Hraško, Igor, poslanec NR SR (2014-01-29):
Ďakujem pekne, pán predseda. Vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, nebudem ani dlho, možno len pár poznámok. Táto schôdza, by som povedal, že začala pomerne pozitívne, pretože vláda priniesla viacero zákonov, ktoré majú pozitívny dopad na občanov a na celú spoločnosť. Takže to vnímam ako veľmi pozitívne aj ja. Toto je opäť jeden zo zákonov, ktoré budú mať pozitívny vplyv na najmä kultúrnu obec, čo ma takisto teší. V poslednom čase však, ja sa bijem za kultúru a snažím sa, aby naozaj tá kultúra napredovala, aby dostala viacej priestoru, viacej možností a hlavne viacej financií. Preto mi nie je veľmi po vôli, keď vidím, že sa financie rozhadzujú inde a práve na ochranu našich kultúrnych pamiatok ide menej peňazí. Včera po mne vybehol kolega Galis a povedal mi, že nemám vystupovať proti hokejistom, keď premiér rozpustí z rezervy pár miliónov a dá ich na rekonštrukciu hokejových štadiónov. Ja nie som proti hokejistom. Ja som proti premiérovi Ficovi, ktorý si robí kampaň takýmto spôsobom. V každom prípade vedel by som si predstaviť, že tá rezerva by mohla byť použitá naozaj na rekonštrukciu kultúrnych pamiatok. Hovoril som to tu už viackrát a budem to tu opakovať stále. Kultúrne pamiatky nám chátrajú a pritom máme zákon na ich ochranu, ale tie mechanizmy, ktoré by nám mali pomáhať v tom, aby sme tie kultúrne pamiatky mali možnosť aj reálne nielen chrániť, ale aj zveľaďovať, pretože do budúcnosti nám môžu priniesť synergický efekt, som to tiež viackrát hovoril. Ak máme zrekonštruovanú kultúrnu pamiatku niekde v obci alebo v meste, to je jedno, tak automaticky môže chodiť viacej turistov, rozvíjajú sa služby, stravovanie, ubytovanie, doprava a tak ďalej. Áno, zrekonštruujeme si štadióny, ktoré sú v havarijnom stave, no tak ale dobre, ale tak tie štadióny sú v rukách buď miest alebo obcí a tie by si ich mali rekonštruovať alebo prípadne zväzov, ktoré na to dostávajú financie z ministerstva školstva. Prípadne z iných zdrojov, veď vieme, že šport je, patrí do kategórie, ktorá je viacej dotovaná. Nepočul by som o tom, že menšie kultúrne inštitúcie by boli bohato dotované nejakými firmami. Možno niektoré väčšie sú, pokiaľ majú naozaj takých zástancov, ktoré dajú, povedzme divadlá majú svojich sponzorov, ale to je všetko. A kultúrne inštitúcie nám v mnohom padajú na hlavu. Je pravda, že máme tuná pamiatkové úrady, ktoré majú dohliadať nad pamiatkami, ale mnohokrát vidíme, že aj oni sú bezmocné, pretože kultúrne pamiatky, ktoré sú v zahraničných rukách, sa dozvieme teda, že sú v zahraničných rukách a nie je možné sa dopátrať na majiteľa a tá pamiatka chátra. Keby bola v iných rukách, v miestnych alebo v nejakých iných, vieme to zveľadiť. Môžem uviesť jeden konkrétny príklad. Kedysi som navštívil ruiny Vígľašského zámku, neviem, či ste tam boli predtým a či ste sa tam boli pozrieť teraz. Vígľašský zámok je tak nádherne zrekonštruovaný, že mi padla sánka. Toto by sme mali podporovať a takýmto spôsobom zrekonštruovať a obnoviť naše kultúrne pamiatky. Vrátim sa k tým pamiatkovým úradom. Máme opäť jednu krásnu lokalitu Čičmany, čičmanský vzor sa použil na olympiáde na dresoch našich športovcov, čičmanský vzor je špecifický, charakteristický a je už aj známy vo svete. Sú tam opäť domy, drevenice, ktoré sú pamiatkovo chránené. Samozrejme, neostáva mi nič iné, len s tým súhlasiť, ale mnohokrát ich majú v rukách majitelia, ktorí už sú v dôchodku a nemajú financie na to, aby ich mohli rekonštruovať zo svojich platov. Mnohokrát už ani nemajú rodinu, ktorá by sa mohla zapojiť do toho, aby tie pamiatky mohli zrekonštruovať. No predať ich nechcú, pretože nemajú kde dožiť, povedzme si. Ale kým oni dožijú, tak tie pamiatky môžu schátrať natoľko, že už ich potom bude ťažké opraviť, pretože už budú neopraviteľné. A tuná, v tomto vidím možno, ale zase to je možno len o ľuďoch, že v niektorých pamiatkových úradoch, v niektorých mestách veci idú a v niektorých nejdú. Tam si skrátka niekto povie, že nie, musí to byť takto a takto a takto a nepohneme ani o piaď. Možno malý ústupok, drobný ústupok urobiť a dať tým ľuďom možnosť, aby to aspoň nejakým spôsobom sanovali, aby tá pamiatka vydržala a potom, povedzme, keď ten dotyčný už nebude na svete, pamiatka prejde na niekoho iného, či už z rodiny alebo na niekoho iného, sa predá, potom sa s tým môže robiť nejaká úprava v súlade s tým, aby bola kultúrna pamiatka zachovaná s pôvodnými prvkami. Takže toto sú možno také problémy. Ja viem, že tento zákon ich nerieši, tento zákon je dobrý, rieši trošku iné možnosti, tú byrokraciu a tak ďalej, aby sa zjednodušeným spôsobom dali, dala riešiť ochrana a tak ďalej, ale toto sú problémy, ktoré v súčasnosti sú a zatiaľ ešte nie sú riešené. Takže myslím si, že aj keď pán minister skonštatoval teda, že tento zákon nemá vplyv na štátny rozpočet, ani na rozpočet verejnej správy, možno je to škoda. Samozrejme, ja si prajem, aby každý zákon, ktorý sa týka kultúrnych pamiatok, mal nejaký pozitívny vplyv. Samozrejme, dá sa to riešiť iným spôsobom, ale hovorím, že ma rozčuľuje prístup, keď premiér si rozhadzuje milióny, a koniec koncov v podstate aj vláda, lebo som to kritizoval ešte minulého roku, na rekonštrukcie a výstavbu futbalových štadiónov alebo hokejových štadiónov a pričom požiadavka na rekonštrukciu kultúrnych pamiatok v rámci grantového systému ministerstva kultúry je omnoho nižšia. Keby sa pokryli všetky tieto kultúrne pamiatky, máme postarané, ale nepadnú nám na hlavu, lebo tie keď nám odídu, tak nám odídu. Futbalové štadióny sa dajú postaviť kdekoľvek, kedykoľvek, dajú sa zrekonštruovať, aj keď padnú, dajú sa postaviť na novo, lebo nie sú to kultúrne pamiatky. Dá sa spraviť úplne nová architektúra, nový návrh. Ale kultúrnej pamiatke ju nespravíte, tá keď spadne, tak už ťažko sa dá rekonštruovať. Pozor, poznám jeden pozitívny prípad, kedy skupina mladých ľudí si zobrala do, alebo kúpila územie, kde stála jedna časť steny o rozmere asi možno dva metre krát dva a pol metra alebo krát tri metre a oni tam postavili celú budovu trojposchodovú, trojpodlažnú. Z pôvodného materiálu, pôvodnými postupmi. Samozrejme trvalo to niekoľko rokov, ale spravili ju. Toto je cesta, samozrejme už sa to možno nedá považovať za kultúrnu pamiatku, pretože bola spravená nanovo, aj keď starými postupmi s pôvodným materiálom, ale je tam. Stojí v Podhradí a je súčasťou celého areálu. Takže dá sa, len to už, hovorím, nie je to možné považovať za kultúrnu pamiatku, lebo bola postavená na novo. Ale ako hovorím, tie štadióny sa dajú postaviť kedykoľvek, dá sa im zmeniť architektúra, povaha a tak ďalej, celý vonkajší vzhľad, ale kultúrnym pamiatkam nie. A toto ma hnevá. Takže ďakujem pekne, pán minister, podporím aj ja tento zákon, pretože je to naozaj dobrý zákon a do budúcnosti treba hľadať možnosti, ako nerozhadzovať financie zlým spôsobom, ale naozaj dať ich na realizáciu zachovania nášho kultúrneho dedičstva. Ďakujem.