Zajac, Pavol, poslanec NR SR (2013-09-11):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené dámy a páni, dovoľte mi, aby som sa vyjadril k predloženému návrhu zákona. Predložený návrh zákona rieši podporu obnoviteľných zdrojov. Má viacero paragrafov, kde rieši menšie zdroje, rieši bionaftu, rieši menšie zdroje, aby mohli byť ľahšie pripojiteľné. Sú to v týchto drobných veciach pri menších výkonoch veci pozitívne. Ale tento návrh zákona je o naplnení memoranda, ktoré podpísala vláda, vláda Roberta Fica s fabrikou U. S. Steel na východe Slovenska. Tento zákon je o tom, o naplnení memoranda. Ako k tomu došlo vôbec, že vláda Roberta Fica podpísala memorandum? Musíme sa vrátiť k voľbám v roku 2012, keď Robert Fico už pred voľbami sľúbil, a po voľbách okamžite začal deklarovať, že zvýši dane, zvýši odvody, nepružný, znepružní Zákonník práce, všetky tieto opatrenia následne aj začal cez zákony, ktoré boli predložené do Národnej rady, aj napĺňať. Zhoršil a otrávil podnikateľské prostredie na Slovensku. A nastalo čo? Menší hospodársky rast a vyššia nezamestnanosť. Fabriky začali okresávať náklady. Každý sa stiahol na základňu, nevyhnutných pracovníkov prepustili. Vyššia nezamestnanosť, samozrejme, trápila celú spoločnosť aj vládu Roberta Fica. Takže v tejto situácii niekoľko fabrík na Slovensku povedalo, že neprepustia nejaké množstvá svojich zamestnancov, keď dostanú určitú podporu. A vláda Roberta Fica v tom zlom, otrávenom podnikateľskom prostredí, ktoré sama nastavila, nemala inú šancu ako to, že týmto fabrikám vyhovela. Tuším, že to bolo v prvom balíku asi 10 fabrík na Slovensku, dostali podporu asi niečo cez 20 mil. eur, pretože neprepustia určitú časť svojich zamestnancov. V tejto situácii, keď to videli aj ďalšie podnikateľské subjekty na Slovensku, že s vládou sa dá takto vyjednávať, tak pravdepodobne začali viaceré fabriky rozmýšľať nad podobným scenárom. Na východnom Slovensku sú a boli a ešte aj sú dneska prázdne priemyselné parky. Viacerí investori povedali: „Prídeme do týchto priemyselných parkov, ale len za určitú podporu.“ Nechcem použiť slovo, že tieto podnikateľské subjekty niektoré začali až vydierať vládu a pýtať si až niekedy nehorázne čiastky za to, že vôbec do týchto priemyselných parkov vstúpia. Najmarkantnejším príkladom bolo, keď pán minister hospodárstva aj s premiérom Ficom prišli do Vranova nad Topľou a postavili sa na tribúnku v čase, v deň, keď Národná rada Slovenskej republiky jednala o nezamestnanosti, postavili sa na tribúnku a podpísali memorandum s firmou Grandwood, ktorá mala zamestnať vo Vranove v prázdnom priemyselnom parku 390 pracovníkov za v memorande sľúbenú podporu tuším 20 mil. eur. Túto celú situáciu pri obnoviteľných zdrojoch popisujem preto, lebo v tejto situácii tuším niekedy v novembri, v decembri ohlásilo U. S. Steel, teda ohlásilo, z kuloárnych informácií cez médiá sa verejnosť dozvedela, že U. S. Steel Košice zvažuje predaj tejto fabriky. Spomínali sa investori z Ruska, z Ukrajiny, z Nemecka, časom sa ukazoval najreálnejší investor z Ukrajiny. Hrozilo naozaj to, že ukrajinský investor, ktorý by takto kúpil fabriku na východe Slovenska, by možno časť výroby preniesol na Ukrajinu a v Košiciach by prišlo niekoľko tisíc, 3-tisíc, 5-tisíc ľudí, 7-tisíc ľudí o prácu. Aj opozícia pri prvých informáciách vyzývala Roberta Fica, aby rokoval čím skôr s týmto investorom U. S. Steel Košice. Robert Fico zo začiatku sa k tomu správal veľmi vlažne, dokonca, pamätám si, že na jednej schôdzi Národnej rady odkazoval, že on nebude vyjednávať s U. S. Steel Košice. Nakoniec, keď tá hrozba bola veľmi reálna, vyjednával, odišiel do Spojených štátov amerických a následne teatrálne v Košiciach podpísal slávnostne memorandum. V tomto memorande sa U. S. Steel Košice zaviazali, že päť rokov budú, teda neodídu zo Slovenska a budú zamestnávať približne to množstvo zamestnancov, ktoré tam je dneska. Zato v memorande im bola sľúbená podpora, ktorú dneska máme v zákonnej podobe pred sebou. Tá zákonná, tá legislatívna podoba je v bodoch 2 až 3, kde sa hovorí o tom, že ten, kto vyrobí vedľajší produkt v metalurgickom výrobnom procese v palive, je vyšší ako 40 %, v bode 3 a 2, tak ten môže dostať podporu. Táto podpora v memorande bola stanovená na úroveň 80 eur za MWh, ak sa nemýlim. Dnes silová megawatthodina sa dá nakúpiť zhruba za 40 eur. Takže ten rozdiel je vlastne tá podpora. Ročne táto podpora činí 15 mil. eur. Túto podporu ale zaplatia koneční spotrebitelia, lebo všetky podpory, ktoré sú do obnoviteľných zdrojov dané, sa prejavia vo výslednej cene energií pre domácnosť a pre podnikateľov. Chcem povedať, a to je podstatné, U. S. Steel Košice sa zaviazali, že päť rokov neodídu zo Slovenska a päť rokov budú zamestnávať, ale táto podpora je nastavená v tomto zákone na 15 rokov. Chcem sa spýtať a zároveň si odpovedám, po piatich rokoch, keď U. S. Steel Košice predsa len sa rozhodne odísť zo Slovenska, čo bude s tou podporou obnoviteľných zdrojov v tejto fabrike ďalších 10 rokov? No, samozrejme, ďalšiemu investorovi to predajú ako plus a ešte zinkasujú za to finančné prostriedky. Prečo sa nedalo v memorande alebo v tomto zákone to nastaviť na týchto päť rokov, keď sa U. S. Steel Košice zaviazali tu zostať a zamestnávať iba 5 rokov? Prečo podpora je na 15 rokov? Ďalej, čo ma veľmi trápi, je to, čo som našiel v štátnom rozpočte na rok 2014. Tam som si našiel informáciu o podmienených záväzkoch subjektov verejnej správy, a tam sú arbitrážne konania, ktoré Slovensko momentálne vedie s určitými subjektmi. Mimo zdravotnej poisťovne Union som si tam našiel aj arbitráž s akcionárom U. S. Steel Košice. Samotné ministerstvo financií v tomto štátnom rozpočte uvažuje s možnou rezervou 257 mil. eur. Dávam to do pozornosti a do súvisu preto, lebo tento zákon je o U. S. Steel, U. S. Steele Košice. Prečo sa v memorande nedala dojednať aj táto arbitráž? Podotýkam, že táto arbitráž vznikla za prvej vlády Roberta Fica, keď regulačný úrad na čele s pánom Holjenčíkom zaviedol tarify za prevádzkovanie systému naviazané na koncovú spotrebu elektrickej energie, teda energie, ktorú fabriky a U. S. Steel Košice spotrebovávajú pre vlastnú výrobu. To znamená, dovtedy neplatili poplatky a pán Holjenčík zaviedol tieto poplatky a dnes sa U. S. Steel Košice bude na medzinárodnej arbitráži súdiť so Slovenskom o čiastku 257 mil. Dávam to do pozornosti preto, lebo aj, viacerí kolegovia, aj na východe Slovenska je obrovská nezamestnanosť a štát túto nezamestnanosť, povedal som tu viackrát, musí pomáhať určitými formami riešiť. Ale či nám táto podpora nezamestnanosti stojí za to, aby sme fabrike, ktorá dneska zamestnáva pracovníkov, dali cez obnoviteľné zdroje takúto podporu na 15 rokov, keď ona sa zaviaže, že iba 5 rokov tu zostane, a zároveň s touto fabrikou viedli arbitráž vo výške 257 mil.? Povedal som to tu viackrát, poviem tu znova. Štát, keď nastavuje takéto pravidlá pre podporu zamestnanosti, má to nastavovať tak, aby to dostali aj malí, aj strední, aj veľkí systémovo. Vláda musí prijímať systémové opatrenia tak, ako systémovo prijala vyššie dane, vyššie odvody, zlý Zákonník práce a otrávila podnikateľské prostredie, tak keď chce podporovať vznik nových pracovných miest, tak to musí prijímať systémovo. Tak, aby takáto podpora bola nárokovateľná, aby ten, kto zamestná jedného pracovníka, alebo ten, kto 20, alebo ten, kto zamestná tisíc, dostal príslušnú čiastku systémovo a nie takto jednotlivo, pretože potom dochádza k takýmto anomáliám, že 15 mil. ročne občania Slovenska budú podporovať zamestnanosť v jednej fabrike a tá fabrika zároveň sa súdi so Slovenskom o 257 mil. Takto Robert Fico za prvej vlády opatrením, keď prijal poplatky, prijal ich skokovo, možnože v tom roku 2007 sa dali tie poplatky nastaviť tak, aby za niekoľko rokov nabehlo 100 % poplatkov. To znamená, prvý rok mohli začať možno 20 %, ďalší rok možno 30 % a postupne takto prejsť. Ale takto skokovo keď prijal, tak dneska tu máme arbitráž. Ja sa chcem spýtať, pán minister, ak by náhodou – tak ako v prípade zdravotnej poisťovne Union – medzinárodná arbitráž dopadla v prospech U. S. Steelu Košice, čo urobia ďalšie fabriky na Slovensku, ktoré za spotrebovanú elektriku vo vlastnej výrobe platia takisto poplatky? Vie si tu vôbec niekto predstaviť, o aké čiastky v rádoch niekoľko sto miliónov by sme tu mali arbitráže a bol by tu precedens pre všetky ostatné firmy na Slovensku? Ja viem, že odpoveď z vášho ministerstva je, že túto arbitráž nikdy neprehráme, ale to ste tvrdili, vaša vláda, aj v prípade zdravotnej poisťovne Union a tá arbitráž nedopadla dobre pre Slovensko. Takže, pán minister, chcel by som poznať tieto odpovede a predpokladám, že aj moji kolegovia, ale aj celá verejnosť. A takýto návrh zákona klub KDH nemôže podporiť. Ďakujem.