Farkašovský, Karol, poslanec NR SR (2019-01-31):
Ďakujem pekne za slovo. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, po takmer 30 rokoch práce v rozhlase a televízii cítim takú osobnú morálnu aj profesionálnu zodpovednosť zapojiť sa do tejto diskusie. A dovoľte mi na úvod spomenúť princípy novinárskej práce, ktoré aj na základe vlastných skúseností považujem za najdôležitejšie. Tých princípov je, sú štyri – objektívnosť, nestrannosť, vyváženosť a nezávislosť. Dávam teraz do pléna otázku: ruku na srdce, o ktorom médiu dnes môžete s pokojným svedomím povedať, že spĺňa uvedené kritériá a princípy? Ja si to veru povedať netrúfam. Jednoducho neviem označiť ani jediné slovenské médium. Keby to tak bolo, ako má byť, tak by sme pokojne mohli zrušiť Radu pre vysielanie a retransmisiu, lebo by nemala čo robiť. Verte mi, mám pritom veľkú úctu voči práci novinárov, veď ešte stále ich považujem za svojich kolegov. Rozumiem im, rozumiem veľmi dobre aj ich potrebám. A rozumiem a chápem aj ich ambície. Aj keď ma život zavial tak povediac na druhý breh, snažím sa komunikovať s novinármi bez ohľadu na sympatie alebo antipatie korektne. Dnes som tu už spomenul zmeny, ktoré priniesla doba v mediálnom prostredí. Podpísali sa na nich nielen nové technológie, ale aj trhové prostredie, ktoré uvrhlo médiá do prudkého konkurenčného boja. To si nezakrývajme. Médiá musia zápasiť o svoje prežitie. V tomto zápase sa však začali používať metódy, ktoré sa vymykajú z rámca korektnosti a veľmi často aj z rámca elementárnej ľudskej slušnosti. Novinári sú tlačení do stále vyššej produktivity, vyrábať nie jeden, ale už tri šoty denne. Samozrejme sa pretekajú s časom, pracujú pod obrovským stresom a práve v takých situáciách najčastejšie dochádza k omylom a chybám. Okrem redakčného tlaku je tu aj tlak vlastníkov médií. Nie je žiadnou tajnosťou, kto médiá vlastní, kto v nich má z tohto dôvodu hlavné slovo, kto ovplyvňuje základné smerovanie novín, rádií či televízií. Novinári plnia úlohy, ktoré im zadá vedenie redakcií, nemajú čas na podrobné štúdium témy, nikto sa nestará o ich profesionálne dozrievanie, napríklad o zlepšenie jazykovej kultúry a už vonkoncom nie o upevňovanie etických zásad v žurnalistickej tvorbe. Etické kódexy, ak ich vôbec médiá majú, tak sú v praxi úplne na okraji záujmu, lebo dôležitá je vysoká produktivita. Toto je jedna z vážnych príčin povrchnosti dnešných médií. Nuž a po princípoch tvorby prichádzam k druhej podstatnej otázke, čo je prvotným a základným cieľom, zmyslom novinárskeho poslania. Ja to nazývam poslanie, nie práca. Minule som to vo verejnoprávnej televízii počul a dozvedel som sa o tom. Hodinu a pol moderátor so svojimi hosťami, medzi ktorými, čuduj sa svete, nebol ani jeden zástupca materskej televízie, presviedčal verejnosť, že hlavným cieľom práce novinára je kontrolovať štátnu moc. Toto, prosím, znelo hodinu a pol v RTVS. No ďakujem pekne za takúto demagógiu, za poplatky koncesionárskych poplatkov hodinu a pol ohlupovať slovenskú verejnosť čímsi, čo sa vymyká z akéhokoľvek demokratického chápania úlohy médií. Základným zmyslom a cieľom novinárskej práce, aspoň vo vyspelom svete, je predsa informovať, informovať, informovať. Poskytovať informácie a divák, poslucháč, čitateľ si na ich na základe týchto informácií vytvorí svoj vlastný názor. Načo má plné právo. Potom nasledujú ďalšie práva novinárov – ako kontrolovať moc, odhaľovať spoločenské nešváry, poukazovať na problémy a prispievať k hľadaniu riešení na tieto problémy. Ale pozor! Toto právo neznamená, že novinári môžu vyšetrovať, hodnotiť a súdiť. V istom štádiu totiž prirodzene nastupuje polícia, prokuratúra a súdy. Novinár si nemôže svoju prácu a seba stotožňovať s políciou a prácou orgánov činných v trestnom konaní. To by bolo veľmi scestné. Mnohí ambiciózni adepti žurnalistiky si ale toto neuvedomujú. Alebo neuvedomujú si to dostatočne. Možno nie ani vlastnou chybou. Často pritom dochádza k prekročeniu hranice medzi novinárstvom a policajným vyšetrovaním či obvinením. Má na to veľký vplyv skutočnosť, že novinári si uvedomujú obrovskú mienkotvornú silu médií. To, že médiá sú siedmou veľmocou je pre mnohých žurnalistov veľmi šteklivá možnosť na presadenie sa. Veľmi šteklivá možnosť pre vlastné ambície. A nie je pritom až také dôležité, aké prostriedky pritom využijú alebo použijú. Lenže tu opäť treba povedať, že dobrý novinár sa dobrým novinárom nestane po jednom bulvárnom článku, v ktorom to niekomu „natrie“. Budovať si novinárske meno, to je otázka dlhých rokov. Je to skutočne beh na maratónsku trať. Tak ako dozrieva víno, dozrieva aj človek v profesiách lekár, právnik, novinár a v mnohých ďalších. Jednoducho profesionalitu a zrelosť nikde nekúpite, nedajú sa naočkovať. Dajú sa iba postupne dosiahnuť. Vplyv médií na verejnú mienku som už spomenul. Rovnako aj zmenu mediálneho prostredia. Lenže tu nedochádza iba k zmene v mediálnom prostredí, ale aj k deformácii. Prečo? Médiá neinformujú, ale médiá obviňujú, médiá súdia, médiá vyšetrujú, často hanobia a osočujú. Takto ovplyvňujú mienku verejnosti a ľudstvo, to, prosím, citujem túto myšlienku, nie je moja, uvádzam konkrétny zdroj konkrétneho človeka na rozdiel od podaktorých iných politikov, povedal Stephen Hawking, veľký to človek, pred tým, ako zomrel, „ľudstvo postupne hlúpne.“ Ľudia sú pohodlní hľadať, žiadať informácie, sme stále lenivejší tvoriť si vlastný názor na veci. Radšej kupujeme hotové, v úvodzovkách povedané, „ utkané“ názory z médií. Veď čo je v televízii, vraj musí byť pravda. No nielenže nemusí, ale veľmi často ani nie je. To je to najväčšie nebezpečenstvo, ktoré ľudstvu hrozí, aj zásluhou médií, často bohapustých možností písať čokoľvek o komkoľvek a dokonca akokoľvek Preto je dôležité stanoviť popri právach aj povinnosti pre všetkých nás, vrátane politikov aj vrátane novinárov. A ako človek s novinárskou minulosťou a skúsenosťou v súčasnosti na druhom brehu, opakujem ešte raz. Plne chápem potreby novinárov, plne chápem ich ambície a som za naozaj vecný a korektný dialóg. Medzi novinárom a politikom to vždy bude iskriť. Jednoducho je to tak, lebo obidvaja sú na inom brehu rieky. Ale obidva tábory, aj novinár potrebuje politika, aj politik potrebuje novinára. A preto s kolegom Čížom sme nedávno boli na dvojhodinovej panelovej diskusií asi s 20 novinármi z rôznych médií na Slovensku. Ja som hneď na začiatku povedal, dámy a páni, neprišiel som sa sem hádať, ale prišiel som sa rozprávať. A toto je základ komunikácie. Prišiel som sa korektne rozprávať, vecne, pragmaticky. A uzavreli sme to tým, že dialóg môže existovať. Nemusí byť konfrontačný. Nie je zárodkom úspechu média to, do akej miery naštve svojich divákov. Keď tu bol včerajší incident, iste to naštvalo mnohých televíznych divákov v televíznych novinách. To je cieľ, pýtam sa? Čiže základom a myslím si, že cestou aj do budúcnosti, je medzi týmito dvoma tábormi nie nevraživosť, nie nepriateľstvo, ale korektná a slušná komunikácia. Ďakujem pekne.