Dzurinda, Mikuláš, poslanec NR SR (2015-05-27):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Páni ministri, panie poslankyne, páni poslanci, na úvod asi aj z mojej strany sa patrí a treba povedať alebo pripomenúť, prečo dnes sa zaoberáme transakciou, ktorá vlastne má počiatok, ak mi dobre pamäť slúži, v roku 1994, kedy vláda pána Mečiara urobila prvé kroky k reštrukturalizácii. Ak sa nemýlim, volalo sa to vtedy Slovenský energetický podnik, a vlastne spustila proces, ktorý vyvrcholil v roku 2006, ako dobre viete, potvrdením transakčných dokumentov a ukončením privatizácie podniku Slovenské elektrárne. Prečo? Ja som už zo desať rokov odvtedy vlastne, nepamätám si, že by som bol nejakým spôsobom oslovený, nebodaj napádaný, aby som zdôvodňoval kúpno-predajnú cenu. Bársčo som musel vysvetľovať. Bol som napádaný privatizáciou ako takou. Najmä zo strany SMER-u bola privatizácia, a zdá sa mi, že ešte aj je, takou najstrašnejšou nadávkou. Ale že som predal elektrárne pod cenu, to som sa vlastne dozvedel až minulý týždeň. Prečo som dal návrh, aby sme dostali takúto informáciu v písomnej forme? No preto, aby sme sa naozaj mohli o tom porozprávať, pre mňa za mňa aj emotívne, emocionálne, ale aby opozícia mala právo sa vyjadriť. Pretože to, čo predviedol pán premiér Fico pred mesiacom, keď tu prišiel ohlásiť obrovské víťazstvo a zároveň nabrýzgal na nás, s princípmi demokracie nemá nič spoločné. Ja som si vedomý práva najvyšších ústavných činiteľov, ja som si vedomý toho, že premiér tu môže prísť, kedy chce. A on to aj pekne sformuloval, keď prišiel, že nás prišiel informovať, no však sa patrí, Národnú radu. To je v princípe veľmi pekné gesto, keď nad rámec hodiny otázok pán premiér príde a chce nám poskytnúť vážnu informáciu. Nuž, ale že túto informáciu spojil s niečím, čo si dovolím nazvať bezbrehou, prepáčte mi za výraz, to nechcem povedať so zlosťou alebo emocionálne, ale chcem byť výstižný, so špinavou demagógiou a lžami najväčšieho formátu, to ma Robert Fico naozaj prekvapil, aj keď som s ním futbal hral možno aj pred dvadsiatimi piatimi rokmi. Ale že sklzne až tak hlboko a ešte bez možnosti toho, aby sa opozícia mohla vyjadriť, to som nečakal. A preto som vyjadril želanie, aby sme sa mohli o tom porozprávať. Prečo si myslím, že Robert Fico zneužil parlamentnú pôdu, som v stručnosti vysvetlil. Teraz je tu pokus o nápravu a ja tento pokus vítam. Prečo som si dovolil povedať, že išlo o bezbrehú, ba až špinavú demagógiu? Dovolil som si to povedať preto, lebo Robert Fico sa tvári, že v národnoštátnom záujme, ktorému my na tejto strane vraj nerozumieme, vybojoval pre Slovensko obrovské víťazstvo. Zdá sa mi, a ja sa tomu budem venovať zajtra, lebo čas je pokročilý, že presný opak je pravdou. Robert Fico, to je môj výrok, ktorý zajtra podložím, poškodil národné a štátne záujmy Slovenskej republiky, pretože to, čo vláda urobila v súvislosti s vodným dielom Gabčíkovo, nevedie a nepovedie k ziskom pre Slovensko, ale už vedie, a ja to vydokladujem, a povedie ku stratám pre Slovensko. Naviac tá špinavosť spočíva v tom, že buď nevie, alebo má dostatočne hrubú hrošiu kožu, že nielen túto stratu vydáva za víťazstvo, ale dovolí si ešte klamať nehoráznym spôsobom o faktoch, ktoré v skutočnosti vyzerajú úplne inak. Aká je najhrubšia lož Roberta Fica, ktorú tu narozprával pred mesiacom, a narozprával to aj dnes? Prvou lžou je výrok, že sme predali 66 % akcií Slovenských elektrární hlboko pod cenu, čoho dôkazom má byť urýchlené následné precenenie majetku Slovenských elektrární. Z tohoto faktu Robert Fico vyvodzuje záver, že sme Slovensko obrali, a vy to mnohí hovoríte, že sme Slovensko okradli, o nejaké významné peniaze. Prvým momentom, ktorý ma zarazil, keď som prečítal informáciu, na ktorú som bol veľmi zvedavý, je fakt, že v tejto informácii o privatizácii Slovenských elektrárni nenájdete o týchto kváziargumentoch Roberta Fica ani jednu vetu. Povedzte mi, jak je toto možné? Pisateľ vládneho dokumentu sa hanbil za takéto nezmysly, ktoré tu narozprával Robert Fico? Ešte raz to poviem: emotívne pred mesiacom, emotívne dnes, veľká voda, silné reči, ťažká propaganda. Jak to, že to nedal na papier? Ja vám poviem, prečo to nedal na papier ten, čo písal tento vládny dokument. No pretože to je obrovský nezmysel takáto konštrukcia. Neviem, či Robert Fico niekedy kupoval nejakú nehnuteľnosť. Či kupoval nejaký pozemok alebo vinicu, alebo nejaký byt či kúpil v živote, neviem. Pretože keby tak normálne robil, tak by musel chápať to, čo chápeme všetci normálni ľudia na Slovensku. Že ten, čo predáva, chce utŕžiť čo najviac, a ten, čo kupuje, chce zaplatiť čo najmenej, a buď sa tieto dve tendencie stretnú a obchod prebehne, alebo sa nestretnú. V Hradišti pod Vrátnom, kde som pred dvadsiatimi piatimi rokmi kupoval starý domek, som to pochopil úplne. Ľudia, chudobní ľudia chceli odo mňa veľa peňazí. Mne sa zdalo, že to je veľa peňazí, aj keď je to nádherný kraj. Ktorí poznáte okolie Dobrej vody v Brezovej pod Bradlom. Nádherný kraj. No tak som sa začal trošku aj pýtať, urobil som si, po slovensky povedané, due diligence, alebo hĺbkový audit. Dokonca som popýtal kľúče, išiel som sa pozrieť do toho domku. Má svoje výhody, dobrú polohu, dve minúty a som v lese a behám alebo bicyklujem. No ale keď som otvoril domek, vlhko. A keď som sa lepšie kukol na tie steny, boli porobené čerstvým vápnom, boli bielučké. No len som si všimol, že do metra tá biela bola nejaká tmavá. No vlhké. Viete, čo sa stalo? No začali sme sa zjednávať. On chcel, aj ja som chcel, on pýtal, ja som chcel dať menej. Dohodli sme sa. Panie poslankyne, páni poslanci, to, že deň po transakcii, keď som ju zaplatil, že ja som si ten môj domek precenil, lebo som vedel, čo s ním urobím, mal som plán, mal som projekt, mal som víziu, to bola len a len moja cena. To bola len a len moja vec, na koľko som si deň po predaji alebo kúpe tú svoju nehnuteľnosť ocenil alebo precenil. Milí priatelia, toto predseda vlády Slovenskej republiky, súčasný premiér nevie? On nevie, jak sa obstarávajú nehnuteľnosti v malom aj vo veľkom? On nečítal tieto privatizačné dokumenty? Počúvajte, ja som sa postavil zodpovedne k tomu, že budem mať takúto možnosť sa s vami porozprávať. Viete, čo to znamenalo, že som sa postavil zodpovedne? No že som napísal pánovi ministrovi Pavlisovi a som ho úctivo poprosil, po desiatich, pätnástich rokoch, aby som si mohol osviežiť pamäť. Aby som pokukal na ponuky, aby som mohol prečítať posudky aj domácich odborníkov. Tu niečo narozprával minister hospodárstva, nič také som nenašiel, nikdy som v živote nepočul. No a pán minister Pavlis, musím vám povedať, mi odpísal jeden korektný, úctivý list, kde ma poučil, že už je to veľmi stará, bradatá, fúzatá vec, že všetko je v archívoch, ale hovorí, že kedykoľvek chcem, môžem do archívov vstúpiť. Pán minister Jahnátek, tu nie je jediná veta, že niečo chýba z dokladov. Tu nie je jediná veta, že by mi bolo ministerstvo hospodárstva napísalo, že sa niečo stratilo, že niečo nemáme, alebo, ako tu hovorí mi za chrbtom pán minister, že sú prázdne krabice. Celkom naopak mi tu píše pán minister, že: „Na základe vašej požiadavky vám v prílohe posielam kópiu informácie o cenových ponukách účastníkov tendra a stanovisko privatizačného poradcu k uvedeným ponukám. Stanoviská a rozhodnutia privatizačných komisií, ako aj s tým spojená písomná dokumentácia predstavujú pomerne veľký rozsah dokumentov, v prípade, že budete mať záujem, ministerstvo hospodárstva vám umožní prístup do archívu k nahliadnutiu do týchto spisov.“ No ale o tom asi už by som mal hovoriť, pani predsedajúca... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)