P. Paška, poslanec: (2004-03-10):
Viem, že rozhodovanie niektorých z vás bolo obťažnejšie, ale som presvedčený, že téma stavu slovenského zdravotníctva a jeho budúcnosť je tak v centre pozornosti ľudí, že aj dnešná rozprava, ale aj to, čo jej predchádzalo, pomôže opäť viac odkryť problematické miesta systému, a ak sa nám aj nepodarí vniesť do vášho myslenia určitú mieru korekcie v súvislosti s koncepciou reprezentovanou pánom ministrom Zajacom a jeho reformným tímom, bude určite dobrou prípravou na rozpravu ku konkrétnym návrhom zákonov, ktorých sa, dúfajme, konečne dočkáme. Už osemnásť mesiacov čakáme od pána ministra Zajaca na plnenie sľubov, ktoré prezentoval pred voľbami a po svojom nastúpení do čela rezortu. Po zahrievacom kole v úvode volebného obdobia v podobe prijatej novely zákona č. 277, ktorú sme už vtedy označovali za nesystémovú a nič neriešiacu, okrem zavedenia poplatkov v rezorte v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky je veľká škoda, že Ústavný súd dodnes neprijal verdikt. Každý očakával sľubované razantné riešenia a prijatie legislatívnych zmien. Namiesto toho sme všetci až dodnes svedkami mohutnej mediálnej a interpretačnej prezentácie koncepcie, ktorá vzhľadom na svoj proklamovaný charakter a ideovo-filozofické pozadie vyvoláva čoraz väčšie otázky, ak nie dokonca odpor odbornej verejnosti a väčšiny občanov, ktorých sa bezprostredne týka. Som hlboko presvedčený, dámy a páni, že je tomu tak aj preto, že reformátori od začiatku vo svojej zaujatosti a úpornej snahe presadiť svoju víziu takmer vylúčili jedných aj druhých z procesu kreovania svojho zámeru. Preto nás tak trochu zarazilo to, čo sa udialo v decembri minulého roka, keď ministerstvo zdravotníctva bez pripomienkového konania a bez oboznámenia Národnej rady Slovenskej republiky predložilo vláde materiál Koncepcia poskytovania zdravotnej starostlivosti  v Slovenskej republike, ktorá ho schválila a odobrila tak všetky postupy s ním súvisiace, a to napriek tomu, že okamžite po jej zverejnení, bohužiaľ neskoro, keď došlo k odbornej oponentúre koncepcie sa ukázalo, že má nesmierne veľa slabých miest a že zásadnosť miest, z ktorých vychádza, spochybnili viacerí odborníci  rezortu. Pozri napríklad analýzy, ktoré sa objavovali v Hospodárskych novinách. Chcem preto položiť otázku pánovi ministrovi, prečo tomu tak bolo a prečo návrh koncepcie nemohol prejsť odbornou diskusiou a pripomienkovým konaním. Je to hlboká domnienka, ale snáď to bola aj snaha dostať vládu ako kolektívny orgán do situácie, keď bude musieť podporovať zámer, s ktorým možno nie všetci súhlasia. Navrhovaný rozsah a charakter zmien bez ohľadu na to, či sa s ním stotožňujeme alebo nie vyvolal potrebu pokúsiť sa od kompetentných získať relevantné informácie, či sú na tieto zmeny pripravení a či vôbec systém ako taký bude schopný ich absorbovať a aplikovať tak, aby nedošlo k vážnym problémom. Ak v tejto chvíli zabudneme na občana ako nielen objekt, ale hlavne subjekt reformy, prax pri zavedení niektorých zmien ukázala, že ich sprevádzali aplikačné problémy, ktoré boli výsledkom technickej a metodickej nepripravenosti rezortu. Spomeniem, či už to bolo zavedenie poplatkov v súvislosti s novelou zákona č. 277 a problémy, ktoré to prinieslo poskytovateľom, alebo problémy, ktoré vznikli po prijatí nového zákona o Sociálnej poisťovni, keď sa zabudlo na odvody a keď sa zabudlo na kúpeľnú starostlivosť. To je mimochodom stav, ktorý dodnes prináša obrovské problémy slovenskému kúpeľníctvu a ťahá ho ku dnu. Alebo spomeňme problémy, keď sa zrušil Národný úrad práce a nedomyslel sa systém, kto bude hradiť poistné, alebo problém, ktorý klasicky ukázal, ako rezort nie je pripravený na zásadné zmeny, aj keď vyzerá možno banálne, keď prešla k 1. 1. 2004 právomoc vydávať cenové výmery z ministerstva financií na ministerstvo zdravotníctva. Prvý výmer skoro a nebyť toho, že profesionálna prax na to upozorňovala, skoro zlikvidoval rýchlu záchrannú pomoc, ktorá mala byť jedným z pilierov reformy zdravotníctva. A dodnes je to napríklad neriešený problém odvodov za práceneschopných, ktorý dodnes nie je vyriešený. To všetko nás núti konštatovať, že reformný tím upätý na presadenie koncepcie za každú cenu nemá dostatočné odborné a interrezortné rozhranie, aby sme nemuseli s obavami klásť otázky, ktoré kladieme. Absolútnou podstatou, ktorá nás zaujímala a zaujíma, bola pripravenosť a najmä schopnosť občanov akceptovať, ale najmä sociálne a finančne uniesť záťaž, ktorá v konečnom dôsledku tvorí jadro celej koncepcie a reformy. Žiaľ, správa predložená ministrom na tieto zásadné otázky odpovede nedáva. Nezaoberá sa legislatívnym plánom, nedefinuje postupnosť aplikačných krokov, nezmieňuje sa o metodickej príprave prvkov systému, nehovorí o súvisiacich vykonávacích normách a predpisoch, ani len náznakom nepočíta s možnými problémami a už vôbec nie s alternatívnymi alebo krízovými riešeniami. Neobsahuje žiadne dopadové štúdie a analýzu prostredia a absolútne nedefinuje postupy presadenia najmä tam, kde naráža v prostredí na odpor, čo sama priznáva. Ale to už som v úrovni, ktorú predkladateľ správy nazval mentálnou pripravenosťou. Možno práve tu by bola otázka, či vôbec reformátori vyvinuli za uplynulé mesiace snahu dosiahnuť vyššiu alebo úplnú mieru akceptácie ich predstáv. Všetko nasvedčuje tomu, že nie. Azda najchúlostivejším miestom prípravy reformy je potlačenie, ak nie úplné vytlačenie možností stavovských a profesijných organizácií významne sa podieľať na reforme. Treba podotknúť, že vzhľadom na chronický charakter problémov slovenského zdravotníctva od roku 1993 azda na Slovensku neexistovala odborne a teoreticky tak dobre pripravená sféra, kde práve cez stavovské organizácie boli problémy analyzované a boli navrhované postupy riešení. Stačila jednoduchá snaha o prienik a konsenzus a miera rezistencie by bola oveľa nižšia, ak nie nulová. Nehovoriac o tom, že napriek, a to uznávam, v istej miere skupinových a individuálnych záujmov návrhy riešení cez stavovské organizácie v poslednej dobe vykazovali naozaj vysokú mieru objektivity. V technickej úrovni pripravenosti správa definuje poskytovateľov a zdravotné poisťovne ako dobre pripravených, aby im vzápätí o pár strán ďalej vytkla, že medzi nimi stále existujú veľké rozdiely a že budú potrebné zásahy najmä do ľudských zdrojov a v prístupoch ich riadenia. To všetko je pekné až na to, že sme sa nedozvedeli ani náznak toho, čo poisťovne a poskytovateľov v technickej úrovni čaká a či naozaj budú schopní z večera do rána po zmene legislatívy začať odznova. Aké budú ich sprievodné náklady, budú zo svojich príjmov, ktoré vlastne dodnes nie sú definované, a teraz hovorím o reálnych cenách výkonov a nákladov, vôbec schopní utiahnuť zvýšené administratívne a režijné náklady? Je vôbec realizovateľný bez obrovských nákladov manažment pacienta na úrovni súčasného technického a personálneho vybavenia zdravotných poisťovní? Tretia, podľa  predkladateľa zásadná úroveň pripravenosti je kapacitná pripravenosť. Priznám sa, že nie celkom rozumiem, kde je podstata, najmä ak hovorí o potrebe importu nových ľudí. Tu sa trošku zastavím, počúval som pána ministra, keď označil všetkých tých, čo majú iný názor alebo ktorí majú svoju mieru rezistencie za seniorov, tak tá logika je asi v tom, že treba všetkých starých a skúsených v systéme vymeniť za juniorov a potom to už všetko pôjde asi bez problémov. Všeobecne známym a rešpektovaným je fakt určitého prebytku ľudských zdrojov, ktorý treba riešiť a sme svedkami už dnes drastického znižovania stavov hlavne v nemocniciach v lôžkových zariadeniach. Ak už ale predkladateľ túto úroveň zadefinoval, očakával by som priblíženie postupov, ktoré umožnia znížiť napätie v ľudských zdrojoch a ich proporcionálne prerozdelenie z pohľadu plošných potrieb systému. Som presvedčený, že v tejto citlivej oblasti spoliehanie sa na trh a jeho zázračnú silu môže byť minimálne na prechodné obdobie, ktoré si ale vážne netrúfam zadefinovať, ale ktoré môže mať fatálne dopady na dostupnosť hlavne v ekonomických nedobytných oblastiach, spôsobiť neuveriteľne vážne problémy. Táto činnosť musí byť koordinovaná, dámy a páni, z úrovne štátu. Nakoniec aj koncept reformy počíta s vplyvom štátu a jeho garancií minimálne na úrovni minimálnej siete poskytovateľov a garantovania výkonu štátnej zdravotnej politiky. Preto aj v tejto oblasti z uvedených dôvodov považujem rezort za absolútne nepripravený. Či už to bol zo strany predkladateľa zámer, alebo len nedorozumenie v interpretácii uznesenia Národnej rady, nakoniec pán minister to naznačil, že je veľmi ťažké vyhovieť každému, správa sa napriek evidentnej snahe predkladateľa o akýsi obsah minula požiadavke navrhovateľa a tým, ktorí sú vo vážnych pochybnostiach o aplikovateľnosti reformy nijako nepomohla korigovať svoje postoje,  naopak len potvrdila, že napriek snahe o diskusiu a bez ohľadu na argumenty a dôvody neprijateľnosti pre širšiu odbornú aj laickú verejnosť ide o snahu presadiť úzky záujem za každú cenu bez ohľadu na dopady a možné riziká. Dovoľte mi malú glosu, pripadá mi tá snaha, ako keď človek, ktorý má auto, ktoré spotrebúva strašne veľa benzínu, rieši situáciu tým, že naleje do motora naftu, je predsa lacnejšia a naftový motor potrebuje nafty oveľa menej a niet toho, kto by ho presvedčil o tom, aké škody z toho hrozia. Obsahom správy je vlastne akýsi odpočet programového vyhlásenia vlády a jej šestnástich úloh, tak ako naznačil pán minister v rezorte zdravotníctva. Správu ste všetci dostali, dovoľte mi preto len niekoľko poznámok k úlohám, ktoré vyplývajú z programového vyhlásenia vlády, ktoré azda najviac vystihujú náš kritický postoj. V prvej úlohe si vláda kladie za cieľ vytvoriť stabilné podmienky pre činnosti v zdravotníctve, zastaviť rast dlhu a zabezpečiť hospodárením vyrovnanú bilanciu v celom zdravotníckom sektore. Vláda si uvedomuje zodpovednosť za zabezpečenie podmienok pre čo najlepší zdravotný stav obyvateľstva a zaväzuje sa konať v záujme jeho zlepšenia, bude však vytvárať zároveň podmienky na zvýšenie zodpovednosti jednotlivca za vlastné zdravie. Chcem pragmaticky konštatovať, že stabilné podmienky vytvorené neboli, naopak vplyvom nesystémových krokov a vplyvom jeho izolovanosti a nekomunikatívnosti s odbornou verejnosťou systém funguje vo veľmi nejasnom a enormne nestabilnom prostredí,  rast zadlžovania systému sa nezastavil, udržuje sa dlhodobo niekde v priemere okolo 7 miliárd korún ročne a o vyrovnanej bilancii systému nemožno hovoriť, čo je horšie, až do súčasnosti neboli prijaté žiadne podstatné systémové opatrenia na zabezpečenie vyrovnanej bilancie systému. To, čo doteraz vedenie ministerstva zdravotníctva v tejto oblasti spravilo, je skôr v oblasti proklamatívnej rétoriky. Druhou úlohou bolo, že vláda urobí kroky, ktoré zvýšia efektívnu dostupnosť a flexibilitu zdravotnej starostlivosti. Táto má byť založená na kontraktačnej štruktúre zdravotníckych zariadení so zdravotnými poisťovňami na rovnosti šancí a konkurencií medzi zdravotníckymi zariadeniami na elastickej sieti, ktorej minimálny rozsah bude určený štátom, to je to, o čom sme hovorili, vyššiu ekonomickú efektívnosť liečby a spokojnosť pacientov by malo uvoľnenie ambulantnej siete zdravotníckych zariadení a presunutie ťažiska k lôžkovej starostlivosti na ambulantnú starostlivosť, domácu ošetrovateľskú starostlivosť a jednodňovú chirurgiu. Otázkou zostáva ale, prečo sa systém financovania poskytovateľov zdravotnej starostlivosti vôbec za osemnásť mesiacov nezmenil a ani sa zmena systému financovania nerozpracúva s výnimkou pripravovaného zákona o zdravotnom poistení. Príkladom môže byť sporná kapitačná platba u lekárov prvého kontaktu, aj keď sú na to rôzne názory, dlh naďalej rastie, naozaj musíme čakať na zázračné princípy trhu, aby sme sa pokúsili o finančnú stabilitu? A to zdôrazňujem, že pán minister a rezort vyvinul enormné úsilie, ktoré oceňujem, a v tlaku na manažérov a riaditeľov nemocníc podľa mňa dokonca presahoval až mieru únosnosti vzhľadom na potreby zachovania určitej flexibility konania týchto vedúcich pracovníkov. Ďalšou úlohou bolo, aby reformy v zdravotníctve boli smerované na efektívnejšie využívanie zdrojov. Vláda považuje za nevyhnutné posilniť prevenciu v systéme zdravotnej starostlivosti, predovšetkým preventívne programy na včasné odhaľovanie kardiovaskulárnych a onkologických ochorení. Tu aj v súvislosti s tak často alebo v posledných dňoch debatovanou a medializovanou témou rozsahu zdravotnej starostlivosti hradenej zo zákona ostáva otázka, či vôbec niekto urobil štandardný postup, či sa pokúsil o objektívnu kvantifikáciu diagnóz a objektívnych nákladov, aby dospel k objemu finančných prostriedkov, ktoré sú nevyhnutné, a na základe toho potom zadefinoval, akým spôsobom bude zákonom stanovený rozsah platený, a nie opačne, keď celá filozofia reformy vychádza z jednoduchého faktu. Máme deficit 7 miliárd korún ročne, 7 miliárd korún musíme odstrihnúť v nákladoch a ostatné nech sa systém vyrovná so všetkým sám. Ďalšou úlohou bolo, vláda si uvedomuje, že súčasťou problémov v rezorte zdravotníctva a dôvodom nespokojnosti obyvateľstva je vysoká miera korupcie, myslím si, že to je obľúbená téma pána ministra, predpokladám, že v jeho reakcii sa o tom niečo dozvieme určite, preto bude vláda zvýšenú pozornosť venovať opatreniam na znižovanie miery korupcie pri poskytovaní zdravotníckych služieb. Ako antikorupčné opatrenie bude svojou adresnosťou pôsobiť aj spoluúčasť občana pri úhrade určitých výkonov alebo spoluúčasť pri úhrade služieb súvisiacich s poskytovanou zdravotnou starostlivosťou. Je tomu naozaj tak, domnievam sa, že na vyhodnotenie je trochu skoro aj samotné vyhodnotenie, ktoré obsahuje správa, je nekonkrétne a vôbec neuvádza, čo sa v tejto oblasti spravilo s výnimkou, samozrejme, zavedenia poplatkov na základe zákona č. 277. Otázka je, či je naozaj nedostatok príslušných služieb, analyzoval to niekto, vyhodnotil to? Všeobecnému tvrdeniu ministerstva zdravotníctva o prebytku kapacít nezodpovedá ani jav korupcie, ani plné čakárne pacientov a, samozrejme, ohodnotenie zdravotníckych pracovníkov je poddimenzované a spoliehať sa na prílev lekárov a sestier z cudziny je prinajmenšom pochybné. Ďalšou úlohou bolo, že vláda pripraví legislatívne riešenia základných zdravotníckych zákonov, zákon o zdravotnej starostlivosti zadefinuje pojem zdravotná starostlivosť poskytovaná na základe povinného zdravotného poistenia a pojem preventívna zdravotná starostlivosť. Zákon o Liečebnom poriadku bude definovať rozsah a obsah zdravotných výkonov, liekov a zdravotníckych pomôcok poskytovaných na základe povinného zdravotného poistenia, takzvaný solidárny balík. Zároveň vymedzí doplnkovú zdravotnú starostlivosť s určením spôsobu jej financovania,  poskytovania. Aj v tejto časti správy sa nedozvieme žiadne konkrétne údaje, zaoberá sa predovšetkým uplatniteľnými filozofiami, avšak v závere sa nepriamo priznáva, alibisticky zdôvodňuje nepripravenosť základného zákona v zdravotníckom systéme Liečebného poriadku, aj keď s radosťou sme sa dozvedeli z tlače, že do desiatich dní by malo ministerstvo zdravotníctva predložiť Liečebný poriadok alebo rozsah zdravotnej starostlivosti a bude na nás a na politickom rozhodnutí, akú mieru spoluúčasti občana a pacienta ignorujeme. Ďalšou úlohou bola príprava právnych predpisov o zdravotnom poistení a tak ďalej a tak ďalej. V tejto súvislosti chcem len skonštatovať, že keďže jednou z nosných častí reformy je aj zmena zdravotných poisťovní na akciové spoločnosti, že východisko ministerstva zdravotníctva a reformátorov považujeme za absolútne chybné. Systém verejného povinného zdravotného poistenia existuje vo svete už 120 rokov, vykonávajú ho zdravotné a vzájomné poisťovne na základe nasledovných princípov: zabezpečovania zdravia, solidarity, autonómneho riadenia, neziskovej orientácie, zodpovednosti a sociálnej demokracie. Slovenské zdravotné poisťovne sú v zmysle súčasnej legislatívy verejnoprávnymi inštitúciami vykonávajúcimi povinné zdravotné poistenie s rešpektovaním uvádzaných princípov. Toto sú aj princípy uplatňované v okolitých štátoch Európy, do ktorej smerujeme. Otázka je, či do Európskej únie chceme vstúpiť s anomáliou, ak prijmeme zákon o transformácii zdravotných poisťovní na akciové spoločnosti, ktorá nemá v okolitých krajinách obdobu, alebo sa chceme naozaj integrovať do systémov, ktoré majú 120-ročnú tradíciu. Zdravotné a vzájomné poisťovne sú vlastne združenými spoločnosťami osôb, poistencov so sociálnym cieľom. Sú charakteristické autonómnym riadením, koordinovaním buď bipartitne, respektívne u nás tripartitne absenciou akcionárov a nezávislosťou od štátnych a verejných inštitúcií. Aj preto princíp transformácie zdravotných poisťovní na akciové spoločnosti je pre nás neprijateľný. Ďalšou úlohou, o ktorej hovorí správa, je presadzovanie rovnosti príležitostí a povinností zdravotných poisťovní v okruhu povinného zdravotného poistenia a poisťovní v okruhu doplnkového zdravotného poistenia a zároveň sa zaväzuje vláda, že zabezpečí pre zdravotníctvo minimálne rovnaký objem zdrojov zo štátneho rozpočtu Národného úradu práce a Sociálnej poisťovne. Nuž toto je tiež kameň úrazu, kde vlastne nielen správa, ale ani predchádzajúce analýzy, ktoré by mali argumentovať reformu, nikdy nezdokumentovali, či objem zdrojov v reálnych cenách, ktoré medziročne vzhľadom na reálny rast nákladov a infláciu plynú do systému, je naozaj identický, tak ako je definovaný programovým vyhlásením vlády. Objem a rast deficitu, ktorý naďalej presahuje 500 - 600 miliónov korún mesačne, ukazuje, že tomu tak nie je. V tejto súvislosti by som sa chcel spýtať pána ministra, akým spôsobom bude riešený deficit roku 2004 vzhľadom na to, že v zmysle programového vyhlásenia rok 2004 mal byť vo vyrovnanom hospodárení a nie je mi známe, že by štátny rozpočet počítal s čiastkou, ktorá sa dnes pohybuje, ak tento vývoj bude nasledovať až do konca roka, čo je pravdepodobné, pretože zákony sa najskôr dostanú do parlamentu v máji a ich aplikácia je v nedohľadne, kto, kedy a akým spôsobom bude riešiť konkrétny deficit roku 2004, ktorý zrejme bude niekde na úrovni 7 miliárd korún. Veľmi zaujímavým prvkom koncepcie, ktorému, priznám sa, nerozumiem v liberálnom koncepte, pretože pre mňa znamená absolútne snahu o centrizmus, ktorý nemá obdobu, je zriadenie Úradu pre dohľad. V tejto súvislosti chcem len upozorniť, že vo filozofii, a na to sme si tiež zvykli, dochádza k určitým korekciám a zmenám, ak programové vyhlásenie vlády hovorilo o dohľade Úradu pre finančný trh nad zdravotnými poisťovňami, dnes sa hovorí o dohľade Úradom pre dohľad. Domnievam sa, že je to umelá snaha hľadať náplň pre inštitúciu, ktorá, ak prejde v podobe, ako ju reformátori navrhujú, sa paradoxne aj vzhľadom na svoje silné administratívno-centristické prvky dostane úplne mimo a vymkne úplne z mimo riadenia štátu, ale bude všetkých stáť skoro 300 miliónov korún ročne. Na záver by som sa dotkol oblasti, ktorá je tiež veľmi populárna, to je lieková politika hlavne v číslach, ktorými sme obšťastňovaní na rôznych úrovniach informovanosti. Dovoľte mi k všeobecne známemu faktu, ktorý hovorí o tom, ako sa podarilo systémovými opatreniami, hlavne už druhou kategorizáciou znížiť rast nákladov na lieky, urobiť niektoré korekcie. Čerpal som naozaj z podkladov poisťovne. V texte správy sa uvádza, že výsledky z liekovej politiky za rok 2003 sú veľmi priaznivé, že číslo z pohľadu nákladov je pravdivé, medziročný nárast nákladov na lieky však nedosiahol 5 percent, ako sa uvádza, ale je to až 7,8  percenta v zdravotných poisťovniach, o 40,4  percenta stúpli doplatky poistencov z 1,514 miliardy Sk v roku 2002 na 2 125 miliónov korún v roku 2003. Súhrnné náklady na lieky v roku 2003 tak stúpli oproti roku 2002 o 10,1  percenta, a nie o číslo, ktoré uvádza ministerstvo zdravotníctva, a ďalšia disproporcia je v podiele spoluúčasti, a to je významný prvok, ktorý takisto je pre nás neprijateľný, pretože súvisí s rastom spolufinancovania alebo nákladov prenášaných na pacienta. Podiel spoluúčasti pacienta bol v roku 2002 7,2  percenta a v roku 2003 stúpol podiel spoluúčasti pacienta na 9,1  percenta, čím logicky  z toho vyplýva, že klesla časť, ktorá bola hradená zdravotnou poisťovňou z 92,8 na 90,9  percenta. Aj vzhľadom na to si dovolím poopraviť tvrdenie, že došlo k poklesu finančnej spoluúčasti pacienta z 19 percent na 8  percent, čo považujem za nekorektný údaj. Tento údaj je z ministerstva zdravotníctva, pričom údaje zdravotných poisťovní hovoria o číslach, ktoré som hovoril 7,2  percenta voči 9,1  percenta. Je to podstatný rozdiel a práve výrazným zvýšením zaťaženia poistenca došlo k zníženiu rastu nákladov na lieky aj v zdravotných poisťovniach. Či je to pozitívny trend? Ak sa ukáže, že áno, samozrejme, tým nechcem povedať, že určitá miera prirodzenej represie a korekcie alebo regulácie v oblasti nákladov na lieky a zdravotnícke materiály nie je nutná. Toľko asi k niektorým základným úlohám, ktoré popísal predkladateľ aj vo svojej správe. Nielen na základe tejto správy, ale už od začiatku je koncepcia, ktorú predkladá pán minister Zajac, pre Smer neprijateľná. Zavádzanie trhových princípov a fetišizácia ich mechanizmov je podľa nás nebezpečná, pri rešpektovaní niektorých nástrojov trhových mechanizmov aj pre nás nesie príliš veľa rizík. Slovensko je v Európe, ktorá za desaťročia existencie a prispôsobovania systémov zdravotníctva nemá s takouto podobou skúsenosť. Preto odmietame implementáciu cudzích prvkov, najmä amerických, ktoré sú pre prostredie cudzie a nezrozumiteľné. (Potlesk.) Ďakujem veľmi pekne. Od mája budeme členom veľkej Európy, Európy, ktorá dnes otvorene intenzívne hľadá práve v sociálnych rezortoch a s tým súvisí aj zdravotníctvo, optimálne sa vyrovnanie s vlastnou podstatou globálnej liberalizácie v podobe voľného trhu súťaže, pohybu kapitálu, pohybu osôb tak, aby zabezpečila verejnoprávny charakter a sociálnu dostupnosť v týchto oblastiach a najmä zdravotníctva. Tu si dovolím pripomenúť, ak sú tu kolegovia z výboru, stretnutie s generálnou sekretárkou Asociácie farmaceutických spoločností, kde sme mali možnosť veľmi dlho hovoriť o trendoch a tendenciách, ktoré dnes Európska únia práve v tejto oblasti hľadá a kde na základe skúseností krajín, ktoré išli touto liberálnou cestou, aj keď len parciálne, napríklad v liekovej oblasti alebo v oblasti farmaceutického priemyslu, je dnes obrovský tlak dostať tieto mechanizmy opäť pod kontrolu, ale tak, aby neboli v rozpore so zásadami Európskej únie. V týchto súvislostiach hovoríme o Európe. Chcem položiť otázku, pán minister. Od vstupu do Európy nás delí len pár týždňov, s pobytom a migráciou osôb bude súvisieť aj potreba zdravotnej starostlivosti. Ako sú pripravené zdravotnícke zariadenia na pohyb cudzincov najmä v súvislosti s úhradami za poskytnutú zdravotnú starostlivosť? Ako sú pripravení naši občania na možnosti poskytnutia zdravotnej starostlivosti v cudzine, na čo majú, na čo nemajú nárok a za akých podmienok? Ako sú pripravené zdravotné poisťovne? Ako budú cudzinci z Európskej únie informovaní o systéme zdravotnej starostlivosti na Slovensku a podmienkach ich využitia? Otázka znie, či je rezort pripravený aj na túto zdanlivo nenápadnú alebo na tento problém. Dámy a páni, trváme na tom, aby bola dôsledne dodržiavaná Ústava Slovenskej republiky, garantujúca bezplatnú starostlivosť. (Potlesk.) Odmietame vyjadrenie pána ministra Zajaca, ktorý prednedávnom otvorene označil článok 40 Ústavy Slovenskej republiky za pozostatok minulosti a hovoril otvorene o jeho odstránení z ústavy. Nie je nám známe, že by súčasťou voleného programu ktorejkoľvek z koaličných strán bola zmena charakteru Slovenskej republiky a žiadna strana, domnievam sa, vo voľbách na to ani nedostala mandát. Trváme preto na dofinancovaní zdravotníctva na objem, ktorý je dnes analyzovateľný z tendencie vývoja nákladovosti a tvorby deficitu nielen za 2 - 3 roky dozadu, ale v rámci celej charakteristiky za uplynulé obdobie od vzniku Slovenskej republiky. Ja to číslo používam, aj keď si uvedomujem jeho zákernosť. Som presvedčený, a znovu sa odvolávam na trendy uplynulých rokov, že niekde úroveň 6 - 7 miliárd korún ročne v systéme je schopný zabezpečiť naozaj rozsah zdravotnej starostlivosti z verejného poistenia v podobe, na akú sme zvyknutí. Samozrejme, absolútne tým nechcem povedať, že v systéme nie je nutné vykonať korekcie a že vnútorné rezervy, a nebudem ich percentuálne kvantifikovať, by boli ideálnou plochou alebo priestorom na zvyšovanie miezd na to, čo vy nazývate ohodnotenie kvality na tú otvorenú súťaž, ktorú, ale som presvedčený, a nielen ju, ale aj všetky prvky, tak ako ich pomenúva programové vyhlásenie vlády je absolútne možné realizovať v súčasnom verejnoprávnom systéme. V súvislosti s dofinancovaním chcem uvítať prvok, ktorý sa objavil v reforme, a to je zavedenie finančného auditu pre všetkých poskytovateľov poisťovne. Zároveň si myslím, že toto mohlo byť už dávno kľúčovým nástrojom na kontrolu aj v súčasnom systéme, samozrejme, za predpokladu, ak by sa štát nebol zbavil zodpovednosti za dofinancovanie zákonom garantovaných objemov výkonov a nebol by postupnými krokmi znížil vymožiteľnosť skoro na nulu. Trváme na tom, aby sa nezužoval rozsah zdravotnej starostlivosti, ktorý vôbec nepovažujeme za nadštandardný v porovnaní s európskymi krajinami. Trváme na dôslednom uplatňovaní princípu solidarity. Solidarita je hodnota, ktorá sa svojím významom radí na tú istú úroveň, ako je sloboda. Solidarita je veľmi dôležitým indikátorom demokracie, a preto sa za ňu oplatí zaplatiť. Nedovoľme, aby argument nedostatku peňazí dovolil odumrieť časti solidarity, ktorá sa formovala v našej kultúre už od víťazstva kresťanstva. (Potlesk.) Tak ako sa nesmierne dlho rodila, môže veľmi rýchlo odumrieť. Ťažko sa však bude obnovovať. Preto odmietame, aby sa v mene krátkodobých ziskov experimentovalo s niečím, čo stojí v našej kultúre tak vysoko. Žiadame preto, aby sme opustili nebezpečnú filozofickú platformu definujúcu rôzne úrovne solidarity a z toho vyplývajúce aplikačné postupy v podobe priorít, diagnóz a liečebných postupov a rozdelenie ľudí alebo ich chorôb na prioritné alebo neprioritné. Trváme na tom, aby sa zastavil neopodstatnený rast spoluúčasti pacientov, z ktorých väčšina už dnes vzhľadom na drasticky rastúce životné náklady nielenže nemôže pomýšľať na prevenciu a zdravý život, ale musí obmedzovať svoj prístup v starostlivosti. (Potlesk.) Trváme na tom, aby v rezorte, ktorý má svoju históriu a sumu poznatkov a skúsených a vzdelaných, chytrých ľudí, prebiehal prirodzený vývoj, a nie revolučné skoky. Trváme na tom, aby sa systém konsolidoval, a nie prestavoval od základov. V tom sme pripravení podporiť všetky racionálne kroky, ktoré povedú k odstráneniu nedostatkov systému, o ktorých nikto nepochybuje, a sme pripravení podieľať sa na zodpovednosti za zmeny, ktoré je bezpochyby nevyhnutné v slovenskom zdravotníctve urobiť. Na záver, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi úvahu. V poslednej dobe veľa počúvame ako argument na presadenie reformy a pán minister Zajac nie je jediný, ktorý predkladá ucelenú koncepciu a že nakoniec po tých dlhých rokoch ničnerobenia v rezorte zdravotníctva už treba konečne niečo urobiť. Chcem oceniť vôľu pána ministra presadiť svoj názor. Ešte viac by som však ocenil, keby v tomto presadzovaní prešiel od monológu k dialógu aj preto, že je to vo vyspelých demokraciách zvykom, ale najmä preto, že zdravotníctvo sa nerobí na jedno volebné obdobie. Ďakujem pekne. (Potlesk.)