P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-10-24):
Pán poslanec Kozlík, vítam pána podpredsedu. S. Kozlík, poslanec: Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ja začnem tou faktickou poznámkou kolegu Husára, že pri prerokúvaní zákonov v pléne majú sedieť vždy odborníci. Ja verím, že všetci, čo tu ste, odborne rozumiete prerokúvanému problému. Tak je to aj vo všetkých európskych parlamentoch. Nesedí tam nikdy plný počet poslancov. Mal som to možnosť vidieť v britskom parlamente, sedelo tam päť poslancov vládnej strany, päť poslancov opozície. Takže ja by som nedramatizoval túto situáciu. Možno na vysvetlenie aj pre novinárov, že iná vec je hlasovanie, iná vec je prerokúvanie odbornej problematiky. Takže, a dokonca možno ani novinári tu nie sú, ale ja verím, že možnože je nejaký prenos, ale kamery nevidím, takže ani priamy prenos nie je. Dovoľte ísť in medias res k prerokúvanému návrhu zákona o dani z príjmov. Skutočne platí, že tento návrh zákona je vari najdôležitejším návrhom, hospodárskym aktom popri návrhu štátneho rozpočtu na rok 2004, ktorý táto ctená snemovňa prerokúva. Prijatie tohto zákona zásadne ovplyvní sociálno-ekonomický priestor nášho štátu a bude mať, samozrejme, významné rozpočtové dôsledky. Preto mi dovoľte uviesť niektoré fakty, ktoré charakterizujú prostredie, do ktorého navrhovaný systém priamych daní bude vstupovať. To znamená, aby som charakterizoval rámcový vývoj slovenskej ekonomiky sociálneho prostredia v roku 2003. Podľa predbežných štatistických údajov v prvom polroku vzrástol hrubý domáci produkt v medziročnom porovnaní o 3,9 percenta v stálych cenách, čím sa dosiahol rovnaký reálny rast ekonomiky ako v prvom polroku 2002. Jeho miera je však citeľne nižšia než v druhom polroku 2002, keď miera ekonomického rastu bola 4,8 percenta, a treba povedať, že vo štvrtom kvartáli 2002 dokonca ekonomický rast bol vyše 5 percent. Ak v prvom štvrťroku 2003 ekonomický rast bol 4,1 percenta hrubého domáceho produktu v stálych cenách, v druhom kvartáli sa jeho dynamika zmiernila na 3,8 percenta. To naznačuje, že sa prekonal kulminačný bod ekonomického rastu, a teda odhady 4-percentného ekonomického rastu pre rok 2003 nebudú reálne a že v tomto zmysle sa dopúšťajú podľa mňa omylu ako i príslušné inštitúcie nášho štátu či ministerstvo financií, Národná banka, tak aj Misia Medzinárodného menového fondu. Tým chcem ale naznačiť, že dochádza k prelomeniu určitých rastových faktorov, predovšetkým vývoja zahraničného obchodu, kde sa ku koncu roka vyčerpá rastový potenciál automobilky Volkswagen, ktorá predstavuje 60 percent rastu zahraničného obchodu alebo exportu za Slovensko, a podobne sa dá očakávať, že ďalšie rastové faktory, ako je konečná spotreba obyvateľstva, investície budú buď stagnovať, alebo dokonca budú klesať. Čo sa týka ďalších faktorov, hrubá tvorba kapitálu poklesla medziročne v prvom štvrťroku o 1,4 percenta, v druhom štvrťroku o 1,2 percenta. Toto má už vážny vzťah k navrhovanému zákonu o dani z príjmov, pretože sa ukazuje pri posudzovaní vývoja fixného kapitálu po roku 2000, že dochádza buď k stagnácii, alebo po roku 2001 k poklesu fixných investícií, čo naznačuje, že napriek tomu, že v uplynulých rokoch po roku 1999 došlo k významnému zníženiu sadzieb priamych daní, daní z príjmov právnických osôb zo 40 na 25 percent, že to neznamenalo zvýšenie investícií na Slovensku, to znamená, že sa nenapĺňa jeden zo základných predpokladov konštrukcie zákona o dani z príjmov, ako ju tu teraz máme, kde sa predpokladá, že keď sa zníži sadzba dane z príjmov právnických osôb, teraz dávam trošku vedľa fyzické osoby, z 25 na 19 percent, že to automaticky vyvolá zvýšené investície. Nesporne prostredie na investovanie sa zlepší, ale výroky mladých bankových analytikov, že to automaticky vedie k rastu investícií, popiera analýza rastových faktorov slovenskej ekonomiky, keď sa ukazuje, že napriek obrovskému, enormnému zníženiu priamych daní alebo daní z príjmov právnických osôb nedošlo k obratu v oblasti fixných investícií v stálych cenách. To je vážne memento aj pre navrhovateľa zákona a pre slovenskú vládu. Čo sa týka spotreby obyvateľstva, tá stagnovala, jej rast bol veľmi minimálny v prvom polroku 2003 a v druhom polroku všeobecne možno očakávať pokles konečnej spotreby. Opäť vážny signál pre tento zákon, pretože dôsledky, výpadky príjmov, ktoré tu spomínal aj kolega predrečník, majú byť kryté výpadky príjmov z priamych daní v štátnom rozpočte práve príjmami viazanými na konečnú spotrebu, čo je daň z pridanej hodnoty a spotrebné dane. Čo sa týka ďalších faktorov vývoja slovenskej ekonomiky, treba povedať, že údaj určitého spomaľovania ekonomického potenciálu alebo ekonomického rastu naznačuje aj vývoj priemyselnej produkcie za august 2003, keď pri doterajších tempách rastu meraného indexom priemyselnej produkcie kdesi na úrovni 6 až 8 percent,  vykázal len 2-percentný rast priemyselnej produkcie. Nechcem preceňovať tento index, lebo august je dovolenkové obdobie, mohli tam byť nejaké posuny v odstávkach výroby, ale nesporne pri takto vážnom zákone a možných dôsledkov jeho uplatnenia sa treba zapodievať aj takýmito faktormi a vláda by ich mala mať skutočne precízne analyzované. Čo sa týka ďalších faktorov sociálno-ekonomického prostredia, treba povedať, že reálna mzda v prvom polroku poklesla medziročne o 1,4 percenta, pričom v minulom roku zaznamenala 5,5-percentný rast. To znamená, že vývoj, negatívny vývoj reálnych miezd ovplyvňuje spotrebu, tým dopadá aj na  kompenzačné položky dane z pridanej hodnoty spotrebných daní v rámci spotreby a jednoducho sa bude odrážať v reálnosti konštrukcie príjmov štátneho rozpočtu. Treba rátať, že v druhom polroku ďalej bude reálna mzda klesať, teda bude klesať aj konečná spotreba obyvateľstva opäť s dopadom na vývoj príjmov dane z pridanej hodnoty a vývoj spotrebných daní, čo ale bude kompenzované čiastočne zvýšením, ktoré bolo schválené od 1. augusta. Čo sa týka tendencie počtu pracujúcich, treba povedať, že tu existuje skrytý vnútorný paradox. Rast zamestnanosti v porovnaní s prvým polrokom predošlého roka bol o 1,9 percenta, čo je pozitívne, ale na druhej strane priemerná miera nezamestnanosti klesla v sledovanom období o 17,7 percenta. Ukazuje sa tu významná disproporcia a naznačuje, že mieru nezamestnanosti neznižuje prírastok pracovných miest ako rozhodujúci faktor alebo skôr tu pôsobí novela zákona o zamestnanosti, ktorá pre nezamestnaných zaviedla povinnosť hlásiť sa na úradoch práce každých 14 dní. Tento vývoj  zamestnanosti je možné dokumentovať aj štruktúrou rastu zamestnanosti, ktorá bola v najväčšom rozsahu ovplyvnená zvýšením v neproduktívnych odvetviach, v zdravotníctve a sociálnej pomoci o vyše 8 percent, vo verejnej správe, obrane o vyše 6 percent a z produktívnych odvetví len v stavebníctve, ktoré nie je svojím podielom také významné ako iné odvetvia, o 9 percent. Vo všetkých ostatných sektoroch národného hospodárstva došlo k poklesu zamestnanosti v prvom polroku vrátane priemyslu. Takže opäť jeden varovný signál pre vládu, ako sa môže ekonomika ďalej uberať, že nie je možné zjednodušene sa tešiť z toho, že klesá miera nezamestnanosti, aj keď treba oceniť, a určite je dobré, pokiaľ sú tu tvrdšie nástroje v oblasti nezamestnanosti, ale proti tomu nestojí adekvátny priestor v oblasti tvorby nových pracovných miest. A to súvisí s tými investíciami, ktoré som spomenul, že zníženie daní z príjmov právnických osôb nevyvolalo nové investície, teda významné prírastky investícií a ani významné prírastky zamestnanosti. Dovoľte mi pár poznámok k finančnému hospodáreniu, ktoré takisto treba pri spúšťaní takto vážneho zákona analyzovať. Finančné hospodárenie vyzerá tak, že v prvom polroku 2003 vytvorili korporácie nefinančného a finančného sektora podľa predbežných výsledkov spolu zisk 91 miliárd korún, čo je medziročne viac o 15 percent, a treba povedať, že tento hospodársky výsledok bol ovplyvnený viac ako 34 percentami, medziročným 34-percentným rastom zisku nefinančných korporácií, to znamená zjednodušene priemyselných podnikov, a vyššiu ziskovosť týchto priemyselných podnikov ovplyvnil hlavne rast zisku vo výrobe a rozvode elektriny, plynu a vody o 35  percent a v doprave, poštách, telekomunikáciách o 81 percent. No to nie je ale dôsledok vyšších výkonov v reálnom vyjadrení, to je dôsledok zvýšení regulovaných cien alebo aj deregulovaných cien,  je to výsledok rastu cenovej úrovne, a teda znovu nie je to otázka nejakého oživenia alebo rastu týchto podnikov na báze či investičného, alebo iného oživenia ekonomiky. Pokiaľ sa dotknem komerčných bánk a sporiteľní, k 30. júnu 2003 čistý zisk dosiahli v objeme 6,2 miliardy,  čo je o 10 percent viac ako pred rokom, pričom polročný prírastok úverov predstavoval len 12 miliárd korún, čo je najslabší ročný prírastok za ostatné dva roky a vklady klientov poklesli o 16 miliárd korún. Z toho vyplýva, že banky tvoria zisky z vysokých marží, keď rozdiel medzi priemerným úročením vkladov a úverov činí takmer 5 percent a zároveň nízke úročenie vkladov vytvára zhruba 3-percentné znehodnotenie vkladov občanov. Je tu aj iné číslo za rok 2002. Banky vytvorili čistý zisk 12 miliárd korún, pričom do štátneho rozpočtu odviedli 300 miliónov korún. Môj predrečník spomenul, a ja pevne verím, že návrh riešenia zdaňovania výnosov a nakladanie s kupónmi zo štátnych cenných papierov a z ďalších cenných papierov, že bude efektívnejšie riešené a že daňové úniky z tohto titulu rádovo možno odhadnúť  3 - 4 miliardy korún sa podarí eliminovať, ale to ukáže až budúcnosť. Čo sa týka, aby som uzavrel, toho hodnotenia alebo toho prostredia, ešte by som sa dotkol vývoja hrubého zahraničného dlhu Slovenskej republiky, ktorý k ultimu júna dosiahol 15,3 miliardy amerických dolárov a v porovnaní ku koncu roka 2002 vzrástol o 2,1 miliardy amerických dolárov. Treba povedať, že v porovnaní  s koncom roka 1998, pokiaľ porovnávame porovnateľné údaje, to znamená zahraničný dlh v roku 1998 korigovaný o vplyv opatrenia Národnej banky o devízovej pozícii bánk, tak vzrástla zadlženosť Slovenskej republiky k 30. júnu v porovnaní s rokom 1998 o vyše 60 percent, to sa týka aj zahraničného dlhu na občana bez ohľadu na to, že boli vynaložené v predchádzajúcich niekoľkých rokoch značné prostriedky na zníženie dlhu Slovenskej republiky z prostriedkov privatizácie. No a posledný relevantný údaj, ktorý rámcuje schválenie zákona o dani z príjmov, je vývoj rozpočtového hospodárenia. To sú najvarovnejšie faktory. Treba povedať, že hospodárenie štátneho rozpočtu k prvému polroku 2003 sa skončilo rozpočtovým deficitom 27,6 miliardy korún, ale najmä príjmy štátneho rozpočtu, ktoré boli stanovené 235 miliárd korún na celý rok boli k 30. 6. naplnené len na 100,9 miliardy korún. To znamená, nenaplnenie rozpočtovaných príjmov o 17 miliárd korún, pričom dokonca v porovnaní s rovnakým obdobím roka 2002 boli príjmy, daňové príjmy, prepáčte, celkové príjmy štátneho rozpočtu nižšie o 1,9 miliardy korún. Pokiaľ hodnotím daňové príjmy ako východisko na schvaľovanie nového zákona o dani z príjmov, tak daňové príjmy dosiahli 89,3 miliardy korún, čo predstavovalo 41,4 percenta z celoročného plnenia príjmov, a v porovnaní s prvým polrokom 2002 sa znížili o 3,4 miliardy korún, pričom príjmy dane z pridanej hodnoty dosiahli len 36 percent rozpočtovanej úrovne a výpadok predstavoval skoro 14 miliárd korún. Podobne výnosy dane z príjmov právnických osôb nenaplnili predpoklady rozpočtu o 1 miliardu korún a medziročne príjmy tejto dane boli nižšie o 2 miliardy korún. Zlý vývoj rozpočtového hospodárenia viedol síce vládu k prijatiu stabilizačných opatrení zameraných predovšetkým na zvýšenie spotrebných daní a čiastočne na reguláciu a viazanie časti výdavkov štátneho rozpočtu, ale uvedené opatrenia na druhej strane budú pôsobiť na ďalší pokles konečnej spotreby, a teda aj na pokles príjmov dane z pridanej hodnoty alebo nie také tempo rastu príjmov dane z pridanej hodnoty, ako by zodpovedalo riešeniam, a zúžia odbytový priestor na realizáciu najmä domácej produkcie. Je teda zrejmé, že vláda bude zachraňovať rozpočtové hospodárenie roka 2003, udržanie schodku štátneho rozpočtu použitím štátnych finančných aktív, kde sa dá očakávať čerpanie rádovo 10 miliárd korún, čo je ale jednorazové, neopakovateľné riešenie, pokiaľ sa do tejto tvorby nezapoja privatizačné zdroje a že tu bude určite asi aj redukcia výdavkov štátneho rozpočtu, čo ale bude prehlbovať napätie vo verejných financiách a de facto to bude skrytý dlh do ďalšieho obdobia. Takže, vážené dámy, páni, prepáčte mi, ak som začal diskusiu k zákonu o dani z príjmov  celkovým pohľadom na ekonomicko-sociálne prostredie, ale treba si povedať, že tento zákon významne toto prostredie bude ďalej formovať, takže ja musím pripomenúť a už si myslím, že to stihnem do trinástej hodiny, niektoré také základné faktory, ktoré sú rizikové z hľadiska tohto zákona. Pán minister, budete mať výhodu, vy vystúpite v utorok, ale ja by som bol tiež  radšej vystúpil v utorok a rozbehol  týždeň v pomerne takej diskusii, takže nič, pardon, vrátim sa k téme, takže v prvom rade zákon nesie ohromné riziko vo výpadku zdrojov verejných financií v objeme 20 miliárd korún, o čom sa asi nebudeme sporiť a už to tu bolo spomínané, že tento výpadok má byť nahradený predovšetkým zdrojmi z dane pridanej hodnoty zo spotrebných daní, samozrejme, ďalšími opatreniami, ktoré sa v štátnom rozpočte v roku 2004 nazývajú príjmy z grantov a transferov. Takže ďalší veľmi, veľmi zložitý komplex problémov vyplýva z toho, že pomerne stabilné príjmy, najmä z dane z príjmov fyzických osôb, majú byť kompenzované nie istými príjmami z dane z pridanej hodnoty, pretože je otázka a skôr sa dá očakávať ďalší pokles konečnej spotreby, a teda aj spotrebných daní a dane z pridanej hodnoty, čo sa týka tempa rastu, a ďalej otázny bude aj dopad nielen konečnej spotreby, ale takisto jasne deklarované problémy alebo dôsledky vstupu do Európskej únie a zmena miesta správy výberu týchto daní, keď hovoríme o dani z pridanej hodnoty a o spotrebných daniach. Ďalší veľmi významný negatívny faktor, ktorý prináša tento zákon, je prehĺbenie sociálnej nerovnosti pri zavedení rovnej dane u fyzických osôb, kde  najviac získajú príjmové silnejšie a bohatšie skupiny osôb, a nikto ma nepresvedčí o tom, že napriek tomu, že aj u tých slabších príjmových skupín dochádza k zníženiu sadzby dane z príjmov alebo zvýšenia nezdaniteľného minima, alebo k zvýšeniu prídavkov na deti, že to súhrne vyjde, pretože nie je možné tieto skupiny merať priemerným indexom rastu cien 8 percent, ktorý sa zhruba predpokladá pre budúci rok, ale tieto sociálne skupiny majú podstatne vyššie cenové dopady na svoju spotrebu, než je priemer, ktorý sa vykazuje za celú Slovenskú republiku. Pritom sociálna nerovnosť je zásadná a najväčšia výhrada občanov vyplynula z prieskumov verejnej mienky. Myslím si, že 35 percent občanov postavilo tento faktor ako kľúčový faktor svojej nespokojnosti. Ďalší moment je chýbajúca motivácia na reinvestovanie zisku. Plošné zníženie sadzby daní právnických osôb neprinieslo obrat vo vývoji investícií, už som to tu rozoberal, to znamená, že tvorba zdrojov z nižšie zdaneného zisku skôr bude rezultovať do možno vyšších transferov zdrojov smerom do zahraničia v mnohých nadnárodných spoločnostiach, bude sa prejavovať najmä v sieťových odvetviach, ktoré majú nižšie konkurenčné prostredie, a dobre viete, že tieto sú pripravované na doprivatizáciu, takže opäť sa cieľ môže minúť účinku z hľadiska budúcej podpory investícií, pretože nikto nezastaví budúceho vlastníka sieťových odvetví, aby neinvestoval svoje zdroje v oblastiach svojho záujmu niekde inde mimo Slovenska, keď bude mať takúto koncepciu. Takže určite, keby v tomto zákone existoval motivačný faktor nižšieho zdanenia alebo nulového zdanenia reinvestovaného zisku, ako to majú Estónci, ktorí sa tu určite budú mnoho razy skloňovať,  by to prispelo k motivácii a k jasnému smerovaniu uvoľnených zdrojov z nižšieho zdanenia smerom do oblasti investícií. Takže čo povedať na záver k tomuto veľmi významnému návrhu zákona. Určite cieľ znižovať daňové zaťaženie je správny a šľachetný, správne je aj presúvanie váhy v rámci daňového systému v smere znižovania daňovej záťaže, výroby alebo produkcie a vyššieho zaťaženia spotreby. Otázkou však zostáva voľba tempa a nadväzne schopnosť adaptácie jednotlivých systémov spoločnosti a sociálna priechodnosť takýchto rozhodnutí. Navrhované riešenie pokladám za radikálne, za mimoriadne rizikové pre verejné financie, pre sociálne postavenie širokých skupín obyvateľstva, ale aj pre strednodobú stabilitu hospodársko-sociálnych procesov. Je takým hraničným riešením, pričom bolo možné voliť aj menej radikálne riešenie a najmä čo sa týka dane z príjmov fyzických osôb, kde sa určitá progresia uplatňuje v úplnej väčšine vyspelých krajín Európskej únie. Menej radikálne a uvážlivejšie riešenie, než prináša takto formulovaná rovná daň, hovorím teraz o rovnej dani, by nepochybne zmiernilo aj riziká a existujúce reálne napätie štátneho rozpočtu na rok 2004, ale určite aj v ďalších rokoch a neohrozilo by, podľa mňa by naopak posilnilo aj konštrukčnosť štátneho rozpočtu na rok 2004. Ja preto, vážená snemovňa, dávam procedurálny návrh, aby vládny návrh zákona o dani z príjmov bol vláde vrátený na prepracovanie a o tomto procedurálnom návrhu žiadam hlasovať ako o prvom bode pred hlasovaním o pozmeňujúcich návrhoch k tomuto návrhu zákona. Ďakujem pekne za pozornosť.