P. Hrušovský, poslanec: (2009-12-09):
Dámy a páni, keď som prvýkrát počul zverejnené stanovisko, priznám sa, že som stŕpol trošku, čo sa to tu deje, preto, lebo zatiaľ sme hovorili len o hrozbách istého civilizačného a náboženského konfliktu, ktorý tu cítime, že tu reálne existuje, ale nevieme ho presne uchopiť, nevieme ho pomenovať a stále akoby sme ho obchádzali, ale cítime, že tu reálne táto hrozba existuje. Siedmi sudcovia Európskeho súdu pre ľudské práva, dámy a páni, išli trošku ďalej. A trúfli si naviac, ako len  pomenovať istú hrozbu civilizačného konfliktu, ktorý tu existuje. Ja by som posunul túto problematiku trošku ďalej a chcem poprosiť všetkých nás, ktorí budeme o návrhu uznesenia rozhodovať, aby sme si aj vo vedomí veľkej zodpovednosti uvedomili, že tento problém presahuje nejaký nábožensko-civilizačný konflikt, ale že sa tu už potýkame s istým vyšším stupňom konfliktu, ktorý ja nazývam transcendentálny. A chcem naň upozorniť práve v tejto chvíli, keď viacej ako ktorákoľvek krajina, členská krajina Európskej únie, aj krajina, ktorej rozhodnutia do kompetencie Európskeho súdu pre ľudské práva spadajú, má právo v tejto veci zaujať stanovisko a vyjadriť svoj názor aj v tejto vážnej veci, ako je rozhodnutie Európskeho súdu pre ľudské práva. Mám v ruke Ústavu Slovenskej republiky. Áno, stretol som sa s pánom poslancom Madejom, ktorý mi povedal, že preambula nemá normatívnu podobu. Môžeme o tom ústavnoprávne polemizovať. Ale, dámy a páni, včera sme tu diskutovali a páni kolegovia naši poslanci predložili návrh novely ústavy, ktorým chceli pregnantnejšie vyjadriť našu tradíciu, ktorá by sa hlásila viacej ku kresťanskej tradícii. Žiaľ, Národná rada odmietla túto iniciatívu. Ja som ju, priznám sa vám, nepovažoval ani tak za dôležitú na zaujatie postoja k tomu, aby sa Slovenská republika prihlásila k tejto kresťanskej tradícii, preto, lebo ona je priamo vyjadrená v preambule Ústavy Slovenskej republiky, ktorá hovorí, že je založená na cyrilo-metodskom duchovnom dedičstve. Dámy a páni, Cyril a Metod, to neboli nejakí turisti, ktorí sa potulovali tu po tomto území s batohom na chrbte, to boli vážni muži, ktorí položili základ identity, duchovnej a hodnotovej identity slovenského národa. A tou je kresťanstvo. Preto som presvedčený, že aj v duchu odkazu týchto dvoch mužov je našou úlohou pokračovať ďalej v tejto tradícii a nebáť sa. A ja som rád, že na rokovaní poslaneckého grémia, aj keď sme s rôznych politických strán, môžeme mať rôzne ideové, programové, ale aj kultúrne postoje k tomu, ako má vyzerať táto krajina, nemôžeme obchádzať túto identitu, ktorá je v Slovenskej republike dané tisícročiami. Dámy a páni, to je o charaktere štátu, ktorý chceme mať a ktorý chceme ďalej budovať, aj na základe takýchto postojov, akými sú rozhodnutia najvyššieho zákonodarného orgánu Slovenskej republiky. Nechcem tu prednášať nejaké teologické postoje, netrúfam si na to, dalo by sa to, keby sme si našli čas, aby sme sa trošku aj pohrali aj s týmto názorom Národnej rady, ako sa postaviť k tejto hodnote, na ktorej chceme budovať Slovenskú republiku, a nie rešpektovať nejaký virtuálny svet postojov siedmich sudcov Európskeho súdu pre ľudské práva, ktorí si trúfli na to, postaviť sa zoči-voči krížu ako symbolu kresťanstva, dámy a páni, ako symbolu porozumenia, lásky a veľkorysosti, ktorá tu chýba, priznám sa, a ktorá sa žiada, aby sa dokázala presadiť oveľa viacej, ako ju cítime teraz. A preto by som vás chcel poprosiť, naozaj aj preto, keď sme rokovali na poslaneckom grémiu a pôvodne sme boli  navrhovateľmi zaradenia tohto bodu programu len ako dvaja poslanci za Kresťanskodemokratické hnutie, som povedal, kto sa chce prihlásiť a podpísať tento návrh uznesenia, nech sa páči, môže. Nechceme z toho robiť opozično-koaličnú politiku. Tento problém presahuje politiku. A takto sa pozerám aj na postoj všetkých poslancov Národnej rady, ktorí by mali zaujať postoj už aj v súlade s tým, čo som spomínal, že by malo byť nám to posvätné vychádzajúc z preambuly Ústavy Slovenskej republiky. Priatelia, nemám viacej čo k tomu dodať, preto, lebo som v istom vnútornom rozpoložení. Naozaj cítim až také znaky istej apokalyptickej budúcnosti, lebo je to tak. Ak si to nepriznáme, tak nás to dobehne. Nechcem ani strašiť, nechcem ani upozorňovať nikoho, nechcem ani stúpať do svedomia, chcem len poprosiť, naozaj vyjadrime svoj postoj ako hrdý národ Slovákov hlásiacich sa k tejto kresťanskej tradícii a zahlasujme za predložené uznesenie Národnej rady. Ďakujem pekne. (Potlesk.)