B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-11-13):
K. Ondriaš, poslanec: V mojom príspevku by som sa sústredil na časť programového vyhlásenia vlády, ktorá sa týka vedy, techniky a vysokého školstva a doprivatizácie nášho spoločného majetku. Budem citovať z programového vyhlásenia vlády týkajúceho sa vedy a techniky: „Vláda sa hlási k celosvetovému trendu, ktorý uznáva a posilňuje úlohu vedy a techniky ako primárneho zdroja a nástroja zvyšovania konkurencieschopnosti ekonomiky, zlepšovania sociálnej úrovne občanov a rozvoja poznatkovej základne.“ Koniec citácie. Musím povedať, že toto je ozaj pravda, že čo veda a technika spôsobuje. Musím, bohužiaľ, povedať, že podobné vyhlásenie majú všetky vlády vo svete a my ho máme každé štyri roky. Paradoxne výsledkom takýchto vyhlásení našich kapitalistických vlád bolo vždy znižovanie podpory školstva, vedy a výskumu a podobne to pravdepodobne bude aj teraz. Ukážem to na číslach. Počas socializmu stúpal počet pracovníkov vedy a techniky o 15 000 každých desať rokov. Bohužiaľ, tragédiou Slovenska je, že počas súčasného kapitalizmu klesal o hodnotu 38 800 pracovníkov za 10 rokov. V súčasnosti počet týchto pracovníkov je len 34 % z počtu z roku 1988. Z toho vyplýva, že v súčasnosti máme počet pracovníkov vedy a výskumu na úrovni, ktorá bola dosiahnutá už za socializmu v roku 1965. To znamená, vrátili sme sa 37 rokov dozadu. Dokladujú to aj údaje o Slovenskej akadémii vied. Celkový počet pracovníkov v roku 1998 klesol na približne 50 % v porovnaní s rokom 1990. Pritom reálna finančná podpora štátu v roku 1998 bola len 35 % v porovnaní s rokom 1990 a nestúpa. V súčasnosti podpora výskumu a vývoja zo štátnych zdrojov klesla na súčasných 0,37 % HDP, čo je najmenej zo štátov Vyšegradskej štvorky. Na porovnanie: Priemerné financovanie vedy a výskumu v Európskej únii je 1,93 % hrubého domáceho produktu. Tieto údaje jednoznačne dokladujú, že podľa pôsobenia našich vlád Slovensko asi nepotrebuje pracovníkov vedy a techniky. Stačí, keď v rámci kolonizácie Slovenska bude poskytovať vždy dostatok lacných pracovných síl do priemyselných parkov a ďalším zahraničným firmám operujúcim na Slovensku. V programovom vyhlásení vlády sa nič nehovorí o tom, o koľko by sa malo zvýšiť financovanie vedy a výskumu, a preto nepodporíme toto vyhlásenie. Budem citovať z programového vyhlásenia vlády týkajúceho sa školstva: „Vláda si uvedomuje zásadnú úlohu vysokého školstva pre zabezpečenie trvale udržateľného rozvoja spoločnosti.“ Toto je tiež svätá pravda. Lenže ostáva mi záhadné, ako si to vláda uvedomuje, keď redukcia reálnych rozpočtových nákladov i pracovníkov technického a prístrojového vybavenia neumožňuje zabezpečiť ani najzákladnejšie podmienky na vedeckú prácu. Všetci vieme, že školstvo nielenže nemá prostriedky na rozvoj, ale sa neudržiava ani v takom stave, ako sa zdedilo pred 13 rokmi. Štatistické údaje sú alarmujúce. Počet pracovníkov na vysokých školách klesol, únik tvorivých mozgov pokračuje. Strácame nielen tímy vysokokvalifikovaných vedcov, ale aj dlho budovanú štruktúru základného výskumu. Mnohí mladí pracovníci, ktorí predsa chcú vo vede pracovať, odchádzajú do zahraničia. Zo svojich platov u nás jednoducho nemôžu vyžiť, nieto si kúpiť byt či postarať sa o rodinu. Neviem, ako vláda chce zabezpečovať trvalo udržateľný rozvoj spoločnosti, keď len v roku 2001 bolo odpojených od elektriny a plynu 90 škôl. Pritom Slovenská republika ako malá krajina bez surovinovej základne musí svoju budúcnosť stavať na vzdelaní, na rozvoji vedy a techniky. Vzdelanie je niečo, čo nám nikto nezoberie a ani nesprivatizuje. Krajina, ktorá nechce len lacno predávať pracovnú silu, musí výdatne prispievať k vedeckému výskumného a vývojovému napredovaniu, aby sa dostala na európsku špičku. Ak si chceme posilniť pozíciu v Európe, musíme investovať do svojho vedecko-technického vzostupu podstatne viac ako doteraz. Vláda vo svojom programovom vyhlásení podporuje, citujem, „zapojenie výskumu do medzinárodných programov EÚ, najmä do VI. rámcového programu“, koniec citátu. Vláda v programe však nehovorí, že ako sa máme zapájať do VI. rámcového programu, keď financovanie vedy a výskumu u nás je menej ako 10 % v porovnaní s krajinami, s ktorými máme spolupracovať. Potom výsledok takejto spolupráce je, že produkty výskumu sa dajú komerčne aplikovať len stranou, ktorá má na to peniaze. Nedá mi, aby som sa nezmienil o časti vládneho programu, ktorý sa týka privatizácie. Privatizácia nášho spoločného majetku je neoddeliteľnou súčasťou našej kolonizácie a bola jedným z cieľov prevratu v roku 1989. Privatizácia nášho majetku bola a je dôvodom podpory našich vládnych skupín zo zahraničia. Predchádzajúca Dzurindova vláda sprivatizovala náš spoločný majetok za 300 mld. korún, čo je viac ako ročný rozpočet vlády. Kde sú tieto peniaze? 300 mld. slovenských korún nestačilo za štyri roky ani na splácanie našich dlhov a úrokov z dlhov, ktoré nám neklesajú. Naše predchádzajúce kapitalistické vlády nás dostali do takej zlej ekonomickej situácie, že sme sa stali permanentnými platcami dlhov a úrokov, podobne ako to už mnoho rokov robí okolo 100 ďalších krajín sveta. Zrejme aj táto vláda bude pokračovať v permanentnom splácaní našich dlhov a úrokov predajom nášho spoločného majetku. Je to najjednoduchšie, dokladuje to aj citát z programového vyhlásenia vlády, citujem: „Obozretný prístup bude vláda realizovať aj v oblasti využívania príjmov z privatizácie, ktoré budú využívané len na zníženie verejného dlhu alebo na reformy dôchodkového systému a školstva.“ Koniec citátu. V programovom vyhlásení vlády sa nehovorí nič o investovaní peňazí z privatizácie do rozvojových programov, do nových technológií. Preto my takýto program nemôžeme podporiť. Namiesto privatizácie a vlády voľného trhu Komunistická strana Slovenska je za zavedenie komplexnej a odborne riadenej hospodárskej politiky s čo najširším využitím domácich výrobných zdrojov, domácich surovín, tvorivého potenciálu, vzdelanosti a pracovitosti občanov pre blaho Slovenska, a nie pre zahraničný kapitál. Nechceme si ďalej ničiť hospodárstvo živelnosťou, neodbornosťou a diletantstvom ekonomických a politických kormidelníkov. Komunistická strana Slovenska je proti zníženiu výdavkov v rozpočte v sociálnej oblasti, je proti spoplatneniu školstva a zdravotníctva. Komunistická strana Slovenska je zásadne proti doprivatizovaniu nášho spoločného štátneho majetku, kde v prípade zlyhania iných mechanizmov budeme iniciovať vypísanie referenda o tejto otázke. Nechceme, aby sa Slovensko ďalej kolonizovalo materiálne, kultúrne a duchovne. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)