D. Muňko, poslanec: (2003-09-09):
Jednotná sadzba dane z príjmov postihne predovšetkým strednú triedu a stredné príjmové kategórie. Stredné príjmové skupiny, ktoré sa pohybujú v pásme okolo priemernej mzdy až po úroveň 20-tisíc korún, na dôsledky tejto reformy doplatia. Okrem toho nízke príjmové skupiny bez ohľadu na relatívnu nízku úroveň daní budú musieť získať sociálne kompenzácie. Vysoko príjmové skupiny, či už fyzické osoby alebo podnikateľské subjekty, zavedením jednotnej dane z príjmov síce získajú maximálny efekt, ak však daňová reforma neusmerní usporené finančné prostriedky tak, aby sa využívali napríklad v oblasti investovania a podobne. Z toho hľadiska je návrh jednotnej sadzby dane z príjmu fyzických osôb iba veľmi relatívne systémový a vyrovnaný z hľadiska dopadu na všetky príjmové skupiny. Oslobodenie od dane napríklad v oblasti predaja nehnuteľností, dedenia a tak ďalej  zabezpečuje určitú mieru zníženia daňovej záťaže. Takisto aj daňový bonus viazaný na 12-násobok  minimálnej mzdy  a  4 800   korún   na    každé    dieťa  vytvára   zníženie  výdavkov. Tu  si však treba uvedomiť, že daňový bonus bol konštruovaný tak, aby sa splnila politická požiadavka pred reformou, aby nikto neplatil viac po daňovej reforme. Keď sa spočítajú pozitíva zo zníženej priamej dane a negatíva zo zvýšenia spotrebnej dane a DPH, tak najviac na daňovú reformu doplatí stredná príjmová skupina. Príjmy z kapitálového majetku, príjmy z podnikania a ostatné príjmy, ktoré budú zdaňované 19-percentnou sadzbou, dosiahnu pokles oproti súčasnosti. Pozitívom bude skutočnosť, že to bude jedna z najnižších daní nielen v porovnaní s ostatnými kandidátskymi krajinami, ale aj v porovnaní s väčšinou krajín Európskej únie, výnimkou je Írsko, kde je 12-percentná daň. Z toho dôvodu je možné očakávať zvýšený záujem mnohých firiem o Slovensko, ktoré budú prichádzať na Slovensko nielen preto, aby tu investovali, ale aj preto, aby sa zopakoval scenár v Írsku, v ktorom nízke zdanenie viedlo mnohé firmy k tomu, aby v Írsku priznávali zisk zarobený v iných krajinách, čo pri 10-percentnej a v súčasnosti 12-percentnej daňovej sadzbe znamenalo podstatné zníženie daňovej záťaže. Neskôr boli takto zdanené zisky okamžite realkované, je možné počítať s tým, že podobný vývoj nastane aj na Slovensku. Vo väzbe na daň z príjmov právnických osôb medzi kľúčové patria aj otázky, či dôjde k stimulácii v oblasti odpisovej politiky, ako sa vytvorí sa daňový základ, čo bude uznané, daňové výdavky, ako sa budú vyvíjať odpisy, ako možno započítavať daňovú stratu. V tomto kontexte možno konštatovať, že 19 percent dane z príjmov právnických osôb bude znamenať zníženie sadzby oproti súčasnosti o 6 percent, najnižšiu sadzbu v strednej Európe, relatívne významný stimulačný efekt. Na druhej strane si však treba uvedomiť, že takáto nízka sadzba nemusí viesť k oživeniu ekonomiky, pretože aj výpadok rozpočtových príjmov má byť kompenzovaný zvýšením spotrebných daní, dôjde k nevyhnutne  iným efektom, ako očakávali tvorcovia od daňovej reformy. Daňové výdavky napríklad vo väzbe na vzdelávanie, rekvalifikácie zamestnancov a tak ďalej možno hodnotiť pozitívne, ale nie sú krokom vpred, lebo v podstate len rekodifikujú súčasný stav a status quo. Otázkou je, či zostanú naplno zachované daňové výdavky na doplnkové dôchodkové sporenie zamestnancov, čo by znamenalo zachovanie druhého dobrovoľného piliera dôchodkového pripoistenia  v jeho súčasnej podobe. Výška odpisov hmotného majetku do 30-tisíc Sk a pri nehmotnom majetku do 50-tisíc korún vrátane, rozčlenenie odpisovej skupiny síce povedie k relatívne rýchlejšiemu odpisovaniu, ale v žiadnom prípade nebude nadväzovať na Európsku úniu, ktorá predpokladá urýchlené sadzby odpisovania tak, aby väčšina technológií bola odpísaná do piatich a ôsmich rokov. Preto je možné očakávať radikálne urýchlenie celkového technologického vybavenia jednotlivých firiem. V tomto ohľade slovenská daňová reforma zaostáva za európskym prístupom. Využívanie daňovej straty po dobu piatich nasledujúcich fiškálnych rokov a jej možné odpočítavanie je síce ústretovým krokom voči právnickým osobám, avšak treba konštatovať, že v návrhu dane z príjmu právnických osôb vôbec nie sú zakotvené regulačné mechanizmy, ktoré by aspoň nepriamo stimulovali podnikateľský sektor na investovanie a nákup technologických celkov kapitálových trhov a tak ďalej. Skôr možno vo väzbe na doterajšie skúsenosti zo slovenských subjektov očakávať zvýšenie spotreby, a nie reálne zväčšenie rozsahu investovania. Najzávažnejšia výhrada voči dani z príjmu právnických osôb je však v inej oblasti. Týka sa otázky priemernej ziskovosti, ktoré dosahujú slovenské subjekty. V súčasnosti väčšina slovenských podnikateľských subjektov dosahuje maximálne 5 - 6  percent ziskovú mieru. Len málo podnikateľských subjektov dosahuje 8 percent úroveň ziskovej miery. Pri 5 percentách  ziskovej miery v podstate úspory, ktoré vyplývajú zo zníženia dane z príjmov právnických osôb, nebudú mať relevantný vplyv na oživenie slovenskej ekonomiky. Logickým dôsledkom takéhoto vývoja potom bude, že firmy síce usporia časť finančných prostriedkov a budú môcť lepšie plniť svoje záväzky voči daňovým orgánom a Sociálnej poisťovni, avšak nebudú im ostávať prostriedky na reálne investovanie do ďalšieho vývoja. Skôr by sa mal takýto vývoj odraziť v znížení rozsahu daňových nedoplatkov a nedoplatkov do Sociálnej poisťovne a vo zvýšení platobnej disciplíny medzi firmami navzájom. Autori návrhu daňovej reformy pritom vychádzajú zo skutočnosti, ako keby neexistovala rozsiahla druhotná platobná neschopnosť a rozsiahly objem nezaplatených vzájomných záväzkov. Ak zoberieme do úvahy len spodné odhady druhotnej platobnej neschopnosti, ktoré sa pohybujú na úrovni 300 miliárd, je zrejmé, že pokiaľ by sa mali dodržať reálne korektné podmienky v podnikateľskom sektore, ušetrené prostriedky by sa nemali použiť na investovanie, ale skôr na úhradu vzájomných záväzkov a pohľadávok a zníženie celkového rozsahu druhotnej platobnej neschopnosti. To ale nebude mať bezprostredný dopad na oživenie ekonomiky a na sfunkčnenie vzájomných partnerských vzťahov medzi jednotlivými ekonomickými subjektmi. Ak hovoríme o daňovej reforme, nemôžeme nespomenúť správne poplatky daň z nehnuteľnosti. Pri dani z nehnuteľnosti treba upozorniť na tieto skutočnosti. Daň z nehnuteľnosti by mala byť v prechodnom období do 1. 1. 2005 riešená na základe cenových máp. Na jednej strane treba oceniť rozšírenie právomoci správcu dane na zníženie sadzby dane z pozemku a zastavaných plôch stavebných pozemkov a posilnenie právomoci správcu dane na zníženie určeného koeficientu. I keď je posun na 90 percent úrovne pôvodnej sadzby relatívne malý, aj tak vytvára určitý priestor na manévrovanie samosprávnych orgánov pri vytyčovaní reálnej sadzby dane, ktorá bude odvádzaná z nehnuteľností. Na druhej strane však treba počítať s tým, že daň z nehnuteľností podľa navrhovaného mechanizmu bude hlavným príjmom samospráv. Ak vychádzame zo skutočnosti, ktorá je zakotvená v charte samosprávnych orgánov a rozpočtových pravidlách Európskej únie, priebežne financovanie miest a obcí musí byť zo zákona vyrovnané. Ak teda majú samosprávy plniť všetky svoje funkcie, budú musieť mať dostatočný objem finančných prostriedkov. Ak má byť rozpočet vyrovnaný, bude musieť stanoviť v maximálnej možnej výške predovšetkým daň z nehnuteľností, aby ich daňový výnos bol čo najvyšší. Ak tomu pridáme skutočnosť, že v rámci reformy verejnej správy boli presunuté na samosprávy vnútorné modernizačné dlhy v rozsahu zhruba 70 miliárd základné a stredné školy, nemocnice prvého a druhého typy, polikliniky, neudržiavané a nerekonštruované cesty, intravilány miest a obcí, ekologické dlhy a tak ďalej, potom sa budú musieť samosprávy snažiť získať maximum finančných prostriedkov. V tomto prípade daň z nehnuteľností bude musieť byť v podstate vymedzovaná v maximálnych horných pásmach tak, aby sa stala aspoň čiastočným zdrojom príjmov pre samosprávne orgány. To znamená, že síce na jednej strane bude to právomoc správcov dane, aby sa znížili sadzby a znížili koeficienty, avšak na druhej strane reálna finančná rozpočtová situácia samospráv to samosprávam nebude dovoľovať. Štát si pritom umyje ruky, pretože vyhlási, že otázka stanovenia miestnych daní bude výlučne v kompetencii miestnych a regionálnych samospráv so všetkými dôsledkami, ktoré z toho vyplývajú. S tým súvisí otázka správnych poplatkov. Pokiaľ sa očakáva, že súčasných jedenásť druhov správnych poplatkov sa zruší, ale zároveň sa predpokladá zvýšenie sadzieb za tie poplatky, ktoré budú musieť byť zrealizované, znamená to síce na jednej strane možnosť zvýšiť príjmy samospráv, na druhej strane  však dôjde k vnútornému preskupeniu celkových daňových príjmov. Treba konštatovať, že správne poplatky pôvodne mali byť jedným zo zdrojov samosprávnych orgánov. V skutočnosti sa na návrhu daňovej reformy počíta s tým, že správcami správnych poplatkov budú daňové orgány. Na jednej strane síce návrh daňovej reformy nevylúčil, že bude možné riešiť napríklad zvýšenie správnych poplatkov predovšetkým vo väzbe na tzv. rýchlostný príplatok na úrovni samospráv, na druhej strane však postupne dochádza k tomu, že rad agend, ktoré mali byť pôvodne výlučne v kompetencii samospráv, je v súčasnosti znovu prevádzaný na daňové orgány. V podstatne možno konštatovať, že napríklad správne poplatky za kataster, stavebné konanie, víza, evidencie mimovládnych organizácií, poštové služby, vydávanie cestovných dokladov, vydávanie dokladov o vzdelávaní, matričné agendy, cestovné poplatky, rybárske poplatky, registrácie výrobkov, štátne občianstvo, správa pamiatok, prevádzka na železniciach a tak ďalej budú v kompetencii štátnych orgánov. Je však dnes ťažko odhadnúť, či tieto správne poplatky, ktorých výnosnosť sa odhaduje na 1,6 miliardy, zostanú v plnom rozsahu príjmom štátneho rozpočtu, alebo sa budú sčasti prerozdeľovať medzi samosprávy a štátne orgány, alebo zostanú v plnom rozsahu napriek správe prostredníctvom daňových  orgánov vo vlastníctve samospráv. Pritom je zrejmé, že ak sa zvýši celková výnosnosť správnych poplatkov o vyše 600 miliónov korún, nie je možné očakávať, že súbežne s tým dôjde k zníženiu celkového rozsahu nákladov právnických subjektov i fyzických osôb. Pritom treba konštatovať, že zavádzanie rýchlostných príplatkov, ktoré sú v niektorých prípadoch v takmer rovnakej výške ako správne poplatky, zásadným spôsobom zaťažuje podnikateľský sektor. Z toho hľadiska by sa správne poplatky na jednej strane mohli stať nástrojom na urýchlenie zakladania firiem, riešenie problémov medzifiremných vzťahov a tak ďalej a na druhej strane bude to znamenať podstatne vyššiu fyzickú a finančnú záťaž predovšetkým pre malé a stredné podniky a živnostníkov. Za kľúčový problém návrhu daňovej reformy vo väzbe na túto skutočnosť treba považovať zrušenie paušálnej dane, ktorá zjednodušovala mechanizmus zakladania aj fungovania malých a stredných firiem. Z toho hľadiska treba konštatovať, že správne poplatky, ktoré doteraz boli predovšetkým príjmom štátneho rozpočtu, v budúcnosti by sa mali stať v oblastiach prenesenej štátnej správy aj príjmami samospráv či už v plnom alebo čiastočnom rozsahu.  Avšak určitá voľnosť vo výklade môže dovoliť, aby sa v budúcnosti napríklad príjmy získané zo správnych poplatkov opätovne podľa rozpočtovej situácie sťahovali v prospech štátnych orgánov. Treba povedať, že v štátnom rozpočte na rok 2004 sa celkový výnos zo správnych poplatkov odhaduje na úrovni 1,6 miliardy Sk, čo je o 600 miliónov korún viac, ako predstavuje výber doterajších výberov zo správnych poplatkov. Je ale značne problematické, či správne poplatky v takom rozsahu pomôžu malým a stredným podnikom a živnostníkom, tak ako sa očakáva. Ak teda hodnotíme celkový dopad navrhovanej reformy za oblasť priamych daní a za oblasť dane z nehnuteľností a za oblasť správnych poplatkov, možno konštatovať, že v predloženom návrhu opätovne badáme tendenciu, ktorá je typická pre celú daňovú reformu. Na jednej strane zníženie celkovej daňovej záťaže v priamych daniach a na druhej strane zvýšenie daňovej záťaže v ostatných okruhoch. Ak pri dani z nehnuteľností zoberieme do úvahy aj ďalšiu skutočnosť, v súčasnosti je cena pôdy na Slovensku veľmi nízka, v podstate v priemere na 1 000 korún na štvorcový meter priemerná cena v Európskej únii sa pohybuje na úrovni 8- až 9-tisíc korún na štvorcový meter. Treba v určitom časovom horizonte očakávať postupné vyrovnávanie cien pôdy a nehnuteľností i v Európskej únii  i na Slovensku. Vzhľadom na mechanizmus, ktorý vychádza z cenových máp, ale zároveň stanovuje podstatne vyššie sadzby z nehnuteľností ako doteraz, dôjde z hľadiska platieb dane z nehnuteľností k podstatne vyššiemu zaťaženiu tak fyzických osôb, ako aj podnikateľského sektora. To v konečnom dôsledku, keď sa objektívne porovnajú daňové záťaže, môže vykompenzovať pozitívny efekt zo zníženia fyzickej sadzby dane z príjmu právnických a fyzických osôb. A to sme ešte nehovorili o väzbe na zvyšovanie spotrebných daní predovšetkým zvyšovaním DHP, ktoré povedie k výraznému zvýšeniu celkovej záťaže podnikateľského sektora i obyvateľstva. To v konečnom dôsledku práve v kumulácii dopadom jednotnej sadzby dane z príjmu na strednú triedu môže zásadným spôsobom ohroziť predovšetkým existenciu malých a stredných podnikov, pre ktoré rozhodujúca časť domáceho kúpyschopného dopytu zanikne. To potom môže dlhodobo znamenať negatívnu tendenciu v celkovom vývoji tak v oblasti právnických a fyzických osôb, ako aj v oblasti kúpyschopnosti dopytu obyvateľstva. (Potlesk).