Zimenová, Zuzana, poslankyňa NR SR (2019-01-29):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážená pani ministerka, vážené kolegyne, kolegovia, toto je tá chvíľa, kedy môžme povedať čaro nechceného. Práve v týchto chvíľach prebieha pred Národnou radou neoficiálne slávnostné odnímanie neoprávnene nadobudnutého titulu JUDr. Andrejovi Dankovi a mňa veľmi teší, že práve v týchto chvíľach aj na tejto pôde môžeme rokovať o návrhu zákona, o ktorom sa možno mnohí domnievajú, že by to mohol vyriešiť právnou cestou. Niekomu by sa naozaj mohlo zdať, že tento návrh zákona má byť odpoveďou vlády na otázku, čo s tou strašnou hanbou Andreja Danka, ktorý, ako sa potvrdilo, podstatnú časť svojej rigoróznej práce odpísal a ktorý tým pádom používa titul JUDr. neoprávnene. Možno sa niekto nádejá, že návrh zákona je úprimnou snahou vlády ukončiť to trápne divadlo Andreja Danka a umožniť aspoň formálnu nápravu jeho skutku, ktorý nemožno nazvať inak, len podvodom. Niekto možno skutočne očakáva, že keď už Andrej Danko nie je schopný sám od seba k odpísaniu rigoróznej práce sa priznať, ospravedlniť sa a čeliť dôsledkom, teda rezignovať na funkciu predsedu parlamentu a zložiť mandát, že vláda predloží do parlamentu návrh zákona, na základe ktorého to urobí niekto zaňho, na základe nových akademických právomocí, lebo vláda by mala usilovať o to, aby na čele parlamentu nestál človek, ktorý si napriek jasnému usvedčeniu z plagiátorstva svoju hanbu nechce ani len priznať. Nič z toho, vážení kolegovia a kolegyne, však tento návrh zákona neponúka. Naopak, vláda týmto návrhom zákona Andrejovi Dankovi titul JUDr. iba silnejšie prilepí k menu, k stoličke predsedu parlamentu a k mandátu, ktorý vykonáva. Ak sa tento návrh zákona schváli v podobe, v akej ho vláda predkladá, Andrej Danko už nikdy nebude musieť čeliť výzvam, aby nepoužíval neoprávnene titul JUDr., pretože podľa tohto návrhu zákona mu bude titul už patriť naveky bez ohľadu na podvod, vďaka ktorému ho nadobudol. Ale tu nejde len o Andreja Danka. Predložený návrh zákona nepokladám za dobré riešenie ani v iných problematických prípadoch, kedy by mal byť titul odňatý. Ministerstvo školstva argumentuje, že sa pri tvorbe návrhu zákona inšpirovalo legislatívou v tejto oblasti platnou od roku 2016 v Českej republike. Je pravda, že v slovenskom návrhu je možné identifikovať niektoré myšlienky a prístupy z českého zákona. Český vzor však pokladám za podstatne kvalitnejší, prehľadnejší a jasnejší. Inak povedané, keby bolo naše ministerstvo školstva iba jednoducho preložilo český text do slovenčiny, vznikol by podstatne lepší návrh, ako je ten, ktorý dnes máme pred sebou. Predložený návrh zákona možno charakterizovať ako nepodarený pokus vylepšiť, doplniť a rozvinúť český vzor. Vzniklo niečo, čo akademickej obci v skutočnosti nepomôže, ale dokonca skomplikuje pomery pri získavaní a odoberaní akademických titulov. Veľmi to pripomína situáciu spred niekoľkých rokov, keď platný český zákon o verejných výskumných inštitúciách slovenské ministerstvo školstva podobne tvorivo pretransformovalo do slovenských pomerov spôsobom, že bol v praxi nerealizovateľný. Mnohí máme v živej pamäti minuloročný chaos, ktorý takmer rozvrátil vnútorné prostredie Slovenskej akadémie vied, pretože bránil riadnemu fungovaniu výskumných inštitúcií a ohrozil domáce aj medzinárodné projekty, ktoré sa realizovali na jednotlivých pracoviskách. Ale vráťme sa späť k predkladanému návrhu zákona. Nie som jediná, kto upozorňuje na to, že je nekvalitne pripravený a že ho treba prepracovať. Návrh zákona prešiel medzirezortným pripomienkovým konaním, v rámci ktorého bolo predložených 124 pripomienok, z toho 56 zásadných. Ministerstvo podľa sumáru k vyhodnoteniu MPK neakceptovalo 31 pripomienok, z toho 15 zásadných. Na rokovanie vlády sa návrh zákona predložil s rozpormi so slovenskou rektorskou komisiou a študentskou radou vysokých škôl. V skutočnosti však zostali nevyriešené aj niektoré ďalšie rozpory. Rada vysokých škôl sa napríklad vyjadrila, že, citujem: „podporuje legislatívnu možnosť odobrať neoprávnene získané tituly, ale nie na základe predloženej právnej úpravy, ktorá je málo efektívna a v niektorých prípadoch ťažko vykonateľná“. Podobné stanovisko zastáva už aj spomínaná Slovenská rektorská konferencia, ktorá upozorňuje, že ide o prelomové rozhodnutie v oblasti vysokého školstva s vážnymi dôsledkami a žiada preto zvážiť odloženie prijatia návrhu zákona, alebo aspoň upraviť jeho účinnosť tak, aby sa najprv vytvoril dostatočný časový priestor na implementáciu zákona 269 o zabezpečení kvality vysokoškolského vzdelávania z 11. septembra minulého roku. Chce totiž posúdiť dôsledky jeho aplikácie. Za evidentnú chybu návrhu zákona je možné pokladať aj celú časť, týkajúcu sa odoberania titulu profesor. Teraz sa nebudem venovať polemike, či vôbec majú ostať tieto tituly doživotne, ako je tomu dnes, alebo majú byť radšej viazané na konkrétne pracovné pozície vo vysokoškolskom prostredí. 
V každom prípade stav, ktorý platí dnes, predpokladá, že profesora menuje prezident na základe ustanovenia obsiahnutého v Ústave Slovenskej republiky. Ústava mu však neumožňuje profesorov odvolávať, preto je celá táto časť návrhu zákona sporná. Podotýkam, že práve z tohto dôvodu sa profesorské tituly v Čechách neodoberajú. Okrem tejto chyby, ktorá je riešiteľná jedine tak, že sa z návrhu zákona vypustí celá časť o odoberaní titulu profesor, obsahuje návrh aj ďalšie problematické ustanovenia, ktoré sú výsledkom odlišného prístupu oproti českej legislatíve. V tejto chvíli však nepovažujem za vhodné ich všetky vymenovať, pretože sa domnievam, že sú v rámci tohto znenia návrhu zákona jednoducho neopraviteľné. Jediné možné východisko vidím v tom, že ministerstvo návrh zákona stiahne a úplne prepracuje. Preto z tohto miesta navrhujem nepokračovať ďalej v rokovaní o tomto bode programu.