Š. Rusnák, poslanec: (2002-03-15):
1. K § 25. V § 25 ods. 1 sa na konci pripájajú slová: „ak nejde o štátneho zamestnanca v stálej štátnej službe“. Odôvodnenie: Doterajšie znenie § 25 nerozlišuje medzi tzv. kariérnymi veľvyslancami, ktorí sú zaradení v stálej štátnej službe v služobnom úrade, ktorým je ministerstvo zahraničných vecí, a veľvyslancami, ktorí sú vymenovaní spomedzi iných osôb, a teda po vymenovaní budú zaradení do dočasnej štátnej služby v služobnom úrade, ktorým je ministerstvo zahraničných vecí. Navrhovaným riešením sa obe skupiny veľvyslancov od seba odlíšia, čo je nevyhnutné aj s ohľadom na ich postavenie štátneho zamestnanca, pretože jedna kategória veľvyslancov je zaradená do stálej štátnej služby a druhá do dočasnej štátnej služby len počas obdobia vymenovania do funkcie veľvyslanca. Druhý pozmeňujúci návrh k § 30. V § 30 ods. 1 sa za druhú vetu vkladá nová tretia veta, ktorá znie: „Na výberovom konaní na miesto predstaveného s výkonom štátnej služby v cudzine, ktorého služobným úradom je ministerstvo zahraničných vecí, sa môže zúčastniť iba štátny zamestnanec v stálej štátnej službe v tomto služobnom úrade.“ Zdôvodnenie: Navrhované ustanovenie upravuje, že výberového konania na miesto predstaveného, ktorý má túto funkciu vykonávať v cudzine, sa môžu prihlásiť len zamestnanci ministerstva zahraničných vecí, ktorí sú v stálej službe. Táto úprava súvisí už s existujúcou skutočnosťou, že do diplomatických služieb Slovenskej republiky v zahraničí sú vysielaní kmeňoví zamestnanci ministerstva zahraničných vecí, a to najskôr po dvojročnom pôsobení v ústredí, pretože na túto náročnú a špecifickú prácu je nevyhnutná predchádzajúca odborná príprava o to viac, keď ide o predstaveného. Ďalší pozmeňujúci návrh. V § 31 ods. 1 sa dopĺňa písmeno e) ktoré znie: „e) uplynulá doba, na ktorú bol vymenovaný predstavený s výkonom štátnej služby v cudzine, ktorého služobným úradom je ministerstvo zahraničných vecí“. Zdôvodnenie: Toto ustanovenie upravuje skončenie vykonávania funkcie, na ktorú bol do tejto funkcie vymenovaný. Ak by toto ustanovenie nebolo do zákona doplnené, nebolo by možné skončiť vykonávanie funkcie predstaveného v cudzine na zastupiteľskom úrade, do ktorej bol vymenovaný len na čas vyslania. Ďalší pozmeňujúci návrh. Za § 34 sa vkladá § 34a, ktorý vrátane nadpisu znie: „§ 34a – Neplatené služobné voľno Služobný úrad poskytuje neplatené služobné voľno štátnemu zamestnancovi, ktorý nasleduje manžela, ktorý vykonáva štátnu službu v cudzine, alebo ktorý nasleduje manžela do miesta výkonu verejnej služby, v ktorej je podľa pracovnej zmluvy v zahraničí.“ Zdôvodnenie: Je v záujme štátu umožniť manželskému partnerovi, ktorý je štátnym zamestnancom, nasledovať manžela alebo verejného zamestnanca v prípade jeho vyslania na zastupiteľský úrad Slovenskej republiky v zahraničí tak, že jeho služobný úrad bude povinný poskytnúť mu neplatené voľno. Ďalší pozmeňujúci návrh. V § 59 sa za odsek 3 vkladá nový odsek 4, ktorý znie: „(4) Obmedzenie podľa ods. 1 sa nevzťahuje na vykonávanie verejnej služby v cudzine štátnym zamestnancom, ktorému bolo poskytnuté neplatené služobné voľno.“ Doterajší odsek 4 sa označuje ako odsek 5. Uvedené ustanovenie rieši vážny problém, s ktorým sa ministerstvo zahraničných vecí stretáva pri uplatňovaní zákona vtedy, ak zamestnanca, ktorý je v sídle služobného úradu v Bratislave, to znamená v ústredí, zaradený na miesto štátnozamestnanecké a je potrebné ho vyslať na výkon verejnej služby v cudzine. V podmienkach ministerstva zahraničných vecí ide o veľmi frekventovanú situáciu, najmä pokiaľ ide o miesta hospodárov, miesta na konzulárnych oddeleniach zastupiteľských úradov, ako aj o manželských partnerov vysielaných zamestnancov, ktorí sú štátnymi zamestnancami a na zastupiteľskom úrade je potrebné ich zamestnať na voľnom mieste, ktoré však upravuje zákon o verejnej službe. Dosiaľ v tomto smere nebol žiaden problém, keďže zamestnanci štátnych orgánov neboli kategorizovaní. Je v záujme štátu predovšetkým z pohľadu úsporného nakladania s prostriedkami štátneho rozpočtu, aby bol zamestnancom ministerstva zahraničných vecí umožnený prechod zo štátnej služby do verejnej služby na čas vyslania, keďže štruktúra zamestnancov v ústredí nemusí byť identická s potrebami zastupiteľských úradov, najmä vzhľadom na limitovaný počet zamestnancov. To sú všetky navrhované pozmeňujúce návrhy k predloženému návrhu zákona. Chcel by som vás poprosiť, vážené kolegyne, kolegovia, o vašu podporu. Ďakujem veľmi pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Teraz dávam slovo pánu poslancovi Tatárovi, pán kolega, nech sa páči. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, dovoľte mi krátko vystúpiť v druhom čítaní k tomuto návrhu zákona, k novele zákona o štátnej službe. Predovšetkým treba povedať, že skupina poslancov, pán poslanec Orosz a ďalší, predložila na doplnenie zákona všetky tie paragrafy, ktoré sme zhodou okolností na môj pozmeňujúci návrh v lete minulého roku celkom vypustili z návrhu zákona. Ja som považoval to vypustenie minulý rok za veľmi racionálne a rozumné. Tieto vypustené paragrafy, ktoré teraz chcú vrátiť do zákona, zakladajú obrovské nároky na štátny rozpočet a zároveň sa nenapĺňa podľa mojich skúseností, ale aj skúseností iných a aj skúseností odborníkov ten cieľ, ktorý je deklarovaný. Ja si myslím, že nie je vhodné meniť tento zákon a neodporúčam, aby Národná rada súhlasila s predloženým návrhom zákona. Samozrejme, boli tu podané niektoré iné čiastkové pozmeňujúce návrhy, ktoré zlepšujú pôvodný zákon, čiže budú mať poslanci nutkanie s niečím, čo trochu zlepšuje zákon, prijať aj niečo, čo ho vracia do tej zlej polohy, z ktorej sme ho dostali minulý rok. V podstate keby sme to urobili, že prijmeme aj tento, aj analogický zákon o verejnej službe, tak len potvrdíme, že počas tohto volebného obdobia sa Národnej rade nepodarilo zasiahnuť do zlepšenia charakteru štátu, do zmeny charakteru štátu. Viete, že tie zákony boli 3, aj spolu so Zákonníkom práce, a všetky, každý na iný spôsob, vyvolávajú dosť veľký problém. A v diskusiách vo výboroch sme s predkladateľmi hovorili o tom, aký máme my pohľad na fungovanie štátu, na usporiadanie štátu, na verejnú a štátnu službu a aký má teda predkladateľ pôvodného návrhu, čiže ministerstvo práce, ale aj celá vláda, ktorá ho predložila, a teda predkladatelia najmä z SDĽ. Ja si predstavujem, že štát naozaj má byť predovšetkým služobníkom občanov a takto postavené zákony sú postavené úplne naopak, to znamená, že keď už niekto vstúpi do štátnej alebo verejnej služby, no tak potom je oddelený od ostatného obyvateľstva, je chránený takýmito zákonmi a vlastne sa poruší ten princíp, že zákon o štátnej službe by mal v prvom rade slúžiť na ochranu občanov, a nie štátnych zamestnancov, a to tak, že im poskytne mnohé výhody, ktoré nie sú dostatočne vyvážené. Treba povedať, že ak sa tu hovorí o rovnosti, čo sa týka ústavných princípov, tak výhody by mali byť pre rôzne skupiny štátnych zamestnancov v porovnaní s policajtmi, colníkmi, ktorých štátna služba má osobitnú povahu, vyrovnané, ale nie rovnaké. Vyrovnanosť nie je totožnosť. Rovnosť podľa č. 12 Ústavy Slovenskej republiky neznamená rovnosť absolútnu, ale vždy sa viaže k základným právam a slobodám podľa druhej hlavy ústavy. Nakoniec to potvrdzuje aj judikatúra Ústavného súdu napríklad v odôvodnení rozhodnutia č. 33/1999 k čl. 12 ods. 2 ústavy, ktorý má všeobecný deklaratívny a nie charakter konkrétneho základného práva a slobody. Jeho použitia je možné sa dovolávať len v spojitosti s ochranou základných práv a slobôd uvedených v ústave. O ktoré veci, ktoré tento návrh zákona chce vrátiť do dnes platného účinného zákona o štátnej službe, ide? Ide o tieto výhody a privilégiá: 1. Pri odchode do dôchodku by mali zamestnanci v štátnej službe nárok na odchodné až do výšky 10-násobného funkčného platu. To je § 105a, bod 18 návrhu. 2. Pri odchode do dôchodku by mali zamestnanci v štátnej službe nárok na trvalý príplatok za štátnu službu k dôchodku do približne 50 % k dôchodku. To je § 108a, čiže bod 19 návrhu. 3. Zamestnanci v štátnej službe by dostávali ďalší plat, teda štrnásty plat, ktorý sme vypustili minulý rok, bez ohľadu na výsledky služobného zhodnotenia. To je § 95, bod 16 návrhu. Musím zdôrazniť, že žiadne z týchto ustanovení nie je viazané na pracovný výkon, čo spolu s konkrétnou navrhovanou formou definitívy a navrhovaným rigidným platovým systémom, založeným najmä na veku, bude viesť k tomu, že pracovať v systéme budú mať záujem najmä tí, ktorým vyhovuje nízke a fixné odmeňovanie spojené s osobitnými privilégiami bez ohľadu na výkon. Teda naozaj je zákon postavený na chybnej premise, že takýmto spôsobom sa dá skvalitniť štátna služba. Skvalitniť sa nedá, dá sa len uspať, dá sa len ponechať jej dnešná nekvalita. Čo sa týka nárokov na štátny rozpočet, aj dôvodová správa udáva okolo 800 mil. korún, a to úplne bez ohľadu na to, ako tieto nároky budú rozložené v čase. Či po odhlasovaní by to malo byť čerpané hneď, alebo by sa to malo začať čerpať postupne, pretože je zámer, aby to platilo dlhodobo, čiže každý rok by to bolo o toľko drahšie. Čo sa stane v štátnej službe? Tak ako tu bolo povedané, ako som práve povedal, tak opak je pravdou, že by mladí, ambiciózni a šikovní ľudia tam išli, lebo tie platy aj tak nebudú vysoké, ani s tým štrnástym platom, ani s tými výhodami, ani s tým odchodným, ani s ničím podobným. A naozaj mladí a šikovní ľudia nemajú potom žiaden dôvod ísť do takejto štátnej služby, kde za výkon sa neodmeňuje, kde kariérny postup je mdlý, kde o ňom nakoniec podľa zákona rozhoduje úrad sám, nejaké komisie, ktoré sú zložené z kolegov, čiže je to subjektívne rozhodovanie a to je byrokracia na druhú. To je potvrdenie toho, čoho sme sa chceli po roku 1989 zbaviť. Ak chceme urobiť normálnu štátnu službu, tak sme nemali vôbec prijímať takýto zákon, ani jeden, ani druhý. Namiesto toho, aby sme urobili systémové zmeny, tak sme tu urobili veľký boj o tabuľky. Samozrejme, všetci, ktorí pracujú v týchto postoch, si zaslúžia ohodnotenie. Namiesto toho, aby sme urobili reformu verejnej správy, kde by sme najprv vytriedili nutné, menej nutné a nepotrebné pozície a spružnili štátnu správu, otvorili ju a vniesli do nej prvok súťaživosti, transparentnosti, tak sme ju zabetónovali, zablokovali. A toto je len také predvolebné potvrdenie tohto trendu, ktoré neobyčajne zaťaží štátny rozpočet, ale neprinesie kvalitu pre obyvateľov. Samozrejme, že to, čo tu hovorím, si všimnú štátni zamestnanci, ktorí povedzme čakajú, že im takýto návrh prinesie štrnásty plat. Ja nemám žiaden negatívny vzťah k úradom a úradníkom. Veď som minulý rok hovoril, že môj starý otec bol celý život vzorným štátnym úradníkom, ale vtedy ten systém bol motivačný. Dnes ten systém nie je motivačný. Keď chceme zlepšiť štátnu službu, tak sme nemali zabiť reformu verejnej správy a nemali sme prijímať tieto tri zákony. Mali sme riadne urobiť rekodifikáciu zákona o správnom konaní, pretože tam bez nových pravidiel, ako tie úrady majú voči verejnosti fungovať, sa naozaj stane len to, že tá beznádej a oddelenie verejnosti od byrokracie sa prehĺbi. Sú tu návrhy, napríklad zákon proti šikanovaniu, ktorý je veľmi povrchným, má jasnú myšlienku, ale nemôže vyriešiť túto bariéru, ktorá je založená kopou iných zákonov. A budeme sa točiť stále len dokola, bude to čoraz drahšie, ľudia budú oprávnene nespokojní. Nakoniec ani tí úradníci nebudú až tak dobre odmeňovaní a nesplníme svoj cieľ. Mám taký pocit aj z politického hľadiska, že sme už aj rezignovali na naše programové vyhlásenie vlády, že chceme urobiť tento štát lepším. Môžem povedať, pretože práve ten pôvodný návrh predkladal do vlády minister SDĽ a aj teraz predkladajú tento poslanecký návrh poslanci SDĽ, že politicky akoby to bola časovaná mína SDĽ do budúcich volebných období – rovno to treba povedať – a naozaj to nepomôže. Druhá vec je, že sme prednedávnom hlasovali o takej kontroverznej téme, ako je poslanecká renta. Našťastie neprišla do pléna, pretože poslanci usúdili, že to je neprimerané a že tieto úvahy nebudeme vôbec rozvíjať. Ale dokonca sme odmietli osem odstupných poslaneckých platov a nechali sme päť. Nie je to to isté. Poslanci nie sú štátni ani verejní zamestnanci, ale sú to tí istí poslanci, ktorí o svojich piatich alebo ôsmich odstupných platoch rozhodli, že si nechajú päť, tak ako to bolo doteraz, tak ako to bolo z minulého volebného obdobia prijaté. Ale teraz pred koncom volebného obdobia by sme nebodaj boli schopní rozhodnúť, že sa tu minie 800 mil. ročne a v tom zákone o verejnej službe 3,5 mld. ročne, čiže to je vyše 4 mld. ročne. A na toto chcem upozorniť, že nič to nezlepší. Občanom to prinesie problém. A keď hovoríme o charaktere štátu a keď hovorí niekto na mňa alebo na stranu, ktorú reprezentujem, že máme, ja neviem, nihilistický vzťah k štátu alebo niečo podobné, nie je to pravda. Pretože naša predstava štátu je, že štát má vykonávať naozaj len to, čo mu prináleží, má sa starať o ochranu a bezpečnosť, o výkon spravodlivosti, má vytvárať základné regulačné rámce v ekonomike, má zabezpečiť vymáhateľnosť práva a všetko ostatné má byť ponechané naozaj na štruktúrovanú spoločnosť. Čo sa týka ekonomiky, tak, samozrejme, na slobodný, kontrolovaný, transparentný a súťaživý trh. A potom s týmito istými prvkami je možné narábať a pracovať aj v štátnej a verejnej správe. Takže tu nejde o tom, či máme dobrý alebo zlý vzťah k štátu. Náš vzťah k štátu je veľmi dobrý. Ale my si neželáme taký štát, ktorý necháva ekonomiku na nízkej úrovni, v netransparentných pomeroch, s vysokými odvodovými a daňovými povinnosťami, ktoré sa na druhej strane plytvajú na neúmerné dotácie, čiže dobrí platia zlých, ktoré sa na druhej strane plytvajú na nefunkčný a zle filozoficky postavený systém štátnej a verejnej služby. Toto som považoval za potrebné zdôrazniť, a teda nie je tam problém ani ústavnosti, nie je tam problém ani skutočného skvalitnenia štátnej služby. Je to len po prvé možno nejaký iný politický alebo osobný pohľad, ako má štát fungovať. Ja hovorím, že my prenášame zaťaženosť minulých období do budúcnosti týmto zákonom. A možnože je to predvolebný ťah. Ja by som sa naozaj nikdy takto nerád správal, pretože potom by po mne zostali veľmi nepríjemné stopy a veľmi veľká záťaž pre občanov. Z tohto dôvodu naozaj nebudeme môcť ako OKS a aj ako jednotliví poslanci takýto návrh zákon podporovať. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Teraz dávam slovo pánu poslancovi Benkovskému. Pripraví sa pán poslanec Brocka. Nech sa páči. M. Benkovský, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som aj ja krátko vystúpil k návrhu skupiny poslancov na vydanie zákona č. 312/2001 o štátnej službe. V prvom rade by som chcel oceniť prístup predkladateľov a ich snahu napraviť niektoré nedostatky, ktoré sa do zákona o štátnej službe dostali najmä v druhom čítaní o vládnom návrhu zákona. Preto ich návrhy podporím. Osobitne oceňujem, že do spoločnej správy sa dostalo i riešenie, ktoré súvisí s dosiahnutým vzdelaním, pretože napríklad na daňových úradoch, ako som sa sám mal o tom možnosť presvedčiť, by to znamenalo odchod viac ako 50 % pracovníkov, čo by znamenalo ochromenie a kolaps daňových úradov. A myslím si a som o tom presvedčený, že sa to týka aj ďalších orgánov štátnej správy. V súvislosti s novelou zákona považujem však za potrebné povedať, že už pôvodný vládny návrh a v určitom slova zmysle opakovane najmä v súvislosti so zákonom o platových pomeroch niektorých ústavných činiteľov diskriminuje Najvyšší kontrolný úrad. V zákone o štátnej službe sa totiž na Ústavný súd a Kanceláriu prezidenta Slovenskej republiky vzťahuje osobitná úprava tarifného platu, ale pre NKÚ to neplatí, pritom pôsobnosť týchto orgánov a ich postavenie v Ústave Slovenskej republiky je obdobné, a preto by som odporúčal, aby sme aj túto otázku riešili tak, ako je to v prípade Kancelárie Národnej rady, Kancelárie prezidenta SR a najvyššieho Ústavného súdu. Na stretnutí predsedu Najvyššieho kontrolného úradu pána Stahla s európskou komisárkou pre rozpočet Michaele Scheinerovou sa okrem iného hovorilo o tom, že Najvyšší kontrolný úrad čelí problémom s nedostatkom personálnych kapacít najmä v súvislosti s rozšírenými kompetenciami Najvyššieho kontrolného úradu a v nadväznosti s tými i v odmeňovaní svojich pracovníkov. Chcem zdôrazniť potrebu dostatočného odmeňovania pracovníkov i Najvyššieho kontrolného úradu, aj keď treba vychádzať z rozpočtovej reality, ktorú na Slovensku máme. Nemôžeme však zvyšovať počet kontrolórov na úkor kvality, teda na úkor ich odmeňovania. Každý subjekt, teda i štát, by mal mať príslušný záujem, aby mal efektívnu a najmä účinnú kontrolu. Aby takáto kontrola mohla byť, treba ju príslušne i oceniť. Toto zdôraznil na rokovaniach v Bruseli i predseda Najvyššieho kontrolného úradu. Teraz mi dovoľte, aby som uviedol pozmeňujúci návrh k návrhu zákona č. 312/2001 Z. z. o štátnej službe a o zmene a doplnení niektorých zákonov. 1. V § 82 ods. 1 druhá veta sa slová „v druhom bode a vo štvrtom bode“ nahrádzajú slovami „v druhom až štvrtom bode“. Zdôvodnenie: Doteraz platný text zákona má diskriminujúcu povahu vo vzťahu k zamestnancom pôsobiacim na Najvyššom kontrolnom úrade Slovenskej republiky a z toho dôvodu, že tento štátny orgán má z hľadiska svojho nezávislého postavenia v štruktúre štátnych orgánov rovnaké postavenie ako Ústavný súd Slovenskej republiky a Kancelária prezidenta Slovenskej republiky, na ktoré sa vzťahuje osobitná úprava tarifného platu. 2. V § 161 sa na konci pripája nový odsek 3, ktorý znie. „(3) Zamestnanec, ktorému bola vyplatená náhrada mzdy vo výške 5-násobku jeho priemerného mesačného zárobku podľa odseku 1 písmeno a), b) a d), je povinný vyplatenú sumu náhrady mzdy vrátiť, ak bude v lehote 5 mesiacov od skončenia jeho pracovného pomeru vymenovaný do štátnozamestnaneckého pomeru v inom služobnom úrade.“ Zdôvodnenie: Navrhovaná úprava má za cieľ zamedziť špekulatívnemu konaniu zo strany niektorých zamestnancov za účelom získania vysokej náhrady mzdy zmenou služobného úradu v rámci pôsobnosti zákona o štátnej službe. Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, chcel by som vás požiadať touto cestou o podporu týchto návrhov a zároveň pána spravodajcu, aby dal hlasovať o týchto dvoch pozmeňujúcich návrhoch samostatne. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Slovo teraz dávam pánu poslancovi Brockovi. Pán kolega, nech sa páči.