Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2012-06-19):
Takže reakcia vlastne na jeden príspevok, od pána poslanca Kollára, a reakcia od pána poslanca Duchoňa. No, pán poslanec Duchoň, naozaj ste mali pravdu, že to nie je celkom tak, ako to hovoril pán Kollár. A čítajme spolu § 27c ods. 5: „Ak je súčet súm platobných operácií pripísaných na bežný účet spotrebiteľa v kalendárnom roku v rámci poskytovania základného bankového produktu vyšší ako 14-násobok minimálnej mzdy podľa ods. 1 písm. d), banka a pobočka zrušia poskytovanie základného bankového produktu.“ Takže počet kreditných operácií, pán poslanec Kollár, a vy radi používate slová amaterizmus, červený valec, taký valec, nekompetentnosť, teraz buď ste to amatérsky si prečítali vy, alebo možno to vnímame rôzne, ja vám hovorím, čo je duch zákona, duch zákona je, keď presiahne 14-násobok minimálnej mzdy, vtedy stráca dotyčný klient nárok. Takže bol by som na vašom mieste opatrný s invektívami na odbornosť a amatérskosť toho, kto tu čo prednáša, pretože mám pocit, že nemáte úplnú pravdu alebo nečítame text rovnako. Ale ja sa nechám ubezpečiť na rezorte financií od kompetentných sekcií, aby sa uistili, že to, čo vám hovorím, je pravdou. Ak to pravdou nie je, tak to doriešime, ak teda získa návrh zákona dôveru v prvom čítaní, po prvom čítaní tak sa k tomu vrátime v ďalších čítaniach pozmeňujúcimi návrhmi. A to isté platí na tú vašu otázku hranice. Môžete prísť s pozmeňujúcim návrhom a dať tú hranicu niekam inam. Koľko, 16 rokov ste boli šéfom jedných slovenských bánk? Môžem vás právom v parlamente nazvať krstným otcom bankárov, lebo ste tu jediný z tohto pohľadu, kto má takýto dlhý profesijný život spojený práve s týmto sektorom. A asi chápete možné dopady tohto balíčka. Ja si naozaj myslím, že na rozdiel od základného balíka z roku 2010, ktorý toľkokrát omieľate s počtom 5. No, omieľate ho preto s počtom 5, pretože ja som bol naozaj svedkom toho, čo sa dialo po príchode vlády Ivety Radičovej, keď Asociácia bánk nesúhlasila s akou takou reguláciou poplatkov. S ním zásadne nesúhlasili. Pamätáte si hysterické tlačové konferencie o pražskej šunke a šampanskom, tak nazvali ten balíček. Len rozdiel medzi týmto a tým z roku 2010 je ten, že ten je nacenený. Ten má hodnotu 1 eura na základe vyhlášky ministerstva financií, ten z roku 2010 nemal cenu, pretože aj zákonodarcovia, aj rezort financií dôverovali v konkurenciu na trhu. Boli tu ubezpečenia o tom, že tu máme vyše 20 bánk a ak tu takýto produkt je, tak prirodzenou snahou bánk bude súperiť. No ale výsledok bol taký, že ten základný balík bol nacenený takým spôsobom, a som presvedčený, nie je to dokázateľné, že sa na tom banky dohodli, že už ho vlastne sabotovali. A sabotovali ho s tichým súhlasom rezortu financií, o tom som presvedčený. Dostali odkaz: „Uvidíme, ako to zaberie, a podľa toho sa k tomu bankovému produktu postavíme.“ No tak banky sa k tomu tak postavili, že ho nacenili, cena bola 2,60 až 10 eur. Paradox bol, čím bola väčšia banka, tým bol drahší ten základný bankový produkt, čo je úplne v rozpore so základnými ekonomickými pravidlami, čím viac klientov máte, tým by ste mali mať nižšie jednotkové náklady na akúkoľvek operáciu. V našom bankovom sektore to bolo úplne na hlavu, najväčšie banky najdrahší základný balík, menšie banky lacnejší balík. No prečo? No touto cenovou politikou tí klienti proste o to nemali záujem. A banky dostali možnosť si to dobrovoľne naceniť a naceniť to týmto spôsobom, že ho odsabotovali, v rámci trhových princípov povedali nie, vláda nikdy nebude rozhodovať o tom, aké balíky tu máme mať alebo nemáme mať. Viete, že úmyslom v roku 2010 nebola cenová regulácia. Úmyslom roku 2010 bolo sprehľadniť stostranové sadzobníky v bankách. Každý z nás je klientom v bankách a vie veľmi dobre, že nakoniec ho ten poskytovateľ služby dobehne, lebo sme aj konzervatívni. Slováci sme konzervatívni v používaní bankových služieb. A viete veľmi dobre, že naozaj aj cena nakoniec nerozhoduje, lebo radšej zostaneme sedieť v tej banke, v ktorej máme nejaký úver alebo na ktorú sme si zvykli, alebo v ktorej sa na nás pekne usmeje tellerka v danej pobočke. Namiesto toho, aby sme s prepáčením zdvihli zadok a išli do banky, ktorá má lepšiu poplatkovú politiku, zostávame tam a sme zajatcami. Dobre, snažili sme sa urobiť sprehľadnenie. Pokus ešte v roku 2006 bol, Národná banka urobila webovú stránku, to bola ďalšia džungľa. Nič nepomáha, zatiaľ musím povedať, nič nepomáha z hľadiska prehľadnosti, jednoduchosti, pomoci klientom orientovať sa v cenách finančných produktov. Je nám všetkým jasné, že všetky banky, všetci poskytovatelia úverov, všetci, ktorí pracujú s produktmi, s akciami, s podielovými listami, sú ďaleko, ďaleko pred laickou verejnosťou. Vieme veľmi dobre, že máme obrovské nedostatky v tom, čomu sa hovorí finančná gramotnosť, vieme o tom, namiesto toho, aby sme sa všetci spolu dali dohromady a pomohli na presadenie napr. do základného školstva normálne sylaby základného školstva, aby ľudia, aby malé deti odmalička mali s tým nejaký kontakt, aby zo škôl išiel ako-tak gramotný klient, ktorý je schopný využívať, nehovorím o bránení sa, efektívne tieto služby, tak aby mu boli účelné a aby za ne zaplatil primeranú cenu. Ak sa vrátim k tomuto balíku, áno, je to inklúzia. A hovoríte sám o tom, že cieľ je šľachetný. Tentokrát príkaz bol (zložka ministerstva financií), aby sme nemali spory s bankovou asociáciou, lebo, naozaj, úradník na rezorte financií ani člen finančného výboru, ani člen parlamentu nie je produktár, vy veľmi dobre viete, čo je to, nie je produktový odborník na výboru produktov v bankách. To znamená, zloženie tohto balíka je tentokrát naozaj dohodou s predstaviteľmi bankovej asociácie na základe odbornej diskusie. A z toho vyplývajú aj parametre, počty operácií, ktorých sa týka a podobne. Ale ak máte nejaký iný odborný návrh z hľadiska menenia parametrov tohto produktu, samozrejme, môžete si ho uplatniť v rámci rokovania výboru pred druhým a tretím čítaním k tomuto zákonu. Ďakujem. (Potlesk.)