Pado, Martin, poslanec NR SR (2010-10-14):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Kolegyne, kolegovia, pán minister, novela zákona o zbraniach a strelive je iste veľmi vážny a dôležitý krok. Ako taký si vyžaduje naozaj dôkladné zváženie všetkých okolností, ktoré vyplývajú v prvom rade z dôkladnej analýzy tragických udalostí v Devínskej Novej Vsi, nakoľko táto bola spúšťacím mechanizmom k procesu novely zákona, vyplývajúcich zo skúseností z uplatňovania súčasne platného zákona vo vzťahu k 150-tisícom držiteľom zbrojného preukazu. A rovnako tak vyplývajúcich z dôslednej a dôkladnej analýzy možných dôsledkov niektorých ustanovení, ktoré sú v návrhu novely zákona mienené iste pozitívne, avšak s možným vplyvom emócií z udalostí a následne negatívnym dopadom na tých, ktorých sa predmetný zákon dotýka. Novela zákona by nemala vytvárať precedens riešenia možných individuálnych zlyhaní legislatívnou formou, ktorá má dopad na celú spoločnosť. Novela zákona by nemala akýmkoľvek spôsobom zasahovať do ústavných práv občanov Slovenskej republiky, čo pri niektorých navrhovaných ustanoveniach je prinajmenšom diskutabilné. V tomto zmysle by som chcel upriamiť pozornosť na nález Ústavného súdu č. 382/2009 Z. z. vo vzťahu k podstate právneho štátu v súvislosti s legálne nadobudnutými majetkovými právami. V zmysle legislatívnych pravidiel a rokovacieho poriadku musí byť súčasťou návrhu novely zákona aj vykonávací predpis, a zvlášť to chcem zdôrazniť vtedy, keď tento zásadným spôsobom ovplyvní vykonávaciu zložku zákona. Hovorím o tom preto, že chýba zoznam chorôb, ktoré budú zakladať prekážku pre vydanie zbrojného preukazu. Kto bude rozhodovať a na základe čoho, ktorá choroba bráni v získaní zbrojného preukazu? Bolo by veľmi vhodné a to je zároveň aj môj návrh, vytvoriť dostatočný časový priestor na zváženie všetkých možných dôsledkov a posúdenie pripomienok uvedených v petícii profesných a záujmových združení. Ani ja nemám problém s úpravou niektorých ustanovení zákona. My sme už o tom aj rozprávali, či prijatím nových ustanovení, ktoré napr. sprísnia podmienky pre nadobúdanie, držbu či nosenie zbrane, môžeme hovoriť aj o povinných psychotestoch pri získavaní zbrojného preukazu, či dokladovaní vlastníctva alebo nadobudnutia predpísaného zariadenia na úschovu zbraní alebo tvrdé oddelenie podmienok držby a nosenia zbrane s cieľom výrazne sprísniť podmienky pre nosenie zbrane. Mňa veľmi prekvapuje, že táto novela, pripravovaná novela zákona sa nijakým spôsobom nedotýka sprísnenia podmienok nosenia zbrane. Ja sa prikláňam k myšlienke, aby právo nosenia zbrane v puzdre a dokonca na viditeľnom mieste, tak aby to videl každý, kto ide po ulici, bolo prisúdené výlučne pre tých, pre ktorých nosenie zbrane súvisí s výkonom služobných úloh a zákonných oprávnení. Ja mám na mysli predovšetkým políciu a ozbrojené sily Slovenskej republiky. Nemyslím si, že ktorýkoľvek občan, nech robí čokoľvek, by mal mať právo chodiť, premávať sa na verejnom priestore so zbraňou v puzdre, na opasku, v podpažbovom puzdre ako kovboj. Nie som presvedčený, že to je ten správny spôsob. A nevystupujem preto, aby som v prvom čítaní polemizoval s úvodným slovom pána ministra alebo s jeho názormi. Len chcem povedať, že ani všetky trestné činy, vraždy, ani lúpežné prepadnutia, nie sú spáchané so strelnou zbraňou. A veľmi nerád by som sa dožil toho, aby sme kuchynské nože s 25 cm čepeľou vydávali na základe psychodiagnostických testov. A úplne na záver, pán minister, myslím si, že obhajovanie občianskych a ľudských práv a ústavných práv, nie je partikulárnym záujmom. A ak je partikulárnym záujmom obhajovanie záujmov občanov tejto krajiny, tak potom sa k tomu hlásim. Ďakujem pekne.