R. Rafaj, poslanec: (2008-09-10):
Teda pýtam sa, chceme alebo nechceme riešiť stav, v akom sa slovenská audiovizuálna tvorba nachádza? Ak ho chceme, no tak ho musíme riešiť. Alebo sa uspokojíme s tým, že vlastne nejakú audiovizuálnu tvorbu nemáme? Že slovenská audiovizuálna tvorba je ako Yeti, všetci o ňom hovoria, ale nikto ju nevidel? Ak teda hovoríme, že áno, tak musíme priznať aj krízový stav, v ktorom sa nachádzame. Predsa len máme istú tradíciu, a preto ma mrzí, keď moji predrečníci skôr kvôli akémusi im vlastnému videniu trošku inak zafarbenej vody by chceli z tej vaničky vyliať aj dieťa, pretože nepočul som alternatívne riešenie. Boli to len kritiky, pripomienky, pochybnosti, ale zatiaľ som nevidel riešenie. Slovenská národná strana je národná aj tým, že má na zreteli tvorbu duchovného dedičstva, ktoré by sme nemali len dediť, ale mali by sme ho predovšetkým tvoriť a zanechať zasa potom tým ďalším generáciám. Takže ja som presvedčený o tom, že tento zámer tvoriť ďalej slovenské kultúrne národné dedičstvo sa týmto mechanizmom môže opäť naštartovať. Alebo sme spokojní s tou povedzme neštandardnou formou alebo neformálnou formou v rôznych finančných donorov, koprodukcií, ako bola Bathoryčka, kde si finančný sponzor zabezpečí istý významný historický aj názvoslovný posun filmu? To nám stačí, že je tam údajne slovenský režisér, s tým máme byť spokojní? Toto je slovenská národná tvorba? My Slovenská národná strana s tým nie sme spokojní, ani ja osobne, s takýmto ponímaním, a preto ako člen vládnej koalície sa snažíme hľadať aj systémové riešenia, práve aby neboli možno aj takéto deformácie. Preto musím oceniť, že sa zriaďuje fond ako verejnoprávna inštitúcia, pretože verejnoprávne inštitúcie, pravdepodobne to bude budúci trend, ktorý zachytí aj slovenské zákonodarstvo. Súčasne máme zákon o tlačovej agentúre a myslím, že pribudnú aj ďalšie inštitucionalizovania, a tým pádom sa zmierni aj akási pochybnosť opozičná k verejnoprávnym inštitúciám. Musíme si tiež položiť otázku, ako chceme ako malý národ tvoriť nie malú kultúru, ale kultúru, ktorá bude reprezentovať národ a štát v zahraničí, pretože, bohužiaľ, je to už 22 rokov, čo existuje istá správa analytického domu Friedenhaus, ktorá hovorí o šírení tzv. svetovej kultúry, a tam sa konštatuje, že tzv. globálnu svetovú kultúru – čiže keď to pretlmočíme na aktuálnu tému, americkú filmovú tvorbu povedzme a s ňou spojené obsahové posolstvá – je nutné vo svete šíriť, nebudem hovoriť, kvôli čomu to Friedenhaus uvádza, ale podstatné je pre našu diskusiu konštatovanie analytika, ktorý povedal, že áno, bohužiaľ, má to za následok to, že sa ničia pôvodné autochtónne národné kultúry. Prirodzene ako prvé zanikajú tie pôvodné kultúry malých národov, medzi ktoré, bohužiaľ, Slovensko patrí. A preto je lepšie robiť niečo, ako nerobiť nič a čakať s holými rukami na sponzorov alebo koproducentov a falšovať si svoju vlastnú históriu alebo dokonca nemať nič tak ako v stave, v ktorom sa nachádzame. Čiže toto je to áno, ktoré hovorím v prospech tohto zákona, a teraz, ak dovolíte, si dovolím aj povedať isté výhrady, ktoré sú, samozrejme, prirodzené, keďže tento zákon sa dotkne aj hospodárenia, resp. fungovania verejnoprávnej Slovenskej televízie. Som prekvapený akýmsi posunom kolegov z kultúrneho výboru v ich vzťahu aktuálnemu k Slovenskej televízii, pretože doteraz som mal pocit, že všetky kroky, ktoré mali smerovať k podpore tejto verejnoprávnej inštitúcie, akoby u nich nenachádzali až takú mieru podpory. Čiže chcem povedať, že áno, ja osobne mám na zreteli aj budúci osud verejnoprávnej Slovenskej televízie, ktorá má svoje postavenie dané priamo zo zákona, je to štandardné postavenie, a mám pocit, že ten systém, ktorý nastavilo ministerstvo v postupnom znižovaní objemu reklamy, by mohol ohroziť fungovanie verejnoprávnej televízie aj v kontexte prijatého digitálneho zákona a povinnosti verejnoprávnej televízie vysielať na viacerých okruhoch, v súčasnosti už na troch, perspektívne až na štyroch, za predpokladanej redukcie jedného zo zdrojov financovania Slovenskej televízie, ak by sa povedzme z akýchkoľvek dôvodov nepodarilo uzatvoriť zmluvu medzi štátom a Slovenskou televíziou. Pretože ja predpokladám, že toto by mohol byť istý kompenzačný mechanizmus, ale otázne je vôbec, či a kedy dôjde k takejto zmluve a v akej výške prostriedkov sa rozhodneme kompenzovať Slovenskej televízii ten bagged, ktorý má na vysielanie dané priamo zo zákona v rámci verejnej služby. Takže ja by som videl schodnosť cesty v tom, že v druhom čítaní by sme sa pokúsili nájsť isté optimum v časových posunoch a poprípade aj v nejakých percentuálnych kalkuláciách na to, aby keď už teda čistíme tento audiovizuálny priestor, tak aby bolo vôbec čo vidieť, lebo zahmlené sklo neposkytuje výhľad. Tak aby sme pri tej podpore jedného segmentu tvorenia kultúry nezabudli na šíriteľa, prirodzeného šíriteľa týchto audiovizuálnych diel. Pokiaľ sa pani Vášáryová tak trošku rehoce, tak obrátim pozornosť svoju aj ku nej, ak dovolíte, a spomínali ste akúsi európskosť. No ja nepoznám európske filmové dielo, poznám európsku filmovú tvorbu, a ak nebudeme my tvoriť slovenskú národnú kultúru aj v tomto segmente, no tak ochudobnieme prirodzeným spôsobom aj európsku filmovú tvorbu, ktorá je zložená z jednotlivých národných diel alebo jazykových mutácií, aspoň keby sme chceli hovoriť. Takže je to aj štandardný mechanizmus, ak dovolíte, pretože aj v samotnej dôvodovej správe ste si mohli prečítať, že existuje Fond Rady Európy, ku ktorému vlastne je výzva od roku 1996, aby národné štáty podporovali takýmito mechanizmami svoju vlastnú národnú tvorbu. Možno problém je v tom, že síce mali sme za ostatných osem rokov, ak odrátam tieto dva, tak desať, aby sme si porozumeli, možno, že sme malý štát, ale pochybujem, či sme mali aj nejakú národnú tvorbu. Takže toto sú podľa mňa predpoklady, ktoré by mohli posunúť Slovensko tam, kde by sme mohli byť, ak by sme sa chceli porovnávať povedzme s porovnateľným Dánskom, ktoré napríklad zhodou okolností takýto mechanizmus rovnako využíva. A posledná taká poznámočka ku kolegom. Pokiaľ chceme ako poslanci hovoriť k veci, tak by sme mali zákony uvádzať do praxe aj ich presným názvom a nepoužívať rôzne zástrčkové metafory, tie si tak môžeme niekde strčiť, viete, ale každý zákon má presné, presné znenie, takže nedehonestujme zákony, ktoré sme sami prijímali, či už sme za ne hlasovali, alebo sme boli proti, ale sme členovia jednej snemovne, a preto by sme mali rešpektovať to, čo z nej vzíde. Takže, ak dovolíte, pán minister, očakávam, že budeme viesť nejaký dialóg vo veciach, ktoré som naznačil, pričom ja na rozdiel od mojich kolegov predpokladám, že zákon páni poslanci posunú do druhého čítania. Ďakujem za pozornosť.