T. Rosová, poslankyňa: (2008-07-01):
V prvom rade je to jazyk zákona. Ten jazyk skutočne musí zaraziť každého, kto nestrávil posledných 20 rokov v kóme. Je to jednoducho jazyk, ktorý nie je aktuálny, jazyk, ktorý je spätý jednoznačne s ideológiou bývalého režimu. O tom, že tieto pojmy ako „mládežník“, „mládežnícky vedúci“, „mládežnícke podujatie“ nie sú prirodzené v našom jazyku a v našej dobe, svedčí to, že ani pán minister ako predkladateľ, ani nikto z kolegov s výnimkou pána Markoviča, ktorý ironicky využil jeden z týchto výrazov, takýmto jazykom jednoducho pri rokovaní o tomto návrhu zákona nerozpráva, nikto tieto pojmy nepoužíva. Na našom  výbore pán štátny tajomník, ktorý zastupoval predkladateľa, hovoril normálne o mladom človeku, nepotreboval na to pojem „mládežník“. A preto si myslím, že takéto kŕčovité a ideologicky prepojené pojmy by sme mali nahradiť jazykom normálnym. Je celkom zbytočné, že pán minister, ktorý, žiaľ, teraz opustil rokovaciu sálu, argumentuje tým, že je to vyjadrenie jazykovedcov. Ja si myslím, že jazykovedci nemajú legislatívnu iniciatívu. A môžeme si ich vyjadrenia vážiť, celkom iste odborne obstoja, nik nespochybňuje, že by nešlo o spisovné pojmy, ale to, o čo ide mne ako poslankyni Národnej rady, je, aby sme v našom zákone mali taký jazyk, ktorý hovorí rečou dnešnej doby a nepripomína zväzácke kravaty. Je to síce formálna stránka veci, ale forma zákonu dáva rámec a napovedá teda mnoho aj o jeho filozofii. No a to, čo ďalej, myslím, sa míňa cieľom, je samotný zmysel podstatnej časti zákona. Pri prvom čítaní pán minister reagoval na rozpravu s tým, že je dôležité, aby sme mali akreditované také zariadenia, ktoré pracujú s mládežou, aby bola zaručená kvalita práce s mládežou, najmä, samozrejme, tej, ktorá je dotovaná zo štátu. A ja s tým úplne súhlasím. Myslím si, že by sme kľudne mohli ísť ďalej, že by sme mali mať naozaj zariadenia takéhoto typu akreditované. A tie akreditované by potom na rozdiel od tých ostatných mali mať aj iné možnosti, nielen čerpať štátne dotácie. Mohli by byť napr. podľa môjho názoru zaradené aj do systému vzdelávacích poukazov. Lenže tento návrh zákona nič takéto nerieši. Vonkoncom nehovorí o kvalite práce s mládežou. Áno, akredituje zariadenia, ale nie zariadenia pre prácu s mládežou, ale vzdelávacie zariadenia, ktoré ale ďalej nepomenúva. V § 7 sa hovorí o akreditačnej komisii. A podľa mňa aj znenie tohto paragrafu, ako aj ďalších iných paragrafov svedčí o tom, že pravdepodobne pôvodný návrh zákona bol skôr v tom zmysle, o ktorom hovorím, teda akreditovať a garantovať kvalitu samotných zariadení pre prácu s mládežou. Hovorí teda o tom, že sa zriaďuje akreditačná komisia špecializovaných činností v oblasti práce s mládežou ako poradný orgán ministerstva. No pán minister dnes pri tom, ako nám predkladal návrh zákona, hovoril o tom, že tieto vzdelávacie zariadenia, resp. samotný zákon istým spôsobom rozšíria možnosti neformálneho vzdelávania mládeže a možno aj vykryjú nejaké miesta, ktoré inými formami neformálneho vzdelávania vykryté nie sú. Tak ubezpečujem aj pána ministra, aj vás všetkých, že to tak nie je, preto, lebo jednoznačne sa hovorí v tomto zákone, že ide o vzdelávanie, ktoré je zamerané na prácu s mládežou a žiadne iné oblasti v tých akreditovaných vzdelávacích zariadeniach. Predložené znenie zákona, ktoré máme pred sebou, hovorí a určuje, že každý, kto po nadobudnutí platnosti tohto zákona má s mládežou pracovať, musí mať doklad o vzdelaní v takomto akreditovanom vzdelávacom zariadení, čo som kritizovala už v prvom čítaní. A som veľmi rada, že dôsledky, na ktoré som vtedy upozornila, to znamená, že napr. aj dôchodcovia učitelia by museli získať takéto vzdelanie, ktorí pracovali teda celý život s mládežou, padli na úrodnú pôdu a že teda vznikli pozmeňujúce návrhy z radov koaličných poslancov, ktoré na jednej strane riešia tento nedostatok. To znamená, hovoria o tom, že nie je povinné, aby každý, kto bude s mládežou pracovať, získal takúto konkrétnu formu vzdelania, ale na druhej strane tým vlastne z veľkej časti robia tento návrh zákona úplne neopodstatnený a nezmyselný. Totiž načo by nám boli akreditované vzdelávacie zariadenia, ktorých činnosť vlastne nie je nijakým spôsobom záväzná pre nikoho, a akým spôsobom teda vlastne bude pracovať akreditačná komisia a načo bude pracovať akreditačná komisia, keď tieto zariadenia budú len také dobrovoľnícke spolky? Takže opakujem a som presvedčená, že toto znenie nie je v súlade s pôvodným zámerom predkladateľov, a preto dávam procedurálny návrh, aby v súlade s § 73 ods. 3 písm. a) rokovacieho poriadku bol tento návrh zákona vrátený predkladateľovi na prepracovanie. Ak tento návrh zákona neprejde, chcem ponúknuť mojimi pozmeňujúcimi návrhmi riešenia tých otázok, ktoré som otvorila. Takže dovolím si prečítať moje pozmeňujúce a doplňujúce návrhy k vládnemu návrhu zákona o podpore práce s mládežou (tlač 589). Po prvé. V celom texte návrhu zákona sa nahrádza slovo „mládežník“ slovným spojením „mladý človek“, slovné spojenie „mládežnícky vedúci“ slovným spojením „vedúci mládeže“, slovné spojenie „mládežnícky dobrovoľník“ slovným spojením „mladý dobrovoľník“, slovné spojenie „mládežnícke podujatie“ slovným spojením „podujatie mládeže“ a slovné spojenie „mládežnícka organizácia“ slovným spojením „organizácia mládeže“, slovné spojenie „mládežnícka problematika“ slovným spojením „problematika mládeže“ v primeranej podobe zodpovedajúcej príslušným gramatickým pádom. Odôvodnenie. Navrhované zmeny v používaných termínoch zodpovedajú živému jazyku a na rozdiel od terminológie použitej v návrhu zákona nemajú ideologickú konotáciu s jazykom režimu spred novembra 1989. Ďalší môj pozmeňujúci návrh rieši technický nedostatok, preklep alebo neviem, ako to nazvať, jednoznačne však chybu v návrhu predloženého zákona, ktorá ušla pozornosti aj koaličným kolegom a zrejme aj na ministerstve v § 4 písm. g). Podľa môjho návrhu má tento § 4 písm. g) znieť: „g) podporuje organizovanie významných podujatí mládeže na území Slovenskej republiky“. Odôvodnenie. Odstraňuje sa duplicita, keď v súčasnom znení návrhu zákona má ministerstvo školstva podporovať významné a aj iné významné podujatia mládeže na území Slovenskej republiky. Takže je to technický návrh. Môj tretí pozmeňujúci návrh. V celom texte návrhu zákona sa slovné spojenie „vzdelávacie zariadenie“ nahrádza slovom „zariadenie“ v primeranej podobe zodpovedajúcej príslušným gramatickým pádom. Následne potom je štvrtý návrh, kde § 7 ods. 4 znie: „Akreditačná komisia posudzuje žiadosť zariadenia a na základe splnenia podmienok odporúča ministerstvu vydať zariadeniu potvrdenie o akreditácii.“ Piaty bod. V § 8 ods. 3 písmeno a) znie: „a) dokladu o odbornej spôsobilosti odborného garanta“. Šesť. V § 8 ods. 3 písmeno c) znie: „c) programu zodpovedajúceho rozsahom a náročnosťou príslušnej špecializovanej činnosti v oblasti práce s mládežou“. A siedmy bod. V § 8 sa za odsek 10 vkladá nový odsek 11, ktorý znie: „Zoznam akreditovaných zariadení s uvedením špecializovaných činností práce s mládežou, pre ktoré bolo potvrdenie o akreditácii vydané, ako aj odobratie potvrdenia o akreditácii sa uverejňuje na internetovej stránke ministerstva a v publikačnom prostriedku ministerstva.“ Tieto body 3 až 7 súvisia s jednou z tých dôležitých obsahových stránok zákona, to znamená, súvisia s tým, aké vlastne zariadenia majú byť akreditované a o akých zariadeniach hovoríme celkovo v zákone, kde má štát garantovať kvalitu práce s mládežou. Takže odôvodnenie k týmto bodom 3 až 7 je, že sa zlaďuje znenie niektorých ustanovení zákona s jeho celkovým zámerom (vyjadreným napr. v § 7 ods. 1 alebo v § 8 ods. 1 a 2) akreditovať všetky, nielen vzdelávacie zariadenia, ktoré sa venujú špecializovaným činnostiam v oblasti práce s mládežou. Ku kvalite práce s mládežou – a v tomto zmysle argumentoval aj pán minister školstva v prvom čítaní, aj pán štátny tajomník v našom výbore – by prispelo akreditovanie zariadení, ktoré pôsobia v oblasti práce s mládežou, a nie iba akreditovanie vzdelávacích zariadení pripravujúcich na výkon špecializovaných činností v oblasti práce s mládežou. Ďalej, ôsmy pozmeňujúci návrh. Vypúšťajú sa § 9 a § 10. Zostávajúce paragrafy sa prečíslujú primerane. Odôvodnenie k bodu 8. Ide o legislatívnotechnickú úpravu v súvislosti s bodmi 4 až 8. Deviaty návrh. V § 13 písmeno g) znie: „g) umožniť dobrovoľníkovi, ktorý nie je občanom Slovenskej republiky, získať základy štátneho jazyka Slovenskej republiky a základné poznatky o dejinách Slovenskej republiky, ak o to prejaví záujem“. Odôvodnenie k tomuto bodu. Povinnosť právnickej osoby, ktorej predmetom činnosti je práca s mládežou a uzatvárať dohodu o dobrovoľníckej službe, zabezpečiť, tak ako je to v súčasnom znení, vzdelávanie v štátnom jazyku, resp. o dejinách Slovenskej republiky by mohla skomplikovať uzatváranie takýchto dohôd najmä pri krátkodobej dobrovoľníckej službe, navyše ak o to dobrovoľník neprejaví záujem. Táto povinnosť by ho mohla odradiť, resp. povinnosť právnických osôb by zostala iba formálnou a nerealizovanou povinnosťou. K tomuto bodu som sa vyjadrovala už vo faktickej poznámke, keď som reagovala na výhrady pána poslanca Ivanča. Desiaty pozmeňujúci návrh. V § 18 odsek 3 znie: „Ministerstvo zverejní na svojej internetovej stránke informáciu o žiadostiach o dotácie a o poskytnutí dotácií žiadateľom.“ Odôvodnenie k tomuto bodu. Sprehľadňuje sa proces poskytovania dotácií a umožňuje sa tak väčšia kontrola nakladania s prostriedkami štátneho rozpočtu. Na dovysvetlenie poviem, ide o to, aby teda ministerstvo zverejňovalo na svojej internetovej stránke nielen informáciu o poskytnutí dotácií žiadateľom, ale aj informáciu o samotných žiadostiach. Ďakujem pekne za pozornosť, skončila som.