P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-11-06):
J. Švec, poslanec: Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, v tejto atmosfére mi bude iste ťažké vystupovať s chladnou hlavou a bez emócií, pretože, tak ako táto rozprava prebieha, vidieť, že sa tu stretávajú záujmy z rôznych strán, na jednej strane legitímny záujem tejto snemovne prijať zákon, ktorý by bol kvalitný, ktorý by nebol v rozpore s ústavou a ktorý by pomohol zabezpečiť lekárenskú starostlivosť na najširšej úrovni, a na druhej strane názory, ktoré svedčia o tom, že naozaj niektoré návrhy môžu mať iný základ. Nebudem sa zmieňovať o vládnom návrhu zákona, ten, myslím, vyhovuje tomu, čo všetci očakávame od lekárenskej starostlivosti, a príslušné pozmeňujúce návrhy, ktoré máme v laviciach a ktoré odzneli v rozprave, tento zákon určite vylepšia. Rád by som sa dotkol § 35, novelizovaného návrhom pána doktora Finďa, pretože celý problém, ktorý v tomto smere vidím, je problém majetkovoprávneho usporiadania lekární a výkonu lekárenskej starostlivosti. Podľa môjho názoru problém nespočíva ani v tom, kto vlastní lekáreň, ale v tom, kto vlastní lieky, pretože liek je obchodovateľná položka, ale špeciálneho zamerania, ktorej pôsobením je navracanie zdravia pacientom, návrat zdravia chorým. Teda ide o nástroj medikamentóznej liečby chorôb. Ak budeme definovať liek touto formou, tak potom sa nám aj majetkovoprávne vzťahy osôb, ktoré sú pripravené na výkon funkcie, budú ukazovať v úplne inom svetle. V tejto súvislosti mi dovoľte, aby som prečítal stanovisko vedeckej rady Farmaceutickej fakulty k predmetnej novelizácie zákona č. 140/1998 Z. z.: „Vedecká rada Farmaceutickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave s uspokojením prijala zákon č. 140/1998 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach a jeho zavádzanie do praxe. Odborníci z oblasti farmácie sa aktívne podieľali na jeho príprave a svojimi zásadnými postojmi prispeli k jeho konečnej verzii schválenej v Národnej rade Slovenskej republiky. Prekvapuje preto snaha o úpravu zásadných ustanovení týkajúcich sa poskytovania lekárenskej starostlivosti. Vedecká rada Farmaceutickej fakulty Univerzity Komenského ako najvyšší vedecký a odborný orgán v oblasti farmácie a lekárenstva v Slovenskej republike odmieta návrh novely zákona č. 140/1998 Z. z. predložený poslancom Národnej rady pánom doktorom Petrom Finďom a žiada, aby § 35 ods. 1, 3 a 6 zostali v pôvodnom znení platného zákona. Zákon v rozporovanom § 35 je jednoznačne kompatibilný s odpo-rúčaniami expertov Európskej únie v oblasti poskytovania lekárenskej starostlivosti a aj s legislatívou prevažnej väčšiny krajín Európskej únie v oblasti lekárenstva. Keďže predmetom lekárenskej starostlivosti je liek, jeho zaobstarávanie, príprava, kontrola, uchovávanie, výdaj a predaj a predovšetkým informácia a konzultácia liečebného postupu, je logické, že poskytovanie lekárenskej starostlivosti a s tým spojené zaobchádzanie s liekmi, môže byť iba v rukách oprávnenej osoby. Vedecká rada Farmaceutickej fakulty Univerzity Komenského je presvedčená, že je proti záujmom spoločnosti a štátu, aby vlastníctvo, a tým aj možnosť manipulácie s liekmi vrátane opiátov, omamných a psychotropných a toxických látok boli umožnené neoprávneným osobám.“ Bratislava 16. októbra, podpísaný doc. Dr. Jozef Seginko, CSc., dekan a predseda vedeckej rady Farmaceutickej fakulty. Vedecká rada Farmaceutickej fakulty je akademickým grémiom, ktoré je zložené z 28 domácich a zahraničných špičkových odborníkov v oblasti farmácie a medicíny. Dámy a páni, myslím si, že bolo dosť povedané k problému, o ktorom tu diskutujeme, upozornil by som ešte na jednu maličkosť, ktorá môže byť rozhodujúca, 28. septembra tohto roku prijal poľský parlament zákon, podľa ktorého iba občan so vzdelaním farmaceuta môže byť vlastníkom, majiteľom a prevádzkovateľom lekárne. Ak teda hovoríme o ústave a o rozporoch medzi dikciou ústavy a zákonom č. 140/1998 Z. z., rád by som upozornil, že vôbec nerozporujem stanovisko Ústavného súdu, nikdy by som si to nedovolil, rád by som však upozornil, že zákon, o ktorom hovoríme, nie je tým zákonom, na ktorý sa vzťahuje rozhodnutie Ústavného súdu, a po druhé, že čl. 35 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky v znení neskorších ústavných zákonov hovorí, že každý má právo na slobodnú voľbu povolania a prípravu na toto povolanie a prípravu naň, ako aj právo podnikať a uskutočňovať inú zárobkovú činnosť. Ak hovoríme o príprave na povolanie, tak sa toto vzťahuje v prvom rade na majiteľov lekární. Treba brať do úvahy ešte ďalšiu skutočnosť a to je zadlženosť lekární, o tom sme už hovorili. To, že sa vytvoria po 1. februári 2002 reťazce lekární, ktoré budú majetkom jedného právneho subjektu, ak prijmeme § 35, bude znamenať, že v rukách majiteľa lekárne bude nielen liek samotný, ale aj jeho nákup, aj štruktúra nakupovaných liekov, ktoré prídu do lekárne. To znamená, ak dopustíme takéto reťazenie lekární v rukách jedného právneho subjektu, nemôžeme a priori vylúčiť, že na báze distribúcie liekov bude trpieť pacient, pretože bude môcť dostať iba ten liek, ktorý distribútor do svojej lekárne dodá. A teda, pán doktor Finďo, ja sa pýtam: Je to potom v poriadku, ak vy hovoríte, že v západných krajinách lekár môže predpísať skupinu liekov a lekárnik rozhodne, ktorý liek a v akom dávkovaní, v akom balení a v akej aplikácii bude tento liek podávaný? Nie je to konflikt záujmov v prípade majiteľa lekárne, ktorý bude distribútorom? Ak mi na toto odpoviete, budem veľmi rád, ale každopádne by som prosil všetkých kolegov a kolegyne v tejto poslaneckej snemovni, aby § 35 novelizovaný návrhom pána poslanca Finďa nepodporili. Ďakujem pekne.