Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-01-31):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, dámy a páni, ktorí ste ešte do tejto pokročilej poobedňajšej až večernej hodiny vydržali, dovoľte mi, aby som v prvom čítaní aj ja povedal niekoľko pohľadov k novele zákona o službách zamestnanosti. Veľa tu toho už odznelo, takže budem sa snažiť čo najmenej opakovať, myslím si, že veľmi presné hodnotenia mnohých mojich kolegov z opozície. Napriek tomu si ani ja na úvod neodpustím jednoduché zhrnutie toho, čo vlastne táto novela prináša z môjho pohľadu, čo považujem za najnebezpečnejšie. A je to skutočnosť, že mení sedem obligatórnych právne nárokovateľných aktívnych opatrení na trhu práce na sedem fakultatívnych právne nenárokovateľných opatrení na trhu práce. Nahradenie obligatórnosti poskytovania príspevkov na fakultatívnosť sa navrhuje u nasledujúcich príspevkov. Citujem z dôvodovej správy a ešte sa k nej vrátim, preto to čítam. Príspevok na samostatnú zárobkovú činnosť, príspevok na podporu zamestnávania znevýhodneného uchádzača o zamestnanie, príspevok na podporu zamestnanosti na realizáciu opatrení na ochranu pred povodňami a na riešenie následkov mimoriadnej situácie, príspevok na vykonávanie absolventskej praxe, príspevok na zriadenie chránenej dielne alebo chráneného pracoviska, príspevok na udržanie občana so zdravotným postihnutím v zamestnaní a siedmym je príspevok občanovi so zdravotným postihnutím na prevádzkovanie alebo vykonávanie samostatnej zárobkovej činnosti. Tým trom posledným kategóriám sa potom budem podrobnejšie venovať vo svojom vystúpení, veľmi konkrétne pomenujem, ktoré opatrenia, ktoré navrhuje táto novela, mi vadia a považujem ich za chybné smerovanie zmeny zákona. Podľa dôvodovej správy predkladatelia tvrdia, že tým, že sa príspevky zmenia z obligatórnych na fakultatívne, citujem, „sa vytvoria podmienky na lepšie zohľadňovanie situácie na regionálnych trhoch práce, podporí sa sociálny dialóg na podporu a vytváranie pracovných miest v rámci územnej pôsobnosti inštitúcii služieb zamestnanosti, zavedie sa postup na zabezpečenie transparentnosti v poskytovaní príspevkov“. O tom už, myslím, vo svojom vystúpení hovorila a argumentovala v prospech týchto dôvodov aj pani poslankyňa Vaľová. No ja mám na to ale iný pohľad. Vážený pán minister, mám taký názor, že alebo vás zavádzajú vaši úradníci, alebo sa mýlite, alebo nás jednoducho len chcete zavádzať. Vaša novela v praxi totižto bude znamenať, že príslušný úradník na úrade práce, sociálnych vecí a rodiny bude rozhodovať. To je celý princíp. On bude rozhodovať, on, majiteľ pečiatky, bude rozhodovať. Bude nejaká komisia, nejaký výbor, to sme počuli, aké to bude demokratické, ako sa to bude zverejňovať, ale nič nemení na tom, že nakoniec majiteľ pečiatky bude rozhodovať o tom, kto dostane príspevok a kto nedostane príspevok. Podľa zrelého uváženia dá pečiatku a peniaze, alebo nedá pečiatku a peniaze. Samozrejme, voľne parafrázajúc dôvodovú správu k tejto novele zákona, konštatujem, citujem, „zohľadňujúc situáciu na regionálnych trhoch práce“, samozrejme. Vážení kolegovia, predovšetkým z vládnej strany SMER, viem, že práve o to ide touto novelou zákona, touto na prvý pohľad pomerne malou kozmetickou zmenou, zmenou slovíčka „musí“ na slovíčko „môže“, pretože tým sa posilní možnosť rozhodovať úradníkom na úradoch práce, sociálnych vecí a rodiny. V okamihu, keď vymeníte obligatórnosť za fakultatívnosť, teda keď vymeníte situáciu, že ak niekto splní podmienky, tak musí dostať, za stav, že ak niekto splní podmienky, tak môže dostať, otvárate, dámy a páni, dvere korupčnému správaniu dokorán. Je to výrazne korupčná zmena, alebo prokorupčná, ak chcete. Teda s určitou dávkou irónie aj v pokročilej hodine mi to dovoľte a mám rád sarkazmus a iróniu, podotýkam, že zmena slovíčka „musí“ na „môže“ pri príspevkoch na podporu zamestnanosti skutočne podporí sociálny dialóg zameraný na podporu a vytváranie pracovných miest. Len sa obávam, že obsahom tohto sociálneho dialógu bude skôr motivácia úradníka zo strany žiadateľa o príspevok. O tom dnes rokujeme a nad tým by sme sa naozaj mali reálne zamyslieť. Ako som už sľúbil, v ďalšej časti sa budem venovať trom zo siedmich príspevkov, ktorých sa dotýka táto novela zákona. Je to príspevok na zriadenie chránenej dielne alebo chráneného pracoviska, príspevok na udržanie občana so zdravotným postihnutím v zamestnaní a príspevok občanovi so zdravotným postihnutím na prevádzkovanie alebo vykonávanie samostatnej zárobkovej činnosti. Čo považujem za chybné, ktoré ustanovenia, budem veľmi konkrétny, lebo v druhom čítaní budem dávať konkrétne pozmeňujúce návrhy. Za chybné považujem vypustenie § 55a až c), v ktorých predkladateľ navrhuje vypustenie prípravy na pracovné uplatnenie občana so zdravotným postihnutím a oprávnené náklady na zaškolenie. Predkladateľ tvrdí, že nebol o to veľký záujem, tak to možno vypustiť. Z reakcií, ktoré mám predovšetkým od občianskych združení ľudí so zdravotným postihnutím, konštatujem, že to povedie k zníženiu možnosti pracovného uplatnenia pre ľudí bez predchádzajúcej pracovnej skúsenosti. A týchto ľudí bez predchádzajúcej pracovnej skúsenosti je v komunite ľudí so zdravotným postihnutím naozaj stále veľa. Problém mám aj s § 56 ods. 1, kde už, ako som to uviedol v úvode svojho vystúpenia, z minulosti sa tu vracia slovíčko „môže“, napriek zlej skúsenosti, s ktorým zásadne nemožno súhlasiť. Vracia sa v súvislosti tentokrát, v tomto prípade, v tomto paragrafe s poskytovaním príspevku na zriadenie chráneného pracoviska a chránenej dielne, ktoré mení príspevok z nárokovateľného na závislý od rozhodnutia úradu práce, čo vytvára predpoklady na vznik korupčného prostredia, ako som už o tom hovoril. Za chybný považujem aj § 56 ods. 3, predkladateľ sa chystá radikálne znížiť príspevok na zriadenie chráneného pracoviska. Naviac tieto prostriedky sa nebudú môcť použiť na úhradu miest a odvodov zamestnancov so zdravotným postihnutím. Mám za to, že to povedie k zvýšeniu nezáujmu zamestnávateľov vytvárať takéto prispôsobené pracoviská. Ďalším mnou namietaným je § 57, pri zriadení chráneného pracoviska pre samostatne zárobkovo činnú osobu sú navrhované príspevky ešte o niečo málo nižšie oproti navrhovaným, už aj tak radikálne zníženým príspevkom pre zamestnávateľov. Objektívne sa tým zhoršia podmienky pre vznik samozamestnávania a podnikania osôb so zdravotným postihnutím. A posledný je § 60 ods. 2, znemožňuje sa tu, alebo navrhuje sa znemožnenie úhrady nákladov súvisiacich so zabezpečením činnosti administratívy, ako aj iných reálnych a objektívnych výdavkov chráneného pracoviska alebo chránenej dielne, teda hygienické, čistiace, kancelárske potreby, telefón, internet, účtovníctvo. Znovu to povedie k skomplikovaniu prevádzkovania chráneného pracoviska, chránenej dielne, výrazne to totižto zvýši nákladovú položku prevádzkovania, čo znovu zníži motiváciu zriaďovať a prevádzkovať chránené dielne a chránené pracoviská. Akékoľvek hodnotenie, ktoré by som teraz povedal na tento návrh zákona, by ste, samozrejme, kolegovia zo Smeru, vážený pán minister, vyhodnotili, že no veď tak opozícia robí politiku, to je jasné. Preto ako hodnotenie tejto časti novely zákona o službách zamestnanosti si dovolím prečítať list od Občianskeho združenia ľudí so zdravotným postihnutím, ktorého autorom je človek, ktorý používa elektrický invalidný vozík, je odkázaný na ďalšie pomôcky a asistenciu osobnú i pracovnú, ale je aktívnym, je štatutárom občianskeho združenia, je zamestnávateľom i zamestnancom chránenej dielne. Píše: „Novela zákona o službách zamestnanosti predložená do Národnej rady výrazným a neprijateľným spôsobom zhorší podmienky zamestnávania osôb s ťažkým zdravotným postihnutím, prevádzkovania chránených dielní a vznik nových chránených pracovných miest. Poškodí životnú a ekonomickú situáciu občanov so zdravotným postihnutím, znemožní ich pracovné uplatnenie so všetkými z toho vyplývajúcimi dôsledkami, ako je osobnostný rozvoj, sebaúcta, rehabilitácia, duševná kondícia, sociálna integrácia a podobne. Navrhovaná novela vo všetkých parametroch zhoršuje súčasnú platnú legislatívu. Dôsledkom bude podľa našich dlhoročných skúseností strata zamestnania pre mnohých občanov so zdravotným postihnutím z dôvodu následného hromadného rušenia chránených pracovných miest. Ušetria sa, v úvodzovkách, len prostriedky Európskej únie, s ktorých čerpaním má Slovensko aj tak veľký problém. Vznikne korupčné prostredie, ktoré len vyplní poslednú medzeru, v ktorej doteraz v rámci čerpania eurofondov nemohlo pôsobiť. Zlikviduje sa fungujúci systém, ktorý úspešne fungoval posledných 12 rokov a prostredníctvom ktorého mali občania s ťažkým zdravotným postihnutím reálnu možnosť zapojiť sa do pracovného procesu. Nie že by na ňom nebolo čo zlepšovať, ale to posledné, čo potrebuje, je jeho zhoršenie. Touto novelou sa vraciame pred rok 2004, keď úradník či nominant bude svojvoľne rozhodovať o osude, bytí či nebytí. Všetky zlé paragrafy sú späť, schvaľovacie komisie, rozhodovacie procesy, radikálne a demotivujúce zníženie príspevkov, ich nenárokovateľnosť ani pri splnení všetkých zákonných podmienok a ešte aj tá nešťastná kumulácia. Nuž teda, čo prinesie pripravovaná novela? V úvodzovkách, bohatí invalidi konečne prídu o peniaze a zamestnanie a budú sedieť a ležať doma pred televízorom, v úvodzovkách, tak, ako sa patrí, znovu v úvodzovkách, nenažratí podnikatelia prídu o dotácie, ktoré boli určené pre tých invalidov, eurofondy sa konečne budú čerpať tak, v úvodzovkách, ako sa má na Slovensku, alebo sa nevyčerpajú, prepadnú a vrátia sa do Bruselu a úradník alebo nominant bude konečne rozhodovať, veď načo by tu inak bol!“ My sa môžeme len zamyslieť a opýtať a toto adresujem naozaj kolegom zo SMER-u aj pánovi ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny, my sa môžeme naozaj len zamyslieť a opýtať: cui bono, komu to prospeje? Ďakujem pekne.