Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2012-06-28):
Vážený pán predseda, vážení kolegovia, dovoľte povedať k týmto neatraktívnym bodom programu niečo. Skôr ako poviem, čiastočne sa ospravedlňujem za ten môj výstup, ale ja naozaj nemám rád, keď mi niekto apeluje na svedomie a v takej blbosti. Takže to sa možno čiastočne za to ospravedlňujem, lebo svedomie je dosť dôležité pre mňa, tak ako ľudské práva sú pre mňa dôležité. A keď sme tu o nich hovorili, tu nebola ani noha z tejto strany, takže to si môžeme potom niekedy povyčítať. Čo sa týka meritórne k tomuto bodu, ono to súvisí aj s ostatnými bodmi, ktoré tu budeme rozprávať, to znamená, personálne nominácie. A to už, ako viete, s tým mám trochu problém. Naozaj s tým mám problém. Niekto povie, načo a začo a prečo a neviem čo. Prečo je tu vlajka? Má tu byť vlajka. Prečo anglickú kráľovnú ťahajú štyri kone? Ja vám garantujem, že jeden kôň by ju utiahol. Prečo ju ťahajú štyri? Prečo niektoré veci sú, tak ako sú a prečo sa tomu nečudujeme? Tu sa čudujeme všetkému. Tu sú určité pravidlá, ktoré akože sú nejakým úzusom, všetci sme s tým stotožnení a odo mňa chcete, aby som hlasoval za niekoho, koho som v živote nevidel. (Ruch v sále.) Dobre, vrátim sa k tomu. Ja chcem byť zmierlivý a hľadať riešenia. A je tu aj pán predseda, tomu som rád, lebo ja som avizoval, že ako budem postupovať v prípade týchto personálnych nominácií. Pán predseda vyjadril taký názor, že nie je úplne takto to zhodené zo stola, že možno nejaká šanca by sa tomu dala, že sa nejaká kultúra tuná zmení. Avšak som prekvapený a zarazený, že nie a že sú tieto personálne nominácie zaradené na rokovanie. Lebo ja som si dal tú robotu, že som už niekoľkých ľudí obehol, čo sa týka poslaneckých klubov, že či by prípadne sme našli nejaké riešenie na to, ako urobiť zadosť tomu, že toto sa volá parlament. Takže personálne nominácie nasledujú a ja vám teda poviem, môj zmierlivý názor bol taký, lebo identifikujem jedinú obavu, mám pocit, jediná obava, ktorá tu je, že by sme náhodou aj tu, že by niekto vystúpil, tak problém by bol v tom, že by sme išli o niečo neskôr domov. To je úbohé, vážení, to je úbohé! Nič úbohejšie ako to nemôže byť. Tak ako tu v piatok nikto nebol, keď tu bola ombudsmanka, chúďa, tuná prišla neviem z Bystrice, či skade, tuná sedela, do prázdnej sály rozprávala o ľudských právach. Nikto tu nebol. Najväčší demokrati z demokratov, v rodnom liste majú napísané, ja taký a taký, rodený demokrat: kde ste boli? O ľudských právach! To je symbolika. To je symbolická vec, že tu sedím a počúvam, aspoň sa tvárim, že mi na tom záleží. Včera tu rušili post pre podpredsedu vlády pre ľudské práva a národnostné menšiny. Kde ste boli?! Kde ste boli všetci? Tuná niektorí, pardon, česť výnimkám, niektorí tu boli. O ľudských právach sa rozprávalo, vážna to vec. Vy ste tu neboli pani Vášáryová. Vy vždy, vy sa tu zjavíte, o päť minút päť sa zjavíte. To som už minule hovoril. Asi tu je niekde iná sála. Tu je ešte jeden parlament. Tam všetci sedíte a tam nemáte tie tlačidlá, a keď ideme hlasovať, tak sa len presuniete. Povedzte mi, kde je tá sála, však idem tam aj ja si sadnúť, možno je tam živšie ako tu! Tuná je to dosť smutné, tuná nikto nie je. A budete prekvapení, vážení, my dôjdeme k programu, k jednému bodu, že kto tu bude sedieť a kto nie. Ja už to mám prichystané, tú novelu rokovacieho poriadku dám, k niečomu sa pripoja. Budete prekvapení, budete prekvapení, čo dokáže dnešná technika, ako vie zdokumentovať kto kde je a nieže akože je, ale že reálne je. A budete prekvapení. A možno si dá niekto urobiť rozbor Ústavného súdu, či ja mám na to právo, alebo nemám. Kľudne, avizujem, môžete si ho dať. Ľudia majú na to právo, vedieť, či tu niekto je, alebo nie je. Lebo tuná nikto nie je, vážení. Tuná je len zopár ľudí zo SMER-u, ktorí to asi majú nejakým, nejakou vnútornou dohodou. Vy ste tu není! Veď keď vás to nebaví, tak vy máte, v SDKÚ špeciálne, však tam máte toľko tigrov mladých, tak im to odovzdajte, nech sú tu, nech štekajú! Prečo tu nie ste!? Však to môže byť lepšie, to môže byť kvalitnejšie. (Potlesk.) Vrátim sa k tomu môjmu zmierlivému návrhu, ktorý som chcel predložiť, a ten zmierlivý návrh je v tom, teda keď už tá obrovská obava tu je, že by sme tu boli o niečo dlhšie, tak je v tom, že dobre, tak tá rada, priznám sa ani neviem, nejakých dvanásť kandidátov, potom, RTVS, potom ÚPN-ko, ďalších nejakých sedem ľudí, z toho dvaja kandidáti, dobre. Dvadsať ľudí dokopy, o. k. Dobre, tak to už nechajme v tom úzuse. Ale tie ďalšie voľby sú dôležité, vážení! Však to sú sudcovia! To sú tí, o ktorých sa tu rozpráva a rozpráva dlho a veľa. Rozpráva tak, že akí sú, akí nie sú. A vy za nich budete hlasovať. Ja ho chcem poznať. Mne prišiel e-mailom nejaký, že ja tu mám hlasovať za niekoho, a ten, ja neviem z Pezinka, ja som to ani nedočítal, že niečo, nejaký problém. To sú sudcovia, vážení! A tieto tri body mi stoja zato, urobiť zo mňa somára. Áno, ako si zgustnete na mne, si zgustnete, že čo tu ten robí. A mne tí sudcovia za to stoja. Tí majú obrovskú moc v tejto krajine. A vy to všetci viete a necháte ich tu prejsť, aj keď neprídu e-maily. A možno aj vám prišli tie e-maily. Verím, že ten, kto ho poslal mne, si dal tú robotu, že poslal aj inému. Že kto ten jeden z tých kandidátov je, alebo nie je. A keby tu vystúpil, tak ja sa ho spýtam, čo by sa možno niekto nespýtal. Áno, vážení, mne tie tri body, tie tri body mi stoja za to, aby som to navrhol procedurálne, aby sme tých ľudí vypočuli. To sú sudcovia, opakujem neviem koľkýkrát. Budú v disciplinárnych senátoch. Však to je to, to je agenda... Kde máte pani Žitňanskú, najspravodlivejšiu spravodlivých?! Však to je jej agenda! Však ona by mala stáť vedľa mňa, držať ma za ruku a hovoriť áno, áno! (Smiech v sále. Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)