Mezenská, Helena, poslankyňa NR SR (2013-06-19):
Vážená pani predsedajúca, vážení prítomní poslanci, dovolím sa, dovolím si aj ja zapojiť sa do diskusie o predloženom návrhu zákona o štátnom podniku, a to asi s tým postojom, že rovnako ako môjho kolegu pána Mičovského po formálnej stránke alebo, ako vy vravíte, pán spravodajca, po tej technickej stránke naozaj vo všeobecnosti k tomuto zákonu nie je možné mať nejaké zásadné výhrady, lebo však kto by nevítal to, že sa právne ujednocuje právny výklad alebo rovnaké pravidlo ako pre obchodnú spoločnosť, tak aj pre štátny podnik, ktorý nemá dostatočný majetok, a teda naozaj nie je možné robiť nič iné, ako ho postúpiť do likvidácie, do konkurzu alebo do konkurzného konania. Rovnako tak je možné rozumieť tomu, že sa tu vyhraňujú a presne určujú, definujú pojmy, čo je to zlúčenie, kedy dochádza k splynutiu alebo rozdeleniu usporiadania rôznorodých podnikov aj s majetkovou účasťou štátu. Ale z ideového hľadiska a z politického hľadiska, ktoré mi nedá obísť v tejto chvíli a pri prerokovaní tohto zákona, naozaj aj vo mne vzbudzuje takto nastavený obsah zákona, vzbudzuje vo mne rozpor, a to v tom zmysle, že ja napríklad sa nehlásim, ani nie som sociálnou poslankyňou, prípadne socialistickou poslankyňou. Najradšej som, keď teda by som nedostala žiadnu politickú alebo ideologickú nálepku, ale je pre mňa naozaj zarážajúce, že sociálna vláda, ktorá vlastne má záujem posilňovať vplyv štátu vo všetkých dimenziách, vo všetkých segmentoch a odvetviach, či už hospodárskych, alebo nehospodárskych, prílišnú pozornosť v zákone o štátnom podniku venuje práve technickej a formálnej stránke vysporiadania sa s podnikom, so štátnym podnikom, ktorý ide do likvidácie. Tak ako to už aj povedal, myslím, pán poslanec Kuffa, boli sme viackrát svedkami a možno aj budeme naďalej svedkami toho, ako účelovo boli tie-ktoré štátne podniky alebo štátne organizácie obraté o majetok. Nehospodárili efektívne a tak už nezostávalo nič iné, ako ich dostať len do likvidácie, a vzápätí tie isté spoločnosti dokonca alebo teda tie štátne podniky dokonca s tými istými, ale už súkromnými riadiacimi persónami odrazu, keď sa dostali do súkromných rúk napredovali, rozvíjali sa, boli v progrese, dokonca boli vysoko ziskové, berúc v úvahu aj liberálnejšie postoje, ktoré tu odprezentoval pán poslanec Sulík, ja si naozaj myslím, že sú odvetvia, kde nie je vhodné a dobré, ako ukázala aj niekoľkoročná prax po páde socialistického režimu, že je dobré, ak sa do určitých odvetví ruka štátu nepredĺži, ak naozaj sa to riadi vlastným súkromným alebo komerčným prostredím. Ale zastávam názor – a ten som už niekoľkokrát aj odprezentovala –, že sú určité oblasti, sú odvetvia, kde si ani ja – napriek tomu, že nie som socialistickou poslankyňou alebo poslankyňou, ktorá sa hlási k prílišným sociálnym ideológiám –, kde si ja neviem predstaviť zrušenie vplyvu a regulácie štátu. Do tejto oblasti určite patrí energetika. Patrí tu aj to, čo sa zastával pán poslanec Mičovský, lesné hospodárstvo, zdravotníctvo, školstvo, doprava a spoje. To sú zatiaľ len také vymenované prvotné oblasti, prvé oblasti, v ktorých ja si naozaj neviem predstaviť, aby štát nemal svoj vplyv, nemal svoje posilnené kompetencie, dohľad a aby aj tieto oblasti nereguloval tak, aby pre obyvateľstvo, ktoré vo forme daní tento samotný štát podporuje a financuje, aby pre nich nezabezpečoval dostupné, prístupné služby. V samotnom návrhu zákona ma okrem toho vlastne zaujalo aj to, že sa tu venuje prílišná pozornosť práve na ochranu a ošetrenie práv tých subjektov, ktoré si nestihli v lehote určenej likvidátorom uplatniť pohľadávky alebo aj iné práva, ktoré im v podstate touto lehotou pri likvidácii štátneho podniku zanikli. Dokonca ma zaráža, že ako keby tento vládny návrh bol advokátom takýchto neuplatnených alebo zaniknutých pohľadávok práve tým, že lehota, ktorá sa tu určuje, sa naťahuje až na lehotu 90 dní. Tak toto je taký postoj, ktorý ma rovnako zarazil, že v podstate bola by som veľmi nerada, ak by takto prijatý zákon s takýmto technickým základom a s takouto technickou formou slúžil, nedajbože, na to, že vo forme uplatnenia týchto pohľadávok a predĺženej lehoty tu dôjde k nejakému tunelovaniu alebo netransparentnému vyplácaniu pohľadávok, ktoré môžu mať takúto skrytú formu. No a rovnako, ako to bolo povedané, ja si myslím, že už bez ohľadu na to, či daný podnik spravuje štát, alebo to spravuje súkromný sektor, ja si myslím, že aj to, akým spôsobom fungujú, nakoľko napredujú štátne podniky, je len a len odrazom a vizitkou samotného štátu. Teda odrazom a vizitkou toho, kto v tomto štáte vládne a kto tento štát riadi, takže ak tuná budú silnieť nejaké tendencie vo forme či už vyraďovania majetkových účastí, alebo aj samotného zákona o núdzových zásobách ropy, ktoré prechádzajú do zvláštnej formy privatizácie, alebo, nedajbože, budeme svedkami čoraz väčšieho počtu zlikvidovaných štátnych podnikov, pre mňa to bude len signálom toho, že táto vláda a tento štát pod riadením tejto vlády nielenže nezvláda riadenie štátnych podnikov, ale nezvláda ani riadenie krajiny. Ďakujem pekne.