B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-10-04):
Pýtam sa pani ministerky, či chce zaujať stanovisko k rozprave? Nech sa páči, máte slovo. B. Schmögnerová, ministerka financií SR: Ďakujem pekne. Veľmi stručne. Po prvé chcela by som zopakovať, že s týmto návrhom na schválené legislatívne konanie vláda Slovenskej republiky prichádza preto, aby sme sa vyhli nejednotnej aplikačnej praxi súdov pri rozhodovaní súvisiacom s konkurzom na majetok úpadcov. O tom, že tu došlo skutočne k nejednotnej aplikačnej praxi súdov, svedčí prípad rozhodovania o Dopravnej banke, keď krajský súd rozhodol o tom, že fond na ochranu vkladov je oprávneným veriteľom, ale na odvolacom konaní príslušný senát Najvyššieho súdu rozhodol presne opačne. Z toho jednoznačne vyplýva, že súdy neaplikujú jednotne zákon, a preto je nevyhnutné, aby sme dosiahli takú legislatívnu úpravu, ktorá by znemožnila nejednotnú aplikačnú prax súdov v tomto prípade. Po druhé v tomto prípade ide skutočne o veľmi zdôvodnenú aplikáciu zákona o rokovacom poriadku § 89 ods. 1, pretože zákonodarca chce predísť značným hroziacim hospodárskym škodám. Vieme veľmi dobre, že keby sa podobný postup napr. uplatnil v prípade Devín banky, škody by mohli dosahovať niekoľko mld. korún. Preto to porovnávať s ktorýmikoľvek inými prípadmi, ktoré sú rádovo podstatne menej dôležité, je neadekvátne. Chcela by som uviesť, že práve týmto zákonom zákonodarca sa bude snažiť pomôcť tým, ktorí sú daňovníkmi, tým, ktorí sú občanmi. Ide tu o zásadné, zrejme účelové vykladanie tohto návrhu zákona z úst opozičných poslancov. Tu skutočne nejde o to, aby banky zbohatli, a nejde o to, aby fond na ochranu vkladov zbohatol. Fond na ochranu vkladov do tejto chvíle vyplatil vkladateľom podľa zákona na ochranu vkladov zhruba 8,4 mld. V prípade Devín banky vyplatil okolo 11 mld. korún. Keďže však tieto banky, na ktoré sa to vzťahuje, majú, prirodzene, aj svoje aktíva, ktorých súčasťou je aj majetok a ktorých speňažením by sa mohli aspoň čiastočne kompenzovať prostriedky, ktoré fond na ochranu vkladov si musel požičať z Národnej banky Slovenska, je len samozrejmé, že sa snažíme zamedziť možnostiam nejednotnej aplikačnej praxe, ktorá by to znemožnila. Ak by fond na ochranu vkladov musel v plnom rozsahu uhradiť svoje záväzky voči Národnej banke Slovenska, ktoré budú dosahovať skutočne okolo 19 mld. – 20 mld. Sk, v konečnom dôsledku to zaplatíme my všetci, pretože banky si to budú musieť nepochybne odraziť v maržiach, ktorými sa budú zvyšovať úrokové sadzby, či už to bude pre fyzické osoby alebo pre podnikateľské osoby. Táto vláda skutočne vynaložila značné zdroje na to, aby sme dali do poriadku slovenský bankový sektor. Dneska každý jednoznačne vidí, že sa nám podarilo dosiahnuť podstatné zníženie úrokových sadzieb, z ktorého profitujeme my všetci. Ja môžem len uviesť, že podniková sféra si dneska môže požičať za úrokových podmienok, ktoré sú diametrálne odlišné, ako tomu bolo v roku 1998, keď úrokové sadzby presahovali 20 % a dneska sa pohybujú pod dvojciferným číslom, okolo 8 – 9 % v závislosti od bonity klienta. Chcela by som uviesť, že v dôsledku poklesu úrokových sadzieb len v tomto roku štát ušetril na štátnej dlhovej službe 3 mld. korún. Rovnako sme zhruba toľko ušetrili aj vlani a takmer rovnako aj predvlani. Je to jednoznačné, že tieto kroky sme urobili teda aj preto, aby sa nám podarilo znížiť úrokové sadzby, a tak pomôcť aj podnikateľskému sektoru, štátu, ale aj fyzickým osobám, ktoré si požičiavajú prostriedky. Ak by ale bol tento proces do značnej miery zvrátený práve takýmito zásahmi do oprávnených nárokov fondu ochrany vkladov, malo by to, samozrejme, dopady na zvyšovanie úrokových sadzieb a na eliminovanie aspoň čiastočne tých výsledkov, ktoré sme v bankovej sfére doposiaľ dosiahli. Ďakujem pekne.