Žitňanská, Jana, poslankyňa NR SR (2021-10-19):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Pán minister, kolegyne, kolegovia, zopár poznámok k tomuto návrhu zákona, ktorý musím povedať teda, že vítam. Pretože naozaj, čo sa týka pomoci ľuďom odkázaným na pomoc, dlhujeme im veľa. My tu veľa ďakujeme ministerstvu za to, že prichádza s týmto návrhom. Ja by som sa chcela poďakovať všetkým občanom, ktorí doteraz to všetko ešte zvládli. Pretože veľakrát naozaj tá ťarcha zostáva na rodinách, na nich samých a štát sa veľakrát, alebo aj samospráva, správa ako macocha. Čiže naozaj vítam tento návrh. Samozrejme, to zvýšenie pre krízovú intervenciu, tak ako už to bolo viackrát spomenuté, je, je viac ako žiaduce. Mnohí, ktorí ste, alebo ktorí sme navštívili rôzne útulky, zariadenia, sme mali možnosť vidieť, v akých podmienkach sa tam pracuje, s akými obmedzenými zdrojmi musia vyslovene čarovať, aby dokázali sa postarať o ľudí, ktorí sú odkázaní na pomoc iných. Ako zápasia s tým, aby im mohli poskytnúť stravu, ubytovanie, zdravotné, zdravotnú starostlivosť. Nebyť dobrovoľníkov, nebyť rôznych donorov, sponzorov, tak by nám to celé skolabovalo. Čiže ja veľmi vítam túto iniciatívu zvýšiť príspevok. Myslím si, že nie je to posledný krok v tejto oblasti, ktorý by sme mali urobiť, ale to už potom patrí aj k tým systémovým nejakým reformám, ku ktorým verím, že sa dostaneme ešte v priebehu najbližších mesiacov. Pokiaľ ide o sociálne služby, ja by som možno trošku aj zareagovala na svojho predrečníka pána poslanca Tomáša. Ja som presvedčená o tom, že každý občan by mal mať slobodu rozhodnúť sa, v ktorom zariadení chce byť. Tak ako rodičia máme možnosť rozhodnúť sa, do akej školy dáme svoje deti, tak si myslím, že aj ľudia by mali mať možnosť sa rozhodnúť pre zariadenie, ktoré im vyhovuje či už z hľadiska blízkosti, z hľadiska nejakého nastavenia, fungovania, kvality, pretože nezabúdajme na to, že aj, aj tá kvalita v niektorých zariadeniach je lepšia, v niektorých je slabšia. Čiže to je taká prvá poznámka. Druhá poznámka je, nikto z nás si nevybral, kde sa narodil. To znamená, že každý človek by mal mať nárok dostať službu rovnakú viac-menej. Ten štandard aby bol rovnaký. Preto ja vítam aj rozhodnutie, že štát vstúpi do tohto, že to nenechá všetko len na samosprávu, ktorá veľakrát nemá finančné prostriedky. Ale opäť, toto beriem nielen ja, ale tak aj pán minister to tak povedal, ako nejaké dočasné riešenie, pretože my potrebujeme zmeniť spôsob financovania sociálnych služieb tak, aby tí, ktorí potrebujú, sa dostali ku kvalitnej službe za rovnakých podmienok a samozrejme, kto má záujem si priplatiť o nejaký nadštandard, tak tiež by mal byť k dispozícii. V tejto novele sa teda zaoberáme aj alebo teda aj najmä neverejnými poskytovateľmi. Opäť prax ukázala, že, žiaľ, títo neverejní poskytovatelia sú častokrát diskriminovaní, dostávajú podstatne menej peňazí, ako by mali dostávať. Úplne alarmujúci je prípad Košickej VÚC-ky, ktorá, možno ste zachytili tie informácie, ohrozila existenciu niekoľkých zariadení len preto, že im nedala taký príspevok, aký by im mala dať. A opäť aj teda ďakujem za spoluprácu s ministerstvom práce, sociálnych vecí v tejto oblasti, kde pevne verím, že kroky, ktoré podstúpime a že sa tým budeme zaoberať, tak že docielime to, aby sa vúcka v Košiciach už takto nezodpovedne nesprávala. Lebo na konci dňa, viete, možno to zariadenie neprežije, ale tu nejde ani tak o zariadenie, ako o tých ľudí, ktorí využívajú tie služby a ktorí potrebujú tú pomoc. Takže ďakujem veľmi pekne za túto novelu, ktorá spĺňa naše programové vyhlásenie vlády a spĺňa to, o čom som presvedčená, že nikto by nemal byť diskriminovaný. Ani verejné, ani neverejné zariadenia by nemali mať iné podmienky, ale vždy by sa malo brať ohľad na to, že za tým zariadením je ten poberateľ tej sociálnej služby a tam nerozlišujeme, že či je taký alebo onaký. Mal by mať rovnaký príspevok zo strany štátu. Ďakujem veľmi pekne.