Žitňanská, Lucia, podpredsedníčka vlády a ministerka spravodlivosti SR (2016-10-19):
Áno, ďakujem pekne, pretože rada by som odpovedala pánovi poslancovi Krajniakovi. Áno, ten jeden súd pre mňa znamená naozaj špecializované pracovisko, v rámci ktorého ja si nemyslím alebo tá predstava nie je taká, že gro tej roboty budú robiť sudcovia, skôr bude to špecializované pracovisko postavené na práci vyšších súdnych úradníkov. My predpokladáme možno okolo 200 až 250 komplet zamestnancov na tom súde, aj na upomínací rozkaz, aj na exekučné konanie a na tento počet vlastne bude 13 sudcov, 80 až 100 vyšších súdnych úradníkov a zvyšok administratívny aparát, pretože to vybavovanie tohto typu agendy takú súdnu kapacitu nepredpokladá, a tak jak nastavujeme ten proces o to viac, pretože, a preto v zásade prechádzame na ten náhodný výber. V prvom stupni mnohé rozhodnutia zverujeme samotnému exekútorovi a ten súd bude vlastne pôsobiť ako odvolacia inštitúcia, napríklad pri rutinných rozhodovaniach o zastavení konania a podobne. Zároveň ako keby to množstvo agendy bude zúžené tým, že zavádzame paušálne náklady, to znamená, nebude sa rozhodovať o nákladoch a vyhodnocovať oprávnenosť jednotlivých nákladov, pretože náklady budú stanovené paušálom. To znamená, celý ten proces bude vyzerať v mnohých smeroch inak ako teraz. Dnes, viete, áno, tí sudcovia, ktorí tu dnes robia, niektorí na niektorých súdoch sú vyslovene špecializovaní na túto agendu. Zároveň nám na mnohých iných súdoch to majú sudcovia len ako vedľajšiu agendu, možno ako na 10 percent. Ale zároveň to znamená, že áno, ten trestný sudca, ktorý má v desiatich percentách exekučnú agendu, no aj takú kapacitu tomu venuje, aj tak vôbec sa venuje tej agende ako takej a možno preto aj mnoho exekučných vecí nám stojí, pretože jednoducho je to ako bočná agenda. No a na malých súdoch už špecializácia vôbec nie je možná, tam je to úplne zabité. Čiže do úvahy vlastne prichádza to rozhodovanie, tak ako ste ho pomenovali, že či jeden súd, alebo tri, hej, reálne, keď by sme chceli túto agendu špecializovať. Nám sa zdalo aj z technických dôvodov, z nastavenia celého toho aj elektronického mechanizmu a nastavenia procesov špecializácie výhodné to mať na jednom mieste, vybudovať toto jedno pracovisko a spraviť ho proste jedným špecializovaným pracoviskom. A aj z hľadiska budovania toho pracoviska sa nám zdalo praktické riešenie robiť to na jednom mieste a zaviesť ako keby jednu metodiku toho celého procesu, akým spôsobom to bude prebiehať. A, samozrejme, že si od toho sľubujeme uvoľnenie kapacít na všeobecných okresných súdoch, pretože jednoducho tam k uvoľneniu kapacít dôjde, lebo neťaháme týchto ľudí zo systému. Máme nadsystém, vlastne pridelené systemizované miesta aj na tých sudcov, aj na vyšších súdnych úradníkov, aj na zamestnancov tohto špecializovaného súdu. Je to inak veľmi náročná robota, my, samozrejme, hľadáme priestory na to, pretože potrebujeme týchto ľudí aj umiestniť. A áno, v niečom je to aj z manažérskeho hľadiska veľmi odvážna momentálne idea aj práca, ale my sme presvedčení o tom, že toto riziko stojí za to podstúpiť. Pokiaľ ide o náhodné prideľovanie, ja som to, pretože rozumiem tomu, že toto je sporná vec, lebo to je zmena systému, to je zásadná zmena systému, asi aj jeden, aj druhý systém má svoje plusy a svoje mínusy a my tým, že sme sa rozhodli ako keby nezaťažovať súdny systém aj banálnymi rozhodnutiami, ktoré môže robiť exekútor, a zároveň tým, že sme si povedali, že je pre nás bonita aj to, keď dokážeme všetky exekúcie voči jednému dlžníkovi držať v rukách jedného exekútora, čo je podľa mňa dobrá vec, tak nám z toho vyplynulo, že bez toho náhodného výberu to nevieme urobiť. Ja som mala mesiac dozadu stretnutie s českým ministrom Pelikánom a českým ministrom Dienstbierom súčasne a sme sa rozprávali aj na túto tému, pretože v Čechách práve preniesli časť rozhodovacích právomocí na exekútora, aby odľahčili súdny systém. A tak, ako mi obidvaja ministri povedali, tak momentálne stoja pred problémom, že čo s tým systémom ďalej, pretože ako povedal pán minister Pelikán, tak nepodarilo sa oddeliť exekútora od veriteľov v tom zmysle dostať ho do tej ako keby naozaj neutrálnej alebo nezávislej polohy, keď robíte rozhodnutia vzhľadom na to, že ostal slobodný výber exekútora. Čiže on mi vlastne potvrdil, že kombinácia slobodný výber a zároveň preniesť rozhodovanie na exekútora, nie je dobrý nápad. A obidvaja ministri mi povedali, že uvažujú vlastne nad zmenou systému, akurát že sa nevedia dohodnúť, pretože pán minister Dienstbier je toho názoru, že treba teda ten model dotiahnuť do konca a ísť na náhodný výber na krajovom princípe, pán minister Pelikán, naopak, zvažuje, že treba teda vrátiť to rozhodovanie komplet na súdy, ale zároveň hovorí, že potom ale treba ako regulačný mechanizmus zainteresovať viacej veriteľov do toho, ako ten exekútor naozaj robí, a preto ako kompenzáciu toho zvažuje obligatórne preddavky exekútorom, čo by pán poslanec Madej ma tiež asi nemal rád. Takže mne z tej debaty vyplynulo len jedno, že buď jeden systém alebo druhý systém, ale akože kombinácia nie je dobrý spôsob. Takže my sme to vyhodnotili tak, že my dnes v situácii, v ktorej sa nachádzame, aj z hľadiska systému fungovania súdov ako takých a krokov, ktoré chceme ďalej na zefektívnenie celej súdnej sústavy urobiť, je pre nás dôležité časť tých, odľahčiť súdny systém o časť rozhodovania a to má potom aj tie svoje konzekvencie. Čiže tá úvaha nezačala náhodným výberom, tá úvaha začala tými inými požiadavkami, ktoré sme si položili na fungovanie systému ako takého a toto nám z toho vyšlo ako východisko. Pokiaľ ide o ten tlak alebo motiváciu, aby exekútori dobre postupovali v jednotlivých exekúciách, stále je tam ten priestor pre ekonomickú motiváciu v tom zmysle, že exekútor zarobí len vtedy, keď vymôže, lebo len vtedy bude mať proste tú odmenu percentuálne určenú z toho, čo vymôže. Aká výška to bude, to je predmetom debaty, ako to je, by som teraz nechcela uzatvárať, lebo to bude predmetom právnej úpravy vyhlášky. A v prípade, že nevymôže nič, tak môže sa domôcť len teda tej paušálnej náhrady nákladov. Mňa zaujalo to, čo ste spomínali, pán poslanec Madej, vo svojom úvodnom vystúpení, nepoznám ja ten nález českého ústavného súdu a rada si ho pozriem, rada si ho pozriem, pretože v niečom by nám to mohlo pomôcť aj pri ďalšom kreovaní prechodných ustanovení z hľadiska tých exekúcií, ktoré dnes sú na stole. Plus, samozrejme, my dávame oprávnenia súdu, aby mohol určiť spôsob vykonania exekúcie aj mohol vymeniť exekútora, pokiaľ sa v tej exekúcii nepokračuje tak, ako by sa malo, plus zavádzame tie pravidelné správy exekútora voči oprávnenému aj voči súdu, plus ten elektronický systém alebo ten register exekúcií chceme ho nastaviť takým spôsobom, aby umožnil oprávnenému nahliadať ako keby do svojho spisu a mohol tak perspektívne vidieť vlastne stav svojho exekučného konania. Takže ja si myslím, že toto, je to naozaj veľká výzva, toto nové pracovisko, ale ja verím, že proste v priebehu roku dokážeme rozšlapať naozaj aj ten bežný chod toho pracoviska tak, že budeme spokojní. Neviem, či som tým zodpovedala všetky otázky, ak som na niektorú zabudla, tak sa ospravedlňujem, potom vám poviem. Ďakujem veľmi pekne. Možno, keď mám slovo, aby som nemusela vystúpiť v záverečnom slove, tak si dovolím ešte raz na záver povedať k tomuto zákonu pár slov. Je to ťažká norma, je to ťažká norma a realizácia tejto normy najmä v prvej fáze bude extrémne náročná pre ministerstvo, pre Okresný súd v Banskej Bystrici. A, samozrejme, sú s tým spojené aj isté riziká a my sme pripravení týmto rizikám čeliť. Sme pripravení aj veľkým veriteľom s veľkým počtom pohľadávok nájsť alebo hľadať také technické riešenie elektronickej komunikácie so súdom, ktorá im zabezpečí maximálny možný komfort v rámci tejto komunikácie, ale som presvedčená, že keď chceme mať funkčný súdny systém, keď chceme mať funkčnú vymáhateľnú správu, fér exekúcie aj voči dlžníkom, tak je to možno razantné riešenie, ale v tomto čase veľmi dôležité riešenie. Ďakujem veľmi pekne.