Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2014-11-10):
Dobrý večer všetkým prajem. Ja po dvoch právnikoch a jednom vydavateľovi prichádzam ako inžinier ekonómie. Takže odo mňa asi ťažko môžete očakávať tak dlhý a farebný prejav, dokonca netrvám ani na kvalitnom streamovaní. Snáď by som vysvetlil to, prečo vystupujem. A vysvetlím to hlavne... (Ruch v sále.). Počúvajte, Hraško, počúvajte, Hraško, počúvajte, Hraško (smiech v sále), ja veľmi dobre viem, že odvolávate Fica, ale ja som člen jeho vlády a ja veľmi dobre viem, že neodvoláme Ivetu Radičovú, ale pod váš návrh sa podpísali ľudia, ktorí z obdobia jej vládnutia majú parádne za ušami. To je dôvod, prečo si musíte vypočuť veci, ktoré sú možno pre vás nepríjemné. A to je proste pre vás ako partiu, lebo vy ste naozaj zvláštna partia podpísaná pod tým návrhom na odvolanie predsedu vlády Roberta Fica. Samozrejme, sú tam ľudia, ktorí sú prvýkrát v politike a zažívajú druhý rok neuveriteľné veci, počúvajú neuveriteľné veci. (Reakcia z pléna.) A možno vám to ani v dobrom neprajem, pani kolegyňa. (S úsmevom povedané.) Ale sú pod tým návrhom podpísaní ľudia, ktorí sú starí matadori. A sú spojení aj s veľmi, veľmi problematickými vecami, ktoré sa udiali v tejto krajine, lebo ak sa dohodneme a zhodneme na tom, že svetlo začalo svietiť na Slovensku po roku 1998, tak od tohto obdobia 10 rokov, necelých 10 rokov boli pri moci ľudia vaši kamaráti teda z opozície. A v prípade OĽaNO vy ste, pán poslanec Hraško, predstaviteľom strany alebo toho, čo to je, OĽaNO a cez OĽaNO ste sa dostali k poslaneckému mandátu. A OĽaNO v minulej vláde bolo tým, čo sa zvykne volať šnúrkou. Boli to Obyčajní ľudia, takže stará matka OĽaNO. A Obyčajní ľudia boli šnúrkou na gatiach vlády Ivety Radičovej, a Igor Matovič veľmi dobre chápal túto pozíciu a veľmi dobre to využíval celé dva roky, takže z tohto pohľadu z hľadiska genetického spojenia máte s týmito ľuďmi čo dočinenia. A preto si to musíte vypočuť. A nemôže vás to urážať, lebo nie ste priamymi aktérmi v tej veci. Pán Hraško, ja viem, že ste folklorista, bohužiaľ, som vás nevidel tancovať, len som vás počul rozprávať (smiech v sále) a mnohokrát som vás počul rozprávať, veď každý z nás má nejaké povolanie. Ale tak ako ste hovorili, že vy sa tešíte zase na nejaký cirkus pri štátnom rozpočte, tak ja sa teším aj na vaše príspevky, lebo už teraz možno očakávam, že o nich budete hovoriť. Ale každý má právo v poslaneckej snemovni hovoriť o týchto veciach. Vy budete hovoriť o kultúre a o veciach, ktorým rozumiete a s ktorými žijete, tak ako hocikto z tejto poslaneckej snemovne. Viete, že medzi vás chodím. A chodím medzi vás často z titulu roboty, ktorú mám na starosti. Dokonca sem chodím aj rád, ale nie až tak často, ale pravdou je, že pri zákonoch, ktoré sú naozaj veľmi dôležité pre každého človeka tejto krajiny, lebo sa týkajú ekonomiky, týkajú sa chleba každodenného, tak, bohužiaľ, býva možno v pléne menej poslancov aj pri prvých, aj pri druhých čítaniach mojich zákonov, ako je to dnes, dnes je to väčšie vzrúšo. A keď sa ešte pozriete na to, kto sú tí ľudia, ktorí podpísali ten návrh, tak pre mňa je to ešte jeden signál, ak čítam z toho menného zoznamu. A moje vysvetlenie, prečo pod týmto návrhom nie sú podpísaní poslanci naozaj štandardných politických strán, MOST-u a KDH, je to, že oni sa necítia ohrození. A tí ľudia, ktorí sú na tom návrhu podpísaní podľa mňa z pohľadu prieskumu verejnej mienky za posledné štvrťroky, patria k ohrozeným politickým druhom. A takýmto ľuďom to stojí proste za zmienku. A nič im nie je sväté, pretože potrebujú pritiahnuť pozornosť. A toto je spôsob, ako pritiahnuť pozornosť. A prečo vystupujem ja ako minister financií k tejto téme? No je to preto, pretože v tom návrhu, ktorý je jasne sformulovaný, ja som si ho naozaj prečítal, je spomenuté napríklad to, ako svojim vedením vecí verejných vedieme hospodárstvo tejto krajiny k záhube a ako napríklad jeden zo spôsobov, ako sa z tej záhuby chceme dostať, je to, že uvaľujeme na obyčajných ľudí teda viac ako tých obyčajných, ale všetkých ľudí smrteľnú ťažobu daňového zaťaženia. No ja vám chcem proste povedať to, čo si o tom myslím a čo som tu aj za tých dva a pol roka prežil v tejto pozícii. Ja som sa včera v noci vrátil z Bruselu z porady ministrov financií celej eurozóny aj celej Európskej únie a priniesol som si takú knižku, ktorá sa volá Jesenná ekonomická európska prognóza, ktorú nájdete na jednej strane alebo na dvoch stranách. Aj nejaké tie tabuľky a písmená o Slovensku tam nájdete. A nájdete tam, samozrejme, správy a informácie o tom, ako sa vyvíja tá situácia v ďalších krajinách Európskej únie. A keď si to čestne prečítate, a pevne verím, že si to naozaj prečítate v tichosti opozičného často aj zúfalstva, tak zistíte, že na tom Slovensku naozaj nie je zle. A ak tu tento týždeň bol generálny tajomník OECD, čo je taký jeden rešpektovaný Mexičan naozaj v celom svete, Ángel Gurría, a ak ten človek vystúpi pred médiá a povie, že Slovensku a Slovákom gratuluje, tak to znamená, že je to vyznamenanie pre túto krajinu a pre občanov tejto krajiny, nie je to vyznamenanie len pre nás ako pre politikov, ale kľúčové je to odkazu ľuďom tejto krajiny, aby chápali, že v porovnaní so situáciou v iných krajinách, ktoré vám možno spomeniem a budú vám niečo hovoriť, ako je napríklad Slovinsko, ktoré bolo vždycky rešpektovanou výkladnou skriňou postsocialistických krajín, alebo ako bolo Írsko z hľadiska svojho uplatňovania ekonomického modelu, ako bolo Portugalsko a Španielsko z hľadiska ich spôsobu života a ich podnebia a ich výdobytkov, teda z pohľadu týchto krajín si Slovensko vedie naozaj veľmi dobre. A keďže mám na starosti verejné financie, samozrejme, budem hovoriť o verejných financiách, pretože nesúhlasím s tvrdením, že táto vláda vedie Slovensko na psí tridsiatok, nesúhlasím s tým, čo si môžem preložiť ľudovým jazykom, čo ste chceli napísať do návrhu a čo ste napísali do návrhu na odvolanie tejto vlády, pretože ak hovoríme o konsolidovaní verejných financií, tak pravdou je, že deficit za minulý rok dosiahol úroveň 2,6 %, pravdou je, že o tom rozpočte na rok 2013 tuto všetci ste sa skoro do jedného z opozície vyjadrili, že je nereálny a že je presne taký, ako to tu hovoril kolega, na hlinených nohách a že proste to nedokážeme, ale výsledkom je to, že sme opustili procedúru nadmerného deficitu, výsledkom je to, že máme dnes naozaj jeden z najnižších úrokov na štátne dlhopisy. Pre vašu informáciu, ak vás to trochu zaujíma teraz pred polnocou, tak sa predávajú štátne 5-ročné dlhopisy za niečo okolo pol percenta, 0,44 %, úver na 5 rokov za 0,44 %, úver na 14 rokov za niečo pod 2 percentá, 1,98 %. Pravdou je aj to, čo povedal pán Kadúc, áno, z hľadiska celkovej obsluhy dlhu a z hľadiska celkovej veľkosti dlhu, ale pravdou je aj to, že v roku 2014 sa výška toho dlhu stabilizuje a stabilizuje sa rovnako ako v ďalších krajinách, pretože aj v ďalších krajinách narástli tie dlhy vďaka šiestim rokom krízy, v ktorej sa nachádzame. Ak OECD oceňuje aj konsolidáciu verejných financií spôsobom, na ktorý sme poukázali, ktorým sme sa rozhodli robiť to v roku 2012, a jasne sme to verejnosti dopredu oznámili, oznámili sme, že, áno viac daní budú platiť bohatí ľudia s príjmami nad 3-tisíc eur, viac platia dane a odvody banky, viac daní platia monopoly a z tohto pohľadu je to podľa nás jednoznačne spravodlivé. Ak OECD oceňuje napríklad ďalšie opatrenie, ktoré jednoznačne je systémové a týka sa lepšieho výberu daní, tak tu sa môžeme pochváliť tým, že za posledné dva roky sme z hľadiska efektívnosti, nie z hľadiska zvyšovania sadzieb vybrali viac o 1 % HDP čiže nejakých 700 mil., skoro 800 mil. eur kumulatívne za dva roky. To je len vďaka úsiliu, vďaka tomu, že finančná správa dnes robí naozaj to, čo má robiť, a vyberá dane efektívnejšie. Takisto si môžeme o sebe prehlásiť to, že rating našej krajiny bol zlepšený. Za naše obdobie bol jedenkrát zlepšený, dvakrát dokonca bol zlepšený a jedenkrát bol od nášho vstupu do eurozóny zhoršený. A tu, čudujme sa svete, to takisto bolo za minulej vlády na prelome roku 2011 až 2012. Áno, ja uznávam, že pred rokom 2009, to znamená pred vypuknutím krízy bol svet lepším miestom na život, ale takisto je pravdou, že sa dostávame na koniec obdobia, ktoré by sme mohli nazvať akýmsi postkrízovým obdobím a ktoré sa jasne prejavuje aj na kvalite rastu nášho hrubého domáceho produktu. Veľmi dobre viete, aj sa z toho všetci tešíme, že posledné štvrťroky sa nám darí dokonca mať odlišný ekonomický vývoj, ako ho majú naši kľúčoví obchodní partneri. Áno, pravdou je, že Nemecko sa ocitlo v istých problémoch a nemecká ekonomika bola poznačená v druhom štvrťroku tohto roku poklesom ekonomickej aktivity, takisto sa to očakáva v štvrťroku treťom. Ale pravdou je, že Slovensko dosiahlo v druhom štvrťroku rast skoro na úrovni 2,5 % a podobné číslo očakávame aj v treťom štvrťroku tohto roka. Prečo tomu je tak? No je to preto, že sme sa v istom momente rozhodli robiť hospodársku politiku, ktorá je zameraná na tú dôležitú časť hospodárskeho rastu, ktorému sa hovorí domáca spotreba. Je to preto, že sa nám podarilo dosiahnuť po dvojročnej hladovke našich obyvateľov to, že hoci v rokoch 2011 a 2012 došlo k poklesu reálnych miezd, ale už v rokoch 2013 a 2014 razantne rástli a rastú reálne mzdy našich zamestnancov. Dokonca rastie aj ziskovosť našich firiem. No a to, samozrejme, všetko sa odzrkadľuje aj na podmienkach trhu práce, pretože za posledný rok sa vytvorilo vyše 20-tisíc pracovných miest a pravdou je aj to, že máme od krízy najmenší podiel mladých nezamestnaných, ktorí sú kľúčovo naozaj vážnym problémom. Takisto, ak chcete, aby som sa vyjadril k tomu, či má význam bojovať proti daňovým únikom. A tu, verím, sa na tom zhodneme. A vždycky tu od vás cítim podporu v tejto oblasti, ale na druhej strane sa neviete ubrániť tomu, aby ste si na opatreniach, ktoré nie sú príjemné a často idú na kosť, trošku neužili trochu svojej slávy. Takže ak hovoríme o úspešnosti daňového výberu, výberu daní, tak ja to beriem ako jedno z kľúčových opatrení, ktoré smeruje proti šedej ekonomike a voči legalizácii príjmov z trestnej činnosti, ktorou korupcia je významnou časťou. Ak hovoril premiér alebo minister Kaliňák o tom, že sme v roku 2012 prijali opatrenie na to, že sme obmedzili hotovostné platby, tak to tu nikdy predtým nebolo. Takéto opatrenie poznáte možno z Talianska, pán Galko by ho tiež vedel potvrdiť, ho zažil na vlastnej koži z Talianska, kde to obmedzenie hotovostnej platby je ešte nižšie, ale pravdou je, že nič viac efektívnejšie tu nevymyslíte ako to, že obmedzíte hotovostné platby. A z tohto pohľadu to rozhodnutie má jasný protikorupčný charakter. A z pohľadu kontaktov hlavne tajných služieb alebo polície z hľadiska svojich informátorov v podsvetí toto opatrenie, samozrejme, robí svoje problémy. Ak hovorím o tom, že sa nám podarilo zvrátiť vývoj v oblasti výberu daní, tak, samozrejme, nemôžem obísť tú situáciu, v ktorej sa nachádzala daňová správa na prelome rokov 2011 a 2012. A daňová správa nebola postihnutá iba škandálom v oblasti Daňového úradu v Košiciach a budovy pána Ščurku, okresného šéfa SDKÚ z Nitry, bola poznamenaná, samozrejme, aj zavádzaním nového informačného systému. Mimochodom, v budove pána Ščurku daňový úrad sídli dodnes, pretože tá zmluva je nevypovedateľná. A, mimochodom, platíme dodnes 1 mil. eur ročne za nájom v tejto budove pre cirka 350 ľudí. A, mimochodom, finančná správa príde vo veľmi krátkom čase s informáciou o tom, že po ukončení tohto nevypovedateľného kontraktu sa finančná správa v Košiciach presťahuje do bývalej budovy Carga a bude platiť menej za viac metrov štvorcových a hlavne ten finančný transfer zostane v okruhu verejných financií. To znamená, neopustí verejných financií, pretože budova Carga patrí do verejných financií, je to štátna firma. Takže toto je jeden zo spôsobov, ako sa dajú riešiť problémy, ak sa nechce uprednostniť stranícky klientelizmus. Ak hovoríme o daňovom úrade, tak situácia z rokov 2011 a 2012 mala, samozrejme, nielen svoje dopady z hľadiska morálky samotnej práce na daňovom úrade, ale mala aj svoj konkrétny dopad na podnikateľské prostredie, pretože možno málokto z vás vie, ale v tej panike na prelome rokov 2012 a 2012 finančná správa zadržala nadmerné odpočty DPH v neobvykle veľkej dodatočnej miere v objeme 200 mil. eur. Otvorili sa pritom tisíce kontrol, ktoré bolo treba otvoriť jednak možno kvôli tomu, že štátna kasa bola na dne, koncom roku 2011 táto krajina nebola schopná prvýkrát vo svojej histórii vstúpiť na finančné trhy a financovať svoje potreby. No a druhý problém bol evidentne informačný systém, pretože prišla druhá vlna otvorených kontrol, ktorá musela prísť, pretože systém neexistoval, bol vypnutý. A daňoví úradníci nemali na základe akých údajov vypláca nadmerné odpočty. Jedinou ochranou potom bolo v rámci správneho zákona otvoriť daňové kontroly. A poslanci finančného výboru sa dodnes zaoberajú, samozrejme, týmito otázkami. A dodnes nájdu, naposledy napríklad na svojom zasadnutí v Košiciach našli ešte naozaj kontroly z tohto obdobia, ktoré dodnes nie sú uzatvorené a sú akýmsi dedičstvom tohto obdobia z rokov 2011 a 2012. Na to, že bol bolo použitých 20 mil. eur z verejných zdrojov na budovanie informačného systému, na to, že sa vstupovalo do živých registrov, kde mohli byť, nikto to nevie dneska ani dokázať, ani poprieť manipulované údaje (v týchto živých registroch), nehovoríme o registroch obyvateľov, hovoríme o registroch daňovníkov z hľadiska údajov o zaplatených alebo nezaplatených daniach, na to všetko už dala odpoveď aj kontrola Najvyššieho kontrolného úradu tiež z tohto obdobia. A, samozrejme, je tu aj trestné stíhanie, ktoré dodnes nie je ukončené, ale pokiaľ viem, sa v ňom stále pracuje, viem to na základe informácií z médií. Pravdou je, že situácia, v ktorej sa táto krajina ocitla na rozmedzí rokov 2011 a 2012, sa ťažko dá prirovnať k situácii v akejkoľvek vyspelej krajine, skôr si to môžete predstaviť, že by sa to mohlo stať niekde v Afrike, ale v tej Afrike by sa s vinníkmi tejto situácie aj inak vysporiadali. A to ešte som vám nehovoril o obslužných činnostiach, ktoré boli koncom roku 2011 z hľadiska pravicového myslenia šetrenia výdavkov zrušené. Myslím tým obslužné činnosti, ktoré boli poskytované zamestnancami finančnej správy. Títo ľudia boli vyhodení. V panike predvolebnej na jar v roku 2012 sa už nepodarilo vytendrovať outsourcing týchto služieb. Takže pracovníci finančnej správy si sami upratovali, sami vysávali, sami skartovali a sami si vo vlastných autách prevážali spisy a sami si požičiavali pečiatky, ktoré mali na tieto účely, v roku 2012 navyše boli nimi vybavení. Dnes sa nad touto situáciou môžeme možno usmiať, ale myslím si, že za éry Slovenska sa ešte nikdy nikomu nepodarilo tak vážne ohroziť niečo tak dôležité, ako je štátna kasa, ako na prelome týchto rokov. Ak chceme ešte hovoriť o aktéroch, ktorí sú podpísaní na návrhu na odvolanie premiéra vlády, tak chcem povedať, že títo aktéri majú, samozrejme, čo dočinenia aj s tým, čomu sa hovorí privatizácia, čo je nepriamo obsiahnuté, samozrejme, aj v návrhu, o ktorom hovoril poslanec Matovič, pretože ak niekto v tejto krajine urobil z privatizácie neslušné slovo, tak to sú aj ľudia, ktorí sú podpísaní na tomto návrhu. Sú to ľudia, ktorí sa napríklad zaoberali ako vedľajšou činnosťou malou privatizáciou, to bola taká ešte tá predmečiarovská privatizácia, hej, a potom tou veľkou, takou tou najväčšou, takým predajom tých najväčších balíkov štátnych aktív s dopadom, o ktorom vieme dodnes. Ak dnes sa snažíme prvýkrát v histórii krajiny predať zištný podiel v Telekome a snažíme sa ho predať prvýkrát v histórii tak, ako sa to predávať má, aby nebola spochybnená cena, to znamená, je to cez burzu, tak treba určite priznať to, že to nebude jednoduchá úloha, pretože privatizéri, a niektorí z nich naozaj sedia ešte aj v týchto laviciach, nám zanechali takú privatizačnú zmluvu, ktorá dáva majoritnému akcionárovi, to znamená, dáva Deutsche Telekomu takú výhodu a takú situáciu z hľadiska narábania s majetkom, kde má aj štát svoj podiel, kde my nevieme zatiaľ donútiť ich k zmene, dividendovej politike, pretože som sa niekde dočítal, aký je Telekom skorej ziskový. No on je ziskový, akurát nevypláca tieto dividendy alebo veľmi ťažko tieto dividendy vypláca, pretože Telekom bol predaný podobne ako ďalšie balíky štátnych firiem spôsobom, ktorý nie je veľmi obvyklý v civilizovanom svete, a to tým, že sa všetok manažment odovzdal proste do rúk či už minoritným alebo majoritným akcionárom s tým, že štát sa stal jeho pozorovateľom. Dnes sa možno môžete po tých rokoch opýtať, prečo sa tak štát správal. A určite to nebolo len preto, že súkromný vlastník vie s týmto majetkom narábať kvalitnejšie, myslím si, že s tým odstupom času napríklad aj v prípade Enelu a v prípade drámy v prípade dostavby 3. a 4. jadrového bloku v Mochovciach o kvalite správy majetku súkromným akcionárom si tiež môžeme položiť otázku. Ja by som, samozrejme, chcel ešte zareagovať aj na pár prednesených, možno aj emotívnych poznámok zo strany prítomných poslancov. Ak pán poslanec Novotný – zas tiež stále ešte prajem dobrú chuť – hovorí o tom, že zavádzam registračné pokladnice lekárom preto, aby som teda vybral peniaze z bezplatného zdravotníctva, a vraj chceme tak vybrať 70 mil. eur, no tak sa mýli. Ale lekár sa môže mýliť v prípade peňazí, pretože 70 mil. eur je rozpočtový dopad tohto opatrenia v celoročnej báze a na všetky služby, ktoré neboli dodnes obsluhované registračnými pokladnicami. V prípade hotovostných poplatkov v zdravotníctve nám chýba podľa našej evidencie asi vyše 200 mil. eur, ktoré sa vyparili z tržieb vašich kolegov, pán doktor Novotný, takže preto sú tie registračné pokladnice, lebo to sa týka, samozrejme, aj úplne klasických služieb, kľúčových, ako majú napríklad zubári, očiari, kde sa platí a platilo a sa bude platiť, na tom sa asi zhodneme. Takže nechcem povedať, že klamete, ale chcem povedať, že sa buď mýlite, alebo trošku zavádzate, takže spresníme si tie vyjadrenia ako také. A ak tu pán bývalý minister zdravotníctva, už si nespomínam, ale volali ho Pentliarik, pán Uhliarik, áno, spomenul môjho šéfa Inštitútu pre finančnú politiku, lebo ho on tak spomenul, pána Filka, tak chcem, on ho tak nepriamo spomenul, len pripomenúť, že pán Filko bol pri preferenčnom oceňovaní liekov za ministra Rašiho, kde sa potom stal poradcom vlády Ivety Radičovej, ktorá sa ho podľa mojej informácie musela zbaviť práve pod tlakom koaličného partnera, a teda pána podpredsedu strany, pretože pán Filko mal trošku protipentiacke postoje v tejto oblasti, čo by možno aj tá história vzťahov pána Uhliarika s touto skupinou mohla tomu aj nasvedčovať, že by to mohla byť pravda. Ak chcem hovoriť o tom, čo bolo a čo sa ešte v tejto časti nachádza, to je posledná časť, lebo ja naozaj viem až tak dlho hovoriť, to sa týka daňového zaťaženia. Asi od ministra financií by ste mali počuť čísla, a nie až tak veľa rečí. Takže daňové zaťaženie a na druhej strane veľkosť štátu. Veľkosť štátu sa meria z hľadiska miery prerozdeľovania podielov verejných výdavkov na hrubom domácom produkte. Tu mám pre vás takú informáciu, ktorá naozaj je z týchto dát Jesennej prognózy ekonomiky európskych krajín. Tak v eurozóne priemer podielu výdavkov na HDP na rok 2014 máme 49,3 %, Slovensko ho má 40,9 %, kde budúci rok podľa návrhu rozpočtu má ísť na úroveň 40,5 %, to znamená, miera prerozdeľovania tu klesá. Treba povedať, že tak sa to deje vlastne posledné roky. A to v roku 2010 bolo 42 %, v roku 2011 bolo 40,5 %, to bol ten váš rok, 40,9 % je to v roku 2014, vidíte, že je to veľmi marginálny rozdiel, pričom ale oproti priemeru sme naozaj 9 %, alebo 8 % odchýlení. A to hovorí o tom, že máme malý štát. A na to, či sa hádame, či ho chceme malý alebo veľký, my ho máme malý. My ho máme kľúčovo malý preto, pretože od toho roku 1998 desať rokov bola naozaj pri moci z hľadiska presadzovania hegemónie nejakej ideológie pravica. To tak je. A toto je dané dedičstvo. A potom prišla síce aj možnosť vlády strany SMER, ale prišla s ňou spolu aj kríza od roku 2009. Ak hovorím o príjmoch, a to je to kľúčové, lebo hovoríte o tom, že smrteľne vysokým daňovým zaťažením ničíme životy ľudí, tak vám poviem niektoré čísla. V roku 2014 podiel príjmov na hrubom domácom produkte je 38 %. Ten podiel v eurozóne je 46,7 %, čiže je to 38 % kontra 47 %, aby sme vedeli, kde sme, náš podiel príjmov na HDP je ďaleko, ďaleko jeden z najnižších v Európskej únii a je od samotného priemeru vzdialený opäť mnoho, mnoho percent a, čo je ešte možno zaujímavejšie, klesá aj medziročne, na budúci rok to bude 37,9 %, medziročne klesá po zahrnutí všetkých legislatívnych zmien, ktoré prešli aj parlamentom, to znamená, miera daňového zaťaženia medziročne nestúpa, ale klesá. Môžete si o tom myslieť, čo chcete, môžete mať nejaký pocit, môžete ten pocit chcieť pretlačiť do niekoho hlavy, ale z hľadiska ekonomických parametrov a videnia sveta tak, ako ekonomické kategórie existujú, je toto pravda. No a snáď úplne na záver mi dovoľte snáď povedať to, že toto možno je stratená noc, ale z pohľadu toho, čo je pred nami, ja určite za nejaké dva týždne, niekedy okolo 2. decembra čiže o mesiac sa budem uchádzať o vašu dôveru s návrhom štátneho rozpočtu. A pevne verím, že z tohto pohľadu debata, ktorá bude pri štátnom rozpočte, bude mať väčší význam pre občanov našej krajiny z hľadiska reálneho výsledku, lebo dovtedy naozaj sa tu budeme zaoberať aj zavedením odpočítateľnej položky pre nízkopríjmových občanov, aj otázkou tým pádom zníženia nákladov práce pre našich zamestnávateľov a budeme sa zaoberať aj tým, čo zatiaľ nebolo na Slovensku veľmi zvykom, ale situácia ohľadne dlhovej brzdy nás do tejto situácie dostala, aj ešte zvyšovaním niektorých výdavkov, ktoré sú kľúčovo spojené s reformou odvodov, a možno aj ďalšími nápadmi, ktoré vzídu z poslaneckých lavíc, resp. od členov jednotlivých výborov. A z tohto pohľadu som presvedčený, že debata, ktorá nás čaká, je oveľa dôležitejšia pre občanov tejto krajiny ako mnohokrát veľmi emotívne a teatrálne výstupy ľudí v tejto sále. Ďakujem veľmi pekne a krásnu noc vám prajem. (Potlesk.)