Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2014-06-06):
No dobre. Ďakujem veľmi pekne. Ja som tiež jeden z predkladateľov tohto zákona a teda dovolím si vystúpiť aj ako predseda Združenia kresťanských seniorov, druhej najväčšej organizácii seniorov, celoštátnej, na Slovensku po Jednote dôchodcov. Dovolím si povedať pár poznámok a snáď aj štatistík, ktoré nie sú všeobecne známe, ale sú veľmi zaujímavé a podporujú práve, ako by som povedal, tento návrh. Podčiarkujem, že prekonávame krízu, sme v čase, keď ceny sú už dávno kapitalistické, ale naše penzie sú stále ešte socialistické. To ukážem aj na určitých krátkych štatistikách, ktoré mám zo Štatistického úradu. Hneď takým prvým bolo, aká je priemerná výška vyplácaných dôchodkov. Tak veľmi stručne. Starobný dnes 399 euro. Budem zaokrúhľovať. Predčasný starobný 395, invalidný do 70% 197, invalidný nad 70% 349, invalidný 269, vrátane čiastočnej invalidity. A takto to ide ďalej, vdovský. Čiže sú to všetko relatívne malé sumy a nejaká štatistika tu nedávno bola povedaná, že 14-tisíc našich seniorov má penziu menšiu ako 200 euro. Čiže to je naozaj málo. Druhou takou štatistikou bolo počet vyplácaných dôchodkov v mesiacoch. Tak je nás dôchodcov 1,329 miliónov. To je riadna sila, aj politická. Z toho starobný dostáva temer milión, predčasný starobný 21-tisíc, invalidných 230-tisíc, vdovských 293-tisíc, vdoveckých 39-tisíc a tak to ide pomaly dole. Celkove dostáva 1,623 miliónov ľudí tieto príspevky, ktoré by sa mohli nazvať dôchodkami. To je relatívne tiež veľmi veľa na počet obyvateľov. Celkové sumy, toto nie je moc múdre, že to tu hovorím, sú skoro 6 miliárd euro, ktoré sa vyplácajú na starobné dôchodky, predčasné starobné, invalidné, vdovské a tak ďalej. Len na starobné sa v roku 2013 vyplatilo 4,4 miliardy korún. Sú to veľké položky a chápem aj štát, že proste nemá na nejaké radikálne zvyšovanie, ale tento zákon práve dáva určitú malú symbolickú možnosť. Čo sa týka vzťahu priemernej výšky vyplácaného starobného dôchodku a priemernej mesačnej mzdy v hospodárstve. To je tiež zaujímavá štatistika, ktorá je tu sledovaná po novembri. Odpichnem sa od roku 1993, tam tento pomer bol 47 %. O desať rokov bol 47,4, o ďalších desať rokov 2013 bol 47,39 %. Vidíte, že za 21 rokov sa vlastne, je to stále polovica, pomer priemerného dôchodku k priemernej mzde. To je relatívne málo v porovnaní s inými európskymi krajinami. Stále je to prakticky iba okolo 47 %. Situácia určite v tomto smere nie je u nás dobrá. Aj keď určite v Európskej únii nie sme poslední a je tam ešte viacero štátov, ktorí sú na tom ešte horšie. Tu je otázkou, ale to je už širším podnetom, možnosti zavedenia minimálneho dôchodku. Vtedy by tie najmenšie dôchodky vypadli, aj keď toto by bolo iste náročné na štátny rozpočet. Ale takýto cieľ by sme mohli mať. Poslednou takou štatistikou je narastanie priemerného dôchodku, každoročne asi o takých 10, 15 euro, čo je pozitívne. Dnes je to už okolo 400 euro. Vlani bolo 389. Súvisí to s úmrtím dôchodcov, najmä starodôchodcov. Tým, že tí s najmenšími penziami umierajú pomaly, bohužiaľ, nie bohužiaľ, ale umierajú, tým pádom ten priemer stúpa. Ale to nie je to kvôli tomu, že by sa zvyšovali dôchodky, ale kvôli tomu, že ľudia s najnižšími dôchodkami umierajú. Konštatujem, že chudoba v Európe rastie, aj u nás. Najmä sa to týka v prvom rade rodín s malými deťmi a až na druhom mieste sú seniori. To je zaujímavé. V prvom rade by mali rodiny s malými deťmi byť šetrené a potom seniori. Ale obidvaja sú na tom zle. Seniori celý život pracovali, tvrdo pracovali, vybudovali veľa vecí a teraz vlastne na starobu, posledné roky musia otáčať každý cent pri lieku a pri všetkom. To je nedôstojné, by som povedal. Na druhej strane platí medzigeneračná solidarita, čo často zdôrazňujeme. Tento zákon ju vylepšuje. Medzigeneračná solidarita znamená aj to, ako to hovorí zákon o rodine, že sa obojstranne zaväzuje starostlivosť rodičov o deti, keď sú deti malé, ale aj opačne, detí o rodičov, keď sú deti veľké a starší ľudia zostarnú a nevládzu a sú odkázaní. Najmä tento druhý bod, často starí rodičia hovoria, že deti nemôžu, nemajú a tak ďalej. Na to je veľa kontra príkladov. Nechcem to tu rozvádzať. Toto je skôr na demonštráciu, že seniori to naozaj dnes nemajú ľahké. Už tu bolo povedané, ešte sa to týka najmä matiek, ktoré mali viacero detí, stále boli doma, stále sa o nich starali, vychovali dobrých ľudí, ktorí pracujú, dávajú odvody. Ony boli zanedbané, majú nízke penzie, pretože málo pracovali, alebo vôbec nepracovali. A pritom ich deti dávajú odvody, platia dane a tak ďalej, týmto by sme mali najmä pomôcť. Tu sa jedná o dopad na štátny rozpočet asi 15 miliónov eur. Je to tam napísané, keby sa 300-tisíc daňovníkov k tomuto prihlásilo. Svojho času som spomenul aj inú možnosť, troška flexibilnejšiu. Možno v druhom čítaní, keď dúfam, že to prejde, by sme mohli o tom viac hovoriť v súvislosti s dvojpercentnou daňou. Vtedy by sa nemusel rátať dopad zo štátneho rozpočtu, lebo dvojpercentná daň na kultúru, školstvo, cirkvi, šport a tak ďalej sa tak či tak niekde dáva a takto by sa dávala aj rodičom. Bolo by to len prerozdelenie tých peňazí na dvojpercentnú daň, tak ako to vždy robíme a na niečo dávame. Dokonca dnes je to už aj trojpercentná daň, ak ten daňovník robí aspoň 40 hodín ročne dobrovoľnícku prácu. Vážení, končil by som. Pripomínam, že ide o formu pomoci seniorom, že sme všetkým, aj svojim rodičom, dlžníci a teda určite si od nás zaslúžia podstatne viac, ako im dávame. Toto je taká malá forma ohodnotenia, pokus o malú kompenzáciu toho, aby videli, že sme na nich nezabudli. Ďakujem. (Potlesk.)