Budaj, Ján, poslanec NR SR (2018-06-21):
Ďakujem, pani predkladateľka. Kolegyne a kolegovia, tento zákon spolu s kolegami a s kolegyňami poslancami predkladám po tretíkrát. Je to malá novela, od ktorej sa dá právom očakávať, že pribrzdí drancovanie slovenských lesov. K tomuto drancovaniu dochádza, to je očividné, a dochádza k nemu aj pre zákon 309/2009 Z. z. o podpore obnoviteľných zdrojov energie a vysoko účinnej kombinovanej výroby. Krásny názov, nie? Lenže zavádzajúci. Očividná strata lesných porastov Slovenska, kedy sa v uplynulom desaťročí znásobila ťažba v lesoch, vyvolala za ostatné dva roky, čo prešli od môjho prvého predloženia tohoto zákonu, čo sa stalo 16. júna 2016, za tie ostatné dva roky vyvolala vo verejnosti tá situácia veľký záujem a dá sa povedať, že niečo závažné sa naozaj zmenilo. Zjavila sa tu veľká spoločenská objednávka, aby tie holiny a tie vyrúbané stromy prestali byť alebo aspoň neboli vinou samotnej legislatívy. Ľudia sa proste zastali zeleného pokladu Slovenska, ktorým slovenské lesy bezpochyby sú. Nestačí už ľúbivý názov zákona a pýtame sa, aký je jeho skutočný údel a aj na to, prečo sa ani za svet nedarí odstrániť zo zákona tých zopár riadkov – dohromady sú to dva riadky, hádam -, ktoré spôsobujú, že ten zákon je rizikový a že škodí lesom? Za tie dva roky od toho júna 2016 sa táto téma stala jednou z top tém sociálnych sietí na Slovensku. Tie sú dnes plné autentických obrázkov, ktoré si ľudia robia zo známych svahov slovenskej krajiny, z údolí a zákutí, ktoré poznajú dlhé roky, kde majú staršie fotky a porovnávajú ich s tým, čo sa na Slovensku deje. Skutočne z hustých lesov sa stáva, stáva holina. Na mnohých miestach miznú lesy popri tokoch riek, miznú vetrolamy. Kdekomu sa zdá, že táto časť lesov alebo tamtá by sa dala premeniť na zisk z dotácie. Tisíce, ba desaťtisíce ľudí sa spojili na sociálnych sieťach, ale aj v teréne v rôznych iniciatívach zameraných na záchranu lesov. Aj v tejto chvíli niektoré doliny blokujú doslova vlastnými telami aktivisti povedzme zo združenia Vlk, ale aj desiatky ďalších združení, ktoré tam, kde žijú, sa snažia zabrániť tomu, aby im pred očami zobrali ich les. Najmä mladšia generácia dnes už jasne chápe, že zákon 309/2009 v takom znení, aké je dnes, nie je nejakým omylom, pretože už o tom tu hovoríme po tretí raz, že tie chyby, ktoré ten zákon má, tie riziká, pre ktoré sa spaľujú aj zdravé stromy, sú tam od niekoho zrejme zámerom. A v každom prípade nám dochádza všetkým, že ak aj tento zákon vyhovuje ziskom výrobcov elektriny alebo výkupcov dreva, nemá žiaden hmatateľný pozitívny ekologický dopad. Ako som už povedal, jeho ľúbivý zákon je iba klam. Čo je na tomto systéme, aký tu tento zákon priniesol, poburujúce, je ten fakt, že nemalé finančné náklady na dotovanie privátnych podnikateľov spaľujúcich drevnú štiepku neplatí štát, ale dotujeme to priamo my. Každý jeden spotrebiteľ elektrickej energie odvádza v každom jednom kilowatte, ktorý si zoberie zo Slovenských elektrární, odvádza peniaze práve na tento mechanizmus. Mechanizmus, ktorý ničí les. Kolegyne a kolegovia, spolu s ďalšími navrhujem naozaj neveľkú zmenu. Ide o § 2 odstavec 12 písmeno a) bod 5, kde chceme presnejšiu definíciu toho, čo vlastne je a čo nie je biomasa. Nikto nie je proti elektrárňam na biomasu, ale nech to je skutočná biomasa, nech to nie sú zdravé stromy, ktoré výkupcovia dreva skupujú podľa chýrov, ktoré mám už pomaly aj z cintorínov, z rodinných domov. Ľudia nemajúc groše súhlasia, zdá sa im, že no veď za to svet nepadne, ale jeden strom za druhým padá. A naša krajina, ktorú obdivovala celá Európa a ešte stále obdivuje ako zelenú krajinu, sa zásadne mení. Chceme dosiahnuť, aby sa ako biomasa týmto malým opatrením, dvojriadkovým, aby sa ako biomasa nespaľovalo kvalitné drevo, ale iba drevo pochádzajúce z energetických porastov, alebo drevo z odrezkov a zvyškov z drevospracujúceho priemyslu. Je to, keď som vám to teraz pomenoval, lebo takto by to malo byť, toto je ekologické. Nie zdravé stromy ničiť. Teraz aj vidíte, prečo ktosi brzdí nápravu zákona. No je samozrejme faktom, že keď bol prijatý zákon v roku 2009, neboli tu ešte farmári, ktorí by mali nasadené lesy na energetický účel. To sú lesy špeciálneho určenia, aj ich pestovanie má trochu iné pravidlá, aj výber drevín podlieha iným kritériám. Ide o to, aby rástli rýchle, aby mali primeranú energetickú hodnotu, aby sa dali aj pomerne ľahko vysušiť, pretože medzi vlhkosťou tej biomasy a energetickou, energetickou výkonnosťou je nepriama úmera. Samozrejme, čím vlhkejšie drevo, tým je nižšia energeticky, energetická hodnota. Takéto energetické lesy tu neboli a tak sa podnikatelia v tejto oblasti vrhli na naše lesy bežné. A to je, to je tá, tá vec, na ktorú upozorňujeme a za tých 10 rokov už to mohlo byť inak, ale desať rokov sa zlý zákon udržiava pri živote. Miznú zdravé lesy a energetické lesy sa nezjavujú. V zmysle aj terajšieho platného zákona by sa za energetickú štiepku malo považovať iba drevo z konárov rýchlo rastúcich energetických drevín. Lenže kategorizácia a tak isto manipulácie pri výkazoch a manipulácie takisto s vlhkosťou biomasy spôsobujú, že kontrola je viac než hypotetická. Tento stav alebo tento problém potvrdil aj Úrad pre reguláciu sieťových odvetví – ÚRSO, ktorý vykonal viaceré námatkové kontroly. Skoro pri všetkých objavil nedostatky. Na skládkach elektrární jednoducho nebola iba biomasa, nebola iba štiepka, ale boli tam stromy, ktoré neboli, neboli z tej kategórie, ktorú zákon povoľuje, ale z vyššej, z kvalitnejšej, kvalitnejšej dreviny. Tak isto sa obchádzajú aj normy určujúce relatívnu vlhkosť biomasy. Títo nepoctiví energetici nehľadeli ani na túto okolnosť, tá vyššia relatívna vlhkosť, hoci im to znižovalo, samozrejme, energetickú výhrevnosť. Predsa len prišli dotácie. Kontroly ich takisto neodradili. Úrad sám priznáva, že efektívnu kontrolu kvality spaľovaného dreva on sám zaistiť nevie. Desiatky a možno až stovky ľudí sa podujali sami kontrolovať, no ale to viete, súkromní vlastníci si to vyriešili po svojom. Namiesto aby začali dodržiavať ducha zákona, hoci litera je teda rozkývaná, ale ducha zákona, tak si najali zopár ochrankárov a ľudia sa nevedia dostať k ich skladom. Častokrát sa najímajú sklady u tretích subjektov, takže aj keď príde kontrola, samotný výrobca energie ukáže jeden sklad, ale v skutočnosti drevo nosí ešte z iného, ktorý má len prenajatý. Tieto dômyselné metódy podvádzania ÚRSO alebo ďalších kontrolných orgánov sa všetky stanú bezpredmetnými, buď ak sa vôbec táto dotácia zruší, proti čomu by sme neboli, ale predsa dávame tento kompromisný návrh, lebo ide aj o ľudí, ktorí investovali do tých technológií, majú energetické podniky a nechceme ich nijak ohroziť. Chceme len dosiahnuť, aby biomasou naozaj bola biomasa a nie zdravé stromy. Medzičasom za tie dva roky, ktoré, ako som povedal, vlastne o tých, od tej vlny kontrol ÚRSO už prešli štyri roky a hoci sa to aj publikovalo, nikoho to neodradilo. V tom teréne nakoniec ľudia rátajú s tým, že na mňa nepríde a keď príde, zas tá pokuta nie je taká svetoborná. Preto ostal stav, kedy sa roztvárajú nožnice medzi rastom a pílením lesov, vetrolamov či brehových porastov. Dotácie vyplývajúce zo zákona 309/2009 tak naďalej aj deformujú trh s elektrickou energiou, aj vyberajú z našich peňaženiek peniaze a ešte aj zasahujú ekonomiku toho priemyslu, ktorý by mohol napríklad u nás z takýchto stromov vyrábať, vyrábať nábytok, vyrábať niečo užitočnejšie a najmä ekonomicky hodnotnejšie, než len prosto zdravé drevo hodiť do pece. Napraviť toto môže jednoznačnosť v zákone, ktorá sa dá dosiahnuť zmenou malej časti zákona 309/2009. Prosím vás preto menom svojím, teda spolupredkladateľov, ale najmä menom verejnosti, ktorá naozaj pozerá teraz na prsty, ktoré budú stláčať toto tlačítko, aby ste stáli na strane budúcnosti, pretože tie lesy, to je budúcnosť, to je to, čo sme zobrali od svojich otcov do našich rúk a čo sme povinní odovzdať našim deťom. Ak nie lepšie, tak aspoň také, ako sme to dostali. Ten les nevyrastie za jedno volebné obdobie. A väčšina ani za 
10 volebných období. Tie lesy, čo teraz miznú, majú desiatky, niektoré stovky rokov. Je to nenapraviteľná škoda, ale my máme v rukách to, aby nepokračovala. Všetci, ako tu sedíme, sme si zvykli a narodili sme sa do zelenej krajiny. Do krajiny, ktorá ale odchádza, náš les od nás odchádza. Panie poslankyne, páni poslanci, nedovoľme nezmyslené spaľovanie slovenských lesov, postavme sa za ne, postavme sa za stromy, pretože to je naša povinnosť. Ďakujem.