Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-03-27):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, vážení predstavitelia vlády, dovoľte mi vystúpiť v bode odpovede na písomné interpelácie. K tomu ešte uvediem, my sme tu mali dosť dlhú diskusiu o ústave, do ústavy, teda to tak vyzerá, dostaneme pre niekoho nepodstatné, pre niekoho podstatné dve vety. Ale v ústave je aj napísaná interpelácia a povinnosť odpovedať. A tieto veci sú tam definované. A hovorí to o určitej úcte. V zásade poviem otvorene, že som to čakal, že to takto dopadne. Máme pätnásť členov vlády, dneska si už dali pozor, dneska sa poospravedlňovali navzájom a zostali tu štyria z nich. Čiže cca 30 % vlády si ctí svoje povinnosti v zmysle ústavy a v zmysle rokovacieho poriadku. Dokonca aj som to hovoril, že mám pocit, že sa to skončí tak, že tu pán Čaplovič zostane a bude zastupovať všetkých. Takže možno sa môžeme tešiť, že tu zostali predsa len štyria z nich. Nech si spravia svoj obraz občania. Avizujem, že však v tom druhom bode dám interpeláciu, aké boli neodkladné povinnosti jednotlivých členov vlády, že sa nemohli zúčastniť dnešného rokovania. Niektorí sa ho nezúčastnili vôbec, tu neboli od začiatku, a potom niektorí sa dnes zúčastnili bodu hodina otázok. A potom museli odísť. Čiže to bude predmetom v tom ďalšom bode. Povedať som si len dovolil takú poznámku. Ináč, mimochodom, takto medzi nami, to nejako vychádza raz do mesiaca alebo dvakrát za tri mesiace, že sú interpelácie. To sa dá vydržať, vážení, že necháte tomu dôstojnosť, že tu budete. Takže, viete, keby to bolo nejaké obťažujúce, že je to tak každý týždeň, no nič nepoviem, hej. Ale to je aj výrazom toho, že asi viete, s čím je funkcia ministra spojená. Takže pokiaľ idete hrať túto hru, že sa poospravedlňuje navzájom a nakoniec tu Hlinovi a Mičovskému, necháte iba Čaploviča, nech sa páči, ľudia však nech si spravia obraz, či si to takto predstavujú a či toto je výrazom aj vašej úcty k ústave a k zákonom. K mojim odpovediam, ktoré som dostal. Čo je potrebné povedať. Začal som, vybraným ministrom som poslal otázku, teda aké, v akých cenách a odkedy a dokedy si ich rezorty prenajímajú priestory od súkromných subjektov, zjednodušene povedané. Interpeloval som tak pána Počiatka, pani Zvolenskú, pána Malatinského, pána Richtera a pána Čaploviča z ministerstva školstva. Ďakujem za odpovede. Z tých odpovedí vyberám. Ľudia, mimochodom, keby vás to zaujímalo, tak si to kľudne nájdete aj na internete. To avizujem pre tých, ktorí majú záujem, aby si to pozreli. Niektoré čítanie z toho je naozaj zaujímavé. Niektoré z toho vyberiem. U pána Počiatka toho nie je veľa. Ale je tam to, o čom sme tu už hovorili, SACR si prenajíma priestory jedného poschodia, pokiaľ ja viem, za cenu. A to iné poschodie v tej istej budove sa teraz prenajíma o polovicu lacnejšie. No to by jeden nepovedal. Stále to vychádza niekde na úrovni 250 tisíc ročne. To je 7,5 milióna. Za 7,5 milióna sa dá urobiť kus práce pre túto krajinu z pohľadu cestovného ruchu. A keď v tom trochu som doteraz niečo robil, by som to ocenil, keby štát vynakladal prostriedky, tých 7,5 milióna účelnejšie, trebárs na niečo, niekde je to na výstavu, nejakú fotku alebo nejakú reklamu niekde zaplatia. (Hlas z pléna.) Potrebujeme to. Ale to korektne hovorím. Ale to, prečo to hovorím, pán minister, je, že sa s tým končí, a to bude predmetom mojej ďalšej interpelácie, v roku 2015, všetko sa raz skončí. Čiže dopredu budem sa pýtať, na organizáciu, ktorá patrí pod vás, akým smerom sa bude uberať ďalší jej výskyt, hej, v akých priestoroch, ako budú cenovo náročné. A naozaj by som ocenil, keby už tých zopár peňazí, čo ide do toho cestovného ruchu, išlo do cestovného ruchu, do podpory cestovného ruchu, aby naozaj táto krajina niečo z toho mala. A teraz hovoríme o tom, že profitujú z toho ctihodní občania. Pani ministerka Zvolenská. Tam je toho rádovo viac. To už vidno aj vizuálne, že to je rádovo hrubšie, hej. Tam sú totálne psie kusy, z ktorých vyberiem niektoré. Žiaľ, musím povedať, že tie najväčšie sú ako keby ja neviem ten z Ameriky Ted Turner, ten realitný magnát. Je to niečo ako možno s pánom Rašim, lebo pán Raši za svojho pôsobenia ministra obludné zmluvy podpísal, naozaj. Na jedno vyšetrenie ja som pol roka musel čakať. A bolo mi to vysvetlené. Ale naše zdravotníctvo si vie platiť 500 tisíc za prenájom riaditeľstva. A tam nechcem sa vrátiť k tomu, aká je tá budova, komu patrí alebo nepatrí. Ona údajne niekomu patrila, potom nepatrila. V tom sa už nikto nevyzná. Pravdou však je, že platí 500 tisíc eur ročne za prenájom riaditeľstva Fakultná nemocnica Bratislava. Je to podpísané pánom Rašim, teda neviem, či priamo ním, ale priamo za jeho éry to bolo v roku 2009. To je absolútny psí kus. Mimochodom, pre ľudí, ktorých by to prípadne zaujímalo, sú tu takéto prehľadné tabuľky. (Ukážka tabuliek.) Si to môžete pozrieť. A tu len vidno prístup, hej, tuná je nejaká firma SLOVKARPATIA. No tak to sú nejakí asi vaši ja neviem, no však niekto, kto tomu rozumie, ako keď trebárs sa pána Rašiho spýta, či mu to podpíše alebo dá podpísať. Ale o štyri kolónky ďalej sú nejaké sestričky, chúďatá, Kongregácia milosrdných sestier Svätého kríža a ony prenajímajú nebytové priestory aj pozemok vo výmere 1 ha. To je dosť, povedzme si pravdu. A ony chúďatá ich prenajímajú za 16 tisíc eur ročne. Takže tieto chúďatá sestričky prenajímajú hektár v meste a budovu a neviem čo za 16 tisíc eur ročne, čo je nejakých 1 200 – 1 300 eur mesačne. A nejakí lumpi, lúpežníci prenajímajú budovu, ktorá bola predtým štátna, za 600 tisíc ročne. Nech si každý spraví svoj názor, prosím vás. Niektoré veci sa tam dajú zjesť, netreba to preceňovať, niektoré veci sa nedajú zjesť. A to sú trebárs veci, o ktorých budem pokračovať v tom pýtaní sa, na čo je potrebné si prenajímať, prosím vás pekne, v Rovinke priestory pre archiváciu za 190 tisíc eur ročne, hej. Čiže si prenajíma Štátny ústav pre kontrolu liečiv v Rovinke priestory pre archiváciu dokumentácie za 180 tisíc eur ročne, hej. Treba sa spýtať, čo tam archivujú. Máte tu aj potom znova za pána Rašiho tiež Rovinku. Tá Rovinka je nejaká obľúbená u týchto zdravoťákov. Sú tam nejaké ďalšie priestory. Národné centrum zdravotníckych informácií tam tiež asi nejaké informácie skladuje. Za čo? Za 130 000 tisíc eur ročne. Čiže si príde na nejakých 300 tisíc ročne Rovinka, teda nie Rovinka, ale ľudia, ktorí v Rovinke tieto objekty, ktoré sa tešia veľkej popularite v zdravotníctve. Tiež treba sa spýtať, v čom je čaro týchto priestorov. Posledná vec, ktorá stojí za zmienku, je NTS. To je Národné transfúzne centrum. Ja naozaj budem v tom dôsledný a, tak ako byť zvyknem, aj vytrvalý, sa pýtam, v čom to je, že Národné transfúzne centrum si musí prenajímať, a teraz vám to poviem, naozaj za obrovské peniaze svoje budovy, či to nebolo ináč riešiť. Národné transfúzne centrum, to znamená tí, čo berú krv od ľudí najradšej zadarmo, hej, aby teda doniesli krv, a ešte sa tak všelijako apeluje a neviem čo, tak si na 22 rokov prenajímalo objekty dokopy za 560 tisíc eur ročne. V Bratislave je to za 300 tisíc eur ročne. To je to Národné transfúzne centrum, ktoré ľudí vyzýva darovať im krv najradšej zadarmo s tým, že oni pomáhajú. Tak zdá sa, že tí, čo darujú krv, pomáhajú niekomu. Znova podpísané je to za pána Rašiho. V Amerike to je, včera som to tu hovoril, poviem to znova, také hnutie, pán minister, možno o tom viete, vplyvných ľudí, ktorí to povedali, v angličtine je to ináč, ale po slovensky sa to predkladá, že dá sa podnikať aj tak, aby ste neboli sviňa, hej. To je veľmi vplyvné. Je tam Zuckerberg, Gates, proste ľudia, ktorí, áno, cítia určitú potrebu, vedia zarobiť. A chcú ukázať, že môžete zarobiť aj tak, aby ste nemuseli byť sviňa. Zdá sa, že ku nám to ešte vôbec nedošlo. Prosím vás, ak by sa to náhodou stalo, doneste niečo, keď pôjdete z Ameriky, o tom bližšie. Tým vašim to tam niekde na stôl položte, možno vždycky je šanca sa polepšiť. Ministerstvo hospodárstva, ja som prekvapený, je vcelku v poriadku okrem SARIO. Neviem tiež, v čom je čaro SARIO, ale SARIO tiež končí v roku 2017, čo už zase nie je až tak ďaleko. A bude ma zajímať, ako, do akých priestorov sa bude plánovať umiestnenie SARIO do budúcnosti. Pri tejto príležitosti poviem, ešte s Mečiarom keď sme boli v Číne, prvýkrát keď bol v Číne, tak bola taká agentúra pre rozvoj málo rozvinutých oblastí Číny. To bola mimoriadne vplyvná organizácia, ale sedela v priestoroch. Vyzeralo to ako prezliekareň vo fabrike. A keď tam prišli tí naši kapitáni priemyslu, to ešte bol tam vtedy Hrinko a neviem kto všetko, pozerali, kde to sme, tu že je nejaká predchodba alebo čo. A tí Číňania hovorili: „Nie, však my sme Agentúra pre podporu málo rozvinutých oblastí Číny. My sme nemôžeme dovoliť sedieť v neviem akej kancelárii. Aj takto dokazujeme, čo je naším poslaním.“ To bolo dávno. Možno sa už medzitým presťahovali neviem. Ale prečo o tom hovorím? Ja neviem, priznám sa, kde presne sedí to SARIO, hej. Ale aj to, kde sedí niečo, vyjadruje, no. Tam, kde sedí, za to platí okolo 200 tisíc ročne, čo je dosť. Čiže stojí za to, ak bude ma to zaujímať, čo bude so SARIO-m neskôr. Pán Richter. Tam má okrem absolútneho psieho kusu, ktorý sa nedá obhájiť ani náhodou, uvedené „priestory oproti“. To je taký ako, by som povedal, open space, viete, to je také moderné. Pán minister sa zaľúbil, teda ešte predchádzajúci to bol, do priestorov, ktoré sú oproti. Tam dole je piváreň, tetovacie štúdium. To tiež znova vyjadruje takú akože dôstojnosť toho priestoru. Hej, podľa mňa keby sme mali aj veľvyslanectvo niekde také, že dole je bar, alebo pub a hore je veľvyslanectvo, nech sa páči, je to vec vkusu. No ministerstvo práce, sociálnych vecí si to prenajalo v takej budove za obrovské peniaze. Smejem sa na open space, lebo tá budova sa na to absolútne nehodí, lebo ona je pavlačová a tí chudáci keď chcú ísť z kancelárie do kancelárie, tak si musia dať bundu. Hej, čiže ak sú moderné priestory open space, tak tam na Špitálskej ich majú dokonalé. To znamená, je to naozaj otvorené. To je psí kus par excellence u pána Richtera. Zdá sa, že najväčším realitným agentom je ministerstvo školstva. Ministerstvo školstva si prenajíma priestory cirka za, taký hrubý sumár som urobil, 2 milióny eur ročne, hej. To znamená, za funkčné obdobie je to 8 miliónov eur. To je dosť, korunka ku korunke, ako sa hovorí. Ale 8 miliónov eur je dosť. Tak neviem, či sa nemajú kde popratať z ministerstva školstva. Naozaj najväčší realitní agenti sú na školstve. A sú tam krásne veci. To už, myslím, aj pán Beblavý spomínal. To sú tie račianske tam tie ceny. Nechcem sa k tomu vracať. Viete, dneska sú ľudia radi, že vôbec je za čo svietiť, hej. A tu niekto si prenajíma priestory. A čerstvo tu sú zmluvy podpísané v roku 2014, v januári, za sumy, za ktoré sa už vôbec neprenajíma teraz. Znova ma to bude zaujímať ďalej, čo s tým bude. Pokiaľ viem, niekde som počul, neviem, prípadne mi pomôžte, nejakých rozčúlených učiteľov, že sú nervózni z malých platov. Nie? To som dobre počul? Alebo to bolo v inej krajine? Alebo to tu bolo? Mám pocit, že to tu bolo, hej. Tak nech sa páči potom pripraviť si pozičnú obranu pre tých učiteľov, naozaj za brutálne peniaze že si štát prenajíma školstvo, peniaze zo školstva idú na prenájmy. Nech sa páči. Dobre. Čo sa týka realitných kancelárií našich ministerstiev, končím. Avizujem, že vlastne som v tejto veci neinterpeloval ostatných ministrov a budem tak činiť teraz. Čiže sa to týka všetkých tých, ktorí nedostali túto moju požiadavku, tak aj vás pán minister teraz. Potom si z toho spravíme pekný sumár a som zvedavý, koľko nám to vyjde dokopy. Teraz z týchto piatich, čo som interpeloval, je to niekde na úrovni 3,5 mil. skoro 4 mil. eur ročne. To je slušné. Takže som zvedavý, k akej sume sa dopracujeme, keď prebehneme všetky ministerstvá. Čo sa týka ostatných odpovedí na interpelácie. Mám tu aj dve interpelácie na pána premiéra. V zásade som s nimi spokojný. Sa nepreceňujem, že kvôli mne sem neprišiel. Ale ja by som to nezneužil, hej, že sme v takom stave, v akom sme, hej, v predvolebnom. Ani by som nič nenaznačoval. Takže ani nemá zmysel pre túto chvíľu v tom pokračovať. Čiže to nechám tak. Čo sa týka odpovedí pána Žigu, to poviem v ďalšom bode. Odpoveď na interpeláciu povolenia prieskumných vrtov. Ja len poviem jedno tým Košičanom, ktorí to prípadne budú pozerať. Tak vás by to mohlo zaujímať, že v odpovedi ministerstva prišlo, že získa takto korektné informácie o svojom nerastnom potenciáli, pričom finančné zdroje na ten prieskum budú zo súkromných, a nie zo štátnych zdrojov. No kto tomuto uverí? Teraz si predstavte, že vám niekto spraví prieskum zadarmo. My starí obchodníci vieme, že zadarmo je najdrahšie. Ak mi niekto povie, že vám dá niečo zadarmo, tak ho treba hnať metlou, lebo keď niekto s takou hlúposťou príde, to je najdrahšie. Vždycky je to najdrahšie. Možnože sem už došli nejakí tí Američania, ktorí majú ten iný štýl s tým, že povedia: „Teda spravíme tým Slovákom prieskum, nie, však tam tak biedne žijú, tak tam dôjdeme, rozvŕtame, zmeriame im to a povieme, akí sú bohatí, zbalíme sa a ideme preč. Necháme všetko im to, odovzdáme to, dajú nám čašu vína, posedíme si s ministrom a ideme preč.“ No kto tomu uverí? Viete, to je normálne sen. Ale taká odpoveď z ministerstva prišla. Pána ministra Počiatka som sa pýtal. Preto som aj zatlieskal pánovi Blanárovi. Podľa mňa pán Blanár nie je na to odkázaný tu robiť Martvoňa. On podľa mňa má na rozdiel od neho ďaleko naviac. Takže to ma tak zarazilo. Ale mňa mrzí tá hystéria teraz, čo sa robí, že pomaly tí kamionisti, to je triedny nepriateľ. Teraz tam niekde praskne dom a teraz všetci fotia. Kamionisti vozia aj chlieb, nič v zlom, hej. Niektorí proste idú, si to skracujú. Ale v tejto atmosfére žičlivej v neštandardnom sa proste všeličo schová. Nuž rozšírenie diaľničného mýta stálo 17 miliónov eur, čo nie je málo. Pomôžte mi rýchle, aby som nestrelil, to je pol miliardy korún. To sú strašné peniaze. Hej, to jeden nevidel, hej, a toľko to stálo. Tak som si dal tú otázku, som sa pýtal pána ministra, kde šli tie peniaze a na čo boli vynaložené tie peniaze, lebo to je podľa mňa veľa. A prišiel mi takýto stručný rozpis. (Ukážka rozpisu rukou.) Keby som ja takto rozpočtoval, tak môžem rozpočtovať kurník v Stupave. Ale to nevadí. Však pozrite sa, ako to teda údajne bolo. Rozšírenie siete spoplatnených ciest stálo 9 miliónov eur. Neviem, čo si mám pod tým predstaviť. Vy ste cesty nestavali, hej. Teraz sa nad tým znova zamyslím. Vyzerá to tak, ako keby ste vy urobili viacej ciest za tých 9 miliónov eur. A tie ste spoplatnili. Predpokladám, že ste tým mysleli, že ste vytvorili systém, ktorý viac ciest spoplatňuje. No teraz by ma zaujímalo, v čom to spočíva. Naozaj neviem 9 miliónov je tiež strašne veľa peňazí. To je 270 miliónov korún. A ja som sa na to pýtal aj v tej interpelácii. No a mňa zaujíma aj hardvérovo čo to je, koľko kubíkov betónu, koľko rámp to je, viete ja neviem možno je tam nejaká rampa, aby sme sa my nedozvedeli, že ten kubík betónu dodaný nášmu štátu je zo zlata alebo vyvážený zlatom alebo vnútri toho je tona zlata ja neviem. To ma zaujímalo, čiže znova budeme v tom musieť pokračovať. Nehovorím, že to gramaticky nesedí. A to nesedí. Mňa naozaj, skutočne zaujíma, hardvérovo čo je to rozšírenie, koľko tých rámp, koľko tých svetielok, koľko káblikov tam je, nie na meter, ale aspoň na to, aby si človek spravil predstavu. Dvojka z rozpočtu, nejako sa to volá. To sú takí rozpočtári. To je funkcia, ktorá sa platí. Toto vám príde. (Ukážka listu papiera.) Hovorím, keď si moja dcéra na gymnáziu ide rozpočtovať piknik s niekým, tak možno takto to vyzerá, hej. (Ukážka listu papiera.) Vyhodnotenie intenzít na cestách je druhá položka rozpočtu. A vyhodnotenie intenzít na cestách stálo 3 milióny eur, teda 90 miliónov korún. Čo je vyhodnotenie intenzít na cestách? Povedzte mi to, ja neviem, čo to je. Skúsme sa nad tým zamyslieť. Čo to je? To sú nejakí brigádnici v žltých vestách a jedno auto, druhé auto, tretie? Neviem naozaj, čo je vyhodnotenie intenzít na cestách? To je nejaký počítačový program alebo čo to je? Potrebujeme to vedieť. Podľa mňa ľudia si to zaslúžia vedieť, niekde ľudia hladujú, normálne sú hladní, normálne to ja poznám, sú hladní, si nič nekúpia, lebo nemajú za čo si niečo kúpiť, proste nieže si niečo nekúpia, ale nekúpia si jesť. A mňa zaujíma, čo je vyhodnotenie intenzít na cestách za 90 miliónov korún. To znamená, tento štát vynaložil 90 miliónov korún za čo? Potrebuje to tento štát vedieť. Máte tam ďalšiu položku, výber doplatkov mýta, objektívnu zodpovednosť, za 1 milión eur. Tomu tiež nerozumiem. Nemôžu byť tie poplatky. Naozaj tomu nerozumiem. A už nehovorím o tom, že nerozumiem tomuto, čo sú náklady súvisiace s týmito opatreniami. A to je prerozdelenie emisných tried. A množstevné zľavy sú tu 4,4 milióna eur. Čiže to sú náklady súvisiace s týmito opatreniami. To znamená, vy urobíte určité opatrenia a potom sú náklady s tým spojené. To znamená, asi sa o to znížil výber alebo to sa tým pádom zvýšila investícia? Ale to je v akom horizonte? To je v roku alebo za celé obdobie zmluvy? Rozumiete, nechápem to. Čiže, ešte raz, náklady súvisiace s týmito opatreniami sú 4,4 milióna – 4,5 milióna eur. To je 120 miliónov – 135 miliónov korún. To tu milión je nič. To sa ani nepočíta. Na ministerstve dopravy pod milión ani nechodíš. Nerozumiem tomu naozaj. Čiže, ešte raz, množstevné zľavy, čo to je. To budeme musieť, pán minister, dopracovať. Podľa mňa ľudia majú právo vedieť, čo to je. Budeme o tom rozprávať. O príbehu uránu a Košíc a odpovediach. Viete, ono interpelácie majú aj svoj význam na to, že teraz takto dáte, dáte to do šuflíka, ale príde čas, keď to bude treba z toho šuflíka vytiahnuť, aby ste to zdokumentovali, áno, vtedy napísal to, vtedy povedal to, podpis, nech sa páči. Takže budeme ešte sa k tomu vedieť vrátiť. A pán Žiga tu ešte má aktuálne, čo to tu rozprávame aj čo tu o lesoch zaznelo. Stále mi chýba odpoveď, som interpeloval, či existuje stanovisko ZMOS-u, v ktorom súhlasí s novelou zákona, tak ako bola predložená, vzhľadom na to, čo som avizoval, že budem mierny, lebo vyzerá, že sa to bude meniť, ale v odpovedi znova to poslúži pre túto chvíľu na to, aby sa to založilo a v daný moment, keď bude treba, vytiahlo, lebo tá odpoveď nestojí za nič. Ďakujem pekne.