V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-03-18):
J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, chcelo by sa hneď na úvod akosi pomôcť a obrátiť sa možnože na Marxov Kapitál, ale ja sa predsa len zamyslím a poviem oj, bože, bože. (Potlesk.) Prv porušíme ústavu a potom ju chceme naprávať. Neviem, prečo sa zvolila metóda začínať reformu školstva práve spoplatňovaním a študentskými pôžičkami. Pýtam sa sám seba: Je to systémové či výchovno-vzdelávacie? Slovensko sa nachádza na konci poradia členských štátov Európskej únie v podiele investícií do vysokoškolského vzdelania na HDP so svojimi 0,85 %. Z pohľadu rozpočtu verejnej správy sa predpokladá, že na vysokoškolské vzdelávanie sa vynaložia v roku 2005 verejné zdroje v sume 12,8 mld. Navrhovaný objem výdavkov sa zvýši z 0,85 % na 0,91 % HDP. Návrh rozpočtu verejnej správy na vysoké školstvo v roku 2006 predpokladá 0,94 % a v roku 2007 pokles na 0,93 % HDP. Pri takom tempe rastu sa rozdiel medzi nami a ostatnými členmi EÚ prehĺbi na priepasť. Keby vláda sledovala zabezpečenie prístupu ku kvalitnému vysokoškolskému vzdelaniu každému, mohla by to urobiť cestou zvýšenia verejných investícií do ľudských zdrojov, ako sa to spravidla robí vo väčšine civilizovaných štátov. Lisabonské závery Európskej rady zdôrazňujú potrebu podstatného ročného nárastu investícií do ľudských zdrojov. Dneska bola o tom tuná reč. Zatiaľ čo severské krajiny, predovšetkým Švédsko a Dánsko vykazujú vysokú a stúpajúcu úroveň investícií do vzdelávania, v súvislosti s inými krajinami Európska komisia vyslovuje opodstatnené obavy, že nedostatok investícií do vzdelania môže ohroziť rovnosť prístupu ku vzdelaniu a zabezpečenie kvalitného vzdelávania a prípravy. Toto nebezpečenstvo najaktuálnejšie hrozí Slovensku. V tomto zmysle sa predložili návrhy aj v rozpore so všeobecnou politikou Európskej únie. Vláda sa sústavne honosí rastom HDP a výdavky na vzdelávanie na Slovensku sú najnižšie zo všetkých členských krajín EÚ. Slovensku dokonca hrozí, že sa stane v aplikácii informačných a komunikačných technológií v školstve najzaostalejšou členskou krajinou Európskej únie. Nechcem tomu veriť a prosím, aby to nebola pravda. Dovoľte mi niekoľko štatistických údajov, i keď štatistika je všelijaká, každý si ju môže prispôsobiť. Nechcem ju opakovať, ale táto štatistika v prospech môjho tvrdenia hovorí, že peniaze na vzdelanie nie sú, ale na vojenské dobrodružstvá v Iraku a inde na svete áno. A tým, čo tvrdia, že treba spoplatniť vysokoškolské štúdium, pretože vo všetkých iných členských krajinách Európskej únie podiel súkromných výdavkov na vzdelanie je vyšší, musím povedať, že je to číra demagógia a vedomé klamstvo. Podľa zdroja OECD, indikátory (2002), verejné a súkromné výdavky na vzdelávanie ako percento HDP v roku 1999 činili v Holandsku verejné 6,5 %, súkromné 0,1 %, vo Fínsku verejné 5,7 %, súkromné 0,1 %, na Slovensku verejné 4,6 % a súkromné 0,1 %. Žiaľ, musíme opakovať, že pri prerokovávaní návrhu rozpočtu na rok 2004, ale aj na rok 2005 sme upozorňovali, a to dôrazne, že síce vláda proklamuje podporu vzdelania, ale rozpočet hovorí o opaku. Celkové výdavky na vedu a techniku z verejných zdrojov predstavujú 6,3 mld., čo predstavuje 0,45 % z predpokladaného HDP. Inými slovami, chcem povedať, Slovensko vloží do vedy a techniky v roku 2005 o niečo viac ako 1 000 Sk na obyvateľa, niekoľkonásobne menej, ako sa ročne dá na stávky. Tu už spomínaná Slovenská rektorská konferencia v súvislosti s rozpisom dotácií na vysoké školy v roku 2004 so znepokojením konštatovala, že v ňom nie sú naplnené ciele a zámery vládneho programu, že vysokoškolské vzdelávanie nie je medzi prioritnými cieľmi štátnej politiky. Dokonca vo svojom vyjadrení otvorene povedala, že nepovažuje kapitolu štátneho rozpočtu pre vysoké školy v zákone o štátnom rozpočte na rok 2004 za dostatočnú v súvislosti s rozvojom slovenského vysokého školstva. V dôvodovej správe terajšej sa konštatuje, že súčasná štátna dotácia na vysokoškolské vzdelanie na jedného študenta nepostačuje na poskytovanie kvalitného vzdelávania, pretože nezohľadňuje potreby moderného vysokého školstva z hľadiska prístrojového, informačného a výskumného, a to aj napriek jej významnému zvýšeniu v ostatných rokoch. Div sa svete, vláda to konečne pochopila, čo tak vehementne a kategoricky odmietala v procese schvaľovania rozpočtov na roky 2004 a 2005. Nielen poslanci za KSS, ale aj ostatných opozičných strán na túto skutočnosť dôrazne poukazovali a žiadali navŕšenie rozpočtu pre školstvo a najmä pre vysoké školy. Koalícia to ignorovala vo vedomí, že má aritmetickú väčšinu. Nikdy nemyslela na to, že najdôležitejšie nie je rozpočet prijať, ale z neho vyžiť, zabezpečiť život v krajine. Ako vidieť, hlavným dôvodom predloženého návrhu je opäť zaplátanie dier v štátnom rozpočte. Nič nového pod slnkom, situácia sa opakuje, len s tým rozdielom, že teraz spoplatnenie vysokoškolského štúdia má prispieť k vytvoreniu podmienok na bezhlavé zavedenie eura. Predložený návrh má za cieľ znížiť výdavky verejných financií aj v oblasti vysokoškolského vzdelávania, čo je v príkrom rozpore s deklaráciami o význame vzdelanosti pre budúcnosť Slovenskej republiky. Podľa nás vzdelanie nemôže byť predmetom dopytu a ponuky vystavených trhovému mechanizmu, vzdelanie nemôže byť v štádiu výchovy tovarom, štátna vzdelávacia politika by mala byť prirodzenou potrebou štátu, za jeho náklady a kvalitu musí niesť zodpovednosť štát a nikto nie iný. Preto poslanecký klub KSS solidarizuje s návrhom aj Konfederácie odborových zväzov, ktorý žiada ponechať v platnosti súčasný zákon č. 200/1997 Z. z. o Študentskom pôžičkovom fonde, ktorý zabezpečí pre fond dostatok finančných prostriedkov, príp. ak je potreba, prosím, novelizujme ho. Predložený návrh študentských pôžičiek a štipendií nekompenzuje rast životných nákladov spôsobený tzv. reformami vlády, ktoré sú vo svojej podstate nástrojmi na ožobračovanie občanov a pauperizáciu spoločnosti. Kategoricky odmietame spoplatnenie vysokoškolského štúdia aj v predloženej forme. Jeho schválenie a zavedenie do praxe spôsobí vážne finančné problémy predovšetkým študentom a rodinám zo sociálne slabších vrstiev. Môžete argumentovať, koľko chcete, ale to, že existujú na Slovensku slabé sociálne vrstvy, je neodškriepiteľný fakt. V konečnom dôsledku povedie k zníženiu prístupu k vysokoškolskému vzdelaniu, k odchodu tisícok mladých ľudí na zahraničné univerzity. Mali by sme si uvedomiť, že zadlžení vysokoškolskí absolventi sa nebudú hrnúť do zakladania a vytvárania viacpočetných rodín. V dôsledku toho sa bude zhoršovať intelektuálna a zdravotná štruktúra spoločnosti a jej genofond. Na Slovensku je neuspokojivo nízky podiel obyvateľstva s vysokoškolským vzdelaním. Silne zaostávame nielen za najlepšími krajinami Európskej únie, ako je Fínsko, ale aj za baltickými, novými členmi Európskej únie. Po vstupe do EÚ sme sa tu zaradili na 3. miesto od konca pred Taliansko a Portugalsko. I keď sa počty študentov usilujúcich o vysokoškolské vzdelanie zvyšujú, je to stále málo, zostaneme pod úrovňou priemeru Európskej únie. Vážené kolegyne, kolegovia, navrhovaný systém úročenia rôznych profilov pôžičiek je administratívne a nákladovo oveľa náročnejší ako doterajší systém. I keď hovoríme, že vysokoškolské vzdelanie je potrebné, platný zákon úročí pôžičku 3 %, splatnosť do 20 rokov po začatí splácania. V dobe nesplácania pôžičky je úrok nulový, ako tu bolo povedané. Predložený návrh predpokladá výšku úroku na základe nákladov štátu na získanie finančných prostriedkov na poskytnutie týchto pôžičiek. Kto v súčasnosti vie odhadnúť, či to vláda dodrží? Zrejme asi nikto z nás. A bolo by to asi aj chybou, keby niekto takúto vec aj garantoval. Chcem na záver, vážené kolegyne, vážení kolegovia, len povedať, že v rámci prípravy na prerokovávanie tohto bodu programu sme hovorili s mnohými študentmi, zrelými pedagógmi, akademickými funkcionármi a kompetentnými odborníkmi o problematike. Nadobudli sme presvedčenie, že si mnohí z nich uvedomujú podstatu i zložitosť problému. Ja vám, pán minister, nezávidím, máte dosť zložitú situáciu, ale treba zvážiť, čo je prvé, druhé a čo je tretie. Mnohí vedia, že podstata je v situácii, v ktorej sa Slovensko dnes nachádza. Sú krajne znepokojení a ustarostení. Varujú pred dôsledkami spoplatnenia vysokoškolského vzdelávania, nielen pre študentov a ich rodiny, ale aj pre Slovensko, pre jeho budúcnosť, niektorí argumentačne, iní lakonicko-cynicky jednou vetou: „Už nám nič nechýba, len prijatie navrhovaných opatrení v súvislosti so spoplatnením vysokoškolského štúdia.“ Žiadali nás, aby sme vám tlmočili ich žiadosť, resp. prosbu, aby sme si všetko dobre premysleli, kým sa rozhodneme hlasovať. Robím to nielen kvôli danému slovu, ale aj preto, lebo som hlboko presvedčený, že nemáme právo hazardovať s mladou generáciou, s jej dôverou, s budúcnosťou pre Slovensko. Chcem ich ubezpečiť, že my ich nesklameme, bol by to neodpustiteľný historický zločin. A za návrh zákona, samozrejme, nebudeme hlasovať. Ďakujem.