Osuský, Peter, poslanec NR SR (2019-09-19):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážená snemovňa, jedným z typických znakov štyridsiatich rokov červenej totality bolo to, že sa nectilo vlastnícke právo. Osobný príbeh predkov z mojej rodiny, zažil napríklad vyvlastnenie peknej záhrady s tým, že bude slúžiť, dá sa povedať, akože vo verejnom záujme deťom v predškolskom zariadení. Koniec toho príbehu bol ten, že záhradu vlastnia pozostalí po predstaviteľovi komunistickej justície, ktorí k nej prišli pomerne výhodne a, dá sa povedať, po haluzi. Zmenou režimu a návratom k demokracii sme prijali ústavu, v ktorej čl. 20 sa zaručuje vlastnícke právo. Odsek 1 tohto článku hovorí, že: „Každý má právo vlastniť majetok. Vlastnícke právo všetkých vlastníkov má rovnaký zákonný obsah a ochranu.“ A podľa toho istého článku ods. 4, stojí v ňom, „vyvlastnenie alebo nútené obmedzenie vlastníckeho práva je možné iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme a to na základe zákona a za primeranú náhradu“. A čl. 13 tej istej ústavy hovorí, že pri obmedzovaní základných práv a slobôd sa musí dbať na ich podstatu a zmysel a takéto obmedzenia sa môžu použiť len na ustanovený cieľ. A tu sa dostávam opakovane pri predkladaní s kolegami tejto novely k tomu, že realita je taká, že sa za verejný záujem celkom reálne prehlasuje súkromná investícia. Samozrejme, že ak má existovať rovnosť pred ústavou, tak súkromné vlastníctvo by malo byť chránené pre každého a to pre každého rovnomerne, a nie tak, že niekoho záujem je chránený viac a niekoho menej. Samozrejme, niekto bude operovať tým, že ak vyvlastní pozemky pre výstavbu automobilky, takže je to vo verejnom záujme. Moja predstava o verejnom záujme nie je, že súkromná spoločnosť chce niečo postaviť tak, že súkromníkovi vyvlastníme pôdu. Existujú nepochybne stavby vo verejnom záujme. Pripusťme, že pokiaľ nemáme celkom súkromné železnice, tak sú to železničné trate. Pripusťme, že pokiaľ nemáme súkromné Hochalpenstrasse nad Grossglockner, tak sú to verejné diaľnice. Pripusťme, že by takou investíciou mohlo byť i vojenské letisko, ktoré staviame v záujme obrany štátu. Ale nech je firma akokoľvek veľká a je súkromná, tak jednoducho nemôže byť postavená na roveň verejnému záujmu. V tomto prípade v platnosti toho, čo máme dnes platné, je veľmi sporné teda, či umožnenie vyvlastňovania v záujme súkromných investícií zodpovedá požiadavke ústavy, pretože je tam kategoricky napísané niečo iné. Iné súkromné investície, napríklad vaše, kohokoľvek z vás sa môžu realizovať len bez toho, aby ste vo vašom záujme, ktorý možno tiež prinesie nielen vám, ale aj niekomu inému prospech, mohli vyvlastňovať cudzí majetok. A v tomto zmysle je táto nerovnosť pred ústavou pre nás jednoducho neférová a tým pádom neprijateľná. V prípade platného zákona totižto ten rozpor s čl. 20 ods. 1 ústavy je zrejmý. V zmysle uvedeného zákona má totižto vlastnícke právo investorov súkromných prednosť pred vlastníckym právom vlastníkov vyvlastňovaných pozemkov. V oboch prípadoch ide pritom o súkromných vlastníkov, ale ich vlastnícke práva nemajú v súlade s takto platnou normou rovnaký zákonný obsah a ochranu. Sú teda, ako vidíme, súkromní vlastníci dvoch kategórií. Chcel by som povedať, že predložený návrh zákona nebude mať priamy dopad na verejné rozpočty, neprináša nárok na pracovné sily, nemá vplyv na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest, na životné prostredie ani na manželstvo, rodičovstvo, rodinu, ani sociálne vplyvy. Má pozitívny vplyv na podnikateľské prostredie, pretože posilňuje ochranu vlastníckeho práva a tá je základným kameňom nielen demokracie, ale aj podnikateľského prostredia. Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, jej zákonmi a medzinárodnými zmluvami, ktorými je Slovenská republika viazaná. Ďakujem.