V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-03-21):
E. Rusnáková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, vzhľadom na to, že za poslanecký klub SDKÚ už vystúpil pán profesor Devínsky, ja sa dotknem len čiastkového problému, a ten sa týka § 101e návrhu zákona o študentských pôžičkách. Týka sa podpory študentov so zdravotným postihnutím.  Myslím si, že táto téma si zasluhuje v zákone širšie rozvinutie. Dovoľte mi povedať niekoľko všeobecných stanovísk a niekoľko konkrétnych návrhov. Pri štúdiu zdravotne postihnutých študentov sa často stretávame s tým, že títo študenti majú bariéry a prekonávajú bariéry rôzneho charakteru. Sú to bariéry architektonické, komunikačné, informačné, ale aj sociálne. Tieto bariéry im robia štúdium náročnejším nielen z hľadiska časového, ale aj z hľadiska na technické vybavenie, aj z hľadiska zvýšenej psychickej záťaže, ktorú musia popri štúdiu a pri príprave na štúdium prekonávať, ako aj z hľadiska viazanosti na spoluprácu s inou osobou. Myslím na osobného asistenta, ktorých títo študenti môžu mať. Z dôvodu špecifických nárokov na časové limity zdravotne postihnutí študenti v nevyhnutných prípadoch prekračujú štandardnú dĺžku štúdia daného študijného programu. Aj v dôsledku nedostatočne rozvinutých podporných služieb alebo zdravotných komplikácií, ktoré vyplývajú predovšetkým z prevažne ťažkého zdravotného postihnutia, sú nútení štúdium neraz prerušiť. Pracovné príležitosti domáce i zahraničné sú pre nich počas štúdia taktiež ťažko dostupné už zo samotnej časovej náročnosti, ale, samozrejme, i z hľadiska prekonávania priestorových bariér. Sú ochudobnení o šancu nadobúdať nielen nové skúsenosti v zahraničí, ale, samozrejme, majú omnoho väčší problém privyrobiť si na štúdium tak ako ostatní bežní študenti. Ak teda hovoríme o bariérach, ktoré sú nútení prekonávať, je potrebné, aby sme hovorili aj o ich skutočných potrebách, ktoré by mala vysoká škola zabezpečiť. Hovoríme nielen o potrebe dodatočných konzultácií z jednotlivých predmetov, ale aj o potrebe transformácie študijných textov do im prístupnej formy, hovoríme o zväčšenom písme, o elektronickej forme, o bodovom písme alebo zvukových knihách, hovoríme o špeciálnom technickom vybavení, počínajúc kopírovacími strojmi, končiac televíznymi lupami alebo indukčnými slučkami v posluchárňach. Je dôležité hovoriť aj o tom, aby mali čoraz viacej možností ovládať, alebo mať dostupný počítač, ktorý môžu ovládať hlasom, je dôležité, aby im vysoká škola pomáhala v odstraňovaní architektonických bariér, pretože tu nejde len o prístup na vysokú školu, aby bolo pre nich upravené schodisko, aby na vysokej škole boli také miestnosti, v ktorých je sprístupnený prístup na sociálne zariadenia, premiestnenie sa do jedálne, bufetu a tak ďalej. Ide aj o odstraňovanie komunikačných bariér, ktoré je veľmi zložité a ktoré je určite aj veľmi namáhavé, pretože tlmočníci do posunkového jazyka, respektíve artikulační tlmočníci sú ľudia, ktorí by mali byť na vysokej škole k dispozícii, pokiaľ na nej študuje taký zdravotne postihnutý študent, ktorý by ich služby potreboval. Samozrejme, je to vízia, ktorá si vyžaduje aj finančné prostriedky, pretože tlmočník do posunkového jazyka momentálne nie vždy môže byť k dispozícii študentovi na danej vysokej škole, kde študuje. Samozrejme, aj budovanie elektronických knižníc môže byť pre týchto študentov výbornou pomôckou. Zdravotne postihnutí študenti by teda v zákone potrebovali mať osobitne zakotvené niektoré možnosti ako nové možnosti. V prípade odôvodneného prekročenia štandardnej dĺžky štúdia alebo opakovania časti študijného programu bude vhodné, aby rektor univerzity, respektíve dekan fakulty mohol odpustiť školné alebo časť školného za časové obdobie. Počas odôvodneného prerušenia štúdia by bolo dobré uvažovať o nulovej výške splátky pôžičky. V prípade dlhodobej nemožnosti zamestnať sa alebo nízkopríjmového stavu umožniť zmluvne upraviť pôžičku v zmysle odpustenia úrokov pôžičky, prípadne časti dlhovanej sumy. V širšom kontexte odporúčam posilniť právomoc vysokých škôl s ohľadom na zdravotne postihnutých študentov, napríklad aj v otázke povolenia individuálneho študijného plánu, individuálneho plánu skúšok, ktorý v teraz platnom zákone o vysokých školách nie je zakotvený. Taktiež navrhujem povoliť individuálny prístup v napĺňaní stanovených limitov kontrolných etáp v rámci kreditného systému štúdia. V súvislosti s týmito návrhmi je potrebné povedať, že s niektorými návrh zákona o študijných pôžičkách počíta, ale je potrebné predsa len ich v súvislosti a s väzbou na zdravotne postihnutých študentov ešte doplniť a upraviť. V súvislosti so zavedením kreditného štúdia, ktoré sa samo pokladá za individuálny študijný program, prestali vysoké školy povoľovať študentom individuálny študijný program, respektíve individuálny plán skúšok. V rámci tohto plánu v prípade študentov so zdravotným postihnutím vo väčšine prípadov nešlo o absenciu na vyučovaní, ale o možnosť rozložiť si na dlhšie obdobie semestre alebo ročníky podľa vlastných možností a potrieb, respektíve ide o individuálny harmonogram skúšok. Navrhujem preto podporiť právomoc vysokých škôl pri rozhodovaní o individuálnom pláne skúšok študentov v odôvodnených prípadoch. Samozrejme, tento návrh by sa týkal nielen študentov so zdravotným postihnutím, ale aj bežných študentov, ktorí sa môžu dostať do ťažkých podmienok, kde jednoducho im je potrebné vyjsť v ústrety. Odporúčam súčasne zvážiť aj istú formu zastúpenia zdravotne postihnutých členov akademickej obce v niektorom z poradných orgánov ministerstva školstva, pretože si myslím, že ich väčšia súčinnosť s pánom ministrom školstva by bola určite prospešná. Odstraňovanie bariér, z ktorých môže mať v konečnom dôsledku úžitok nielen študent so zdravotným postihnutím, ale aj bežný študent, si vyžiada postupnosť krokov, dlhšie časové obdobie a, samozrejme, aj veľké finančné nároky. Mnohé vysoké školy už v rámci fondov, ktoré sú na vysokých školách vytvorené na odstraňovanie bariér,  zistili, že náklady na odstraňovanie bariér sú vysoké a bez pomoci, ktorá by mohla byť fixovaná aj v samotnom zákone, to bude dosť ťažké. Preto by bolo dobré uvažovať nad tým, že by sa aj u študentov vysokých škôl aplikoval systém, ktorý už je aplikovaný pri základných a stredných školách, to znamená, že keď hovoríme o dotácii na žiaka, myslím aj na študenta, ktorý študuje na vysokej škole, mohli by sme u študentov so zdravotným postihnutím hovoriť o 2,5-násobku normatívu na bežného žiaka alebo študenta vysokej školy. Myslím si, že tento návrh by bol opodstatnený práve v súvislosti s fondom na odstraňovanie bariér alebo prípadne v inej alternatíve, ktorú má ministerstvo školstva k dispozícii, a to je alternatíva, že by sa v rezorte školstva vytvoril grantový program, v rámci ktorého by sa vysoké školy mohli formou projektov uchádzať o granty na odstraňovanie bariér nielen technických, architektonických, ale aj veľmi dôležitých komunikačných. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)