I. Mikloš, poslanec: (2007-10-18):
Tento návrh novely zákonov je reakciou na vládny návrh zákona o úhrade za služby verejnosti poskytované Slovenskou televíziou a Slovenským rozhlasom, teda reakciou na zákon, ktorý sme tu už na tejto schôdzi v prvom čítaní prerokovali. Považujeme tento návrh zákona za zlý, a preto navrhujeme iný spôsob financovania Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu, a to taký, ktorý zabezpečuje aj nezávislosť týchto verejnoprávnych inštitúcií a zároveň zabezpečuje dostatočné financovanie nielen z hľadiska budúceho roka, ale aj z hľadiska dlhodobejšej perspektívy. Najskôr chcem povedať, že ten vládny návrh, ktorý tu bol predložený v tu už spomínanom návrhu zákona o úhrade za služby verejnosti poskytované televíziou a rozhlasom považujeme za zlý preto, že vlastne ide o zvyšovanie daňovej záťaže a ide o zavedenie dane, ktorej sa odborne hovorí daň z hlavy. Preto je toto riešenie v priamom a zásadnom rozpore s tým, čo je v uvedenom zákone deklarované, kde sa píše v dôvodovej správe, že, citujem, „primárnym princípom je solidárnosť medzi platiteľmi“. Je to jednoducho nezmysel, pretože tých istých 140 korún by platil človek, ktorý má vysoko nadštandardné príjmy, má vo svojej vile viacero televízorov, a rodina, ktorá je tesne nad hranicou sociálneho minima alebo sociálnej odkázanosti s veľkým počtom detí napríklad. Takže je to typický príklad zdanenia, pretože nie je to poplatok. Poplatok je vtedy, keď viažeme konkrétnu platbu na konkrétnu službu. V tomto prípade ale táto daň je vlastne paušálnou spotrebnou daňou z elektrickej energie, pretože by ju musel platiť každý, kto elektrickú energiu odoberá a zároveň je to absolútne nesolidárne. Navyše problémom tohto predloženého zákona, vládneho návrhu zákona je aj to, že predpokladá ďalšie zdroje financovania, a teda ohrozuje nezávislosť verejnoprávnych médií aj z hľadiska možného tlaku pri licitácii o tom, koľko dá štát a koľko nedá, pričom tento  priestor na možný tlak bude neustále narastať. Ten dôvod je jednoduchý. Kým vládny zákon hovorí o konkrétnej sume a vždy zvyšovať sumu je politicky problematické, čiže dá sa predpokladať, že sa zvyšovať nebude, kým náklady na činnosť televízie a rozhlasu sa zvyšovať budú, čo znamená, že ten potrebný priestor, ktorý bude potrebné v budúcnosti vykrývať zo štátneho rozpočtu, a teda rokovaniami, ktoré umožňujú vytváranie politického tlaku, bude narastať. Preto prichádzame s návrhom novely zákonov o Slovenskom rozhlase a Slovenskej televízii, a to takom, kde by sa určila zo zákona výška príjmov rozhlasu a televízie vo výške zákonom stanoveného podielu na výdavkoch štátneho rozpočtu. To   znamená   konkrétne  0,6 % pre Slovenskú televíziu a 0,3 % pre Slovenský rozhlas. Tento návrh má, samozrejme, rozpočtové dôsledky. Vyčísľujeme ich pre rok 2008 na výšku 3,3 miliardy korún, ale pri náraste, pri ekonomickom raste, pri raste príjmov, najmä daňových, ale aj iných príjmov by pri rozumnej a zodpovednej politike táto suma nemusela byť problémom a hneď hovorím aj príklady, kde by sa na to dalo získať. Napríklad, ak by sa naozaj dosiahla úspora vo verejnej administratíve, v úsporách v administratíve štátu pri verejnom obstarávaní, alebo keby sa nedávalo navyše na správny fond Sociálnej poisťovne, alebo keby sa nezmyselne neznižovala daň z pridanej hodnoty tak, že to nepomáha vôbec chudobným a núdznym, ale pomáha to vlastne len výrobcom a predajcom, prípadne vyšším príjmovým skupinám. Takže rozpočtové dôsledky tu isté sú, ale sme presvedčení, že sú zvládnuteľné pri danom stave ekonomiky, pri danom stave verejných financií. Ďalšou výhodou tohto návrhu teda je to, že keďže sa výdavky každoročne zvyšujú a podiel peňazí pre televíziu a rozhlas by bol fixne daný zákonom, tak vlastne v absolútnom vyjadrení by objem peňazí rástol tak rýchlo, ako by rástli celkové výdavky. Ďalšou výhodou tohto návrhu je, že nevyžaduje vznik nových inštitúcií a administratívne náklady. Vládny návrh predpokladá, že zhruba 133 miliónov korún bude vynaložených vlastne na náklady inštitúcie, ktorá bude túto novú daň od tých, ktorí elektriku spotrebúvajú, vyberať. Takže toto je návrh, ktorý si myslíme, že by bol vysoko solidárny, že by priniesol najmä nízkopríjmovým skupinám omnoho väčšie zníženie ich životných nákladov, že by znížil aj náklady na administratívu a správu, a tým by vlastne vyriešil financovanie Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu, zvýšil by nezávislosť verejnoprávnych médií a riešil by problém aj dlhodobo. Ešte poslednú poznámku k možným výhradám alebo otázkam typu, či je vhodné určovať výdavky inštitúcií alebo akejkoľvek výdavkovej kapitoly v zákone nejakým podielom. Chcem vopred predoslať, že v tomto prípade sme presvedčení, že áno, a tento prípad, zámerne hovorím v tomto prípade, pretože je to odôvodnené práve tým, že tým zabezpečujeme nezávislosť verejnoprávnych médií, pretože v iných prípadoch bežných výdavkov, výdavkov na akékoľvek činnosti, služby, verejné tovary, verejné statky, ktoré zabezpečuje štát to, samozrejme, dobré riešenie nie je, pretože to by vlastne znamenalo, že pri všetkých oblastiach by sme potom mohli povedať, tak zadajme, aký podiel z verejných výdavkov tam bude. Čiže odôvodnenosť tejto výnimky, ktorú navrhujeme v tomto návrhu zákona, je práve v tom, že takéto financovanie zabezpečuje nezávislosť verejnoprávnych médií, čo považujeme za veľmi dôležité aj z hľadiska ochrany slobody slova, aj z hľadiska ochrany férovosti politickej súťaže, z hľadiska dosiahnutia toho cieľa, ktorý je inak pri inom modeli financovia vrátane takého, aký navrhuje vládny návrh zákona vždy problematický. Preto vás žiadam o podporu tohto poslaneckého návrhu. Ďakujem pekne.