Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-05-14):
Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, už som chcel protestovať, že pán minister tu nie je, ale vidím, že je tuná, takže verím, že jedným uchom bude počúvať, lebo aj o to mi troška ide. Ja vyzerám tiež asi ako truhlík, ktorý sa do všetkého mieša, od sexuálnej výchovy, cez rodinné až po medzinárodné vzťahy, takže tých truhlíkov je tu viacej. Toto je téma, ku ktorej naozaj by bolo treba raz poriadnu debatu a, bohužiaľ, tento parlament sa takýmto poriadnym debatám bráni. Niekoľkokrát sme mali rôzne zahraničné témy, ktoré s týmto súvisia, aj napríklad o prenasledovaní kresťanov, ale aj situácia na Ukrajine a kdekade všeličo. Ale tie zahraničné témy parlament odsúva a podľa mňa neplodne sa o nich hovorí vo výboroch a neprejde to ďalej. Ale to je už iná téma. Veľmi dôležité zahraničné témy existujú napríklad aj v Rakúsku alebo teraz vo Švédsku. Včera som videl na internete, že na rakúskych prechodoch už nebude len človek jeden pajko, ktorý ukazuje, že je zelená, ale už tam budú dva páry mužov alebo pár žien, že aby aj homosexuáli mohli prejsť cez prechod. Pozrite si, je to tam. Švédsko napríklad má ďalšiu veľkú zbraň proti ruským ponorkám, napísalo taký signál pre ne, že: ak si gay, nemôžeš vstúpiť na naše územie. Takže to je ďalšia veľmi dôležitá téma. No ale to som troška odskočil. Veľmi sa prihováram zato, aby sa tu hovorilo aj napríklad o tejto téme. Teším sa, že pán minister to otvoril. Tým, že hovoril aj o tých kvótach, ktoré sú tu vo vzduchu, bol  by som veľmi rád, keby sa o tomto tu seriózne porozprával. Tu nejde o koalícia a opozícia, keď sem príde veľa ľudí, týka sa to všetkých. Aj keď nie som toho názoru, že by sem nemal prísť nikto. Je to druhé čítanie. Mal by som povedať pár slov, prípadne nejaký návrh, ale situácia sa odvtedy veľmi zmenila. Od prvého čítania, keď to prebehlo veľmi rýchlo, sa situácia veľmi zmenila. Takisto aj keď tu mal pán Lajčák, minister, pred pár dňami správu o Európskej únii, našom členstve, o predsedníctve, o pláne na tento rok, tak tam mal o legálnej imigrácii štyri riadky a o nelegálnej dva riadky, koniec. Nemohol to on vedieť dopredu, že takáto situácia sa teraz v Európe objaví, ale to, že táto situácia sa objavila, nie je priestor, kde o nej hovoriť, tak dovoľte pár poznámok k tomu, ktoré budú smerovať k tomu, čo hovoril aj pán minister, aj k tomu, aká je terajšia situácia, čo by sa s ňou malo robiť? O demografickej kríze asi netreba hovoriť, všetci o nej vieme. Prudký pokles detí, seniori dlho žijú, každý rok o tri mesiace viac, tretinu života prežijú aktívne mnohí v penzii. Včera tu bol pán Marcinčin, poradca tejto vlády, na konferencii. Povedal takú štatistiku, že tie trendy seniorské a trendy rodenia detí sú také, že za desať rokov budeme hľadať ľudí na prácu a za dvadsať rokov nám tu bude 100-tisíc ľudí chýbať na prácu. Teraz chýbajú, už teraz vidíme, kvalifikovaní aj vysokokvalifikovaní ľudia, ktorí utekajú radšej von. Bez kvalifikácie sa ťažko zamestná, bude len s lopatou pobehovať. Riešenie, už iné štáty pochopili, je aj v imigrácii čestných a kvalifikovaných ľudí. To Európa už dávno vie, aj keď v mnohom to prestrelila a teraz si nevie s tým rady. Za desať, pätnásť rokov tu bude 30 % tých seniorov 65 plus a už teraz je 80 plus 6,5 % a 97 plus je moja svokra, takže neviem, koľko je celkove takých percent, ale tiež je ich  už aj dosť. Dobre. Ak ide o implementáciu transpozície smernice Európskeho parlamentu, tam obyčajne sa už prestáva o tom diskutovať. Vieme, že tam už skoro nič nemôžme zmeniť. Zabezpečenie rovnakých podmienok pre všetky krajiny žiadateľov, to je pekný cieľ, však vlastne tu ide, ako ste už, pán minister, hovorili, iba o to, aby deti nešli do azylových zariadení so svojimi otcami a matkami, ale do zariadení sociálnej, právnej ochrany a kurately. To je tiež pozitívne a humánne, a tak ďalej. Ale to, že tá situácia sa teraz naozaj zmenila a je podstatne iná, to vidíme na tom, čo denne prinášajú noviny, televízie. S Talianmi sme kamaráti, ja som tam dlho žil, aj tá mentalita je podobná, srdečná, južanská, kresťanské korene, dlhoročná spolupráca. Ale ako si oni v tomto žijú a ako si žijeme my? My si v tomto smere žijeme relatívne vo vatičke, ďaleko sme od mora, ale oni, to je stály nával, to už je pätnásť rokov, čo to sledujem, stály nával imigrantov z juhu. Teraz sa to veľmi zvýšilo. Tie štatistiky sú známe, ten papier, kde ich mám, som si zabudol na mieste, ale to neni podstatné. Tých mŕtvych je príliš veľa, tí ľudia sa valia, iste sú medzi nimi aj čestní, ktorých prenasledovali za ich náboženstvo, vieru, presvedčenie, strieľali. Iste sú s nimi aj mnohí ekonomickí imigranti, iste sú medzi nimi aj mnohí, ktorí to tu mienia rozbíjať rôznym spôsobom. Nechcem povedať, že zakuklení teroristi, ale ťažko to rozlíšiť. Proste sa to valí a niečo samozrejme treba s tým robiť. Európska únia teraz dáva rôzne návrhy, ja sa k tomu ešte vrátim. Nedávno som si v televízii všimol, že teda to už vieme dávno, že tie štatistiky azylové sú nízke, no pár ročne, ktorým dáme. Ale i tých žiadostí je relatívne menej ako do iných štátoch, dá sa povedať stovky, myslím päťsto ich bolo a desať ročne. Nepozeral som tú reláciu, len som o nej počul. My sa vyhovárame, že tí ľudia aj tak idú ďalej, že nechcú tuná zostať a tak ďalej, ale sú i takí, ktorí by tu chceli ostať, mnohí sa pekne zaintegrovali, Vietnamci, Číňania. Vidíme, že prečo nie? Myslím, že nám až toľko starostí nerobia, ako sme si pôvodne mysleli. Tá opatrnosť azylovej politiky je na mieste, ale teraz naozaj je situácia v Európe iná, a my na to nejako musíme reagovať. Ja som sám osobne, jedna z príčin je prenasledovanie za náboženstvo v týchto krajinách. Tí ľudia, ide im o život, ich strieľajú, režú, vidíte. Máme príležitosť podebatovať na túto situáciu. Opakovane sem som dával návrhy na uznesenie, na debaty, nikdy nič neprešlo, ani vo výbore, ani tu. V tomto smere sa tomu nevyhneme, aby sme o tejto téme aj tu hovorili. To je jedna z príčin, že to teraz tak naraz narástlo, lebo tam naozaj v televízii vidíte, čo sa všetko v tomto smere robí. Mali sme rok dobrovoľníctva a medzigeneračnej spolupráce a solidarity a teraz je rok rozvojovej pomoci. To je Európou vyhlásený rok. My v rozvojovej pomoci nemáme nejaké veľké výsledky. Myslím, že 0,7 % alebo koľko ide z HDP. Sľúbili sme viacej. Čiže tu je teraz šanca aj z tohto balíka niečo pre ľudí, ktorí takto trpia, naozaj im ide o holý život, dať. Pripomínam tú univerzitu svätej Alžbety, ktorá má tých prostriedkov pomenej, a nie štátnych, ale má 63 projektov v Afrike, kde sa snaží pomáhať, niekde pár ľuďmi, pár ošetrovateľmi, ale, ale robí niečo. A iste aj toto by sa mohlo, tieto nevládne organizácie do rozvojovej pomoci, zahrnúť. My sme už krajina, ktorá je na určitej vysokej úrovni, v OECD. V OECD nie sme poslední, a teda je načase aj druhým dávať.	Napríklad dávať azyl dokázateľne prenasledovaným kresťanom alebo ľuďom za náboženské presvedčenie by v podstate sa naozaj mohlo. Ja navrhujem, zaangažovať do toho cirkvi. Je 1 500 farností v dedinách, keby sa povedalo, nech každý farár zoberie do svojej dediny jednu rodinu, poviem, že kresťanskú. Tých ľudí by to viacej presvedčilo. Nech im tam vyčlenia nejaký priestor, nech si tam žijú s nimi, nech sa zaintegrujú a tak ďalej. To by nebola žiadna veľká starostlivosť. Tí ľudia na tej dedine by to pochopili a tí ľudia z vonku prichádzajúci by to tiež ocenili, že sa im takáto možnosť na nový život dáva. Nie je to zlý návrh. Ja budem aj v cirkvi za to lobovať. Chcem ešte túto poznámku, už sa blížim ku koncu, povedať, že za totality od nás ušlo 400-tisíc ľudí, pokiaľ sa pamätám na tú štatistiku. Keby nás Západ vtedy vracal domov, tak viete, ako by to dopadlo. Tých ľudí by zavierali, tak či tak ich, aj keď ich nechytili, odsudzovali. Vtedy sme sa tešili, že túto spolupatričnosť a solidaritu Západ voči nám prejavoval. Štyristotisíc ľudí to bolo, mnohí sa vrátili, mnohí tam zostali. Teraz je asi 400-tisíc vonku, pokiaľ t viem, ktorí pracujú vonku, ktorí odtiaľto odišli. Tiež sa mnohí už nevrátia. Niektorí sa vrátia, snáď? Nie sú to voľajaké vysokokvalifikované miesta,  ale vyrobia si a potom sa snáď vrátia. Keby ich neakceptovali, ako sa už niekde stáva, napríklad v Anglicku, tak bude; prečo a ako, európske smernice a európska solidarita a tak ďalej. Nedivme sa, keď aj od nás niekto žiada, aby sa niečo takéto aj tu zmenilo. Teraz Únia sa snaží pomerne neskoro, lebo tá situácia už pätnásť rokov tam beží. Ja sa pamätám dobre, od roku 2000 – 2005, koľko Afričanov tam došlo, obrovské vlny. Únia teraz skonštatovala nasledovné: za dva roky predpokladá legálne presídlenie z tretích krajín 20-tisíc ľudí. Legálne. Doteraz toto všetko je v podstate nelegálne, treba sa otvoriť im nejakým spôsobom. Minister mal pravdu, že keď sa otvoríme, dôjde ich omnoho, omnoho viacej. Navrhuje bojovať proti pašerákom, ničiť im lode. A niečo sa robí zase veľmi neskoro. Spolupráca s Úradom Vysokého komisára OSN pre utečencov: je taký návrh, ktorý má na to prostriedky, má na to aj metódy. Vyčlenila 50 mil. Euroúnia na tieto projekty, aj na tie rôzne záchrany. Pokiaľ viem, ten kľúč na prijímanie bude: veľkosť populácie, výška HDP, počet doterajších žiadateľov o azyl, ďalej stav nezamestnanosti v tej krajine. Takto to je, neviem, kde my v tomto smere padneme, ale nebude to  jednoduché povedať, že nechceme nikoho. Určite to takéto jednoduché nebude, ak si to pán minister myslí. Tých 1770 ľudí, čo len v 2015 zomrelo, sa utopilo na lodiach, je trocha veľa. Nová komisárka Federica Mogherini má iný drive, ako mala minule pani Ashton, ktorá skôr nekonala, ako konala, ale to už sem nepatrí. Posledná poznámka: treba prijať skúsenosti krajín, ktoré s týmto majú roky. To je najmä Veľká Británia, Francúzsko, kde je tých ľudí veľa. Ale je to určitá daň za ich kolónie a daň politiky v minulosti, v podstate si nevedia rady. Sú štatistiky, že v roku 2050 bude vo Francúzku platiť šaría. Aj skúsenosti krajín, kde to je troška lepšie, ale aj Nemci majú s tým veľa problémov,  aj  Rakušáci majú s tým veľa problémov, Taliani, o nich ani nehovorím. Je zaujímavé, že to všetko prichádza z Líbye, a teda vlastne ten, kto zapríčinil, že tam je takáto destabilizácia, úplné bezvládie, že sa tam dejú tieto veci, tak ten by mal tiež s tým pomôcť. A to sa týka tentokrát Ameriky, lebo to náhle odstránenie diktátora, ktorý bol zlý, ale nenahradiť ho ničím iným, bola veľká chyba. A takéto chyby sa diali pri rôznych revolúciách, takzvaných arabských, oranžových, Irak, a neviem kde, ja do toho dávam aj Afganistan, ktorý tiež dobre neskončí. Pán minister, prepáčte, že som v čase, keď bolo treba dať pozmeňujúce návrhy, na európsku smernicu sa aj tak asi nedajú dať, som troška zaviedol debatu na všeobecnú. Očakávam, že takýto bod do parlamentu príde a že si seriózne v obidvoch stranách porozmýšľame, čo môže aj Slovensko v tomto smere urobiť. Ďakujem.