L. Gyurovszky, minister výstavby a regionálneho rozvoja SR: (2004-03-03):
Pani poslankyňa Zmajkovičová hovorila o tom, že VÚC sa stávajú iba zberateľom ovocí a kde sa registrujú nejaké veci. Treba povedať, že vyššie územné celky iba v niektorých prípadoch nie sú možnými konečnými prijímateľmi. Tam, kde sú možnými konečnými prijímateľmi, tam, samozrejme, nemôžu byť v rozhodovacom procese, lebo tam by jednoducho bol konflikt záujmu. Ak vyšší územný celok môže napríklad podávať projekt v niektorej oblasti, tak, samozrejme, nemôže byť v hodnotiacej komisii pre tú oblasť, lebo to by bol jasný konflikt záujmov. To znamená, že tu v tejto oblasti, myslím si, ministerstvo hospodárstva, naše ministerstvo, pripravuje zmluvu s vyššími územnými celkami, kde budeme delegovať konkrétne právomoci na tieto vyššie územné celky vrátane financií, to znamená, chcem zdôrazniť, že vrátane financií. Odznel tu názor, že výber budú robiť platobné jednotky a platobné orgány. No musím povedať, že v žiadnom prípade nie. Výber projektov robia riadiace orgány na základe komisií. A tu sa chcem trošku venovať tomu, akým spôsobom sa vlastne budú vyberať projekty. Naozaj každému odporúčam, kto tvrdí, že niet dosť informácií na internete, aby si pozrel informácie na našej webovej stránke www.build.gov.sk, kde je výzva na podávanie projektov, kde v štyroch dokumentoch je presne opísaný spôsob výberu. Presne krok po kroku, že akým spôsobom sa bude vyberať projekt, čo všetko musí spĺňať ten projekt, aby bol z formálnej stránky vybratý, aké presné kritériá musí splniť ten projekt, aby dostal body. Sú tam dokonca body, sú tam váhy týchto bodov. Je tam opísaný spôsob, akým spôsobom budú tieto komisie zostavované. Je tam proste všetko. Celý systém je nastavený tak, aby nevznikli najmenšie pochybnosti o tom, že systém je objektívny. Dokonca sa zavádza taká novinka oproti doterajšiemu hodnoteniu, že každý jeden projekt sa vracia, ktorý nebol úspešný, a s odôvodním, prečo nebol úspešný. To znamená, že ak v prvom kole z formálnej stránky niekto nevyhovie, tak dostane naspäť svoj projekt s odôvodnením, samozrejme, musí si poň prísť, nedostane ho naspäť poštou, ale dostane vyhodnotenie, že čo mu chýbalo. Ak prejde prvým kolom a dostane sa do komisionálneho hodnotenia, tak v tom prípade ho dostane naspäť s tým, ak je neúspešný, že v čom bol slabší, a to z dôvodu, aby vedel opraviť. Naším záujmom je, aby každý jeden projekt, ktorý je, ktorý možno, aby bol úspešný, aby ten projekt bol úspešný, aby ho bolo možné podať v ďalšom kole, tých kôl bude toľko dovtedy, kým sa peniaze nevyčerpajú. To znamená, že nikto z ministerstva, a myslím si, že ani z iných ministerstiev, nemá záujem na tom, aby projekty, ktoré sú schopné a dobré, aby neboli úspešné. Pravý opak je pravdou. Chceme, aby všetky projekty, ktoré majú najmenšiu šancu, aby bolo možné ich podať a aby bolo možné, aby tie projekty boli úspešné. A práve tým chcem poukázať na to, čo sa zásadne zmenilo oproti tomu, čo boli problémy s predvstupovými nástrojmi. 1. Rozhodnutia sa prijímajú nie v Bruseli, ale tu na Slovensku. To po prvé. 2. Zaviedli sme spomínaný spôsob výberu, kde ešte chcem podotknúť, že nikto nevie do poslednej chvíle, čo bude hodnotiť. Losuje sa. Bude sa losovať, ktorý hodnotiteľ ktorý projekt bude hodnotiť. Nikto nemôže zaručiť niekomu, že bude hodnotiť ten projekt, ktorý sa mu páči. Všetko sa zdokumentuje. Kompletné hodnotenie sa odkladá na desať rokov. Samozrejme, že v rámci hodnotenia má možnosť kontroly štátny orgán, ako aj orgán Európskej únie, to znamená, že ak nastane nejaká pochybnosť, táto pochybnosť je riešiteľná na mnohých, mnohých úrovniach. A preto nepredpokladám, že tu nastanú problémy, ktoré boli charakterizované v období 2001 a 2002, keď museli odstupovať ústavní činitelia kvôli tomuto problému. Samozrejme, nemôžem nikdy vylúčiť zlyhanie ľudského faktora, ale ten systém je tak nastavený, že to by malo byť naozaj mizivé percento. Zaznel tu názor, že 5 % spolufinancovania je strašne veľké a že subjekty jednoducho nemôžu toto uniesť. Chcem povedať, že takéto štedré spolufinancovanie nie je ani v jednej z pristupujúcich krajín, to sme si overovali. Nikde nie je tá možnosť, aby až 95 % nákladov mohli VÚC, obec alebo nezisková organizácia získať z verejných zdrojov, či už z únie, alebo štátneho rozpočtu. Päť percent je naozaj absolútne minimum, čo musí mať každý jeden, kto chce byť úspešný v tomto projekte. Samozrejme, nie je potrebné, aby to mal priamo na účte. Banky sú ochotné týchto 5 % požičať. A pre tých, ktorí dajme tomu naozaj sú na tom tak špatne, že by nemali možnosť toto využiť, sú ešte ďalšie dve možnosti. Prvá možnosť je, že štátny peňažný ústav Slovenská záručná a rozvojová banka ponúka za oveľa výhodnejších podmienok tým, ktorí neuspejú v komerčných bankách z rôznych dôvodov, komerčných dôvodov, je im ponúkaná pomoc vo forme menších úverov. A takisto je možnosť získať nepriame financovanie, a to formou bonifikácie úverov z tohto štátneho peňažného ústavu. O tom teda, že tento spôsob spolufinancovania je dobrý a že ho dokážeme využiť, svedčí aj ten fakt, že sme vyhlásili výzvu 19. januára, chcem podotknúť, že ako druhá krajina z pristupujúcich krajín, ako druhá krajina 4 dni po Maďarsku, to znamená, že z toho chvosta, kde sme možno boli pred rokom a pol, sme sa dostali na druhú priečku, keď to zoberiem takto pomyselne. Napríklad Poľsko, Maďarsko chystajú robiť prvé výzvy až po vstupe. To znamená, že niet najmenšieho dôvodu pochybovať o tom, že sme pripravení vcelku dobre na túto pomoc. Takže 19. januára sme podali výzvu, 1. marca bolo potrebné odovzdať výzvy najneskôr. Za tento krátky čas sme dostali vyše 400 projektových zámerov. To znamená, že vyše 400 subjektov, a to hovorím o VÚC a obciach, bolo schopných spracovať a podať tieto projektové zámery. A chcem ešte povedať, že sa kvalita týchto projektov rapídne zlepšuje. Keď pred takými dvomi-tromi rokmi bolo potrebné vyradiť kvôli formálnym nedostatkom vyše polovicu týchto projektov, vlani to už bolo len okolo takých 25 % a predpokladám, že tohto roku pri podávaní týchto projektov to bude ešte menej. To znamená, že z toho vyplýva, že informovanosť je na dostatočnej úrovni a možnosti spolufinancovania sú také, že ich vyše 400 subjektov bolo schopných využiť. A preto si nemyslím, že tie podmienky sú nastavené tak, že ich nikto nevie využiť alebo že podmienky sú nastavené tak, že sa k nim nikto nemôže dostať. Pravý opak je pravdou, o čom svedčí ten pretlak projektov, ktorý v súčasnosti registrujeme, a predpokladám, že podobný pretlak bude jestvovať aj pri ďalších výzvach, ktoré budú smerovať z ďalších ministerstiev. Zaznel tu tiež názor, že operačné programy a forma operačných programov je v každej krajine okrem Slovenska v kompetencii regiónov. No, jednoducho to tak nie je. Je to vždy v kompetencii daného príslušného štátu, prípadne regionálne operačné programy môžu byť v kompetenciách regiónov, čo je aj na Slovensku tak. Na Slovensku tiež regionálny operačný program v rámci kraja je v kompetencii kraja. Na Slovensku je taký právny stav, že regionálny rozvoj je rozdelený medzi centrálu, ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja, medzi krajmi a medzi obcami. Toto je štruktúra regionálneho rozvoja a každý vo svojej kompetencii vytvára svoje operačné programy a svoje plány rozvoja. A takto to je jednoducho všade v celej Európe, čo bolo konštatované v hodnotiacej správe. To znamená, že tu nejaké veľké nedostatky nevidím. Ale musím povedať, že ani my nie sme spokojní s tým, akým spôsobom a koľko bolo zapojených samosprávnych celkov do prípravy programových dokumentov v minulom období. Ale o tom budem hovoriť, keď budem hovoriť na konci o tom, ako pripravujeme nový Národný rozvojový plán. Pani poslankyňa Dubovská tvrdila, že peniaze nie sú dostatočne využívané. No musím povedať, že napríklad prostriedky PHARE sú využívané od roku 1992 v priemere na 92 %. To znamená, že je to možné, samozrejme, skontrolovať na oficiálnej stránke Úradu vlády, kde je za každý rok vypísané, koľko percent je využitých. Treba si uvedomiť, že do 100 % väčšinou chýba to, o čo je nižšia ponuka v rámci verejného obstarávania. Samozrejme, že je možné, že v niektorých rokoch sú výnimky, ja hovorím o priemere. Tiež ste tvrdili, pani poslankyňa, že možnosť informovať sa je veľmi obťažná. No musím povedať, že toto nie sú informácie, ktoré sú určené pre laickú verejnosť na športových stránkach novín. Toto sú informácie pre možných konečných prijímateľov. A tieto informácie títo možní koneční prijímatelia môžu získať takýmto spôsobom: Po prvé, na našej webovej stránke aj webovej stránke ďalších ministerstiev sú všetky dostupné informácie. Nikde nie je viac informácií, ako na webovej stránke nášho ministerstva. Môžete pokojne dôjsť ku mne do kancelárie a môžeme to bod po bode prejsť, čo všetko tam je. Veľmi rád vás tam privítam. Takisto okrem toho som napísal list každému starostovi, 2 700 starostom, kde som im podrobne vysvetlil, akým spôsobom môžu čerpať tieto peniaze a kde majú ďalšie informačné body, ktoré môžu využívať. Týchto informačných bodov je vyše 120, ich zoznam je tiež na internete a takisto je aj v tom zozname, ktorý bol poslaný týmto starostom. Okrem toho sme vytvorili na ministerstve informačnú kanceláriu, ktorá je otvorená každý deň, tiež je tam možné sa prísť pozrieť. Proste ten, kto chce získať informácie, informácie získa, o čom svedčí aj fakt, čo som hovoril, že je obrovský pretlak projektov. To znamená, že nikto z nich tu nemôže tvrdiť, že ten, kto chce informácie získať, že tie informácie nemôže získať. Pravý opak je pravdou. Aj keď, samozrejme, každý konkrétny návrh na zlepšenie informovanosti veľmi rád privítam, lebo to je aj môj zámer, aby tá informovanosť bola ešte lepšia, aby teda každý mal možnosť sa k tomu dostať. Čo sa týka tej stránky, o čom ste sa zmienili, tá stránka je financovaná z projektu PHARE. V súčasnosti je v štádiu, že sú tam všetky také veci, ktorú sú už na súčasnej stránke nášho ministerstva. Dopracúva sa interaktívna časť. Interaktívna časť bude tá, keď vyplní ten dotyčný žiadateľ nejaké veci o sebe a potom ho tá stránka nasmeruje na konkrétne opatrenia, kde môže žiadať príspevok. To znamená, že mu to jednoducho zľahčí situáciu – a táto časť sa ešte dopracúva. Takže tu ideme podľa plánu a myslím si, že tam ten termín je, teraz je február, marec, myslím si, že niekedy v apríli sa má táto časť stránky uviesť do života. Čo sa týka malého a stredného podnikania a kofinancovania v tejto oblasti, vláda rokovala o úlohe bánk v tomto procese, aj bol prijatý materiál, kde sme konkrétne uzatvorili zmluvu s týmito bankami. No treba si uvedomiť, že banky budú dávať iba takým subjektom pôžičky, ktoré sú schopné splácať. Je už našou prvotnou podmienkou, že musí mať vyrovnané všetky záväzky voči fondom a voči štátu nemá žiadne podlžnosti a ani nie je, samozrejme, v konkurznom vyrovnaní. A tu tiež je možnosť pre tých, ktorí by prípadne nesplnili podmienku stanovenú komerčnými bankami, aby sa obrátili na Slovenskú záručnú a rozvojovú banku, ktorá má o niečo mäkšie podmienky, ale aj tu je potrebné, samozrejme, určitú hranicu prekročiť vo finančnom zdraví toho podniku. A banky teda majú veľký záujem. To je konkrétny proces. Proces je taký, že podnikateľ, ktorý chce mať peniaze z týchto fondov, musí priniesť taký predbežný návrh zmluvy z banky. My mu, teda naše ministerstvá, ak bude úspešný, tak mu odsúhlasia túto pomoc. Uzatvorí sa s ním zmluva o budúcej zmluve a v čase, keď teda spraví verejné obstarávanie a realizuje bankový úver, až potom sa uzatvorí s ním zmluva. To znamená, že banka musí uzatvoriť úverovú zmluvu až potom, keď dostane záväzné vyjadrenie k práci orgánu, že projekt je úspešný. Ale konkrétnejšie informácie dostanete na ministerstve hospodárstva, ktoré má konkrétne na starosti túto časť operačného programu. Samozrejme, že sa nebudú schvaľovať projekty, ktoré sú jednorazové. Budú sa schvaľovať projekty, ktoré majú dlhšiu životnosť. Ten projekt musí dokázať, že aj po ukončení pomoci bude životaschopný, a teda ten projekt nebude iba jednorazovým výkrikom míňania peňazí a tým to končí. Samozrejme, to tak nie je. Pri každom projekte sa zvažuje aj to, aby ten projekt mal životnosť dlhšiu, ako je obdobie, počas ktorého sa poskytuje pomoc z únie. Čo sa týka regionálneho rozvoja agentúr, tak ich je toľko, o koľko je záujem. My tieto agentúry nezriaďujeme, ony fungujú nezávisle od nás. My im iba prispievame na určitú časť činnosti, ktorú od nich vyžadujeme, to je tzv. verejnoprávna činnosť, keď poskytujú konzultácie, školenia bezplatne tým, ktorí o to majú záujem, ale ich činnosť nepodlieha našej kontrole. Ich činnosť je nezávislá od našej činnosti, a preto my nemôžeme prikazovať existenciu či neexistenciu. Princíp partnerstva, ako ho požadujete, samozrejme, je súčasťou každého projektu a hodnotí sa, či existuje ten princíp partnerstva, či je dokumentované a či je v poriadku. Môžem vás ubezpečiť, že pre žiadne interpretačné problémy sa nebudú vracať projekty. A teraz k tomu – príprava na ďalšie obdobie vízií 2007 až 2013. V tomto období rokov 2004 až 2006 sme mali na prípravu dokumentov deväť mesiacov. S dokumentmi sa začalo pracovať v auguste 2002 a skončili sme vo februári 2003. Toto bolo obdobie, keď sme robili projekty Národný rozvojový plán, Operačné programy a Programové doplnky. Preto aj kvalita týchto dokumentov nebola taká, ako by sme si boli priali. A práve preto už v súčasnosti pripravujeme materiál do vlády, kde bude harmonogram prípravy ďalšieho Národného rozvojového plánu na základe teraz schválenej Tretej kohéznej správy, ktorá bola nedávno uverejnená. Tento materiál bude, samozrejme, hovoriť o tom, že s využívaním princípu partnerstva, zapojením miestnych organizácií a samospráv a podobne ako sa bude tvoriť Národný rozvojový plán tak, aby sme mali jednoducho viac času, minimálne dva roky, ako to bolo v ďalších krajinách, ktoré nezačali proces integrácie v roku 1998, ale skôr. Naši občania si v roku 1994 zvolili inú cestu, takže štyri roky sme prakticky nejakú prácu v tejto oblasti nemohli vykonať a v roku 1998 sa občania rozhodli, že predsa len pôjdeme tou cestou ako ďalšie krajiny a až vtedy sme začali práce na týchto veciach. Ale myslím si, že výsledky hovoria o tom, že sa nám podarilo úspešne túto cestu dovŕšiť až do súčasného stavu, keď sme prakticky druhou krajinou spomedzi desiatich pristupujúcich krajín. Takže toľko k tým otázkam, ktoré tu odzneli počas rozpravy, a žiadam vás teda o to, aby ste tento návrh zákona posunuli do druhého čítania. Ďakujem za pozornosť.