B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-06-25):
A. Juriš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, vážení hostia. Počas legislatívneho procesu schvaľovania tohto návrhu zákona o ochrane prírody a krajiny som sa zúčastnil viacerých stretnutí, či už u predkladateľa alebo predkladateľ verzus oponenti tohto návrhu, ktorí pripravovali rozličné pripomienky, ktoré si osvojili viacerí poslanci. Mnohé z nich sú uvedené v spoločnej správe. Niektoré sa tam ani nedostali. Prečo? Jednoznačne, tento návrh zákona o ochrane prírody a krajiny je takou rozsiahlou a náročnou úpravou, že diskusia k nemu si vyžaduje určitý čas vysvetľovania. Predkladatelia viacerých pripomienok tento čas zrejme nemali, z čoho vyplynuli mnohé obavy, ako vecného, tak aj legislatívneho charakteru. Avšak po vysvetľovaní zástupcami predkladateľa sa od mnohých a často zásadných pripomienok ustúpilo. Pokiaľ sa tak nestalo, v drvivej väčšine došlo ku kompromisu, ktorého výsledkom sú navrhované zmeny v spoločnej správe. Potrebu prijatia nového zákona o ochrane prírody sprevádza u časti spoločnosti vrátane niektorých z nás poslancov nevôľa, ktorá je dôsledkom negatívnych skúseností s osobami alebo s organizáciami pôsobiacimi vo voľnej prírode. Tieto negatívne skúsenosti, hoci sa stali v prírode, však nemali vo väčšine prípadov na svedomí zástupcovia orgánov ochrany prírody, ich zamestnanci, alebo zamestnanci odborných organizácií, alebo členovia stráže prírody, ale zväčša išlo o iné osoby pôsobiace v oblasti a to lesného hospodárstva, poľovníctva, vodného hospodárstva alebo rybárstva. Či to bola už lesná, poľovná stráž alebo rybárska stráž. V konečnom dôsledku však s osobami plniacimi aj v ochrane prírody, ale podľa iných predpisov, vymedzené úlohy. Väčšina bežných ľudí, ktorá prírodu využívajú hlavne ako miesto na relax, však nerozlišuje medzi jednotlivými zložkami starostlivosti o prírodu, čo v konečnom dôsledku vrhá zlé svetlo na ochranu prírody ako takú. Prijatie tohto návrhu zákona z hľadiska aproximácie práva je dôležité ako pre súčasnú, tak i pre budúcu vládu. Nestačí totiž prijať príslušný normu ku dňu vstupu, to je 1. 1. 2004, čo by sme chceli, ale je potrebné túto normu aj celkom transponovať do života. Jednou z úloh, ktoré je potrebnú splniť, je aj vypracovanie národného programu a zoznamu lokalít európskeho významu, na základe ktorého budú vyhlasované chránené územia. Taktiež je potrebné vypracovať zoznam chránených vtáčích území. Uvedenú úlohu vrátane vyhlásenia je potrebné splniť ku dňu vstupu do Európskej únie. Ide o časovo veľmi náročnú úlohu, keď si uvedomíme, že do uvedeného termínu ostáva jeden a pol roka. Pritom nesplnenie uvedenej podmienky Európskej únie je sankcionované vysokými sumami, čo postihne predovšetkým budúcu vládu. Návrh zákona rieši mnohé problémy, ktoré nerieši doterajšia právna úprava, alebo ich riešenie nebolo v praxi realizované. O čo ide? Je to predovšetkým dopracovanie inštitútu náhrady za obmedzenie bežného hospodárenia, ktorý zaručuje vyplácanie vlastníkom dotknutých pozemkov náhrady z titulu obmedzení, vyplývajúcich zo zákazov činnosti, ktoré sa vzťahujú na ich pozemky alebo zo sprísnenia a dodržiavania režimu ochrany chránených území. Náš právny poriadok zatiaľ poznal náhradu za obmedzenie hospodárenia v ústave, ale zatiaľ to nebolo realizované. Tento návrh zákona je novým inštitútom, ktorý tú náhradu pripravuje, bude ju možné podľa tohto návrhu zákona riadiť. Otázka je, v akých výškach, o tom bude musieť rozhodnúť vláda v každoročnom rozpočte. Myslím si však, že toto je prvý krok na to, aby sa realizovalo. Tu treba povedať, že zatiaľ tie úhrady za ujmu na hospodárení prví sa podujali naprávať práve pracovníci ochrany prírody. Ale tie ujmy spôsobujú aj mnohí iní. Napríklad rozvodné závody pri vedení elektrického vedenia a tam vieme, že niekde je tých stožiarov priveľa na poli a nikto im to nenahrádza, že musia obchádzať to, že je znížená plocha, že nemôžu závlahy používať. Čiže sú určité problémy. Takisto vodohospodári. Sú ochranné územia vodných zdrojov, nemôžu tam používať priemyselné hnojivá, chemikálie na ochranu rastlín a tiež im nikto nedáva náhradu za ujmu škody, že nemôžu to obhospodarovať. Čiže veľmi oceňujem, že tento návrh zákona prvý dáva tento atribút náhrady škody. Myslím si, že ten zákon je taký zložitý, že skutočne sa týka všetkých občanov a že tá diskusia o ňom sa fakticky začala pri schválení toho času platného zákona v roku 1994, že tá diskusia zozbierala podnety a potreby novelizovať, ale keď tých zmien bolo veľa, tak sa pripravil nový návrh zákona. Myslím, že po diskusii a po odhlasovaní pozmeňujúcich návrhov, ktoré sú uvedené v spoločnej správe, že návrh podporíme a schválime. Ďakujem za pozornosť.