J. Berényi, poslanec: (2007-10-17):
Chcel by som ale komentovať možno miestami teraz už aj trošku kriticky prerokovanú správu. Najprv musím konštatovať, že táto správa má veľmi, by som povedal, „bruselský nádych“. Popisuje síce veľmi presne a výstižne dosiahnuté výsledky rokovaní, avšak rýdzo z technokraticko-byrokratického pohľadu. Veľmi mi chýba analytická časť, resp. hodnotenie ministerstva zahraničných vecí alebo vlády na vzniknutú situáciu z pohľadu fungovania EÚ, ale aj z pohľadu národnej pozície Slovenska v EÚ. Vyzerá to tak, ako keby v celej vláde prevládal podobný technokratický názor a prístup k inštitucionálnym a funkčným otázkam, ako je to prezentované viackrát bruselským aparátom. Prikláňam sa k tomu, že niekedy pán predseda vlády Slovenskej republiky Robert Fico má veľmi nešťastné vyjadrenia, čo sa týka fungovania Európskej únie. Po bruselskom samite v júni, keď povedal, že dúfa, že Európska rada sa v budúcnosti bude zaoberať témami podstatne dôležitejšími pre ľudí, ako je Reformná zmluva, som stratil nádej, že predseda vlády vie úplne do podrobností, čo asi presne bolo prerokované v rámci tohto samitu. Preto názor je taký mylný alebo bol taký mylný, ako keby bol bývalý predseda vlády Slovenskej republiky v rokoch 1991 a 1992 hodnotil rokovania o usporiadaní Česko-Slovenska ako nedôležité, ktoré sa vôbec netýkajú priamo občanov Česka alebo Slovenska. Ale vrátim sa k podstate veci. Položme si otázku: Čo prináša, čo rieši, respektíve nerieši prijatie Reformnej zmluvy o Európskej únii? V súlade s analytikmi aj ja tvrdím, že príprava pôvodnej Ústavnej zmluvy bola potrebná najmä z troch dôvodov: 1. Rozšírením Európskej únie sa inštitucionálna reforma stala nevyhnutnou. 2. Znovupriblíženie a posilnenie akceptácie politiky Európskej únie sa po strate občianskej podpory Európskej únie stalo akútnym problémom. 3. Posilnenie spolupráce členských štátov v niektorých oblastiach, najmä v otázkach energetiky, životného prostredia, migračnej politiky a tak ďalej, získalo podporu všetkých členov. Ako tieto vytýčené ciele text Reformnej zmluvy splní? Najprv bod posledný, bod tretí. Reformná zmluva úspešne rieši zahrnutie týchto, ale aj ďalších oblastí do textu, ako som už povedal, životné prostredie, migračná politika alebo v oblasti energetiky. Čo sa týka bodu 2 – znovupriblíženie Európskej únie k občanom, môžeme konštatovať, že Reformná zmluva v tejto podobe pravdepodobne nepriblíži občanom Európskej únie o inštitúcie, spôsob práce, ale ani samotnú politiku Európskej únie. A hovorím to hlavne z toho dôvodu, že text vo forme Reformnej zmluvy nebude prehľadnejší ako už existujúce dokumenty o fungovaní Európskej únie. Neodstráni tzv. demokratický deficit alebo legitimačný deficit v procese prijímania rozhodnutí, keďže naďalej hlavným orgánom prijímania európskych zákonov budú ministerské rady, v ktorých sedia ministri priamo nezvolení občanmi členských štátov, ale zástupcovia exekutívy. Neprináša ani ľahšiu orientáciu v tom, kto je kto v európskej politike, a keďže okrem zavedenia funkcie predsedu Európskej rady voleného na obdobie 2,5 roka prijímanie rozhodnutí bude naďalej až v štyroch rôznych inštitúciách. Ľudia dosť ťažko vedia rozoznať, čo presne má na starosti predseda Komisie, predseda Európskeho parlamentu či poslanci, následne na to predseda Rady v súčinnosti s predsedami jednotlivých ministerských rád. Je to proste chaos. Z hľadiska objektivity musím ale konštatovať, že ani pôvodný text Ústavnej zmluvy otázku demokratického deficitu neriešil dôkladne. Čo sa týka prvého bodu, to znamená rozšírenie, teda po rozšírení Európskej únie bola potrebná inštitucionálna reforma. Treba povedať jednoznačne, že Slovenská republika bude mať horšie postavenie ako v súčasnosti od roku 2014. Nebudeme mať totiž automaticky komisára v Európskej komisii. Z tohto dôvodu je namieste nezmieriť sa s tým a hľadať v budúcnosti adekvátnu kompenzáciu, napríklad vo forme zavedenia postu zástupcu komisára. Táto inštitúcia by umožňovala stále zastúpenie na politickej úrovni Komisie pre všetky členské štáty a zároveň by uľahčila prácu komisárov, ktorí de facto svojich zástupcov dnes ani nemajú. Viem, že to nie je otázka súčasnosti, že sa to už nedá presadiť teraz, ale hovorím o budúcich možných riešeniach. Chýba mi ďalej v predkladacej správe predkladaného materiálu analýza tzv. Joaninského kompromisu, ako hodnotí Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky pozície Slovenska v oblasti rozhodovania od roku 2014, resp. 2017, najmä z hľadiska pozbieraných skúseností nášho trojročného členstva v Európskej únii. Podobne dnes už vieme, že Slovenská republika bude mať o jedného europoslanca menej ako dnes. Preto je otázka namieste, či by sme nemohli za to niečo aj žiadať. Som veľmi rád, že dnes konečne prebieha rozprava v parlamente o týchto závažných otázkach – fungovanie Európskej únie a postavenie Slovenskej republiky v nej. Treba ale konštatovať aj to, že podobná debata by bola bývala ešte potrebnejšia niekedy v máji alebo v júni tohto roku, kedy jednotlivé otázky boli ešte otvorené a zmeniteľné, možno. Škoda, že vláda Slovenskej republiky neiniciovala parlamentnú diskusiu na túto tému v skoršom termíne, pretože Reformná zmluva vyžaduje schválenie textu aj v Národnej rade Slovenskej republiky. Život sa prijatím tejto Reformnej zmluvy nezastaví ani v Európskej únii, ani na Slovensku, inštitucionálne zabezpečenie, fungovanie Európskej únie, som presvedčený, bude naďalej živou témou. Bude to téma aj o schválení Reformnej zmluvy. Preto si myslím, že väčšie zapojenie Národnej rady Slovenskej republiky do tejto témy je žiaduce. Treba taktiež zvážiť, či presunutie fungovania Národného konventu EÚ z Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky na Fakultu politických vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici je najefektívnejším riešením inštitucionálnej komunikácie v otázkach, v ktorých zodpovednosť nesie najmä vláda, resp. Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky. Tým, samozrejme, nechcem spochybňovať odbornú pripravenosť spomenutej univerzity, ale chcem poukázať ešte raz na dôležité politické aspekty fungovania Európskej únie, čo môžu ovplyvniť jedine členovia vlády, europoslanci alebo poslanci Národnej rady. Takže podľa môjho názoru konvent by mal jednoznačne viesť politický nominant alebo ministerstva zahraničných vecí, alebo Úradu vlády. Ďalej treba tiež počas tohto volebného obdobia objektívne vyhodnotiť možnosti fungovania Výboru pre európske záležitosti Slovenskej republiky. Po schválení Reformnej zmluvy národné parlamenty získajú väčšiu právomoc v procese prípravy európskej legislatívy. Jednotlivé návrhy v rámci Európskej únie môžu byť napadnuté jednoduchou väčšinou hlasov národných parlamentov, preto je podľa môjho názoru aspoň namieste otázka, či jeden výbor môže plnohodnotne splniť takúto veľmi vážnu výzvu. A na záver, vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, efektívne fungovanie Európskej únie je v plnom záujme Strany maďarskej koalície. Preto je veľmi pravdepodobné, že napriek našim kritickým poznatkom budeme podporovať prijatie Reformnej zmluvy, aj keď, samozrejme, naše konečné rozhodnutie padne až po predložení textu na schválenie do Národnej rady Slovenskej republiky. Je ale tiež v našom záujme, aby európska politika a veľké európske témy neboli na Slovensku bagatelizované neadekvátnymi výrokmi. Tiež nám záleží na tom, aby táto politika nebola presunutá do sféry technokraticko-byrokraticko-univerzitnej, niekedy. Bude to znamenať totiž časom stratu podpory aj slovenských občanov smerom k inštitúciám EÚ, čo nie je ani v záujme, predpokladám, ani súčasnej vlády, ani opozície, ale ani Strany maďarskej koalície. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)