L. Žitňanská, poslankyňa: (2007-09-11):
Na Slovensku je 45 okresných súdov. Tento návrh sa týka 38. Do konca roku 2004 bolo o 10 viac. Pán minister navrhuje, aby po troch rokoch bolo 7 z nich znovu obnovených. Sú to všetko súdy, ktoré boli zriadené v roku 1996, teda tie tzv. Mečiarove súdy. Pred predložením zákona na rokovanie vlády predložil minister analýzu dôsledkov reformy organizačnej štruktúry k 1. januáru 2005, kde tento návrh predložil vláde prvýkrát. Vláda správu vzala na vedomie aj s kalkulovanými výdavkami vo výške 268 647-tisíc, to znamená 268 mil. aj niekoľko stotisíc, v priebehu rokov 2007 až 2010. Rovnaké údaje sú uvádzané v dôvodovej správe k tomuto návrhu zákona, i keď musím povedať, že v tlači pán minister niekoľkokrát uvádzal iné sumy, vždycky značne menšie. Na ilustráciu, v Námestove ste uviedli, pán minister, že náklady sú absolútne minimálne pre všetkých 7 novozriadených súdov, rátame okolo 59 mil. Čiže mám tam určitý pocit rozpornosti, pretože, a hovorím to preto a hovorím to na úvod, pretože ide aj o peniaze, samozrejme. V správe aj v dôvodovej správe k návrhu zákona sa uvádza, a teraz citujem: „Na základe doteraz vykonaných analýz (zaťaženosť súdov podľa okresov, štruktúra a zloženie nápadu, dostupnosť a vzdialenosť, priemyselná vyspelosť regiónu a podobne) možno konštatovať, že optimálnym riešením sa javí znovuzriadenie týchto k 1. januáru 2005 zrušených súdov: Okresný súd Malacky, Pezinok, Piešťany, Skalica, Bánovce nad Bebravou, Nové Mesto nad Váhom, Námestovo.“ Citujem ďalej: „Uvedené okresné súdy by vznikli odčlenením od existujúcich okresných súdov, čím sa dosiahne jednak priblíženie spravodlivosti k obyvateľom dotknutých regiónov, ale na strane druhej odbremenenie existujúcich súdov od časti nápadu, čo by malo vytvoriť aj podmienky na zrýchlenie súdneho konania.“ Dve poznámky. Tuto je jediné miesto v dôvodovej správe, aj v tej pôvodnej správe, ktorú prerokovávala vláda, kde sa hovorí o analýzach a hovorí sa tu, že tieto analýzy by sa mali týkať zaťaženosti súdov, štruktúry zloženia nápadu, dostupnosti a vzdialenosti, priemyselnej vyspelosti regiónu, ale ja som tie analýzy nikde nenašla, neboli nikde publikované. A tá samotná správa, aj tie materiály, ktoré boli vo vláde, za takúto analýzu považovať nemôžem, pretože je tam táto jedna veta, všetko ostatné už pojednáva o tom, čo všetko treba zabezpečiť na to, aby týchto 7 súdov, ktoré sa navrhuje zriadiť, mohli fungovať. Čiže tu by som celkom rada tieto analýzy videla. A ešte jednu poznámku k tej časti, ktorú som citovala. Ak odčlenenie týchto súdov má pomôcť a odbremeniť existujúce súdy, pričom sa nepočíta s tým, nepočíta sa s tým, že by mali narásť v dôsledku zriadenia nových súdov mzdové náklady, to znamená, na zriadenie nových súdov sa nepočíta s novými ľuďmi, či už sudcami, alebo administratívou, tak mne z toho vychádza, že zaťaženie zostane rovnaké, len sa rozloží. Ale to len na margo dôvodovej správy. Pozrime si genézu. V roku 1996 boli zriadené nové súdy okresné aj krajské. V roku 2004 bolo 10 okresných súdov zlúčených. V roku 2007, to znamená o tri roky neskôr, je na stole návrh, aby 7 z nich bolo znovu obnovených. Podľa štatistík pomer vybavených vecí, to znamená to, čo súdy vyriešili, koľko prípadov vyriešili k pomeru došlých vecí, to znamená prípadov, ktoré na riešenie na súdy prišli, sa po roku 1996 výrazne zhoršil. Po roku 1996 tá štatistická krivka výrazne padá smerom nadol, pokiaľ ide o výkonnosť. Ak chcem byť spravodlivá, musím povedať, že sa na tom podieľa nielen zriadenie nových súdov, ale aj to, že v tom čase doľahlo na súdy rozhodovanie vo veciach kupónovej privatizácie. V rokoch 2000 až 2004 boli spravené viaceré zásahy do vecnej príslušnosti súdov, výsledkom ktorých je, že dnes okrem vecí správneho súdnictva a Špeciálneho súdu všetky prípady začínajú na okresných súdoch. To sa presadilo v minulom volebnom období a to považujem za správne. Táto vláda to nespochybňuje, aj prihlásila sa k trojstupňovej sústave vo svojom programovom vyhlásení, čo považujem za dobré. Ale chcem povedať, že to má svoje konzekvencie, pretože keď každý prípad začína na okresnom súde, to kladie aj určité požiadavky na to, ako má vyzerať okresný súd. A práve v nadväznosti aj na presun agendy na prvostupňové súdy, okresné súdy, boli zlúčené súdy s cieľom vytvoriť podmienky na to, aby súdy, okresné súdy boli schopné kapacitne zvládnuť, teraz myslím, keď hovorím kapacitne, tak myslím z hľadiska počtu, ale aj z hľadiska kvality, aby sa vytvorili podmienky, aby súdy boli schopné kapacitne zvládnuť pri zachovaní náhodného prideľovania sudcov a pri umožnení špecializácie na základné agendy to, čo na ne prichádza každoročne. A som presvedčená, že toto môžu garantovať len okresné súdy určitej veľkosti. A nechcem spochybňovať výkon žiadneho sudcu a žiadneho súdu v tejto republike. Ale, pani poslankyňa, spomenuli ste Námestovo, poviem vám štatistiku Námestova. Zhodou okolností Námestovo som si tiež pozerala. Námestovo v roku 2004, to znamená v tom roku, keď bol zrušený, v roku 2004 pripadlo na súd v Námestove cca 200 vecí civilných a presne 60 vecí obchodných. Ja to poviem, vulgarizujúc, 60 vecí obchodných neuživí jedného sudcu v roku, pretože civilní a obchodní sudcovia, to, čo sa počíta s tým, že majú v roku vybaviť, to je okolo 250 vecí. To znamená, v roku 2004 Námestovo potrebovalo jedného sudcu na civilnú aj obchodnú agendu dokopy. To znamená nič zlé, len to, že na takýchto súdoch špecializácia ani na základné agendy nie je možná a špecializácia na základné agendy a súčasne náhodné prideľovanie už vôbec nie. Podľa štatistiky za rok 2006 na súdy na Slovensku prišlo cca 1 mil. prípadov. Vyžiadali sme si štatistiky, ten 1 mil. prípadov, to je všetko, to je od vážnych vecí až po veci, pri ktorých sa nechodí na súd, ktoré sú vybavované písomne, platobné rozkazy, rozhodovanie v dedičských veciach, a ja nechcem spochybňovať žiaden z týchto prípadov, je to zhruba 1 mil. prípadov. Súdy, ktoré sa navrhujú zriadiť, mali v roku 2004 nápad, to znamená počet prípadov, ktoré na tieto súdy prichádza, spolu necelých 40-tisíc prípadov. Chcem tým povedať, dámy a páni, že bavíme sa o 5 % veciach. Tie súdy, ktoré navrhujeme zriadiť, budú riešiť zhruba 5 % prípadov, ktoré súdy na Slovensku riešia. Budeme to riešiť možno, možno vášnivo v rámci druhého čítania, keď sa začneme rozprávať o tom, možno ktoré ďalšie súdy by mali byť zriadené, čítala som, pani poslankyňa Laššáková, že si myslíte, že aj Revúca by mala byť zriadená, takže očakávam zaujímavú debatu, ale stále bavíme sa o 5 % prípadov. Ja nespochybňujem, že v justícii je ešte veľa čo robiť. Nespochybňujem, že najväčší problém justície je stále rýchlosť konania, ale treba si povedať zopár faktov. A tým faktom je, že od roku 2004 súdy každoročne sú schopné vybaviť viac prípadov, ako na ne ročne príde, čo, samozrejme, nikoho, kto čaká dlho na rozhodnutie, nijako zvlášť nepoteší, ale je to prvý predpoklad, aby sa konania vôbec mohli zrýchliť, pretože to znamená, že kapacita ako taká postačuje. Čo je ďalším faktom, je, že výkonnosť súdov je veľmi rozdielna, sú priepastné rozdiely medzi jednotlivými súdmi v dĺžke konania. A teraz na porovnanie. Keď na súdy príde ročne zhruba 1 mil. prípadov, týchto 7 súdov, ktoré, máme tu návrh, aby boli znovuzriadené, predstavuje zhruba 5 % týchto prípadov. Poviem na porovnanie, 5 bratislavských súdov predstavuje zhruba 200-tisíc vecí, čo je 20 % vecí, ktoré prejednávajú súdy počas roka z toho celkového počtu. Keď si zoberieme Košice, tak tam je to zhruba 90-tisíc vecí, 3 košické okresné súdy v jednej budove prejednajú ročne zhruba 90-tisíc vecí, čo je zhruba 10 % ročného nápadu Slovenska. Čo tým chcem povedať? Každý prípad je individuálny a pre každého jedného občana je ten jeho prípad najdôležitejší, ale keď chceme riešiť problémy justície, tak som presvedčená, že musíme riešiť tie problémy tam, kde sú. A ja si myslím, že tie problémy sú inde. Dnes nie je problémom, o tom som presvedčená, dnes nie je problémom vzdialenosť. A som presvedčená a som ochotná sa postaviť v Námestove a diskutovať o tom s občanmi, aj keď to nebude príjemné, ale som ochotná presvedčovať týchto občanov, že 50 km dnes nie je takým problémom. Nie je tým problémom. A pokiaľ je pre niektorých obyvateľov 50 km problém, tak potom sú iné riešenia ako zriadenie súdu v Námestove. Napríklad, a to si myslím, že je aj dnes v kompetencii predsedu súdu, napríklad pojednávanie mimo sídla súdu v lokalitách, ktoré sú najťažšie dostupné. Napríklad v agende poručníckej, ktorá je najcitlivejšia z hľadiska sociálnych dopadov. A keď hovoríme o kilometroch, tak chcem povedať, že najďalej k spravodlivosti majú dnes občania v Bratislave a Košiciach. Podotýkam, za cenu lístka od električky. Analýzy, ktoré spomínal pán minister v dôvodovej správe, aj v správe, ktorú schválila vláda, mi nie sú známe, pretože som ich nevidela. Zaujala ma ale iná veta zo správy, ako aj z dôvodovej správy k tomuto návrhu zákona, odcitujem: „Požiadavka na opätovné obnovenie niektorých zo zrušených súdov zaznieva aj zo strany územnej samosprávy takmer zo všetkých regiónov, kde tieto pôvodne zrušené súdy pôsobili. Pozitívne možno hodnotiť fakt, že jednotlivé mestá, kde by mali pôsobiť znovuzriadené okresné súdy, sú ochotné aktívne sa zapojiť do vytvárania vhodných podmienok“ a tak ďalej. Myslím, že tam je podstata tohto návrhu. A koniec koncov to potvrdila aj moja predrečníčka. Áno, súd dáva okresnému mestu pocit významnosti, radným aj obyvateľom. A beriem aj to, že z Bratislavy niekedy možno ťažko pochopiť pocit Skaličanov, ktorí musia chodiť do Senice, pocit Námestovčanov, ktorí musia chodiť do Dolného Kubína. A ja to nechcem bagatelizovať a ja si myslím, že tieto pocity treba brať vážne. Ale myslím si, že vláda a parlament majú povinnosť brať do úvahy záujem Slovenska ako celku a záujem efektívnej justície ako celku. A tu si myslím, a vrátim sa zase k peniazom, že keby sme tých skoro 300 mil. korún použili radšej na tie miesta v systéme justície, kde máme naozaj akútne problémy, že by sme justícii ako celku pomohli omnoho viac, a tým pádom aj občanom, pretože by prístup k spravodlivosti bol možno skôr dostupný na takej úrovni, ako má byť. Ďakujem pekne. (Potlesk.)