I. Štefanec, poslanec: (2007-05-16):
Dnes sme v situácii, kedy tieto reformy pre občanov bránime. V prípade tých prvých dvoch, čo sa týka daní a dôchodkov, sa to celkom aj darí. No a dnes tu máme na stole útok na ďalšiu dôležitú reformu, reformu pracovného práva. Aký je v skutočnosti teda predložený Zákonník práce, údajne zákon roka alebo teda je namieste otázka, ktorá tu padla v tejto snemovni aj včera, či to nebude fiasko roka. Predovšetkým je potrebné zdôrazniť, že Zákonník práce išiel do vlády a prišiel tak do Národnej rady Slovenskej republiky bez súhlasu sociálnych partnerov. Tento teda údajný zákon roka sa snaží byť diktátom, nie dohodou. Bohužiaľ, nie je to prvýkrát, kedy tento postup je takýto škandalózny. Bez dohody sociálnych partnerov sa stanovila minimálna mzda. Bolo tomu tak pri riadení Sociálnej poisťovne a dokonca samotný zákon o tripartite nebol odsúhlasený sociálnymi partnermi v podobe, v akej sa schválil. Pamätáme si na listy na pani ministerku i na predsedu Národnej rady od sociálnych partnerov so žiadosťou, aby tento zákon sme neprijímali. Niečo podobné tu máme na stole aj teraz. Teda skutočne je to pokus o diktát, a nie o dohodu. Ďalej. Zákonník práce sprevádzali najrôznejšie nepravdivé fámy. Údajne ten súčasný nie je pre Európu štandardný a ten nový vracia pracovné vzťahy z Latinskej Ameriky do Európy. Pravda je taká, že v súčasnosti na Slovensku platný Zákonník práce neodporuje žiadnym európskym pravidlám. Skutočne neodporuje žiadnym pravidlám. Ďalšia fáma, ktorú s obľubou šíril predseda Fico, bola, že údajne máme najliberálnejší Zákonník práce na svete. Realita je taká, že ozaj v roku 2005 Svetová banka vo svojej správe Doings business ocenila slovenskú reformu pracovného práva ako najprogresívnejšiu na svete, ale o rok to už nebola pravda a v roku 2007, teda v tomto roku v tej istej správe nájdeme na svete 71 krajín, v ktorých je pracovná legislatíva naklonená podnikaniu priaznivejšie ako na Slovensku. Svet i Európa sa rozvíja a jednou z podmienok rozvoja je flexibilné pracovné právo, ktoré podporuje zamestnanosť. Po zvýšení flexibility volá Lisabonská stratégia alebo aj známa Cokova správa z novembra 2004. Čísla ukazujú, že čo sa týka zamestnanosti, v Spojených štátoch amerických a v Európe vo vekovej skupine od 25 do 54 rokov je zamestnanosť veľmi, veľmi podobná. Nie je tomu tak ale už v skupinách do 25 rokov a nad 54 rokov. V týchto vekových skupinách napríklad v Spojených štátoch pracuje viac žien ako mužov. A je tomu tak preto, lebo ozaj v Európe sú rezervy vo flexibilite v pracovnej legislatíve, teda v pružných pracovných kontraktoch, ktoré nezaväzuje rigidná legislatíva, ale umožňuje dohoda medzi zamestnancom a zamestnávateľom. Pružnosť pracovných kontraktov, pracovných časov, umožňovania čiastočných pracovných úväzkov či rýchla reakcia na potreby trhu, to je posilňovanie flexibility, ktorou idú vyspelé krajiny. Tento návrh Zákonníka práce ide proti takýmto trendom vo svete i v Európe. Dokonca aj na pôde Európskej komisie vznikla v novembri minulého roku veľmi zaujímavá legislatívna iniciatíva, tzv. Zelený papier pre modernizáciu pracovného práva pre potreby vízie 21. storočia, ktorý bol v Európskom parlamente prerokovaný v marci tohto roku a práve sa hovorí o potrebe nových foriem pracovných kontraktov, ktoré by spĺňali nové technologické zmeny, s ktorými sa stretávame v 21. storočí. Čiže tento trend je evidentný aj v Európe, čo je pozitívne. Na pôde Výboru pre európske záležitosti Národnej rady sme požiadali parlamentný inštitút, aby nám vypracoval analýzu predloženého návrhu Zákonníka práce z pohľadu Lisabonskej stratégie. Dovolím si citovať v troch bodoch, čo sa v tomto materiáli uvádza. Prvý citát. „Problém s negatívnym vplyvom na zamestnanosť a zníženie flexibility môže spôsobiť definícia závislej práce, resp. aplikácia tohto ustanovenia v praxi a zníženie možnosti práce živnostníkov pre určitého zamestnávateľa.“ Druhý citát. „Zavedenie nového inštitútu súbežného poskytovania odstupného a plynutia výpovednej doby zvýši náklady zamestnávateľom a nebude prispievať k zvýšeniu pružnosti trhu práce.“ A do tretice. „Nutnosť dohody o normách spotreby práce zamestnávateľa so zástupcami zamestnancov, resp. jej nedosiahnutie by mohlo veľmi vážne ohroziť zamestnanosť a celkové investície zamestnávateľa.“ To sú tri citáty z parlamentného inštitútu, ktorý urobil nezávislú analýzu. Čiže nie sú to len názory opozičných strán, prípadne Organizácie pre hospodársku spoluprácu a rozvoj Európskej komisie, Európskej centrálnej banke, nezávislých ekonómov. Toto je názor aj parlamentného inštitútu. Keď sa pozrieme na medzinárodné porovnanie, ukazuje nám, že menej rigidná legislatívna úprava pracovnoprávnych vzťahov vedie k pružnejšiemu trhu práce a ku zdravšiemu podnikateľskému prostrediu, čo sa následne prejavuje v nižšej miere chudoby. Ďalej obmedzenia dĺžky nadčasov v úspešných krajinách, napríklad Dánsko, Veľká Británia, Kanada sú miernejšie a najmä pružnejšie. Naopak, pre neúspešné krajiny je charakteristická prísna úprava nadčasov. Ďalej platí, že viaceré oblasti pracovnoprávnych vzťahov, ktoré sú u nás striktne nariadené zo zákona, je v zahraničí riešených neformálnymi vzťahmi medzi zamestnávateľmi a zamestnancami a kolektívnym vyjednávaním na firemnej úrovni. No a v neposlednom rade, ak je pozícia odborov v zahraničí silná, tak nie zo zákona, ale z vôle zamestnancov. Aj keď filozofia tohto návrhu silno zaváňa dávnou minulosťou, pre korektnosť chcem uviesť, že som tam skutočne objavil aj pozitívne črty. Je tomu tak v prípade zavedenia úplne nového inštitútu telepráce, možnosti práce na diaľku alebo v rozšírení časového rozsahu dohôd o vykonaní práce z 300 na 350 hodín u jedného zamestnávateľa, prípadne sa tento rozsah môže vykonávať u viacerých zamestnávateľov. A takisto zavedenie dohôd o pracovnej činnosti v rozsahu 10 hodín týždenne považujem za zmenu pozitívnu. Vážnou prekážkou je ale povinnosť platiť zo zákona odborových funkcionárov v podnikoch. Zamestnávatelia tak zo zdrojov, ktoré sú určené všetkým zamestnancom, by mali povinne znášať náklady na činnosť odborárskych funkcionárov. Namieste je teda otázka. Chceme chrániť odborárskych funkcionárov alebo zamestnancov? Ďalšou vážnou prekážkou je súbeh výpovednej lehoty a odstupného. Uvedené ustanovenie výrazne obmedzuje flexibilitu a zvyšuje náklady zamestnávateľov pri organizačných zmenách. Problematické je teda aj posilňovania odborárskych kompetencií a diskriminácia zamestnaneckých rád. Dámy a páni, Zákonník práce podstatne ovplyvňuje aj ekonomické prostredie a má priamy vplyv na životnú úroveň našich občanov. Nie je náhoda, že všetky zamestnávateľské i podnikateľské organizácie, obchodné komory i investori sa jednoznačne postavili proti zbytočnému rastu nákladov, ktorý sa, samozrejme, môže prejaviť na úkor zamestnancov proti obmedzovaniu pružného rozhodovania a proti oživovaniu triedneho boja. Novela ide proti všetkých základným predpokladom rozvoja podnikania a vracia zákonník do obdobia spred začiatku znižovania nezamestnanosti. Je predsa zrejmé, že zmluvná voľnosť a pružný pracovný trh vytvárajú základný predpoklad  na dosahovanie prosperity. Najlepším ochrancom zamestnancov nie sú a nikdy neboli odborári ani Zákonník práce, ale konkurencia na pracovnom trhu. Čím väčšia flexibilita, tým väčšie pozitívne efekty konkurencie. Ďalším faktom je, že zvyšovanie ochrany zamestnancov znižuje šance nezamestnaných nájsť si zamestnanie. Reštrikcie voči zamestnávateľom môžu len negatívne ovplyvniť tvorbu nových pracovných miest. Novela zhoršuje efektívnosť fungovania podnikov a priniesla by zvýšenie nákladov, čo môže spôsobiť zníženie ziskovosti, pokles výroby, zníženie investícií a tvorby pracovných miest, spomalenie rastu miezd zamestnancov a zníženie prostriedkov na zlepšovanie pracovných podmienok práve pre zamestnancov. Navrhované opatrenia súvisia s možnosťami zamestnávateľa flexibilne regulovať počet pracovníkov podľa aktuálnej potreby práce. Prijatím súčasného znenia tejto novely by sa tieto možnosti obmedzili a vo firmách by vzrástli náklady z titulu prebytku pracovnej sily pri kolísaní zákaziek. V neposlednom rade takáto novela by zničila jednu z hlavných konkurenčných výhod Slovenska a znížila by atraktivitu pre investorov. Novela zavádza niektoré prvky, ktoré nie sú štandardné ani v zahraničí. Namiesto progresívnych prvkov posúva našu legislatívu niekoľko rokov späť. Podporuje odborárskych funkcionárov, ale nezlepšuje podmienky občanov pre ich zamestnanosť. No a čo sa týka skutočne pojmu flexibility práva a politiky vo vytváraní pracovných podmienok, osobne považujem zodpovednú hospodársku politiku, najmä narábanie s verejnými financiami a flexibilné pracovné právo za dve najrozhodujúcejšie hospodárske politiky, ktoré budú stúpať na dôležitosti práve po roku 2009, kedy na Slovensku zavedieme euro. Verím, že toto sa podarí a práve potom ešte viac stúpne význam takýchto parametrov, o ktorých práve dnes hovoríme. Dámy a páni, aj na základe uvedeného verím, že odmietnete navrhované a podporíte podstatné zmeny v prospech lepšej zamestnanosti občanov na Slovensku. Ďakujem vám veľmi pekne. (Potlesk.)