Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2023-02-08):
Ďakujem veľmi pekne, pán podpredseda. Vážené plénum, no dve čísla a celkom zaujímavá diskusia. Čo všetko sa za nimi skrýva. Mne to veľmi silne pripomenulo ten zápas, ktorý sa odohrával viac alebo menej skryte aj na ministerstve pôdohospodárstva v časoch, keď sme tam s Martinom sedeli, a je pravda, v časoch, keď sme ani zďaleka nedotiahli všetko do takej podoby, ako sme chceli, ale o tom nie je dnešná rozprava, aj keď ani takej sa nevyhýbam a nikdy sa nebudem. Tu si musíme povedať, že za týmito dvomi číslami a za tou snahou, ktorá bola nazvaná pánom kolegom Takáčom, že je to teda totálna likvidácia pôdohospodárstva, poľnohospodárstva, s tým sa teda, samozrejme, nedá súhlasiť a je to, chápem to ako takú výrečnosť opozičného politika, ktorý chce niečo priklincovať. Ale povedzme, že je to na jednom konci spektra názorov, lebo na druhom konci by sme zase mohli povedať, no tak dajme každému len vždycky do 15. novembra, keď zoberie úrodu a potom sa môže zmluvne ten vzťah zmeniť. To by bol opačný extrém. Opäť by sme boli v extrémizme, takže ani váš extrémizmus nemôžem podporiť, pán kolega, ani taký hypotetický, keby niekto kázal, že treba to okamžite, tieto zmluvy, vypovedať hneď, ako si niekto zmyslí. A sme pri tej podstate, v ktorej je vystihnuté slovo „miera". Miera je kľúčové slovo našich životov a netýka sa to vôbec len tohto zákona, týka sa to teda absolútne všetkého. Aj miery medzi zábavou a prácou, medzi rôznymi aspektami našich životov. A tá miera musí byť daná práve v tom v tomto prípade, aby sme naozaj vystihli, kam máme smerovať v našom pôdohospodárstve v tom zápase, o čo najmúdrejšie využitie potenciálu, ktorý poskytuje naša krajina. To, že sme tu pred chvíľočkou počuli, že nikdy nemôže byť produkcia založená na tom, že tu budeme mať tisíce drobných poľnohospodárov a že teda potrebujeme mať len stále veľké podľa možnosti rozorané celiny a veľké polia s veľkými poľnohospodármi, s tým som sa stretával, pán kolega, každý deň na ministerstve a to sme mali okolo seba ľudí, ktorí boli takpovediac naši, áno, ktorých som si sám aj vybral do funkcií generálnych riaditeľov. A napriek tomu, napriek tomu mnohí z nich mi hovorili, pán minister, ale to naozaj nepôjde. To vy nemôžte. Ja viem vy ste si to povedali, že to je vaša predstava, že budú tí malí podporovaní a že dáme im takú možnosť, to naozaj my budeme hladovať, keď to necháme tým veľkým. Teda keď to zoberieme tým veľkým a budeme chcieť týmto malým dať. Takže to bolo niečo, s čím som sa stretával a niekedy to aj vo mne vzbudzovalo pochybnosti, ale naozaj tá miera musí smerovať k tomu, že musíme prejaviť istú odvahu a hľadať ten pomer medzi tými producentami, čo majú tisícky hektárov polí a ktoré majú tieto polia, prosím pekne, prenajaté, lebo vieme, tak ako to aj píše dôvodová správa, že 90 % poľnohospodárskej pôdy je u nás v prenájme. A často je to prenájom, ktorý využíval neznalosť druhej strany. Mnohí tí, ktorí majú tie poľnohospodárske pozemky, ani v podstate netušia, ako sú využívané. Možno je to niekedy aj ich chyba. Niekedy aj vedia, ako sú využívané, ale majú aj strach sa o ne hlásiť. Verte tomu, že to tiež neni výnimočný prípad, lebo tí ľudia si často hovoria, že sa nebudú naťahovať. Radšej to tomu mocnému pánovi doliny a okolitých hôr nechajú, nech to má. Takže ak tu máme snahu znížiť prenájom z 15 na 10 rokov, tak podľa mňa to vystihuje práve tú mieru, o ktorú sa máme snažiť. A neviem, tu povedal pán Kollár, Takáč, že to sa týka, myslím, že vy ste to boli, len pozemkov tie, ktoré spravuje Slovenský pozemkový fond. Martin, ak sa nemýlim, tu môžme hovoriť aj o pozemkoch, ktoré spravuje hocikto z nás, sú v prenájme poľnohospodárskeho družstva a sú blokované vlastne na tých 15 rokov, lebo nemôže sa k nim dostať, aj keby už chcel, on už vlastne hovorí si, že ja by som aj vedel aj Ďurka, aj Marišku poprosiť a možno by dali dohromady dvoj- alebo možno aj trojgeneračnú farmu, ktorá by hospodárila, a poskladali by tých 50 hektárikov, no ale musíme čakať 15 rokov. Nuž veru o 15 rokov sa dočkajú možno toho, že dávno aj zabudnú, o čom je táto výroba a budú sa venovať výrobe súčiastok pre Volkswagen alebo niečo podobné. Takže viete, ten extrém, ktorý tu zaznel, aj keď ja chápem, že s dobrým úmyslom, lebo odpustíme si poznámku, že proste opozícia bude vždy kritizovať a my sa zasa budeme chváliť, že sme tí, ktorí všetko vedia. Nie je pravda ani na jednej strane, ani na druhej. Pravda je tá, že všetci každý deň trikrát obyčajne jeme a chceme mať tie potraviny, takže tieto veci nemusím zdôrazňovať, ale to aby sme umožnili tým, ktorí možno s istým rizikom, lebo dopredu nikto nevie, že to budú naozaj takí výkonní a šikovní podnikatelia v poľnohospodárstve ako sú tí, ktorí sú zameraní, povedzme, nechcem nikoho menovať, ale viem, jeden pán ovládal zemiakársku výrobu na Slovensku takým spôsobom, že naozaj je to moderné a každý hovorí, že ja naňho nemám. Možnože tá firmička, rodina s tými 50 hektármi by nikdy nedosiahla jeho kvalitu, jeho vedomosti, no ale my musíme sa snažiť o tú pestrosť, aby sme s istým rizikom, že to nebudú takí šikovní ľudia, ale nech to skúsia. Takže keď hovorím o miere, o vhodnej miere, ako nájsť tento pomer, tak toto vlastne vystihujú tie dve čísla. V tom je šikovnosť návrhu Martina Fecka, že nehovorí, že znížme to z 15 na rok, ale ani nehovorí, nechajme to tak. Hľadá ten pomer, aby sme skúsili tým, ktorí majú chuť, odvahu a vari budú mať aj šťastie, aby tú poľnohospodársku výrobu na tých pozemkoch, ktorých sme sa mnohí z nás zbavili tak, že ani nevieme, čo vlastníme a nevieme, kto to ako využíva. No tak áno, sme takí. Venujeme sa v tejto chvíli politickej práci a budeme sa venovať niečomu inému, ale vážme si tých, ktorí majú túto odvahu a ktorým tento návrh môže pomôcť veľmi elegantne a efektívne skúsiť a dajbože že vari aj úspešne vyskúšať si svoju šikovnosť a tie políčka, tak ako ste ich skritizovali, že nikde nebudú také ako v Rakúsku. Tak to sa teda nemôžme vari na tom zhodnúť a verím, že to len rétorika diktovaná optikou opozičného poslanca vám takéto veci tvrdé nadiktovala, lebo predsa my sa musíme snažiť, aby tá krajina, a teraz hovoríme nie o produkcii, ale aj o jej ekológii a jej kráse, aby bola trocha fragmentovaná, aby sme umožnili, že ten, ktorý si zoberie svoju pôdu a bude hospodáriť na tých 50 hektárov, tak aj z lietadla budem vidieť, že je to iný typ krajiny, ale najmä budem vedieť aj v obchode, kde sa mi prihlási miestny producent, že áno, my tu v tomto regióne sme si vypestovali. Nemusíme vytvárať žiadne uhlíkové stopy, aby sme to vozili kdesi ďaleko, ani o kamiónoch nemusíme rozprávať, ani o 120, ani o 900, ani 1 200, ale budeme mať možnosť takýmto spôsobom využiť práve tú svoju šikovnosť, tú pôdu, ktorá bola prenajatá za okolnosti, ktoré neboli vždy, tak ich nazvem, že celkom čisté alebo jasné, aj keď nevravím, že boli nezákonné. Takže ja by som vás chcel poprosiť, keby sme sa komplet v tejto sieni zákonnosti zhodli na tom, že v tomto návrhu, v tých dvoch číslach sa skrýva ten pomerne odveký alebo dlhoročný boj, zápas o to, že chceme mať krajinu produkčne aj hodnotovo pestrú a že nemôžme nechať v rukách všetkých tých veľkých podnikateľov, oligarchov v pôdohospodárstve naďalej, aj keď vieme, že oni zabezpečujú dneska obrovské množstvo produkcie, ten podiel je tam vysoký. Toto my často, nebudem, Martin, spomínať meno jedného z našich generálnych riaditeľov, ktorý hovoril, vy nemôžte, pán minister, toto nepôjde, tí malí to nedotiahnu do tej podoby, akú máme teraz. No ak nenadobudneme túto odvahu, tak táto krajina nebude z hľadiska produkcie, kvality a kvantity taká, ako som si ju, ako si ju všetci predstavujeme, a preto vás prosím, nie kvôli tomu, že je to návrh kolegu, človeka, ktorého si vážim, Martina Fecka, ale že je to návrh, ktorý vlastne vystihuje tú snahu o tú správnu mieru medzi veľkým a malým, medzi oligarchickým a rodinným alebo už neviem, aké by som našiel protiklady, takže preto hovorím, že tie dva čísla také jednoduché a malé skrývajú veľkú podstatu a veľkú úlohu, na ktorej by sme sa mali podieľať my v tejto sieni práve tým, že umožníme toto skrátenie, o ktorom si ostatok napokon myslím, že nie je až také výrazné, možno keby sme chceli byť trocha odvážnejší, tak by sme mohli ísť ešte s tým druhým čísielkom o niečo nižšie. Ďakujem za pozornosť.