K. Tóthová, poslankyňa: (2001-09-19):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Keltošová. O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Chcem sa vrátiť k tej časti vystúpenia pána poslanca Kalmana, v ktorej hovoril o zariadeniach, ktoré už dnes sú v reštitučnom režime, to znamená, od 1. apríla tohto roku si ich právom nárokujú pôvodní vlastníci v tej súvislosti, že nie sú pripravené priestory, do ktorých by sa mohli ľudia z väčšiny týchto reštitučných zariadení presťahovať. Chcem upozorniť, škoda, že tu nie je premiér Dzurinda, chcem upozorniť na nespoluprácu, disharmóniu medzi jednotlivými rezortmi, pretože vieme, že je veľa voľných objektov v štátnej správe, resp. nevyužitých priestorov v rôznych škôlkach, v bývalých internátoch a ďalších, ktoré môžu rezorty medzi sebou za korunu, symbolickú korunu previesť a pripravovať takto pôdu pre obyvateľov zdravotne a mentálne postihnutých, aby mali kam odísť, keď ich objekty budú síce v obecnom užívaní alebo v zriaďovaní obcí, ale budú potrebovať tak či tak náhradné priestory. Toto sa nedeje. Ďalej by som chcela povedať, že je tu nesúlad alebo absolútna nekoordinácia postupov, pokiaľ ide o špecializovanú štátnu správu. Zachytili sme z médií, že ministerstvo školstva uvažuje so zriadením špecializovanej štátnej školskej správy. To isté si môže nárokovať aj povedzme minister práce a sociálnych vecí, lebo aj v Nemecku sú špecializované „sociálamty“, sociálne úrady. Ja sa pýtam, či aj minister životného prostredia bude zriaďovať ďalšiu špecializovanú štátnu správu. Myslím si, že pri takejto dôležitej reforme mali byť tieto otázky už dávno vopred vyjasnené s kompetenciami, s financovaním, aj s ľudskými zdrojmi. A toto nie je, preto tento návrh ja nemôžem skutočne podporiť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Maňka. V. Maňka, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Oceňujem, že niektorí poslanci opozície vystúpili v rozprave skutočne vecne. Pozorne som ich počúval. Chcel by som vám na vaše otázky, pán poslanec, povedať, že poslanci Národnej rady sa vo svojich výboroch dôkladne zaoberali všetkými šiestimi zákonmi, ktoré súvisia s decentralizáciou verejnej správy. Rád by som vás ubezpečil, že vo výboroch sa poslanci dôkladne zaoberali každým paragrafom každého zákona. Vo výboroch sa zúčastnili odborníci z rezortov, ZMOS, legislatívy a dospeli k dobrým kompromisom. Najväčšou škodou je, že vo výboroch chýbali hlavne poslanci opozície. V týchto výboroch by ste dostali odbornú odpoveď na všetky vaše otázky, škoda, že z vašej strany nebol taký záujem o takúto odbornú diskusiu. Teraz mnohé vystúpenia preto musím brať skôr viac politicky ako odborne. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Kalman bude reagovať. J. Kalman, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Ďakujem kolegom, ktorí doplnili moje vystúpenie predovšetkým v tom, že vyjadrili ďalšiu obavu nad možným zhoršením sociálneho postavenia našich občanov pri nepripravenej reforme verejnej správy. Pokiaľ ide o pripomienku, resp. vystúpenie pána poslanca Maňku, chcem sa opýtať, v ktorých výboroch to bolo, resp. v ktorých výboroch chýbali poslanci Hnutia za demokratické Slovensko. Ja som jasne povedal, že hneď, ako sme dostali tieto materiály, prakticky všetci poslanci spolu s tieňovými štruktúrami robili po svojej línii porovnávanie, odborné posudzovanie a rokovania. Aj dnes, pán poslanec, keby ste boli počúvali, vzišlo mnoho ďalších námetov, ktoré sú podľa môjho názoru správne. Aj dnes bola veľká kritika od mnohých iných subjektov, niektoré som menoval aj ja. Tak asi to tak nie je s tou správnosťou, s tým súhlasom, o ktorom ste hovorili, že všetko je vyčistené, všetko je jasné. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Posledný, ktorý vystúpi v rozprave z písomne prihlásených poslancov, je pán poslanec Krajči. Chcem povedať, že o 12.00 hodine preruším rokovanie na obedňajšiu prestávku. Po konzultácii aj s pánom poslancom Krajčim jeho vystúpenie bude pokračovať po 14.00 hodine a potom bude možné prihlásiť sa do rozpravy ústne. Nech sa páči, pán poslanec, máš slovo. G. Krajči, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Páni poslanci, páni ministri, dovoľte mi, aby som sa aj ja vyjadril k zákonu, ktorý považujem za jeden z najdôležitejších, ktorý sa prijíma v tomto volebnom období, a hneď na úvod chcem povedať, že oceňujem prácu predkladateľov, ktorí tento zákon spracovali, pretože ako bývalý minister vnútra viem, že na týchto prácach sme robili veľmi intenzívne už v predchádzajúcom období a hlavne v roku 1996, keď dochádzalo k reforme verejnej správy na úseku štátnej správy, bolo tých úloh veľmi veľa a myslím si, že pracovníci, ktorí vtedy pripravovali materiály, nadobudli veľa skúseností, ktoré sú dnes premietnuté aj v tomto materiáli. Chcem hneď na úvod povedať, že som veľmi rád, že k tejto práci boli prizvaní pracovníci ústredných orgánov štátnej správy všetkých rezortov, ktorí sa zapojili a pripravili podklady, žiaľbohu, tieto podklady neboli dostatočne vyhodnotené, pretože časové stresy, pod ktorými museli pracovať, im nedovoľovali, aby došlo potom k vyhodnoteniu a komplexnej analýze predložených materiálov. Ale chcem oceniť to, že nie nejaká súkromná firma M.E.S.A. 10, ktorá od stola robila určité kroky a ktorá pripravovala celú tzv. reformu verejnej správy, nejde tu o reformu verejnej správy, ide o decentralizáciu a modernizáciu verejnej správy, že títo úradníci od zeleného stola vlastne už nedostali možnosti manipulovať verejnosť tak, ako sa to robilo dosiaľ, pripravovať materiály, ktoré neboli predmetom verejnej diskusie, materiály, s ktorými neboli oboznámení ani pracovníci ústredných orgánov štátnej správy, ani pracovníci napríklad ministerstva vnútra, sekcie pre verejnú správu, ktorí sú špeciálne na to pripravovaní a ktorí majú najviac odborných vedomostí a znalostí o tom, ako fungujú orgány verejnej správy. To azda na úvod. A naozaj si myslím, že keby sa boli dohodli skôr na takomto postupe, neboli by sme stratili v podstate tri roky a dnes sme mohli byť ďaleko vpredu. Chcem povedať, že stratili sme zbytočne tri roky tým, že sme sa tu naťahovali o tom, aké bude nové územné a správne členenie Slovenskej republiky, pretože keď v roku 1996 sme prijali zákon o územnom a správnom členení Slovenskej republiky, bolo úplne jednoduché a logické v nastúpenom trende pokračovať a dnes by sme už mali aj prenesené kompetencie na tie vytvorené kraje, ktoré existovali, a v podstate nemuseli by sme sa tu naťahovať pred niekoľkými mesiacmi o tom, či bude 12, 16 alebo 8 vyšších územných samosprávnych celkov. Tento čas, ktorý sme stratili, stojí veľké peniaze a, samozrejme, tieto finančné zdroje sa prenesú na plecia obyvateľov Slovenskej republiky a občanov tejto krajiny, za čo nás zrejme veľmi chváliť nebudú. Čo sa týka niektorých vecí, ktoré sa objavujú v tomto zákone, chcel by som povedať, že v úvodnom slove pán minister vnútra Slovenskej republiky povedal, že materiál vychádza z koncepcie decentralizácie a modernizácie štátnej správy, a hneď na úvod povedal, že vtedy bolo k tomuto zákonu asi 90 pripomienok. Dnes je tá situácia trošku iná. Tých pripomienok je viac ako 90, prekračujú už stovku, to znamená, že to jednoznačne svedčí o tom, že materiál bol pripravovaný veľmi rýchlo, bol pripravovaný nekvalitne a mal splniť jednu podmienku, dodržať termín, ktorý stanovili predstavitelia Strany maďarskej koalície. To sa podarilo, zákon je v parlamente, len, žiaľbohu, keby sme ho v tejto podobe realizovali do života, možnože by priniesol viac škody ako úžitku, a preto je veľmi potrebné zamýšľať sa nad tým, či takýto materiál by mal prejsť v tejto Národnej rade. Keď pán minister hovoril, že materiál vychádza z koncepcie a decentralizácie, je potom nepochopiteľné, že ZMOS, to znamená Združenie miest a obcí, v pripomienkach, ktoré poslali poslancom Národnej rady, hovorí, že „znenie nie je plne v súlade so zámermi koncepcie decentralizácie a modernizácie verejnej správy“. Teda keď chceme riešiť niektoré problémy, ktoré sa týkajú priamo miest a obcí, a ZMOS je organizácia, ktorá zastrešuje väčšinu primátorov, teda všetkých primátorov a starostov Slovenskej republiky, ZMOS je členom Rady vlády pre verejnú správu, ZMOS sa zúčastňoval legislatívneho procesu pri tvorbe, ale tvrdia sami, že nedostatočne a že ich pripomienky neboli akceptované, tak potom je namieste otázka, že vlastne pre koho robíme tento prenos kompetencií a decentralizáciu na samosprávne orgány. Je teda na zamyslenie, či naozaj pokračovať, alebo nepokračovať v takejto práci. Myslím si však, že v každom prípade, a to som hovoril, aj keď sme boli vo vláde my, najdôležitejšie je začať. Pretože len čo sa mechanizmus spustí, postupnými krokmi sa dá naprávať to, čo sa azda v prvom zákone objaví ako nedostatočné, a novelou zákona sa dá potom realizovať to, čo vlastne život sám prinesie. Myslím si, že prijímanie zákonov nie je také dôkladné, aby sa tam vždy neurobila nejaká chybička. A teda bol som rozhodnutý, keď som počul, že takýto zákon sa pripravuje a že takýto zákon bude na svete, jednoznačne podporiť, aby sme konečne dobehli aj tie krajiny V 4, ktoré už majú vyššie územné samosprávne celky, aby sme dobehli aj krajiny Európskej únie, ktoré už dlhší čas, alebo niektoré veľmi dlhý čas majú členenie na vyššie územné samosprávne celky a vlastne hľadajú aj na Slovensku komunikáciu s partnermi, s ktorými by mohli komunikovať. A okrem toho aj Európska únia hľadá partnerov, ktorým by mohla uvoľniť finančné zdroje z európskych fondov. Takže tento proces je skutočne nevyhnutný a bol som rozhodnutý, že aj za cenu, keď ten zákon nebude mať všetky parametre, ktoré by mal mať, pretože nedá sa to, ako som hovoril, hneď na prvý raz všetko trafiť, podporiť. Žiaľbohu, po vystúpeniach určitej skupiny politického spektra na Slovensku, kde z tejto situácie sa vytĺka akýsi politický kapitál, si myslím, že je to nekorektné konanie, a z tohto pohľadu si myslím, že nie je ani dôvod na to, aby sme teda boli ústretoví a aby sme hľadali v tejto fáze cesty, ako spoločne takýto nedokonalý zákon prijať. Čo sa týka samotného zákona, naozaj je potrebné vytknúť mu niekoľko závažných chýb, ktoré je potrebné odstrániť, a pokiaľ sa rozhodnete, že ho prijmete, bolo by dobré, aby tieto chyby naozaj nešli ďalej, pretože priniesli by veľmi vážne finančné straty a priniesli by veľmi vážne nedostatky pre občanov Slovenskej republiky. Tento zákon je zákon, ktorý spúšťa ďalší mechanizmus, na ktorý nadväzuje 6 zákonov, ktoré budú upravovať pravidlá či už mechanizmu prevodu, či už pravidlá prenosu kompetencií, alebo pravidlá financovania výkonu štátnej správy na nižšie stupne riadenia. Chcel by som teda v niekoľkých bodoch povedať, v čom vidím nedostatky tohto zákona. Vypracovaniu zákona malo predchádzať predovšetkým spracovanie projektov presunu kompetencií, ktoré by podľa určitej jednotnej metodiky analyzovali kompetencie štátnej správy, a to okresných a krajských úradov, ako aj ústredných orgánov štátnej správy a z hľadiska možného presunu na samosprávu, t. j. na obce alebo na vyššie územné celky. Keďže tieto projekty boli vypracované podľa individuálnych predstáv každého rezortu, bez ich posúdenia, vyhodnotenia, zjednotenia a dopracovania neboli dostatočné a objektívne podklady na vypracovanie návrhu kompetenčného zákona. Samotná koncepcia decentralizácie bola absolútne nevyhovujúca na takýto účel. Z uvedeného vyplynuli ďalšie viaceré nedostatky, ktoré samotný zákon nemohol dostatočne doriešiť, najmä rozdelenie kompetencií na samotné, originálne a na prenesený výkon štátnej správy, na čo neexistujú objektívne kritériá. Na tento problém poukazujú aj predstavitelia ZMOS-u a poukazujú naň už dlhodobo, ešte za vlády predchádzajúcej, a skutočne už by bolo načase, aby sme tieto originálne a prenesené kompetencie v oblasti štátnej správy definovali, aby aj starostovia a primátori presne vedeli, na čom sú. Tento problém sa rieši tzv. interpretačným pravidlom, podobne ako pri novele zákona č. 369/1990 Zb., podľa ktorého, ak nie je určené, o čo ide, či ide teda o samotnú alebo prenesenú pôsobnosť, je to pôsobnosť prenesená. Takéto pravidlo nie je v prospech samosprávy, pretože tej by malo ísť o to, aby maximum kompetencií bolo samostatných, to znamená tých, ktoré sú originálne, ktoré ony vykonávajú, a nie naopak, iba že by samosprávy preferovali finančné hľadisko kompetencií. Ja si myslím, že skôr naopak, samosprávy by chceli mať svoje vlastné finančné rozpočty na základe originálnych kompetencií, a tým vlastne aj tvorbu samotného finančného rozpočtu, nie rozpočtu dotovaného zo štátnych zdrojov. Ďalej by som chcel povedať, že určenie viacerých úsekov typických ako výkon štátnej správy na presun samosprávy, napr. matrík, sa javí veľmi účelový. Veď tu nejde o decentralizáciu, keďže matričné úrady už dnes nie sú umiestnené v obciach, vo vyše 900 obciach, pardon, sú umiestnené v obciach, vo viac ako 900 obciach, pričom zámerom bolo tento počet znižovať vzhľadom na malý rozsah činnosti v niektorých matričných úradoch. Príprava presunu kompetencií nebola riadne koordinovaná a vyplynulo to z toho, čo som už hovoril na začiatku, pretože za reformu verejnej správy bola zodpovedná akási organizácia, ktorú poverila vláda, ktorá sa týmto zapodievala bez konzultácie s pracovníkmi štátnej správy, ktorí možno aj dodnes niektorí nie sú informovaní o tom, čo prenos týchto kompetencií pre nich prinesie. Spôsobilo to aj to, že na výkon tejto reformy bol určený splnomocnenec vlády, ktorý odstúpil v určitom období a dnes znovu bol poverený, aby dokončil niektoré kroky, ktoré boli začaté, samozrejme, už iným mechanizmom. A som rád, že práve do toho mechanizmu boli zapojení aspoň sčasti pracovníci štátnej správy. Ministerstvo vnútra, ktoré je vlastne gestorom, a nezávidím pánu ministrovi, že tu sedí a predkladá tento zákon, je už vlastne iba koordinátor, alebo koriguje niektoré údaje a niektoré analýzy, ktoré mu boli predložené, a môže iba čiastočne odstrániť nedostatky, ktoré vyplynuli z predchádzajúcej prípravy decentralizácie štátnej správy. Keby bol tento proces prebiehal od začiatku tak, ako sa to v poslednom období začalo riešiť, dnes by sme mali už za sebou tento veľmi významný krok. Chcem len povedať, že keď sme v roku 1996 robili zákon č. 221 o územnom a správnom členení Slovenskej republiky, nevstupovali do toho iné inštitúcie ako pracovníci zo štátnej správy, samotní tí, ktorých sa to týkalo, tí pripomienkovali, tí sa dohodli, a preto bol aj proces ľahší, prebiehal vo verejnej diskusii, prebiehal otvorene a každý mal možnosť sa k nemu vyjadriť. Zákon nedostatočne zohľadňuje aj platné zákony zo štátnej služby a verejnej služby, ktoré majú nadobudnúť účinnosť od 1. 4. 2001, teda v rovnakom termíne, keď prechádzajú aj viaceré kompetencie štátu na vyššie územné celky. Aj keď sa zákon schváli, nedostatky z predchádzajúcej prípravnej fázy reformy bude potrebné doriešiť ešte do nadobudnutia účinnosti zákona, teda do konca tohto roka. Ďalšie, čo je potrebné vytiahnuť a vytknúť tomuto zákonu, je to, že zákon v rôznych častiach stanovuje rôzne účinnosti tohto zákona a je tu zrejmý záujem predkladateľov tohto zákona, aby populárne, populistické, dobré kroky boli účinné už v budúcom roku, v roku volebnom, ale dosahy, ktoré na samosprávu budú dopadať z hľadiska prenosu týchto kompetencií, aby dopadli na novú vládu, ktorá vzíde po voľbách v roku 2002. Považujem to teda za nekorektné konanie, pretože časti tohto zákona nadobúdajú účinnosť v roku 2003, niektoré v roku 2004. Takáto politická anarchia smeruje znovu k tomu, že po voľbách v roku 2002 nástupcovia, ktorí prídu, budú musieť robiť novelizácie, budú musieť prípadne prijímať nové kroky, ktoré nebudú zapadať do mozaiky prípravy, ktorá sa robí, a znovu to bude na úkor občana tejto krajiny. Preto si myslím, že takéto dôležité zákony v tejto Národnej rade za toto volebné obdobie sme prijímali niekoľko, ale z nich by som vyzdvihol predovšetkým novelu Ústavy Slovenskej republiky a tento kompetenčný zákon, sú také dôležité, že bez opozície, si myslím, nie je ani možné, aby takýto zákon splnil svoj účel v budúcom období. Chcel by som ďalej pripomenúť, že predovšetkým predstavitelia Združenia miest a obcí Slovenska majú veľmi vážne pripomienky, ktoré je potrebné premietnuť do návrhu tohto zákona. Sami hovoria, že návrh zákona nie všade dôsledne definuje, či ide o presun samotných pôsobností alebo prenesený výkon štátnej správy. V záujme zachovania autonómie samosprávy má ich definovanie zásadný význam. Z tohto dôvodu považujú § 2 a § 3 v článku I pri každej predchádzajúcej pôsobnosti jednoznačne definovať, či ide o samostatnú, alebo prenesený výkon štátnej správy. Žiada sa preto precíznejšie dopracovať ustanovenie § 2 a § 3 tak, aby vymedzovali všetky kompetencie, ktoré sa budú presúvať z orgánov štátnej správy na územnú samosprávu, a doplniť pôsobnosti na úseku regionálneho rozvoja, cestovného ruchu, osvedčenia listín a podpisov na listinách, informácie vo verejnej správe, prejednávanie priestupkov a protiprávnych konaní právnických osôb a fyzických osôb oprávnených na podnikanie vo veciach, v ktorých vykonáva štátnu správu a vyvlastňovacie konanie. Ďalej, a to je vlastne podstatou decentralizácie, reformy a modernizácie verejnej správy, je otázka financovania prenesených kompetencií, pretože najväčší problém sme mali už aj vtedy s tým, že obce boli ochotné prevziať kompetencie na seba, ale jedine za podmienky, že prevezmú aj časť finančných zdrojov, ktoré im zabezpečia, aby tieto kompetencie mohli vykonávať. V tomto materiáli, v tomto zákone nie je však všade kvantifikovaná finančná náročnosť na presun kompetencií. Napr. v článku IX telesná kultúra, v článku XIX a XX oblasť zdravotníctva. A to sú práve sporné veci, ktoré vedú starostov a primátorov k tomu, že majú obavy z toho, ak sa tento zákon prijme, že im spadnú do vienka nehnuteľnosti, povinnosti, kompetencie, ktoré nebudú schopní z hľadiska výkonu zabezpečiť. O tom už hovorili moji predchodcovia, napr. pán Gajdoš, ktorý je súčasne aj starostom a ktorý veľmi dobre pozná podmienky, ktoré majú dnes vytvorené starostovia na obciach. Je potrebné preto doplniť návrh zákona o ustanovenia, ktorými by sa garantovalo vyčlenenie finančných prostriedkov v štátnom rozpočte nielen na prenesený výkon štátnej správy, ako sa uvádza v § 4, ale aj na výkon samosprávnych pôsobností v rámci decentralizačnej dotácie. Tieto ustanovenia by mali zaručiť rast tejto dotácie v závislosti od miery ročnej inflácie a reálnej miery rastu hrubého národného dôchodku. Za zásadné treba považovať, aby bola predovšetkým vyriešená zadlženosť, ktorá najviac bude trápiť tých, ktorí prevezmú na seba kompetencie, ako aj zodpovedajúce financovanie výkonu kompetencií a otázky majetku a presúvaných kompetencií. Je nevyhnutné, aby od začiatku presunu kompetencií boli bezpodmienečne vysporiadané prevádzkové dlhy... I. Presperín, podpredseda NR SR: Prepáčte, pán poslanec, musím vás prerušiť, je 12.00 hodín, prosím, keby ste prerušili svoje vystúpenie, v ktorom budete pokračovať o 14.00 hodine. Zatiaľ prerušujem rokovanie Národnej rady a prajem vám dobrú chuť. (Prerušenie rokovania o 11.57 hodine.) (Pokračovanie rokovania o 14.03 hodine.) J. Migaš, predseda NR SR: Budeme pokračovať v rozprave. Pán poslanec Krajči, nech sa páči. G. Krajči, poslanec: Ďakujem, pán predseda. Pani poslankyne, páni poslanci, budem pokračovať... J. Migaš, predseda NR SR: Ministri a spravodajcovia, sadnite si na svoje miesta. G. Krajči, poslanec: ... pre tých, čo tu neboli, aby som zopakoval to, čo som hovoril, ale nebudem to robiť, pretože tí si to zrejme zopakujú inde. Ale dovoľte mi teda, aby som pokračoval v tom, ako sme hodnotili kroky a postupy na prípravu tohto zákona. Chcel by som teda povedať, že zákon, ktorý rieši prenos kompetencií zo štátnej správy na samosprávu, by mal riešiť aj otázku fiškálnej decentralizácie a posilniť finančnú autonómiu a daňové právomoci územnej samosprávy. V skutočnosti to však tak nie je a tento zákon dopodrobna nerieši tieto otázky. Návrh zákona vytvára len predpoklady na vytvorenie ucelených legislatívnych a ekonomických podmienok na realizovanie procesu decentralizácie financií. Ku dňu účinnosti návrhu zákona sa však nepredpokladá zásadná zmena v decentralizácii financií, v prenose právomocí a zodpovednosti na územnú samosprávu za tvorbu, rozsah a využívanie jej finančných zdrojov. To znamená, že tento zákon nerieši tú základnú požiadavku, ktorú predkladali predstavitelia ZMOS-u, aby okrem kompetencií bol vytvorený aj systém fiškálnej decentralizácie a finančné toky, ktoré by im zabezpečili riešiť nové kompetencie. Keďže už som niekoľkokrát hovoril, že v podstate zákon nadobúda účinnosť v niekoľkých krokoch, je zrejme jasné, že súčasná vládna koalícia odkladá tieto problémy na novovzniknutú vládu, ktorá vznikne po voľbách z novej politickej reality. V ďalšom – a niekoľkokrát sa to už pýtala aj pani poslankyňa Tóthová – je veľmi dôležité vedieť, ako bude naložené s okresnými úradmi. Či tieto inštitúcie ostanú funkčné a budú vykonávať štátnu správu, ktorá ostane na pleciach štátu, alebo jednoducho okresné úrady budú zrušené. Vzhľadom na to, že v koalícii sú rôzne názory na rušenie okresných úradov, k tejto otázke sa nikto nechce vyjadriť, ani tento zákon túto otázku nerieši, čo spochybňuje tisíce pracovníkov a zamestnancov, ktorí dnes pracujú na okresných úradoch. Preto by bolo naozaj potrebné, aby minister vnútra alebo kompetentní k tomuto zaujali jednoznačné stanovisko a povedali, ako sa bude riešiť v najbližšej budúcnosti otázka postavenia okresných úradov. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, my nie sme proti decentralizácii a modernizácii verejnej správy. Veď ten proces bol naštartovaný za predchádzajúcej vlády a skutočne sme za to, aby tak, ako je to v ekonomike a v hospodárstve, kde prebieha privatizácia, a to znamená odštátnenie priemyslu a firiem, aby k takémuto odštátneniu došlo aj v oblasti výkonu štátnej správy, aby tieto funkcie boli prenesené na samosprávu. Tento proces podporujeme, sme za to, aby tento proces bežal, ale nie sme za to, aby tento proces bežal násilne bez následnej kontinuity v ďalšom volebnom období. Preto vám navrhujeme, aby ste nepodporili tento zákon a jednoducho vyčkali na to, aby nová vláda, ktorá vznikne z nových politických pomerov, mala možnosť riešiť tieto problémy tak, aby kontinuitne procesy prebiehali bez toho, aby sa vnášali do toho politické problémy. Pretože v opačnom prípade to budú znovu dosahy na občanov. Chcem preto povedať, že tento zákon nerieši základný problém, ktorý bol stanovený, a povedal by som, že tento zákon vyzerá ako frigidná žena, chce sa síce páčiť, ale nemá čo ponúknuť. Takže z tohto pohľadu si myslím, že by bolo veľmi dobré, aby takýto zákon neprešiel v tejto snemovni a aby bol pripravený na prepracovanie z hľadiska naozaj doriešenia tých vecí, ktoré v tomto zákone riešené nie sú. Ďakujem za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, to boli písomne prihlásení. Teraz sa pýtam, kto sa do rozpravy hlási ústne. Píšeme. Poprosil by som technikov, nech nechajú na svetelnej tabuli do deväť. Do deväť, to zapíšeme a potom to posunieme ďalej. Dobre? Do deväť, čiže ešte raz do deväť a potom to posunieme ďalej. Dobre? Poprosil by som poslancov, ktorí sa prihlásia, nech už sú potom zafixovaní tak, aby sme prvých deviatich, potom to posunieme ďalej. Tak koľko máme? Pán poslanec Cabaj ako posledný. (Reakcia z pléna.) No dobre. Pán podpredseda, nech sa páči, zapnite si mikrofón. Nech sa páči, pán podpredseda.