V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-05-12):
B. Brestenská, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy a páni, dovoľte aj mne vyjadriť sa k dnešnej situácii a povedať to z hľadiska človeka, ktorý dostal pozvanie do strany ANO ako človek, ktorý sa venuje školstvu celý život a ktorému naozaj záleží, takisto, ako povedal pán predseda Hrušovský, že nielen pán minister má srdce, ktoré mu bije pre školstvo, ale myslím, že viac nás tu sedí, ktorým srdce bije pre školstvo a moje, si myslím, bije od začiatku až doteraz hlavne pre školstvo. Takže to je taká, ja by som povedala, preto mám za úlohu povedať, tak ako ma tu vyzval pán predseda, že mali by sme zvážiť, aby sme boli korektní, otvorení a vecní v kritike. Som z koalície a vážim si koaličné dohody a napriek tomu, že mi bije srdce pre vzdelanie, neurobila by som to, že nevyjadrím sa otvorene a vecne a kriticky k veciam, ktoré s pánom ministrom zažívame spolu už skoro tri roky. Pán minister dobre vie, že chodím na ministerstvo školstva, že vo výbore, keď bol a keď sedíme a rokujeme, nikdy som nebola, ANO nebolo tou stranou, ktorá podrývala jeho autoritu a ktorá by brzdila jeho reformné kroky. Naopak, myslím si, že boli sme tí, ktorí mu podali ruku na spoluprácu, aj keď problémy v tej spolupráci, samozrejme, sú, ale neboli sme nikdy tým negatívnym elementom v koalícii pri reformách vzdelávania. O to viac ma mrzí, keď som si v dnešnej Pravde prečítala od pána Minárika: „ANO podľahla lacnému populizmu“ a dovolím si odcitovať konkrétne slová, ktoré sú naozaj pre mňa dosť vážnou výzvou, prečo som sa aj rozhodla vystúpiť. Pôvodne som nechcela vystúpiť v tomto pléne. Dovolím si to prečítať. (Hlas v rokovacej sále.) No nech sa páči, len toto ma vyzvalo k vystúpeniu: „Rozhodli sa ANO bezprecedentne zneužiť budúcnosť tejto krajiny, jej mládeže a vysokých škôl. Aliancia na roky pokazí budúcnosť desaťtisícom mladých ľudí, tisícom pedagógov a ich rodinám. Zakonzervuje rozvoj vysokých škôl, zabrzdí medzi nimi konkurenciu. Aliancia pochová záujmy mladých ľudí strednej triedy bez kvalitných vysokých škôl, už nebudú mať budúcnosť generácie, schopnosť konkurovať v iných krajinách.“ So všetkým súhlasím, výborne. So všetkým súhlasím až na to, že keby som nebola človek, ktorému záleží na školstve, tak si poviem, no Aliancia asi chce naozaj populizmus. Nakoľko ma poznáte, som človek, ktorému záleží na školstve, a pán minister môže, myslím, čestne vystúpiť tu a povedať, ak som mu teda niečo zle urobila a čo som urobila, rada prijmem tú kritiku, ale myslím si, že veľa toho nemôže povedať, že som mu znepríjemňovala reformu. (Hlas v sále.) Musím povedať teraz konkrétne, vecné argumenty, ktorými chcem argumentovať, že my nie sme tí, ktorí zabrzdia rozvoj školstva a tí, ktorí si myslia, že práve rozbitím koalície vyriešime tento problém, ale myslím si, že sme ľudia, ktorí sú konštruktívni a kritickí a Aliancia je tá strana, ktorá hovorí o modernej spoločnosti a o modernom školstve. To nie sú slová, ktoré pán Lipšic čítal z programového vyhlásenia vlády, ktoré tam dalo KDH, ale ktoré tam dalo ANO. Musím povedať, lebo ANO od začiatku hovorilo a hovorilo práve mojimi ústami o premene tradičnej školy na modernú a mojou prácou tiež, vďaka ktorej som v ANO, tá reforma sa robí tiež, z tradičnej na modernú školu aj cez projekt Infovek a dovolím si tu povedať, že projekt Infovek existuje aj napriek ministerstvu školstva. Nie vždy s podporou ministerstva školstva a je mi veľmi ľúto po rokoch práce, že to, čo sa naozaj na školách deje, to je spolupráca nielen pána ministra a reformy, ale spolupráca naozaj všetkých ľudí, ktorí tieto reformné kroky podporujú, a myslím si, že ANO práve cez takých ľudí, ako ja som, a ďalších, ktorí aj školstvu rozumejú, v iných stranách, podporujú tieto reformy a bojujú za tú kvalitu, ktorú chceme dosiahnuť spoločne. No a poďme teraz k vecným veciam. Ohľadne financovania vysokých škôl. Pán Lipšic tu citoval, že financovanie vysokých škôl je na základe počtu študentov. Dovolím si povedať, že sa podarilo financovať na počty študentov. Tento model sa ukázal, myslím, nie najlepší. Dnes máme 25 univerzít, máme množstvo študentov a tie, ktoré majú najviac študentov, majú najviac peňazí. Neviem, či je toto správna cesta. Pri zákone o vysokých školách, keď sme ho schvaľovali, a ktorý sa aj teraz vlastne otvára pri spoplatnení, alebo teda už pri zákone o študentských pôžičkách, dodnes sa nezrealizovalo roztriedenie vysokých škôl alebo rozdelenie vysokých škôl podľa určitých kritérií kvality. Mne napríklad chýba a myslím si to a ako vecný argument dávam v rámci reformy vysokých škôl, prečo nemáme dve alebo tri výskumné univerzity na Slovensku, ktoré sú naozaj výskumné a ktoré nemusia mať 600, 800 alebo 1200 študentov, ale ktoré budú mať financie podľa toho, že robia špičkovú vedu a majú zároveň kvalitných študentov, z ktorých ťahajú aj na vyššie tie PhD štúdiá, a tí budú tí ďalší nositelia vedy na Slovensku, a potom nech máme univerzity, ktoré budú hlavne poskytovať vzdelávanie a budú mať veľké počty študentov a budú mať dobrých študentov, dobre financovaných, aby mali kvalitne pripravených, a potom máme bakalárske školy, ktoré budú mať takisto hodne študentov, ktorí budú priamo pripravení pre potreby praxe, ktoré, podľa trhu sa bude kvalita meniť týchto alebo teda zameranie týchto študentov a tak ďalej. Čiže nie je dobrý reformný krok, si myslím, že máme študentov platených, teda univerzity podľa počtu študentov. Bez prijímačiek na vysoké školy, bez prijímačiek sa chceme dostať, áno, tá externá maturita je veľmi dôležitá, že sa stala tá chyba, nikto nemôže viniť pána ministra, že to je to, že on mal stáť a sledovať testy a opravovať ich a tak ďalej, to určite nie. Ale on mal byť pritom, keď mal naozaj hovoriť a pozitívne ľudí motivovať a vysvetľovať, aby tá externá maturita dopadla dobre, a, žiaľ, musím povedať, aj my máme kontakty so školami a mne volali v ten deň, keď sa stali tie maturity, naozaj veľa ľudí a v dobrom slova zmysle povedali, vyriešili sme to, nemáme problém, nič vážne sa nestalo. Ja si myslím dodnes, že nič vážne sa nestalo, a myslím si, že zbytočne sa to nafúklo a z toho pozitívneho sme prešli do toho negatívneho a externá maturita v postoji študentov sú teda, že urobili, však oni nemajú problém, šikovní študenti nemajú problém urobiť druhý raz, aj tretí raz maturitu. Žiadny problém to nie je, ale problém je to, že vysoké školy napríklad neuznali tieto externé maturity. Myslím si, že pán minister mal viac urobiť pre to, aby vysoké školy presvedčil, že toto je tá správna cesta, že externá časť maturít bude uznaná na vysokých školách. To ma mrzí, že to nie to práve v tej reforme urobené a že chceme teraz práve v tom zákone, v ktorom je, dávať, aby niektoré mohli, niektoré nemuseli, načo to tí študenti robia. Prečo, akú majú motiváciu robiť tú externú časť, keď to nemá žiaden dopad, áno? To sú veci, ktoré, si myslím, treba diskutovať a riešiť a, žiaľ, zatiaľ sa nenašla tá odozva, ako riešiť tieto veci. Maturita, že to je už šľahačka, ktorá je na torte, alebo bonbónik na torte so šľahačkou, že to spustilo toto odvolávanie, dovoľujem si tvrdiť, že nie sme za odvolávanie za každú cenu a podobne, ale sme za kritické prehodnotenie svojej práce. Dovolím si povedať, že pán minister je slušný a čestný človek, vždy som to hovorila, vždy to hovoriť budem, ale, žiaľ, musím povedať, že je zlý komunikátor a naozaj manažment, žiaľ, nie je dobre riadený rezort pod jeho vedením. Zásada je, že ten, kto robí reformy, mal by prvý byť o nich hlboko presvedčený, a po druhé, mal by byť natoľko zapálený a komunikovať, že zapaľuje aj tých ostatných. Žiaľ, pán minister má dobré srdce, má veľa dobrých úmyslov, ale chýba mu možno naozaj tá ráznosť, čo pán predseda hovoril, že nemá, a potom snáď vzniknú aj tieto chyby, ktoré sa kopia, a idú, aj mnohé, ktoré nie sú na jeho triko, ale idú na jeho triko, lebo on je vedúci rezortu, on je hlava toho rezortu a to je jeho zodpovednosť. My sme sa chceli podieľať na tejto zodpovednosti, mali sme tam štátneho tajomníka. Všetci viete, že nakoniec tie konflikty tam narastali od začiatku. Zo všetkého môže byť obviňovaný aj v tomto článku, zase citujem pána Minárika: „Dvaapol roka spal ako Šípková Ruženka pán Tóth a naraz sa objavilo, teda zrazu ANO chce robiť problémy, že teda doteraz nič tam nebolo problémom.“ Pán minister môže zo všetkého obviňovať pána Tótha, čo len chce, ale určite ho nemôže obviňovať z toho, že nechcel robiť a nechcel zmeny. Ja si myslím, že on prišiel tam, aby robil zmeny. Že si nenašli k sebe ľudskú cestu, to ma veľmi mrzí, ale odborne pán Tóth bol garantom toho, že chcel reformu v regionálnom školstve, bol dobrý manažér, ktorý pripravoval mnohé veci, ktoré zostali, a neboli realizované alebo len čiastočne boli realizované. K stredným školám ešte by som si dovolila alebo k regionálnemu školstvu povedať niektoré výhrady, ktoré ja poznám zo svojej praxe, lebo som aj poslankyňa vyššieho územného celku a mám tú výhodu, že poznám teda, ako to beží od tejto legislatívy Národnej rady cez VÚC-ky až dolu do škôl. Vždy som sa snažila aj na tej úrovni, teda v rámci VÚC-ky prenášať tie zámery tých reforiem, aby sa kvalitne realizovali. Žiaľ, pán minister naozaj málo a nie dostatočne výrazne a silne komunikoval niektoré veci. Príkladom sú krajské školské úrady. Keď bol vo výbore, zriadení krajských školských úradov. Keď bol vo výbore pán minister, hovoril, že to bude prechodné obdobie, že skvalitnia tú finančnú stránku, bude to prehľadnejšie, lepšie a tak ďalej a tak ďalej. Realita je taká, že sú poštárom peňazí, ale zlým poštárom peňazí krajské školské úrady. Konkrétna vec sa stala v Bratislave, obvod III., IV, V, učitelia pri presťahovaní a tak ďalej, nedostali financie, problém bol s financiami, boli sme na poslaneckom prieskume u pána ministra, upozorňovali sme, boli to banálne veci, ktoré bolo treba zmenežovať a žiadať od tých, aby mali pripravené, keď pri tom prechode sa budú robiť veci. Žiaľ, na týchto banalitách padá mnohokrát aj autorita pána ministra. Pri racionalizácii siete škôl, tam majú veľkú úlohu práve samosprávy, to znamená vyššie územné celky a obce. Pán minister dostáva len podnety, tá rada pre racionalizáciu siete škôl dostala podnety, má sa nimi zaoberať, výsledky toho rokovania týchto samosprávnych častí, má sa nimi zaoberať, má sa k nim vyjadriť. Žiaľ, musím povedať, 1. septembra 2004 otvorili sa mnohé školy, ktoré sa nemali otvoriť, kde bola už racionalizácia siete škôl, ktoré mali byť zlúčené. Dekrét dostali až po 1. 9. a tá racionalizácia prebiehala už pol roka. Čo mňa osobne najviac trápi a poviem to z hľadiska profesionálneho, vecného, sú výsledky PISA. Ja neviem, či si to uvedomujeme, alebo či si to chceme uvedomovať, tie výsledky sú katastrofálne. Slovenské školstvo dopadlo pomerne zle. Zaznelo to tu nejako, bola tu informácia, vo výbore sme tiež mali nejakú informáciu, v novinách bolo hodne informácií o tom, žiaľ, ja som čakala, že toto je taká závažná výzva pre zmenu obsahu a kvality vzdelávania, práve tieto výsledky PISA a výsledky, ktoré robí Štátny pedagogický ústav priamo riadený ústav ministerstvom školstva aj podľa regiónov na Slovensku, kde sa ukazujú ešte väčšie rozdiely, čo sa týka kvality vzdelávania, financovania a podobne a ministerstvo školstva, žiaľ, nezmobilizovalo sily a nepovedalo, vážení, budeme robiť vážne kroky k vyriešeniu týchto výsledkov alebo k zrealizovaniu týchto negatívnych výsledkov PISA, aby sme ich zmenili na pozitívne. Mnohé krajiny dnes, ktoré sú v prvých líniách tých výsledkov PISA, sú tie, ktoré modernizovali školstvo posledných 10 rokov, ale modernizovalo v spojených nádobách, cez financie, obsah, motiváciu učiteľov a v jasné stanovenie, kam chcem ísť v tom školstve, čo chcem dosiahnuť v školstve. My sme začali financiami, to je veľmi dôležitý a potrebný krok, ale už na to malo ísť, nadväzovať, naozaj, s tými financiami mala byť spojená aj tá obsahová reforma. Musím to povedať, lebo ja si myslím, že naozaj, čo sa podarilo, a pán minister, mali to vo volebnom programe, zriadiť na školách povinne voliteľný predmet - náboženstvo. Zriadili sme, nebol žiaden problém. Parlament nemal s tým problémy, funguje to na školách a tak ďalej. Ale prečo nemáme odvahu povedať, že všade musia byť dva jazyky, že všade musí byť informačná gramotnosť, že musí byť obsahová reforma, ktorá bude implementovať nové technológie vzdelávania, bude vyžadovať nové metódy. Toto sú veci, ktoré nezazneli jasne spolu s financovaním. To je otázka aj reformy vysokých škôl, ktoré pripravujeme teraz, spoplatnenie, ale za nimi, kritizovali sme to a viete, že ja som tu vystúpila už minimálne dvakrát v pléne, že my sme od začiatku za spoplatnenie vysokých škôl. Sme za to, aby platili študenti za svoje vzdelanie, lebo to je najväčšia hodnota v ľudskom živote - vzdelanie, nikto vám ho nemôže zobrať, ani nikto vám ho nemôže dať. To je vlastníctvo, ktoré vlastníte a treba naozaj dobre si zaplatiť a vážiť si vlastníctvo toho vzdelania. Ale to musí byť spoplatnenie aj spolu s kvalitou. Žiaľ, ja môžem povedať, na fakulte, kde chodím a robím ešte v pondelky, že práve fakulty sú nositeľmi pokroku vedy a naozaj špičkovými, čo si myslím, je aj moja fakulta, som na ňu pyšná a hrdá, tie padajú dnes na nos, tie majú problémy s financovaním. Máme špičkového vedca, ktorý je jedným zo sto vedcov na svete, na našej fakulte sedí a má najnižší plat zo všetkých analytikov na Slovensku. Ako je to možné? Ktoré univerzity majú také krédum, kde je tá kvalita, kde sú tie európske kritériá priblíženia sa kvality univerzít? To sme čakali, že bude spojené s reformou, so spoplatnením vysokého školstva. Prečo si myslíme, že máme tak veľa nadaných a talentovaných ľudí. Že univerzity, ktoré majú, sú porovnateľné, však existujú európske weby, nech sa páči si ich pozrieť, kde sú naše univerzity? A ktoré sú, v ktorom poradí? Len u nás, pozriem si na štatistiky, tak tie najlepšie, ktoré sú v poradí od 500 do 1000 svetových univerzít, sú najhoršie platené u nás. Odchádzajú z nej ľudia, odchádzajú z nej študenti. Prečo? To je tá kvalita? No tí študenti odchádzajú za lepšou kvalitou, odchádzajú do Česka, odchádzajú na slabšie univerzity, lebo tam je to možno ľahšie, tam majú aj lepšie podmienky a podobne. Ja si myslím, že to nie je správna cesta. A moji kolegovia sa ma otvorene pýtajú na fakulte: Beáta, dokedy toto budeš podporovať, takúto kvalitu na vysokých školách? Dokedy sa budeš podpisovať pod to, že kvalita klesá? A ja sa chcem podpísať pod zákon, ktorý dá spoplatnenie vzdelávania spolu so zvýšením kvality vzdelávania. Pod tento zákon sa podpíšem zajtra, ale, žiaľ, to, čo sme zažili pri tomto spoplatňovaní, ako trikrát prišiel do parlamentu, mali sme kritiku, hovorili sme s pánom ministrom, pozmeňujúce návrhy sú tu, ale tá kvalita nie je za tým stále jasná. Boli otázky vo výbore, veľmi konkrétne, na ne odpovede neboli. Takže z tohto hľadiska dovoľte mi naozaj povedať, tieto kritické vystúpenia, aj keď si ja vysoko vážim dosiahnuté veci pána ministra, ale musím povedať, musím povedať, že to nie je výsledok len pána ministra a len KDH, to je výsledok aj ANO, aj keď sa v novinách píše, že my sme tí, ktorí teda brzdia všetky tie reformy, ja si myslím, že práve aj my a vo výbore sme tí, ktorí podporujú, a robili veľa dobrých zmien práve aj spoplatnenie regionálneho školstva, aj veda a výskum, ten zákon, ktorý je tu citovaný, že 442 pozmeňujúcich návrhov, práve 142 hlasmi tu prešiel a že ANO sa k tomu absolútne nevyjadrilo, no nevyjadrilo sa preto, lebo boli sme na ministerstve školstva, sedeli sme s pánom ministrom hodiny k tomu zákonu, sedeli sme vo výbore hodiny k tomu zákonu, dali sme pozmeňujúce návrhy, ktoré prešli, 142 sa ich odhlasovalo a sme podporili kvalitu zákona o vede a technike. A nieže sme mlčali a nič nerobili, ako je písané v danom článku. Každý rok straty znamená znevýhodnenie a strašné niečo pre Slovensko. Ešte si dovolím koniec článku tu povedať a že liberáli naozaj sú, buď že KDH robí všetko preto, aby teda školstvo podporilo a bolo proti kváziliberálom alebo teda pseudoliberálom. Ja si naozaj myslím, že radšej, keď už sme tri roky počkali a mali sme čas asi, v úvodzovkách, lebo podpora bola, a nie nebola, ako pán minister hovorí, že sme ho stopovali od začiatku, podpora vysokých škôl bola, a tento rok naozaj dotiahnuť tie veci, aby to bol kvalitný zákon, ktorý príde a získa širokú podporu učiteľov aj študentov. A vtedy ten zákon bude naozaj reformný zákon. A nieže teraz sa robí ku koncu volebného obdobia a za každú cenu, lebo máme ho napísaný vo volebnom programe, ja si myslím, že volebný program nie je biblia, biblia je večná, ale volebný program sa mení a vyvíja a myslím, že práve ten volebný program môže nám ukázať, čo sme naozaj kvalitne urobili, kde máme rezervy a je mi len veľmi ľúto, že sme v tejto situácii, že musíme tu hovoriť o odvolávaní - neodvolávaní, my nebudeme pána ministra odvolávať, ale máme túto kritiku a chceli sme ju povedať a zákon naozaj nepodporíme v takejto podobe a je mi ľúto, že KDH neprijíma skôr tú sebareflexiu, ale musia to riešiť na tomto fóre, lebo si myslím, že každý z nás keď robí, robí aj chyby a každý z nás, kto chce zmeniť niektoré veci, musí nájsť spoluprácu. Je smutné, že na takom vážnom rezorte ako je ministerstvo školstva nenašli k sebe cestu minister a jeho štátni tajomníci, že nevieme spoločne, že vzdelanie pre mňa, milí moji kolegovia, je naozaj tá najväčšia hodnota v živote a pre nás všetkých politicky to je najzávažnejšia vec, ktorou oslovíme voličov, lebo všetci majú deti aj vnúčatá a všetci máme záujem o kvalitu vzdelávania. A nie o to, že pán minister a jedine KDH rozhodne si, že toto je správne a aj bez svojich spolupracovníkov a tak ďalej. Toto som si považovala za potrebné vystúpiť a ANO naozaj sa chce pripojiť k reforme, ale k reforme, ktorá donesie kvalitu. To je základ našej politiky a nie toho, či ideme za každú cenu búrať našu vládu a reformy, ktoré tu existujú. Ďakujem. (Potlesk.)