Susko, Boris, poslanec NR SR (2021-01-12):
Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené pani kolegyne, kolegovia, rokujeme o schvaľovaní predĺženia núdzového stavu na základe zase znásilneného procesu schválenia ústavného zákona 28. decembra minulého roka, kedy v čase, keď sa tento ústavný zákon v skrátenom legislatívnom konaní prijímal, tak navrhovatelia aj koaliční poslanci argumentovali s tým, že treba schváliť v ústavnom zákone predĺženie, predlžovanie alebo možnosť vlády predlžovať núdzový stav, pričom ako kontrolný mechanizmus má zabezpečovať túto úlohu Národná rada Slovenskej republiky, teda náš parlament. Dnešné schvaľovanie predĺženia núdzového stavu ani náhodou nemôžme nazvať kontrolnou funkciou parlamentu. Je to smiešne, je to výsmech. Ak vláda v svojom návrhu vyhlási núdzový stav a stanoví, určí opatrenia a Národná rada len následne buď schváli, alebo neschváli, a už vôbec nemôže o tom diskutovať, že či tieto opatrenia sú dobré, nie sú dobré, či majú byť takto nastavené, alebo nemajú byť takto nastavené – tak aká je to kontrolná funkcia? Aký to má vôbec zmysel? Je to čistá fraška a je to čistý len figový list pre vládu, aby sa zakryla tým, že veď aj parlament to schválil. Preto sme navrhovali, aby, pozmeňujúcim návrhom k tomuto ústavnému zákonu, aby o tom parlament rokoval dopredu, aby to schvaľoval trojpätinovou väčšinou všetkých poslancov, aby naozaj sa rozdiskutovalo a aby sa debatovalo o tom, či núdzový stav je potrebný a nie, a hlavne aké opatrenia v rámci toho núdzového stavu sa nastavia alebo nenastavia. Pretože samotné vyhlásenie núdzového stavu alebo jeho predĺženie samé osebe nerieši nič. Riešia až opatrenia, ktoré sú na základe toho prijaté, a to či už samotnou vládou, príslušnými ministrami, resp. subjektami hospodárskej mobilizácie alebo Úradom verejného zdravotníctva. O týchto opatreniach však nerokujeme vôbec. Nerokovali sme ani predtým, neumožnili ste to tým, že by sa rokovalo o tomto pred vyhlásením alebo predĺžením núdzového stavu, a nerokujeme o tom ani dnes. Máme tu schvaľovanie predĺženia núdzového stavu, a keď si pozriete ten návrh, tlač 380, tieto dve strany (rečník na chvíľu zobral rúk materiál, ukazujúc ho plénu), ktorým vláda navrhuje predĺžiť núdzový stav, tak sa v tom materiáli nedočítate nič o tom, prečo treba núdzový stav s takými a s takými opatreniami predĺžiť. Áno, je tu, že to je z hľadiska ochrany, ochrany zdravia občanov. Ale to je tak všeobecná formulácia, ktorá nehovorí o tom, prečo takéto opatrenia, ktoré sú v uznesení vlády, prečo opatrenia, ktoré sú vydané vyhláškou Úradu verejného zdravotníctva, teda hlavného hygienika, prečo v takej skladbe, prečo v takom rozsahu, prečo také obmedzenie základných ľudských práv a slobôd a prečo nie iné. Nedočítate sa v tomto návrhu na predĺženie núdzového stavu ani slovo o týchto opatreniach. Čiže načo tu vôbec dnes celý deň sme a celý deň rokujeme, keď o týchto opatreniach sa tu nikto nebavil ani slovo, ani sa nemáme o čom, lebo to v tomto návrhu nie je. Z tohto dôvodu teda je moja otázka, k čomu vlastne slúži toto schvaľovanie predlžovania núdzového stavu v parlamente? Je to naozaj kontrolná funkcia parlamentu? No podľa mňa v žiadnom prípade. Okrem toho, keď si pozriete zákon č. 355/2007 o ochrane zdravia, tak v § 48 ods. 4 Úrad verejného zdravotníctva má kompetenciu vyhlásiť zásadné opatrenia, ktoré majú znížiť mobilitu a vzájomnú interakciu medzi ľuďmi tak, aby sa nešírila pandémia aj bez vyhlásenia núdzového stavu. A keď si pozriete, naopak, uznesenie vlády, ktorým bol predĺžený núdzový stav, tak tam nájdete len obmedzenia základného práva a slobody občanov na slobodu pohybu a slobodu pobytu, a to v rôznych, v rôznych rozsahoch, kde je, kde je tu obmedzenie, nič iné. Pritom základný argument, ktorý tento návrh hovorí, sa hovorí o tom, že je to potrebné v rámci opatrení hospodárskej mobilizácie, ktorým je organizácia zdravotníckeho zabezpečenia v nadväznosti na aktuálnu epidemiologickú situáciu. Ale aké tie opatrenia majú byť, sa tu zase vôbec v tomto materiáli nedozvieme. Čiže o čom vlastne dneska, o čom vlastne dnes tu rozhodujeme? Viete vôbec, o čom rozhodujeme? Aké opatrenia vlastne schvaľujeme? Ďalšia vec, ktorú som predpokladal, že pri takomto návrhu či už vyhlásenia, alebo predlžovania núdzového stavu sa budeme o tom baviť, sú výnimky. Dnes sme sa dozvedeli, že Úrad verejného zdravotníctva vydal osemtisíc výnimiek. Na základe čoho? Kto má tieto výnimky? Kto o tom rokoval? Zase sa o tomto nič nedozvieme. Čiže moja otázka na záver môjho krátkeho vystúpenia je, že predlžovanie núdzového stavu je naozaj v záujme ochrany zdravia alebo má slúžiť na iný účel? No a bonbónik na koniec, ktorý tu už viackrát zaznel, ale ja si ho neodpustím, je, že celý ústavný zákon, ktorý toto umožňuje, sa riešil v skrátenom legislatívnom konaní, na štyrikrát sa schvaľoval, lebo nebol dostatok vládnych poslancov na to, aby sa mohol schváliť. Čiže na jednej strane to bolo treba spraviť veľmi rýchlo v skrátenom legislatívnom konaní, na druhej strane tu nebol dostatočný počet poslancov. A dnes, keď sa, keď parlament má schváliť predĺženie, teda to, ani nieže predĺženie, ale schváliť to, že vláda predĺžila núdzový stav sama od seba, tak vláda to považuje tak za dôležité, a teraz mi prepáčte so všetkou úctou, pán minister školstva, že sem pošle ministra školstva, aby toto odôvodnil. Čo s týmto má minister školstva? Prečo tu nie je premiér? Prečo tu nie je minister zdravotníctva, keď sa tu jedná o ochranu zdravia a je to tak vážna vec, že si to vyžadovalo skrátené legislatívne konanie dokonca s tým, že tu prišli hlasovať poslanci, ktorí boli pozitívni na COVID? Tak toto považujem za absolútny výsmech tomuto parlamentu. Ďakujem.