Jasaň, Viliam, poslanec NR SR (2011-07-11):
Ďakujem pekne, pán predseda. (Ruch v sále.) Len ja chvíľu len počkám, aby kolegyne mohli si vypočuť podrobné informácie od pána ministra už dvanásť minút. (Reakcie z pléna.) Už stačilo, ďakujem pekne. Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, na dnešnom rokovaní Národnej rady je predložená rozsiahla novela Zákonník práce, ktorá výrazne znepríjemní postavenie zamestnancov v pracovnoprávnom vzťahu. Zaujímavé je už zdôvodnenie predkladanej novely, kde sa o. i. uvádza, že novela obsahuje opatrenia na odstránenie bariér rastu zamestnanosti a zvýšenie flexibility pracovných vzťahov, prijatím novely sa znížia neprimerané náklady zamestnávateľov. To je taká ústredná myšlienka celej tejto novely, šetrenie neprimeraných nákladov zamestnávateľa. A, čo si myslíte, na úkor koho? Ďalej, upraví sa postavenie a právomoci odborov tak, aby neboli zvýhodňované na úkor zamestnávateľa. Lepšie by bolo napísať „odstránia sa právomoci odborov“, to by bolo také výstižnejšie a pravdivejšie. Na druhej strane sa posilnia právomoci ďalších zástupcov zamestnancov, zamestnaneckej rady a zamestnaneckého dôverníka, zvýšia sa možnosti uzatvárania vzájomných dohôd medzi zamestnávateľmi a zamestnancami na riešenie operatívnych zmien pracovných podmienok. Je to taký zaujímavý inštitút: operatívne zmeny pracovných podmienok. Čo myslíte, v prospech koho? Ďalej, novela zavádza tzv. trvalý inštitút flexikonta, delené pracovné miesta, významne vylepšuje možnosti zavádzania pružného pracovného času, umožňuje lepšie skĺbenie pracovných, rodičovských povinností a posilní ochranu tehotných žien a matiek s malými deťmi. No to je aspoň niečo také pozitívne. Dotknem sa vo svojom vystúpení len niektorých návrhov, ktoré podľa mňa poškodzujú zamestnancov a vytvárajú možnosti zneužívania, opakujem, možnosti zneužívania Zákonníka práce v neprospech zamestnancov a v neprospech odborov. Hlavný útok na právomoci odborov sú návrhy, ktoré prišli z hospodárskeho výboru. Ich podstata spočíva v tých návrhoch, kde by slová „po prerokovaní so zástupcami“ nahradili slová „po dohode so zástupcami“. Myslím si, že dôvod je jasný každému. Akékoľvek rozhodnutie zamestnávateľa týkajúce sa pracovnoprávneho vzťahu podľa týchto návrhov stačí prerokovať. Lepšie povedané, stačí o ňom informovať zamestnancov a ich zástupcov bez toho, aby tieto návrhy vyžadovali vzájomnú dohodu medzi zamestnancami a zamestnávateľmi na týchto rozhodnutiach. A asi netreba veľmi zdôrazňovať, že ide zvyčajne o návrhy navrhované v prospech zamestnávateľa a v neprospech zamestnanca. Zamestnanec sa takto dostáva do absolútnej nevýhody a, dá sa povedať, až neslobody voči zamestnávateľovi. A to je pre mňa absolútne neprípustné. No a najnovší pozmeňujúci návrh, ktorý predniesol kolega Horváth, len potvrdzuje, že vy urobíte všetko možné, len aby ste odbory dostali mimo možnosti chrániť oprávnené záujmy a práva zamestnancov. Takýmito návrhmi, pán kolega Horváth, asi ťažko posilníte sociálny zmier, o ktorom tak často hovoríte a ktorý vám akože ide. Už v piatok som sa spýtal, či 30-percentnú podporu alebo členstva budú musieť preukázať aj rôzne občianske združenia, ktoré sa vyjadrujú často k závažným problémom tejto spoločnosti. Od nich sa to nevyžaduje? Tam stačí, že príde nejaký zástupca a povie si svoj názor? Nebudete skúmať, koľko ľudí stojí za ním? A to už sa nepýtam, že aj pokiaľ ide o politickú stranu, ktorá je zastúpená v parlamente, kde sa rozhoduje vlastne o tom, čo sa na Slovensku diať bude, či tam vám nechýba 30 % podpory obyvateľstva. To by potom tu okrem strany SMER asi nikto iný nesedel. (Potlesk.) Takže na jednej strane vám to neprekáža a na druhej strane takéto niečo dáte proti odborom. Je to jasný podpásový úder proti odborom. (Potlesk.) Vážené dámy a páni, bolo obdobie, keď platilo, že znovuutvorenie zrušeného pracovného miesta bolo možné najskôr po šiestich mesiacoch. Neskôr sa tá doba znížila na 3 mesiace a teraz sa navrhuje zníženie na 2 či dokonca úplne zrušiť akúkoľvek dobu. Zamýšľa sa niekto nad tým? Pani Tomanová sa tohto dotkla, ja sa toho dotknem tiež ešte raz. Najlepšou odpoveďou je asi realita z praxe. Ako to teda v praxi väčšinou vyzerá? Ak sa chce zamestnávateľ zbaviť konkrétneho nepohodlného zamestnanca a dať tam toho svojho, tak jednoducho urobí organizačné zmeny a z organizačných dôvodov zamestnanca prepustí. Žiaľ, nedeje sa to takmer nikde a nikdy plánovane s cieľom zvýšiť kvalitu a efektivitu práce, ale čisto zo subjektívnych a, ak to chcete počuť, aj z politických dôvodov. V takýchto prípadoch sa to nedá zdôvodniť ani najčastejšie uvádzaným dôvodom. (Ruch v sále.) Ja počkám.