Ľ. Mušková, poslankyňa: (2005-12-08):
V nových podmienkach koordinácie procesov v rámci Európskej únie sa plnenie cieľov Lisabonskej stratégie a plnenie ďalších strategických dokumentov členskými krajinami začína koncipovať v trojročných programovacích cykloch a má sa prezentovať v národných programoch reforiem. Na bilaterálnych stretnutiach zástupcov Slovenska so zástupcami Európskej komisie v júni tohto roka boli vo svojich zámeroch komisiou zadefinované kľúčové oblasti, ktoré majú v podmienkach Slovenskej republiky tvoriť Národný program reforiem. Pri predkladaní Národného programu reforiem ste, pán podpredseda, uviedli, že jedným z dvoch pilierov, z ktorých už schválený Národný program reforiem vychádza, je rozvoj poznatkovej ekonomiky. Tiež ste uviedli, že prioritami programu je vzdelávanie a zamestnanosť, veda, výskum a inovácie, informačná spoločnosť a podnikateľské prostredie. Teda aspoň v troch štvrtinách sa nachádza vzdelávanie. Predložený návrh rozpočtu však napriek finančnému zvýšeniu neposkytuje záruku napĺňania cieľov Národného programu reforiem najmä v oblasti regionálneho školstva. Kým v ostatných štátoch Európskej únie dávajú na regionálne školstvo okolo 6 % z hrubého domáceho produktu, v predloženom rozpočte na naše školstvo je sotva polovica z tejto sumy. Navyše tým, že bol schválený kompetenčný zákon a tzv. malé školstvo prešlo pod samosprávy, či už obecné, alebo krajské, ministerstvo financií, ba aj celá vláda sa tvári, že problémy s financovaním regionálneho školstva sa ich už netýkajú. Vážený pán podpredseda vlády, ak je poznatková ekonomika strategický cieľ, tak nevnímanie problémov regionálneho školstva je strategický omyl. Každá stavba, a ekonomika postavená na poznatkoch stavbou je, potrebuje predovšetkým pevné základy. V posledných rokoch však nielen podfinancovaním, ale aj prijatím nedostatočných koncepčných zákonov sa položila do týchto základov časovaná bomba. Ukazuje sa, že krásne deklarácie vlády o vzdelávaní a jeho priorite bez finančného krytia sú prázdnym gestom. O tom, že problém vzdelávania bude treba seriózne vo veľmi krátkom čase riešiť, hovoria štatistiky Európskej únie, ktoré upozorňujú, a dôrazne, na pokles vzdelanostnej úrovne v našom štáte. Nehovorím, že o zlom školstve. Hovorím o poklese vzdelanostnej úrovne. Ak tieto štatistiky hovoria aj napríklad o jednej z najväčších preplneností žiakov v triedach našich škôl zo všetkých štátov Európskej únie, s čím úzko súvisí tiež pokles úrovne vzdelávania. Musím povedať, že sú ďalšie faktory, ktoré úroveň vzdelávania znižujú, napríklad súvisí to aj so zhoršenými podmienkami dochádzky našich žiakov do škôl, keď deti musia dochádzať do vzdialenejších škôl, pretože ich školy v ich školskom obvode, kde bývajú, boli zrušené. Alebo ak aj neboli zrušené, o chvíľu budú. Keďže sa vďaka legislatíve žiak stal objektom obchodu, mestské školy lákajú žiakov z vidieka, ponúkajúc im lepšie podmienky. Zatiaľ tých solventnejších, ktorým doprava nerobí problémy, ale čoskoro i tých druhých, ktorým dochádzanie bude obťažné. Takto sa pripravuje teraz zánik ďalších škôl, pretože tieto pre znížený počet žiakov nebudú môcť vďaka teraz už financiám viazaným na hlavu môcť existovať. Ďalším negatívnym efektom na úroveň vzdelávania bolo odovzdanie škôl so skrytým dlhom spod gescie štátu do rúk samospráv, škôl, do ktorých zateká, v ktorých je zima, do ktorých fúka, ktoré treba rekonštruovať, ale samospráva na takéto výdavky nemá financie. Nemá financie ani na výmenu aj 30-ročného hygienickým požiadavkám nevyhovujúceho nábytku, ani na zakúpenie pomôcok či učebníc. Na druhej strane popri nevyhovujúcich budovách škôl, ako napríklad škola v Spišskom Podhradí, kde sa žiaci učia v budove postavenej ešte v predminulom storočí za panovníčky Márie Terézie, kde nie je vôbec ani v triedach tečúca voda, stoja v obciach rozostavané školy... (Ruch v sále.) Stoja v obciach rozostavané školy bez najmenšej šance dostavania z rozpočtu obce. A vláda napriek verbálnej podpore školstvu radšej vyčlení peniaze na výstavbu domov pre solventných zahraničných investorov. Keby sme už v hociktorej oblasti neplnili programové vyhlásenie vlády, nebolo by to také tragické, ako keď je to v oblasti školstva. Veď tu nejde o nič viac, len o našu budúcnosť, o naše deti. Pán podpredseda, mohla by som tu vypočítať mnoho ďalších hriechov páchaných na našom školstve, napríklad neskoré poskytnutie financií na poukazy pre mimoškolskú činnosť, ale keďže nie sú to všetko vaše hriechy, dovoľte mi, aby som miesto toho predložila svoj pozmeňujúci návrh. Ale ešte pred tým, pán podpredseda, chcem sa pripojiť k hlasom tých, ktorí žiadajú financie aspoň na učebnice, pretože aj tých mizerných, ak by som to tak povedala, 10 mil. pomôže našim žiakom, aby mali z čoho čítať a učiť sa doma. Môj pozmeňujúci návrh znie: V prílohe č. 5 k zákonu o štátnom rozpočte na rok 2006 sa v bode B písm. e) číslo „14 366 043“ nahrádza číslom „15 880“. Navrhované zvýšenie navrhujem vykryť z prostriedkov rozpočtovaných vo Všeobecnej pokladničnej správe. Úplne, úplne na záver, pán podpredseda, len jedna prosba. Pri odôvodňovaní znižovania financií na školstvo sa často používa argument o klesajúcej demografickej krivke a ubúdanie novonarodených detí. Ja by som chcela poprosiť, aby sa urobilo všetko pre to, aby sa financie poskytli, samozrejme, nielen na školstvo, ale aj mladým rodinám, aby táto demografická krivka nebola klesajúca, ale aby nabrala stúpajúcu tendenciu. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. (Potlesk.)