D. Lipšic, poslanec: (2006-08-03):
Vláda asi naozaj nie je schopná tvoriť, je schopná iba troviť. Je to vláda minulosti, čo odráža aj parlamentná rozprava dokonca aj dnes ráno. Poslanci vládnej koalície sa nezaoberajú vládnym programom až tak veľmi ako skôr minulosťou, minulými štyrmi alebo ôsmimi rokmi. Je to vec nastavenia mysle. Sú ľudia, ktorí sa zaoberajú budúcnosťou, a to sú ľudia, ktorým je sympatický ideál slobody. A potom sú ľudia, ktorí sú nastavením mysle v minulosti, ktorí sa zaoberajú, kto kde urobil akú chybu, kto je vinný, čím prejavujú trošku frustráciu z toho, že neboli v minulosti pri tom a nemohli ovplyvňovať veci verejné. Ako som už uviedol, vo vládnom programe nie sú žiadne originálne vízie, bohužiaľ, sú tam však veci hlúpe, veci smutné a veci nebezpečné. Za príklad hlúposti a trápnosti uvádzam záväzok vlády rozšíriť kompetencie ombudsmana na podávanie návrhov na Ústavný súd. Pán premiér, a to ste si nevšimli, že vo februári vaši poslanci zdvihli za takúto novely ústavy ruku? Ako chcete spravovať štát, keď neviete, ako znie najvyšší zákon tohto štátu? Pán premiér, dám vám k dispozícii novelu ústavy z februára 2006, ktorá rozšírila kompetencie ombudsmana, aby ste pri tvorbe vládneho programu poznali platnú legislatívu a najmä platnú ústavu. Vláda sa rovnako zaväzuje sprístupniť pre sudcov zásadné rozhodnutia Európskeho súdneho dvora v slovenskom jazyku, ale veď Európsky súdny dvor na internete publikuje svoje rozhodnutia v slovenskom jazyku. Čo vláda v tejto veci chce robiť? Tiež sa zaväzuje vláda rozšíriť podmienky odškodňovania obetí trestných činov, to znie pekne. Ale veď len od 1. mája je účinný nový zákon, ktorý podporila dnešná vládna koalícia, o odškodňovaní osôb poškodených násilnými činmi. Áno, je pravdou, že v minulosti postavenie obete bolo na okraji záujmu trestnej justície. Nebolo to správne, nebolo to spravodlivé a museli sme to zmeniť – vďaka konsenzu v parlamente – a výrazne sa posilnilo postavenie obetí násilných trestných činov. Takže neviem, čo sa pod tým skrýva. Skrýva sa pod tým odškodnenie klientov nebankových subjektov? Dúfam, že nie. To boli veci hlúpe. Smutné je, keď namiesto programu vláda sľubuje analýzy vágnosti. V oblasti justície sa to len tak hmýri slovami „vláda zabezpečí vyhodnotenie“, „vykoná analýzu“, „preskúma možnosť“, „vyhodnotí“, „prehodnotí“, „vytvorí podmienky na vykonanie podrobnej analýzy“, a to je najlepšie, „vytvorí podmienky na vykonanie podrobnej analýzy“. No, už nie sme v akadémii vied, pán vicepremiér Čaplovič tu už nie je, občania od vás očakávajú, že budete vedieť spravovať štát. Očakávajú, že budete mať originálne vízie. Smutné pre Slovenskú republiku je, že už programové vyhlásenie vlády ukázalo, že spravovať štát neviete. Je smutné, že v oblasti demokratického štátu chýba záväzok zúžiť poslaneckú imunitu a zmeniť a sprísniť ústavný zákon o konflikte záujmov. V rôznych diskusiách pred voľbami, bol to pán minister Kaliňák, ktorý tvrdil, že po voľbách pripravia európsky model poslaneckej imunity. O poslaneckej imunite vo vládnom programe nie je ani jedno slovo. Toľko k záväzkom pred voľbami. V oblasti spravodlivosti absentuje zámer vlády pokračovať v rekodifikácii civilného práva. Zostáva zachovaný sovietsky model prokuratúry, ktorý dostatočne nechráni občanov pred zločinom a nezabezpečuje v každom prípade prísne a spravodlivé potrestanie páchateľov trestných činov. Podľa Benátskej komisie, ktorá hodnotila podobný model v Ruskej federácii, a teraz citujem, „vyvoláva tento systém závažné otázky o jeho kompatibilite s demokratickými princípmi a právnym štátom“. Poznám mnohých skvelých prokurátorov a vážim si ich prácu. Problém je však systémový. Postavenie našej prokuratúry v systéme justície je odvodené od sovietskeho vzoru. Vláda sa zaoberá aj súdnymi poplatkami a tvrdí, že možno pristúpi k ich zníženiu. Ako príklad, jediný, vo vládnom programe uvádza na prekvapenie konania o ochrane osobnosti, ktoré využívajú najmä politici a z nich najmä nový minister spravodlivosti. To ste tam dali kvôli sebe, pán minister? V oblasti vnútra vláda podlieha postmodernej ilúzii, že na každý spoločenský problém je potrebný osobitný zákon. Návrh zákona o boji s terorizmom, zrejme proti terorizmu, návrh zákona o boji proti extrémizmu, návrh zákona o prevencii kriminality. Keď som sa na ústavnoprávnom výbore pýtal pána ministra spravodlivosti, čo budú tieto zákony obsahovať nad rámec dnešnej právnej úpravy, nevedel povedať ani jediné slovo. Hovoril som doteraz o veciach hlúpych a smutných. Ale vo vládnom programe sú aj veci nebezpečné pre Slovenskú republiku a pre občanov nášho štátu. Vláda vo svojom programe naznačuje, že nechce urobiť v oblasti boja proti mafii a korupcii krok vpred, ale skôr krok smerom naspäť. Pritom práve organizovaná kriminalita ohrozuje samotné základy demokratickej spoločnosti a prvoradou úlohou štátu je bezpečnosť. Ak zodpovednosťou štátu nebude právo a poriadok, tak bez práva a poriadku nie sme skutočne slobodní. V oblasti boja proti organizovanému zločinu a korupcii vláda nenavrhuje žiadne konkrétne opatrenia. Boj proti mafii a korupcii vybavila vláda, milé kolegyne, vážení kolegovia, dvoma vetami. V oblasti boja proti korupcii je to táto „konkrétna“ veta: „Vláda sa bude usilovať znižovaním byrokracie, skvalitnením legislatívy v oblasti verejnej správy a správneho konania vytvárať podmienky na obmedzovanie priestoru na korupciu.“ Bodka. V oblasti boja proti organizovanému zločinu je tiež jediná „konkrétna“ veta: „Vláda vytvorí podmienky na vykonanie podrobnej analýzy činnosti a vyhodnotí činnosť špeciálnych právnych nástrojov inštitúcií v boji proti najzávažnejšej ekonomickej kriminalite a korupcii.“ My sme toho urobili veľa: - Od roku 2002 do roku 2005 stúpol počet zistených a objasnených trestných činov korupcie o 50 %. - Od roku 2002 do roku 2005 v justícii, teda na súdoch a prokuratúrach, sa znížilo vnímanie korupcie občanmi zo 60 na 47 %. Najväčší pokles, ktorý zaznamenala Transparency International. - Čo sa týka uprednostňovania osobných záujmov na úkor verejného záujmu, tam taktiež vo vzťahu k vnímaniu verejnosti klesol negatívny údaj 30 % na 22 %. To sú prieskumy Transparency International. - Celosvetovo Slovensko za posledné štyri roky si polepšilo v indexe vnímania korupcie v roku 2002 3,7, v roku 2005 4,3. To nie sú údaje ministerstva spravodlivosti, to sú údaje nezávislých inštitúcií. - Transparenty zverejnilo nedávno 15 pozitívnych opatrení bývalej vlády, 18, pardon, v oblasti boja proti korupcii. Pätnásť z nich vykonalo ministerstvo spravodlivosti. Od Obchodného registra, súdneho manažmentu, rozšírenia právomocí NKÚ cez vznik inštitútu spolupracujúceho svedka, Špeciálneho súdu, Úradu špeciálnej prokuratúry a mnohých ďalších. Vláda však nenavrhuje nič. Dokonca vládny program sa veľmi často oháňa Európskou úniou. Podľa mňa je k Európskej únii servilný. Ale v jednej veci, dámy a páni, kde neplníme naše záväzky k Európskej únii, vládny program mlčí. A to je náš záväzok zaviesť zodpovednosť právnických osôb, v tomto prípade trestnú zodpovednosť právnických osôb. Je to dôležité. Na jednej strane zlepšujeme podnikateľské prostredie v oblasti Obchodného registra, konkurzného práva, reforma záložného práva, na strane druhej musí byť aj zodpovednosť v podnikaní. To sme videli v kauzách nebankových subjektov či konkurznej mafie. Žiadne predstavenstvo obchodnej spoločnosti nemôže stáť nad zákonom alebo mimo zákona. Trhová ekonomika je nevyhnutnosťou pre zdravé hospodárstvo a prosperitu, ale trhová ekonomika nie je džungľa, v ktorej prežijú len tí, ktoré nemajú žiadne zábrany. Trhová ekonomika vyžaduje jasné pravidlá a dôveru v základnú spravodlivosť. Pre zachovanie princípov trhovej ekonomiky je dôležité, aby každý, kto poruší zákon, akokoľvek bohatý alebo úspešný, každý, kto podniká nečestne, niesol svoj diel zodpovednosti. Prijatie inštitútu trestnej zodpovednosti právnických osôb by znamenalo konkrétny krok smerom k poctivosti v podnikaní. Problém absencie tohto prvku v našom právnom poriadku sa prejavil napríklad v kauze krachu nebankových subjektov, keď nebolo možné zaistiť majetok týchto subjektov, keďže trestne stíhaní boli a sú len členovia štatutárnych orgánov ako fyzické osoby. Ďalším dôvodom zavedenia tohto inštitútu je pôsobiť preventívne pri cielenej kriminalite firiem cez tzv. biele kone, ktoré sa stávajú v prípade odhalenia trestnej činnosti obetnými baránkami. Zavedenie trestnej zodpovednosti právnických osôb by vyslalo jasný signál aj pre každého občana. Nebude iný trestnoprávny štandard pre obchodné spoločnosti ako ten, ktorý sa aplikuje na každého jednotlivca. Keď som sa dnešného premiéra v jednej relácii opýtal, prečo SMER nepodporil tento inštitút, povedal, že s ním súhlasí, len návrhy ministerstva spravodlivosti sa mu nepáčili. Očakával som, že nová vláda príde so svojimi a zrejme teda kvalitnejšími návrhmi. Vo vládnom programe opäť ani jedno slovo. Nová vláda začala so spochybňovaním Špeciálneho súdu a Úradu špeciálnej prokuratúry. Pred voľbami boli obavy z rušenia ekonomických reforiem, ale najohrozenejšie sa zdajú byť reformy v oblasti práva a poriadku. Dovoľte mi dva citáty k týmto inštitúciám. Jeden z Generálnej prokuratúry a druhý zo zahraničia. Generálna prokuratúra nebol justičný orgán, ktorý bol nadšený vznikom týchto inštitúcií, ale v správe z minulého roka, ktorú určite má k dispozícii aj pán minister, aj vláda, konštatuje: „Úrad špeciálnej prokuratúry svojou činnosťou v roku 2005 preukázal opodstatnenie svojej existencie. Stal sa jedným z nosných článkov orgánov Slovenskej republiky zameraných na boj s najzávažnejšími formami kriminality. Svoju opodstatnenosť preukázal predovšetkým pri odhaľovaní a trestnom stíhaní všetkých foriem korupcie, kde dosiahol skutočne pozoruhodné výsledky. Aj zásluhou prokurátorov Úradu špeciálnej prokuratúry spoločne so sudcami Špeciálneho súdu občania Slovenskej republiky začali meniť svoj prístup k odhaľovaniu korupcie a začínajú stále viac spolupracovať s orgánmi činnými v trestnom konaní. Boj s korupciou na miestnej úrovni bez existencie Úradu špeciálnej prokuratúry a Špeciálneho súdu nebol v minulosti taký efektívny, ako je v súčasnosti.“ To je správa Generálnej prokuratúry. Poviem ešte jeden citát. Je to citát bývalého zosnulého vyšetrovacieho sudcu Giovanniho Falconeho z Talianska: „Zákony sú nefunkčné, ak nie sú podporené silnou a jasnou politickou vôľou, ak nie sú aplikované kvôli nedostatku adekvátnych štruktúr a najmä, ak v týchto štruktúrach nie sú profesionálne kvalifikovaní ľudia. Ak chceme dosiahnuť významné výsledky, treba vypracovať jednotné stratégie, ktoré by sa zverili rozhodovacím koordinačným centrám na úrovni polície a justície.“ Cieľom vzniku Špeciálneho súdu a Úradu špeciálnej prokuratúry bolo po prvé prelomiť nadštandardné väzby. V kauzách ako kauzy obvineného Reichela alebo Maukša, to je úplne zrejmé. Úplne zrejmé, že sa podarilo tieto nadštandardné väzby, ktoré vplyvní ľudia v regióne majú, oslabiť. Takisto bolo cieľom vybrať odborne erudovaných sudcov a prokurátorov, ktorí prešli previerkami na najvyšší stupeň bezpečnosti a prísnym výberovým konaním. Takisto bolo potrebné ľuďom, ktorí riskujú, zabezpečiť adekvátnu ochranu. Pri organizovanom zločine stojíme proti nebezpečnému a vplyvnému nepriateľovi, ktorý má dobrých advokátov, daňových poradcov, ekonómov a má navyše jednu výhodu oproti štátu, nemusí hrať podľa pravidiel. Ale štát musí podľa pravidiel za každých okolností hrať, a preto voči tejto sile musí postaviť to najlepšie, čo v polícii a v justícii má k dispozícii. Aj z toho dôvodu som predložil novelu Trestného poriadku, ktorá rozširuje právomoci Špeciálneho súdu a špeciálnej prokuratúry na prípady úkladných vrážd a závažnejších menových deliktov. Kritici inštitúcií spomínajú kauzy, ako kauza obvineného Černáka alebo v kauze Pápayovci, prečo nie sú na Špeciálnom súde, keď sú tiež, samozrejme, rizikové a nebezpečné? Bolo by fajn, keby si títo kritici pozreli platné ustanovenie v tom čase trestných kódexov: - Trestný čin úkladnej vraždy je v Trestnom zákone od 1. januára 2006. - Trestný čin založenia, zosnovania a podporovania zločineckej skupiny je v Trestnom zákone od 1. septembra 1999. - Trestný čin vraždy spáchaný organizovanou skupinou od 1. augusta 2001. Tieto delikty boli spáchané pred týmito dátumami, a preto nie je možné, vôbec nie je možné, aby spadali, žiaľ, do kompetencie a právomoci Špeciálneho súdu a Úradu špeciálnej prokuratúry. Ide o fungujúce inštitúcie. Špeciálny súd z nápadu 129 vecí právoplatne rozhodol 50, na prvom stupni 51, na termíne má 15 vecí a nevytýčených 13 vecí. Pán minister nám na výbore porozprával, že to je málo a výkonnosť je podľa jeho mienky slabá. Len treba si uvedomiť, aké kauzy, s akým obsahom tieto inštitúcie pojednávajú: - V kauze Fruni a spol. obsahuje spis 58 461 strán a listinné prílohy vážia viac ako 17 kg. - V kauze kyselinári obsahuje spis 15 000 strán v časti násilnej kriminality a vyše 13 000 v časti ekonomickej kriminality. - V kauze Devín banka má spis 42 zväzkov a 6 299 strán. - V kauze Majský a spol. obsahuje spis takmer 10 000 strán. - V kauze Lojkovič 9 000 strán. A tak by som mohol pokračovať. K tomu je potrebné pripočítať stovky rozhodnutí v prípravnom konaní o väzbách, domových prehliadkach, agentoch, použití ITP. Špeciálna prokuratúra podala obžalobu proti 114 osobám, z ktorých len 5 bolo spod obžaloby oslobodených. Teda úspešnosť špeciálnej prokuratúry na hlavnom pojednávaní je viac ako 95 %. Agent bol použitý takmer v sto prípadoch a takmer vždy úspešne. Ani jedenkrát neprišlo k úniku informácií. A to možno tiež niekomu prekáža. Kandidáti na funkcie sudcu a prokurátorov si museli položiť ťažkú otázku, ktorá znamenala zmenu kariéry a zmenu životného štýlu pre nich a pre ich rodiny. Aká je cena za životný štýl, ktorý budú viesť a vedú sudcovia a prokurátori na Špeciálnom súde a špeciálnej prokuratúre? Vedú ho, aby sme sa my ostatní mohli cítiť bezpečnejšie a aby sme náš štát mohli právom nazvať právnym štátom. Naša spoločnosť a my všetci preto máme voči nim záväzok. Preto vo všetkých tlakoch na zrušenie, ktoré sú logické a sú potvrdením dôležitosti týchto inštitúcií, sa väčšina spoločnosti vrátane politikov a justície musí postaviť proti – to je absolútne minimum, čo môžeme a musíme urobiť. Všetci občania si zaslúžia právny systém, ktorý dáva šancu všetkým namiesto toho, aby ochraňoval len úzke záujmy niekoľkých. Na záver mi dovoľte ešte jednu poznámku, ktorá nie je vo vládnom programe, ale pýtal som sa na ňu pána ministra. Na nedávnom stretnutí ministra spravodlivosti a generálneho prokurátora som sa dozvedel, že vláda bude mať v trestných kódexoch ambíciu zrušiť asperačnú zásadu spočívajúcu v tom, že páchatelia niekoľkých trestných činov sú trestaní prísnejšie. V minulosti, ak niekto spáchal niekoľko trestných činov, bol potrestaný len za jeden, akoby ten najzávažnejší trestný čin. Mám tu niekoľko rozsudkov z minulosti: - trestný čin znásilnenia, trestný čin krádeže spáchaný siedmimi čiastkovými útokmi, trestný čin ublíženia na zdraví, poškodzovania cudzej veci spáchaný v skúšobnej dobe podmienečného odsúdenia, trest na spodnej hranici – 28 mesiacov, - štvornásobná ozbrojená lúpež štyrmi skutkami, trest na dolnej hranici – 5 rokov, - dva skutky znásilnenia maloletej, trest na dolnej hranici – 5 rokov. Je to zdôvodňované, ambície zrušiť asparačnú zásadu, tým, že sa ťažko vypočítava pre sudcov a prokurátorov. Áno, viem, že sudcovia nie sú nadšení touto zásadou, pretože zužuje možnosť relatívne širokého rozhodnutia v rámci trestnej sadzby. Ale robíme zákony pre sudcov alebo pre bezpečnosť našich občanov? (Potlesk.) Bude znovu možné páchať na Slovensku zločiny beztrestne? Áno, dámy a páni, nová vláda je mäkká k zločinu, najmä k zločinu organizovanému. V obchodnej brandži sa zvykne používať slovo „user-friendly“, teda „užívateľsky príjemné“. Táto vláda je z hľadiska predloženého programu príjemná pre zločin, najmä pre organizovaný zločin. Okrem termínu „vláda minulosti“ ju preto môžeme označiť ako „mafia-friendly vláda“. Ide teda o vládu, ktorá je nekompetentná, nesuverénna, zahľadená do minulosti, a preto budem hlasovať proti vládnemu programu a vysloveniu dôvery tejto vláde. Ďakujem. (Potlesk.)