J. Laššáková, poslankyňa: (2004-12-09):
Navrhovaná právna úprava, ako aj pán minister prezentoval, je výrazne proveriteľská, čo znamená väčšiu ochranu veriteľa a jeho práv oproti dlžníkovi. Po schválení zákona v prvom čítaní sa vo verejnosti, ale hlavne na stránkach Hospodárskych novín rozprúdila široká diskusia, v ktorej odborná verejnosť poukazuje na problémy v uplatňovaní zákona v praxi, čo môže mať za následok, že cieľ, ktorý deklaroval predkladateľ, urýchliť a stransparentniť konkurzné konanie nebude splnený. Základným problémom predkladaného návrhu zákona podľa môjho názoru sú nejasné a nepresné ustanovenia a absencia presného vymedzenia pojmov. Zadefinovanie základných pojmov je nevyhnutným predpokladom na postup subjektov podľa predkladaného zákona, ale budem konkrétna. Navrhovaná definícia insolvencie, teda platobnej neschopnosti a predĺženia nevystihuje ekonomickú podstatu ukazovateľov vo väzbe na právne následky posúdenia úpadku. Znenie druhej vety § 3 ods. 2 nezabráni účelovému postupovaniu pohľadávok veriteľov dlžníka pred podaním  návrhu na konkurz a reštrukturalizáciu. Lehota 90 dní na zamedzenie manipulácie s pohľadávkami je krátka. Tu by sa žiadalo uvedenú lehotu predĺžiť. Ďalej, nie je určené, čo sa má považovať za záväzok na účely platobnej neschopnosti, a preto nie je vyriešená otázka, či sa za záväzok pre potreby definície platobnej neschopnosti považuje napr. aj záväzok, ktorý je sporný. Obdobne by bolo vhodné vyprecizovať definíciu predĺženia. Pozmeňujúci návrh, ktorý v § 3 ods. 3 vypúšťa slová „splatných záväzkov“, by po prípadnom jeho schválení v praxi mohol navodiť stav, keď začínajúci podnikatelia, ktorí nezačínajú podnikať s vlastnými zdrojmi, by sa hneď na začiatku mohli dostať do záporného vlastného imania, hoci všetky svoje záväzky majú v lehote splatnosti. S uvedeným pozmeňujúcim návrhom súvisí aj ďalší pozmeňujúci návrh, podľa ktorého by ministerstvo spravodlivosti vo vykonávacom predpise určilo podrobnosti o určovaní platobnej neschopnosti a predĺženia. Uvedené pozmeňujúce návrhy len potvrdzujú   skutočnosť, že základné pojmy, ktoré sú predpokladom na posúdenie, či je dlžník v úpadku alebo v predĺžení, sú nedostatočne vymedzené. Obdobne z ustanovenia § 4 ods. 1 nie je zrejmé, aké vhodné a primerané opatrenia má dlžník prijať na odvrátenie úpadku. Žiadalo by sa aspoň ako príklad uviesť, čo je možné považovať za vhodné a primerané opatrenia. V zákone nie je stanovená lehota, v ktorej je dlžník povinný prijať tieto opatrenia. V návrhu sa používa neurčitý pojem majetok, resp. nemajetnosť. Je to napr. v § 18, § 19, § 21. A od posúdenia majetnosti či nemajetnosti závisí napr. ustanovenie predbežného správcu. Tu chcem poznamenať, že na inom mieste sa používa pojem zisťovanie majetku. Je to napr. v § 73. V § 5 nie je určená lehota, v ktorej má dlžník poskytovať súčinnosť. Vo svojom výpočte by som mohla pokračovať. O kvalite pripraveného zákona však svedčí celkom 79 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov odboru legislatívy a aproximácie a 147 pozmeňujúcich návrhov, ktoré boli prijaté v hospodárskom výbore. Ústavnoprávny výbor pri rokovaní o tomto návrhu prijal uznesenie, ktorým odporučil Národnej rade, aby hlasovaním rozhodla vrátiť návrh zákona predkladateľovi na prepracovanie. Stotožňujem sa s týmto návrhom. Aj s ohľadom na skutočnosti, ktoré som uviedla, podávam podľa § 82 ods. 1 rokovacieho poriadku návrh, aby Národná rada vrátila navrhovateľovi zákon na dopracovanie. Zároveň žiadam, aby sa bez rozpravy o tomto mojom návrhu hlasovalo. Ďakujem pekne.