 ľudí, lebo podľa môjho názoru, a pokiaľ som počul aj predstaviteľov vlády, začína sa vlastne také exaktnejšie hodnotenie upriamovať práve na tú zamestnanosť a asi tam by malo byť vytvorenie nových pracovných miest. To by malo byť takým skôr meradlom ako nejaké vysvetľovanie si problémov, akým spôsobom Štatistický úrad, eventuálne akým spôsobom Ústredie práce, sociálnych vecí vykazuje ten stav tých nezamestnaných. Myslím, že bolo veľa príkladov toho, akým doslova až prémiových ukazovateľov ľudí v týchto úradoch bolo, aby jednoducho zabezpečili taký stav, ktorý bol požadovaný, aby preukázal zníženie nezamestnanosti. Čiže toto sú, by som povedal, tie základné veci alebo základné disparity, ktoré vidím ako aj v tejto správe. Možno sa k tomu vyjadrí pani ministerka. Faktom je, že ma... Ešte v tých opatreniach by som sa len chcel zmieniť v tom, že – a teraz hovorím o nejakom strategickom návrhu. Keď si myslíme to, že eurofondy alebo čerpanie peňazí z európskych peňazí vyrieši problém nezamestnanosti, je to len jeden uhol pohľadu. Osobne si myslím, že väčšia kofinančná alebo kofinančný príspevok zo strany štátu pri niektorých projektoch by bol podstatne, by som povedal, dôležitejší a tam by sa možno našli povedzme projekty, ktoré by fakt znížili tú nezamestnanosť. Len mám taký pocit, že niektoré či už projekty zo sociálneho fondu, alebo z iných fondov sú troška mierené na to, aby boli tie peniaze vyčerpané, nie na to, aby sa urobil možno jeden veľký projekt alebo niekoľko veľkých projektov, na ktorých by sa podieľal možno väčšou kofinančnou sumou aj štát, alebo ručil by povedzme za tieto sumy, lebo sa stáva, že aj úrady, ako mestské zastupiteľstvá, eventuálne obecné zastupiteľstvá atď., nemajú dostatok peňazí, aby si dofinancovali tú časť, ktorú by mohli povedzme čerpať práve z týchto zdrojov Európskej únie. A myslím si, že aj „liknavosť“ pri posudzovaní a doslova pri uvoľňovaní peňazí na rôzne projekty vlastne nedáva nejakú záruku na to, že by hlavná časť alebo hlavná úderná časť na znižovanie disparít alebo regionálnych rozdielov by sa významným spôsobom pohla dopredu. Takže toto sú moje poznatky z tohto. A len na záver vlastne budem opakovať to, čo som na začiatku povedal: Bojím sa, že my robíme opatrenia, ktoré neznižujú tieto rozdiely, ale mám taký pocit podľa čísiel, že zvyšujú. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)