M. Sabolová, poslankyňa: (2005-06-29):
Je to bod 12 zo zákona, kde navrhovateľ  – ministerstvo navrhuje, aby zdravotnícke zariadenie mohlo osobu s psychiatrickým ochorením alebo s onkologickým ochorením prepustiť z ústavnej starostlivosti najviac na päť dní počas jedného mesiaca. Veľmi dobre vieme, že pacienti práve s týmito dvoma ochoreniami sa v domácom prostredí môžu zmobilizovať. Ak lekár prepustí pacienta, on ho môže, nemusí, môže, ak ho prepustí do domáceho ošetrenia na pár dní, môže mu to psychicky veľmi dobre pomôcť. Preto si myslím, že predkladateľ mal dobrý úmysel a dobrý návrh, aby zaradil do zákona tento bod 12. Neviem, akým nedopatrením alebo akým pričinením na návrh poslancov vo výboroch sa tento návrh žiada vypustiť. A moja jedna poznámka ešte k tomuto bodu. Prečo by to tam malo ostať je, že dnes vieme veľmi dobre, že týchto pacientov zdravotnícke zariadenia pustia na víkend do domáceho prostredia, pretože vedia, že to má dobrý vplyv na zdravotný stav pacienta a robia to, poviem „možno tak trošku na čierno“, a dokonca aj s ekonomickým dopadom tým, že nemocnica nevykáže, že toho pacienta nemá, ale ona ho jednoducho vykazuje, že je tam, čiže zoberie zo zdravotného poistenia, zdroje sú vlastne odčerpané, pričom pacient nie je v nemocnici, je v domácom prostredí. Čiže je to tak na hrane, by som povedala. Robí sa to a tu by sme legálne týchto ľudí, ktorým to môže pomôcť, mohli dať do domáceho ošetrenia. Preto si myslím, že návrh, ktorý predložilo v tomto bode ministerstvo, je správny a dobrý a je na lekárovi a tom, kto toho pacienta si do domáceho ošetrenia zoberie, aby sa oňho mohol primerane postarať a po tých pár dňoch ho vrátiť naspäť na to lôžko. Čiže neodporúčam bod 6 schváliť a odporúčam, aby v zákone bod 12 ostal. K termínom účinnosti sa vyjadrovať nebudem, pretože jediný termín účinnosti, ktorý prešiel u nás vo výbore, je v tomto zákone a mali by platiť asi zrejme naraz. Napriek tomu, že v prvom čítaní som predniesla návrh, že si myslím, že nie je dobré uprostred roka meniť hlavne systém poisťovníctva, nie je dobré meniť zmluvný systém medzi poskytovateľmi, medzi poisťovňami, proste myslím si, že  termín účinnosti 1. január 2006 by bol lepší, ale nepredkladám pozmeňujúce návrhy. Na záver poviem, aké sú moje dôvody. Cez tieto novely zákonov mnohokrát dostávame cez poslanecké návrhy vo výboroch opäť pripomienky z ministerstva a vylepšujeme to, čo pred chvíľou predloží ministerstvo. Tento návrh zákona má skutočne minimálny počet pozmeňujúcich návrhov v spoločnej správe, ale keď prídeme k ďalším, uvidíme, že očisťujeme práve vo výboroch zákony, ktoré nie sú dobre pripravené v rezorte. A ešte jedna pripomienka k bodu 5 zákona, kde sa v § 4, teda v novele dáva nové znenie. Navrhovala som vo výbore vypustiť tento bod napriek tomu, že § 4 ods. 3, ktorý je súčasne v platnom zákone, je skutočne zmätočným textom, ale jedno, čo ma veľmi prekvapuje, a to je tá prvá veta, o ktorej som hovorila aj v prvom čítaní, poskytovateľ je povinný poskytnúť zdravotnú starostlivosť správne. On ju poskytoval vždy a bude ju poskytovať vždy, pretože ináč by stratil medicínsky diplom, ak by ju neposkytoval správne. Existujú právne postupy, ale to, čo ma viac prekvapilo, že sme rozšírili tento odsek, a to je to uplatňovanie systému kvality u poskytovateľa. Dnes vieme veľmi dobre, že nie sme nastavení ekonomicky tak, aby  všetci mohli tieto certifikáty získavať. Zároveň je už dnes jasné a z praxe známe, že sú tu isté skupiny, ktoré budú pripravovať a vyrábať tieto certifikáty a je to len zbytočný, niekedy ekonomický odliv prostriedkov aj u poskytovateľa, aj vôbec v celom tom zdravotníckom systéme. A keďže vo výbore tieto návrhy neprešli, a tak ako som povedala, ani termíny účinnosti, a neprechádzajú žiadne pozmeňujúce návrhy, ktoré môžu mať aj vecný charakter práve preto, že pán minister neodporúča upravovať niektoré veci, ktoré nie sú v súlade s jeho predstavou, myslím si, že je úplne zbytočné, poviem úplne zbytočné plytvať energiou a predkladať a hľadať 15 podpisov, komunikovať s odborníkmi, aby sme dobre spracovali legislatívny návrh, lebo pán minister s mnohými, bohužiaľ, aj opozičnými poslancami tieto návrhy zákonov tvorí úplne ináč. A tu si dovolím jednu mimo toho zákona poznámku, a to je včerajší deň a včerajší protest sestier. Dovolím si, neviem, či je tu pán poslanec Urbáni, áno, práve vstúpil do rokovacej miestnosti, dovolím si povedať jednu poznámku, pretože som práve vchádzala do budovy parlamentu, keď veľmi ohnivo vystupoval pred sestrami, útočil na vládu, ako je strašne zlý zdravotnícky systém, ako tu chýbajú zdroje, ako sa tu nerobia dobré zákony, proste dobrá demagógia, by som povedala, na sestričky, ktoré skutočne majú svoj kus pravdy, pričom je to pán poslanec, ktorý hlasuje vo výbore za vládne návrhy, za pozmeňujúce návrhy a podporuje túto reformu. Čiže chcela by som vás poprosiť, páni kolegovia, keby sme jedno hovorili a aj jedno robili v praxi, pretože ak niekde podporujete tieto reformné zákony, musíte potom aj obhajovať tieto reformné zákony pred verejnosťou. Je to dvojtvárnosť, a to patrí možno trošku aj pánu ministrovi, pretože včera podporil sestry, povedal, že je to nespravodlivé, ale treba sa zamyslieť tak rok dozadu, keď sme zrušili tieto platové triedy, platové kategórie, aby nebolo možné takýmto spôsobom v zdravotníckych zariadeniach manipulovať niekedy aj so mzdami práve tohto stredného zdravotníckeho personálu. Čiže buďme takí ako v jednej línii. Za tri roky sa dá možno vydržať nejaký jeden názor. Mám niekedy pocit, že tak chvíľkovo mesačne reagujeme na to, čo sa v spoločnosti deje a nedodržiavame isté princípy. Ďakujem pekne.