Taraba, Tomáš, poslanec NR SR (2022-05-06):
Dámy a páni, ďakujem. Bavíme sa o stave dôchodkov a najmä o ich udržateľnosti a chcem aj poďakovať za tento graf, pán Cmorej, čo ste pripravili. Minister Krajniak prichádza s ideou, ktorá bola v predvolebnom, myslím, aj programe SME RODINY, to znamená rodičovský nejaký bonus, ktorý je postavený úplne medias res na jednoduchej logike, aby rodičia, ktorí majú práceschopné deti, mohli od týchto detí dostávať určité mesačné finančné príspevky a v podstate aby si takto prilepšovali na dôchodok. Samozrejme, že dá sa úplne zo všetkých strán tu teraz začať spomínať prípady, pre ktorých ľudí je to nespravodlivé, samozrejme, že celá spolo... život, nikdy nie je dokonalá spravodlivosť, a sú prípady, kedy áno, sa to ľudí takto týkať nebude, nebudú to vedieť využiť, ako napríklad sú ľudia, ktorí sa rozhodnú nemať deti, sú ľudia, ktorí nemôžu mať deti, sú ľudia, ktorí majú deti v cudzine, v tej cudzine sú niekedy deti, ktoré zarábajú niekoľkonásobne lepšie, ako keby zostali doma, to znamená aj preto sa rozhodli ísť do cudziny, napríklad tieto deti sa rozhodnú možno prispievať svojim rodičom bez ohľadu na to, či túto možnosť majú, alebo nemajú, lebo im to káže ich láska k rodičom, ich svedomie, to je úplne jedno. To znamená, štát by nemal chcieť regulovať úplne každý ľudský vzťah a už vonkoncom nie vzťah medzi rodičmi a deťmi. Ja napríklad konkrétne mám päť detí, a keď sa naplnia tieto katastrofické scenáre, o ktorých sa tu v tomto grafe bavíme, že v roku 2070 by sme mali byť v dlhu 320 % k HDP, čo znamená, že štáty, ktoré majú dlh niekde okolo 120 % HDP, sú v bankrote, to znamená, že Slovensko bude v trojnásobnom bankrote v roku 2070, dokonca už bude v roku 2050 podľa týchto čísel v bankrote, no a keď mi štát oznámi, že nedostanem na dôchodok nič, a mňa tých päť detí nechá hladného, tak si poviem, tak mi treba, pretože som ich zle vychoval, keď mi tých 5 detí, ani jedno sa nenájde, ktoré by mi niečo dalo. No a v tomto prípade si myslím, že, nevidím žiaden problém v tom, aby akékoľvek dieťa malo motiváciu, aby malo možnosť prispievať svojim rodičom na dôchodok. Samozrejme, prípady tie extrémne, ktoré, ktoré sú napríklad, že rodičia nemôžu mať deti alebo im zomreli, alebo sa starajú o nejaké deti, ktoré sú hendikepované, to sa dá všetko riešiť individuálne, samozrejme, že tie systémy sa vylepšujú, dá sa to riešiť návrhmi, myslím si, že ten dopad, ktorý ste tu v grafe ukázali, že efekt rodičovského piliera má z tohoto percentuálneho podielu na HDP nejakých, ja neviem, koľko to môže byť, 10 – 15 %, tak pri tom 300-percentnom zadlžení k HDP je tých 15 alebo niekde to je aj 20 %, je niečo tak bezvýznamné, ako keby sme sa bavili o tom, že či rozdiel, ak plávate niekde, pod sebou máte 5 metrov alebo 20 metrov vody. No tak keď sa máte utopiť, je to úplne irelevantné. A aký je teraz akože benefit. Podľa mňa to, čo sa tu stále bavíme, je, že Slovensko má demografický problém, ten demografický problém je extrémne akútny, pretože ak objektívne tie deti nebudú, tak na tých starých ľudí nebude mať kto robiť, to je úplne elementárna logika, to znamená ten, to dieťa je benefit. Je benefit, extrémny benefit aj pre spoločnosť a predovšetkým pre spoločnosť a počúvate prípady, ako vlastne budú hendikepovaní tí všetci ostatní, ktoré ma... ktorí majú menej detí alebo nemajú vôbec žiadne deti, tak ten systém sociálnej nespravodlivosti, ak to budeme takto brať, existuje potom aj dnes, pretože tí, ktorí tie deti nemajú, tak áno, prispievajú na zdravotnú starostlivosť, napríklad rodičom, ktoré tie deti majú. A tiež si môžu povedať, že ale veď toto je nespravodlivý model. Rovnako nespravodlivý model je, keď musia prispievať na vzdelávanie tým deťom, ktoré oni nemajú, a tiež povedia je to nespravodlivý model. To znamená, ja chcem oceniť, pán minister, že do tohoto idete napriek tomu, že SaS-ka vám oznamuje, že za to hlasovať nebudú, lebo ste podporili Fica, a tieto veci sú, sú z môjho pohľadu neriešiteľné v zmysle nejakej úplnej, dokonalej spravodlivosti. Ale tento prvok, ktorý do toho zavádzate, vysiela nejaký signál a ten signál je, že áno, spoločnosť oceňuje kohokoľvek, kto tie deti má, za predpokladu, že sa tak rozhodne, že tie deti na Slovensku žijú, že tie deti niečo produkujú, pretože len ten môže z daní niečo darovať, ktorý niečo produkuje. Myslím si, že je cieľom každej spoločnosti, aby deti, ak sa dá, zostali na Slovensku a tu fungovali a aby sa starali svojím spôsobom o svojich rodičov, pretože áno, tá rodina je základná bunka spoločnosti a žiaden štát túto základnú bunku nikdy nenahradí, pretože všetky problémy primárne, ktoré ľudí postihnú, tak sa najskôr riešia v rodine. Keď je choré dieťa, sa primárne s chorým dieťaťom ide rodič, keď je chorý rodič, mal by sa o rodiča primárne starať dieťa, tak to funguje, to je prirodzený model. A keď niekomu táto základná bunka spoločnosti vadí a chce ju nahradiť nejakým Bismarckovým všeobjímajúcim, milujúcim štátom, chce, chce vnútiť predstavu, ja neviem, že Heger a Kolíková miluje našich rodičov viac ako my ako vlastné deti, no tak je to systém, s ktorým nie každý môže súhlasiť a ktorý má predstavu. Takže to, že posilňujete tento prvok rodiny v rámci tejto debaty, ja nepovažujem absolútne za nič zlé, myslím si, že ten, ten zákon, je dobre, aby postúpil do druhého čítania, samozrejme, bolo tu avizované, že tam bude veľmi veľa pripomienok, nech sa páči, poďme sa o nich baviť, poďme sa baviť o tom, že, že ako kompenzovať peniaze tým, ktorí sa nachádzajú v tých, v tých hraničných situáciách, že z toho systému nič nemajú, ale zároveň platí, s čím súhlasím s pánom Cmorejom, že tento model, že Európska centrálna banka donekonečna bude tlačiť peniaze, aby financovala sociálne politiky štátov, pretože tak to je, dnes keby mal fungovať medzinárodný bankový systém tak, jak to niekedy bolo, že museli ste ako štát presvedčiť banky, že ste dobrá investícia, a oni vám povedali, za aký úrok vám požičajú peniaze, čo od Bazileja, kedy sa zmenili v podstate garancie pre banky, a oni používajú štátne dlhopisy v 100-percentnom v podstate krytí na po... na vytiahnutie ďalších peňazí, vytvorilo iba kolotoč tlačenia peňazí a financovania štátov. Je absurdné, aby Slovenská republika a okolité štáty, ktoré majú v oveľa horšom stave verejné financie ako v 2008. roku, keď bola finančná kríza, tak si mohli dneska požičiavať v podstate vysmiati za nulopercentné úroky. Je úplne jasné, že za 20 rokov ľudia stratili možno povedomie toho, že úver nesie so sebou úrok a že ten úrok za normálnych okolností býval na úrovni historicky 5-6 %, dnes, keď sú nulové úroky, tak zrazu investícia, ktorá produkuje 1-percentný zisk, je rentabilná, lenže toto všetko nieže v ďalekej budúcnosti, vo veľmi krátkej budúcnosti sa bude musieť zmeniť, a z dôvodu toho jediného a ten dôvod je, že je inflácia. A jediný boj, ako s infláciou sa dá bojovať, je zvyšovanie úrokových sadzieb. Toto keď sa udeje, tak naozaj stojíme pred obrovským kolotočom toho, že štáty si budú musieť rozhodovať, že čo je všetko spravodlivé a čo je udržateľné na financovanie. A práve preto, ak budeme posilňovať prvok rodiny a detí, tak vždy sme to vedeli a vždy to tak historicky bolo, keď štát zlyhal, a tých zlyhaní bolo milión prípadov v dejinách, ktoré boli dramatické, tak ten prvok tej rodiny jednoducho bol jeden z tých pilierov, na ktorý štát sa vedel svojím spôsobom spoľahnúť, a práve preto si myslím, že ten návrh je v tejto časti dobrý. Ďakujem pekne.