Žitňanská, Lucia, poslankyňa NR SR (2014-03-25):
Ďakujem za slovo. Ďakujem pekne za slovo, (reakcia z pléna) pani predsedajúca. Vážené kolegyne, kolegovia, vážený pán minister, nie, to sa nedá obhájiť. Vy to viete, pán minister, že sa to nedá obhájiť, všetci tu, v tejto sále vedia, že to je neobhájiteľné, možno s výnimkou pána poslanca Martvoňa, ale inak všetci to vieme, vláda to vie a ešte pán poslanec Madej sa k tomu hlási, ale to je vcelku neprekvapujúce. Vláda to vie, že sa to nedá obhájiť, vláda vie, že sa to nedá obájiť. Kde je premiér? Kde je minister vnútra, ktorý s takou obľubou tu obhajuje vládu, ministrov v každej krízovej situácii? Nie je tu. Tak ako o čom sa rozprávame? Nedá sa to obhájiť. Dal by sa zaujať normálny postoj, pán minister, lebo ja rozumiem, že aj takéto mimoriadne dovolania proste niekto spracuje a idú cez nejaké inštancie riadenia na ministerstve spravodlivosti, až prídu k vám. A ja rozumiem aj to a chápem to, pretože jedno máme spoločné, ani vy, ani ja nie sme, nazvem to, kovaní trestní právnici, takže musíme sa spoľahnúť na ľudí, čo nám v trestných veciach položia na stôl. Čiže ja dokážem dokonca mať pochopenie. Ale keď sa potom, keď to vypláva na povrch, na to pozriete, tak vám musí byť zrejmé a vám to je zrejmé, že toto sa nedá obhájiť a v takej situácii je len jedna možná reakcia a síce, že by ste ten mimoriadny opravný prostriedok stiahli a niekto by strašne, ale strašne rýchlo odišiel z toho ministerstva. To je jediná normálna reakcia na túto situáciu, pokiaľ ten telefonát naozaj nešiel k vám, pán minister. Ja som bola v tomto prípade veľmi opatrná a Daniel Lipšic to vie. Pretože keď ma oslovil s otázkou, či pridám podpis na odvolanie ministra Boreca, tak som mu povedala, že napriek tomu, že všetky jeho argumenty znejú presvedčivo, myslím si, že treba dať priestor ministrovi spravodlivosti, aby svoje dôvody, prečo podal to mimoriadne dovolanie, aby to, aby to vysvetlil. Pretože skutočne som mala obavu, alebo nechcelo sa mi veriť, že by mohol byť minister spravodlivosti Borec taký neopatrný, aby použil tento mimoriadny opravný prostriedok a nemal na to naozajstný dôvod, naozaj vysvetliteľný dôvod. Preto sme zvolali zasadnutie aj druhého výboru, ústavnoprávneho výboru s kolegami a pozvali sme ministra, aby tie svoje dôvody vysvetlil a obhájil. Ja musím povedať, že ani na ústavnoprávnom výbore sme nedostali žiadne konkrétne vysvetlenie, žiaden konkrétny dôvod, prečo toto dovolanie bolo podané. Odzneli len nekonkrétne frázy, tak ako dnes, naozaj veľmi nekonkrétne frázy o zlom postupe súdov, ale nič viac, nič konkrétne, čo by ma bolo presvedčilo, že to podanie opravného prostriedku je dôvodné. Nie, my tu neposudzujeme, pán minister, živú trestnú vec dnes. My tu posudzujeme vaše konanie a vašu zodpovednosť, akým spôsobom nakladáte s oprávneniami ministerstva spravodlivosti. A pozor, živou vecou ste to spravili vy, pretože tam je právoplatné rozhodnutie a spravili ste tú vec živou vaším využívaním oprávnení ministra spravodlivosti, a ja tvrdím, že takým spôsobom s nimi nakladáte, že nemôžete zotrvať vo svojej funkcii. Na výbore okrem týchto fráz, ktoré odzneli aj dnes, sme sa dopočuli ešte dve veci, a síce, pán minister potvrdil, že posúdenie otázky, že či bol náležite zistený skutkový stav, je veľmi subjektívne. Čiže sám ste pripustili, že to je otázka veľmi subjektívneho posudzovania. A na výbore ste povedali, že ste podali dovolanie z opatrnosti, z opatrnosti. To ste povedali na výbore, pán minister. Opakujem, hovoríme o využití mimoriadneho opravného prostriedku podľa ustanovenia zákona, ktorý, ako ste mi sám povedal, je šitý na mieru justičného omylu. Čiže šitý na mieru v situácii, keď máme právoplatné rozhodnutie súdu v trestnej veci, ktoré je zjavne nespravodlivé a stala by sa krivda a preto tu musí byť pre prípad takéhoto excesu nejaký nástroj, aby sa zabránilo zjavnej nespravodlivosti a krivde. Na to je ten nástroj. Nie pre opatrnosť ministra v každom jednom prípade, v každom jednom podnete, ktoré chodia stovky na ministerstvo spravodlivosti v trestných veciach, pretože pochopiteľne obžalovaní a obvinení a odsúdení to skúšajú. V tomto prípade odsúdený, pokiaľ ide o mimoriadny opravný prostriedok. Samozrejme, že skúšajú využiť všetky opravné prostriedky a všetky možnosti, ktoré sú. A sú to stovky, to nie sú desiatky. Tak ak by ste toto oprávnenie využívali v každom prípade, kedy z toho podania vyplýva nejaká pochybnosť a využívali ste to z opatrnosti, čo by ak, no, tak potom by ste museli to dovolanie podať v každom jednom prípade. Však to je hlúposť, to nie je argument, čo ste použili, pán minister. Takže nemáme na stole konkrétny argument a ja si musím, žiaľ, nejako aj napraviť názor a musím sa pýtať, že či vám to za to stojí, pán minister, pretože toto je naozaj za tou hranou, aj ako hovoril môj predrečník kolega Hlina. A odpovedám mu, nie, toto sa nedá obhájiť. Ale dovolím si naozaj aj ten druhý pohľad, ktorý tu už odznel, druhý pohľad, ktorý je naozaj symbolický. Téma justície sa naozaj stala veľkou témou prezidentskej kampane. Premiér povedal, že stratil trpezlivosť s justíciou a že pripravuje veľké zmeny. Ten, kto by mal tieto veľké zmeny garantovať, by mal byť minister spravodlivosti, ale ten sa z tejto diskusie úplne vytratil. Počuli sme ministra spravodlivosti v súvislosti so zmenami ústavy niečo povedať? Nie. A paradoxne alebo možno symbolicky práve v tých dňoch, keď sa vedie veľká diskusia o novele ústavy, tu stojí minister spravodlivosti a snaží sa vysvetliť, prečo pomohol za korupciu odsúdenému poslancovi nastúpiť na výkon trestu. Veď to je absurdná situácia a strana SMER, ktorá sa už týždne snaží presvedčiť verejnosť, aký má záujem na očistení justície od nečestných sudcov, ho bráni a spochybňuje pritom prácu presne tých sudcov, ktorých sa treba zastať a ktorých treba, ktorým treba poďakovať. Naozaj, neviem si predstaviť väčšiu a lepšiu symboliku pre stav a perspektívu slovenskej justície, pokiaľ ju bude reformovať strana SMER. Ďakujem pekne. (Potlesk.)