Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2014-12-11):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážený pán neprítomný premiér, vážení páni ministri, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som zaujal svoje, pokúsim sa o čo najvecnejšie stanovisko k tomu, ako odpovedal pán premiér Robert Fico a pán minister práce, sociálnych vecí a rodiny pán Richter na moje interpelácie, a budú to interpelácie č. 31 a 37. Ja som týchto dvoch členov vlády požiadal v súlade s ústavou o odpovede na moju interpeláciu a v zmysle ústavy som mal dostať odpoveď. Musím konštatovať, že tú odpoveď som síce dostal, ale tá odpoveď nespĺňala ani elementárne základy toho, na čo som sa ja pýtal. A dovolím si to zrekapitulovať, pretože si myslím, že musí to zaznieť aj v tejto sále, nie iba napísané na papieri. Pána premiéra som sa pýtal vzhľadom k tomu, že už sme takmer pri konci volebného obdobia, už je ten dojazd, ten posledný rok, kedy sa ťažké opatrenia budú robiť nie ľahko. Inými slovami, to, čo bude treba spraviť, sa už zrejme urobilo a teraz pôjdu už len také marketingové opatrenia. A ja som sa pozrel na programové vyhlásenie vlády, ktoré bolo niečo ako to, ako sa budú dodržiavať sľuby, ktoré táto vláda dala občanom republiky. Podľa datovania tej mojej interpelácie by malo byť splnené 65,81 % sľubov, kvantitatívne. Tak som sa na to pána premiéra spýtal veľmi jednoducho, či plní programové vyhlásenie podľa plánu. To bola moja prvá otázka. Druhá: Ako hodnotí z kvantitatívneho aj kvalitatívneho hľadiska plnenie programového vyhlásenia vládou od začiatku jej funkčného obdobia až po súčasnosť? A tretia otázka: Ktorý rezort, ministerstvo plní programové vyhlásenie najlepšie a ktorý najhoršie? Som myslel, že pomerne jednoduché otázky, dostal som odpoveď na tri odseky, pričom je mi ľúto, že pán premiér sa k tomu postavil alibisticky a povedal plus-mínus nasledovné, ale vlastne môžem to aj citovať: „Vláda Slovenskej republiky sa plnením svojho programového vyhlásenia zaoberá na každom svojom rokovaní v súlade so schváleným plánom práce vlády, plánom legislatívnych úloh vlády;“ čo nie je pravda inak, to je môj dôvetok; „respektíve iných schválených koncepcií, stratégií a programov.“ Ja teraz neviem, či je to programové vyhlásenie vlády alebo nie, ale nedočítal som sa, že ideme presne podľa programového vyhlásenia vlády, pretože si myslím, že nejdeme. Mne už iba po letmom vzhliadnutí toho programového vyhlásenia prišlo, že sa neplní, že sa plní možno na jednu tretinu. Som si to pekne fixkou: áno, nie, áno, nie. Naozaj, na jednu tretinu sa plní to, k čomu sa táto vláda tomuto plénu, ktorému zodpovedá, k čomu sa zaviazala. Pán premiér v závere konštatoval, že ak mám pochybnosti, mám sa obrátiť priamo na konkrétneho ministra. No a ja teda, ja teda zvažujem, že sa obrátim na každého jedného konkrétneho ministra, aby mi povedal, čo bolo a čo nebolo splnené. V tomto ohľade mi je možno trošku ľúto pána ministra vnútra, ktorý má toho pomerne veľa, a či mi odpovie. Ja verím, že pán minister bude korektnejší, ako bol pán premiér, a odpovie mi, čo doteraz zo svojho rezortu splnil a čo nesplnil. Je mi to úprimne ľúto, že z toho, čo mi bolo odpovedané, a z toho, čo sa plní, je programové vyhlásenie vlády iba zdrap papiera. Je mi to naozaj ľúto a nehovorím to úplne rád, a že si táto vláda robí, čo chce, že neplní to, a to zdôrazňujem, čomu sa zaviazala tomuto plénu, čo odsúhlasilo 83 poslancov vládnej strany, a ktorej sa majú, ktorej sa má vláda zodpovedať. Vláda si robí, čo chce. Nejde podľa programového vyhlásenia vlády. Čiže nemôžem súhlasiť s takouto odpoveďou. Druhá interpelácia bola na pána ministra Richtera, pričom išlo o takú povedzme že opäť podľa mňa logickú otázku, pretože sa mi zdalo, že sa porušuje zákon pri návrhu vlády na skrátené legislatívne konanie pri poskytovaní vianočného príspevku. Ja som sa pána ministra pýtal, či už tu v pléne, alebo aj osobne, kde sú tie mimoriadne okolnosti, ktoré musia byť splnené pri každom skrátenom konaní. Niektorí si možno pamätáte, je to § 89 rokovacieho poriadku, iba za istých podmienok môže byť skrátené legislatívne konanie. Sú to v zásade, alebo vždy sú to mimoriadne okolnosti, mimoriadne, teda neočakávané, nepredvídateľné. Ak toto nie je dodržané, takýto návrh nie je v súlade so zákonom. Pre mňa bolo hrozivé zistenie, že minister porušuje zákon. Tak to vyzerá, preto som sa ho na to spýtal. Opäť veľmi jednoducho, som sa opýtal: Aké mimoriadne okolnosti vás viedli k návrhu na skrátené legislatívne konanie vianočných príspevkov? Jednoduchá otázka, čakal som jednoduchú odpoveď. Dostal som ešte jednoduchšiu, musím povedať. Pán minister namiesto toho, aby vyvrátil porušenie zákona, mi odpísal: „Národná rada schválila návrh vlády na skrátené legislatívne konanie o predmetnom návrhu zákona, čím vyslovila súhlas s jeho odôvodnením. S odôvodnením návrhu vlády na skrátené legislatívne konanie sa plne stotožňujem a považujem ho aj s ohľadom na ustanovenie § 89 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku za dostatočné.“ A práve na to som sa pýtal. Čo boli tie konkrétne veci, čo boli tie mimoriadne okolnosti, že sme vianočné príspevky museli schvaľovať v skrátenom konaní, keď všetci vedia, že december je vždy v decembri, že vtedy sa dávajú vianočné príspevky? Tu neboli mimoriadne okolnosti a ja sa to pána ministra opýtam, opýtam sa ho to ešte raz, opýtam sa ho to možno ešte konkrétnejšie, aj keď už neviem, čo môže by konkrétnejšie, ale toto si otázku zaslúži. A keď už tuná nevieme odpovedať, je tu dostatok poslancov vládnej strany, ktorí dokážu zmeniť rokovací poriadok, ak to nevieme spraviť poriadne, tak ten rokovací poriadok upravme tak, aby ústavní činitelia neporušovali zákon. Myslím, že je to nehodné tejto sieni zákonnosti a mali by sme byť vzormi pre občanov, ale ak sme vzory také, pre ktorých je rokovací poriadok len zdrap papiera, myslím, že to nemusí dopadnúť úplne najlepšie. A to mi je tiež úprimne ľúto. S touto odpoveďou rovnako nemôžem súhlasiť a už teraz avizujem, že sa budem pána ministra ešte raz pýtať, a ja už dúfam, že dostanem na konkrétnu otázku konkrétnu odpoveď. Ďakujem veľmi pekne.