Dzurinda, Mikuláš, minister zahraničných vecí SR (2011-03-31):
Ďakujem veľmi pekne, vážený pán predsedajúci. Panie poslankyne, páni poslanci, ďakujem veľmi pekne poslankyni Cibulkovej za otázku, ktorá je, naozaj si myslím, vysoko aktuálnou. To stretnutie v utorok v Londýne bolo svojím spôsobom výnimočné, jednak témou a jednak aj zložením. Výnimočnosť témy definovala skutočnosť, že niekoľko dní už boli vojenské zariadenia, ktoré sú hrozbou pre civilné obyvateľstvo v Líbyi, bombardované skupinou koaličných krajín. Výnimočnosť tohto stretnutia spočívala v tom, že bolo potrebné rozhodnúť, ako bude organizované aj vojenské velenie, ale ako bude organizovaný proces alebo ďalší vývoj v Líbyi tak, aby ubúdalo násilia a aby sme hľadali spoločne cesty, ako pomôcť Líbyjčanom usporiadať si svoje vlastné veci. Výnimočnosť tejto schôdzky spočívala v tom, že sa jej zúčastnilo 45 subjektov. Konkrétne tridsaťšesť štátov, päť organizácií a štyria pozorovatelia. Dôležitý je výsledok, vlastne otázka smeruje aj k samotnému výsledku. Skôr, ako ho zadefinujem, tak poviem, že to kľúčové, o čo nám všetkým išlo a čo bolo aj podstatou môjho príspevku, môjho vystúpenia, je ochrana civilného obyvateľstva, aby neboli zabíjaní bezbranní ľudia, ľudia, ktorí chcú ako kdekoľvek inde na svete pokojne žiť. Po asi 5-hodinovej diskusii, aj na moju radosť, prevládol celkom jednoznačne záver, že prichádza doba, keď môžeme konštatovať, že ten základný cieľ chrániť civilné obyvateľstvo sa podaril, resp. relatívne dobre darí plniť. A že teda prichádza doba pre politický proces. Sám generálny tajomník NATO zmienil, že žiadna vojenská operácia nerozhodne budúcnosť Líbye, jediné, čo rozhodnúť môže, je politický proces, ktorého podstatou bude snaha doviesť za rokovací stôl všetky elementy takpovediac líbyjského života. Všetkých tých, ktorí si myslia, že môžu a hlavne chcú prispieť k tomu, aby sa dosiahol široký národný dohovor, dohoda, zhoda, ako si Líbya usporiada veci po novom. Samozrejme, všetci, ktorí sme tam boli, sme cítili, vyjadrovali alebo chápali, že tá budúcnosť s Muammarom Kaddáfim je prakticky nemožná. Líder, ktorý zabíja vlastných ľudí, líder, ktorý vraždí vlastné obyvateľstvo, môžeme hľadať také alebo onaké slová, prosto legitimitu stráca. Mal som z toho dobrý dojem, pretože to poznanie prišlo pomerne rýchlo. A teraz bude záležať samozrejme aj od jednotlivých krajín, ktoré sa dlhodobejšie, hlbšie, lepšie alebo menej detailne pohybujú v samotnom priestore Líbye, aby sme kontaktovali v segmentoch líbyjskej spoločnosti, obrazne povedané od Benghází až po Tripolis tých lídrov, tie entity, ktoré majú rešpekt medzi svojimi spoluobyvateľmi vo svojich kmeňoch alebo klanoch, a priniesť tých ľudí za spoločný rokovací stôl. Toto je aj podstata záverov, ktoré potom tlmočil organizátor, teda britský kolega William Hague. Vo svojom vystúpení som teda zdôraznil to kľúčové, o čom pojednávajú aj príslušné dve rezolúcie bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov 1970 a 1973, a to je civilná ochrana obyvateľov. Generálny tajomník NATO povedal to celkom jasne, že ich úlohou nie je nič menej, ale ani nič viac. Zrejme ste zachytili, že od stredy Severoatlantická aliancia prevzala velenie nad vojenskými operáciami. Tie operácie, ktoré sa odohrávajú v Líbyi, majú trojaký charakter. Po prvé, je to humanitárna pomoc, ktorá je dostupnejšia skôr do východnej časti krajiny, než do tej časti, ktorú ešte ovláda Muhammar Kaddáfi. Druhý druh operácií je vynucovanie zbrojného embarga a tretí druh operácie je zabezpečenie bezletovej zóny a, ako som už povedal, aj vojenské operácie, ktorých zmyslom je chrániť civilných obyvateľov. Od rána v stredu tohto týždňa Severoatlantická aliancia nahradila tú spojeneckú koalíciu, ktorá začala vojenské operácie na samom začiatku. Celkom na záver by som chcel dodať, že súčasťou viacerých príspevkov, nie mnohých, ale aj môjho, bola ponuka Slovenska zdieľať skúsenosti s možno nie celkom identickým, ale aj nie nepodobným procesom, lebo my sme prešli od totality ku slobode. Po druhé som pripomenul, že máme skúsenosti ešte z vtedajšieho Československa z pôsobenia mnohých našich ľudí v Líbyi, či to boli lekári, zdravotnícky personál, ale aj obchodné spoločnosti SEZ Tlmače a mnohé ďalšie, ktoré mali a majú kontakty v Líbyi. A preto, keď nadíde čas, a verím, že ten čas nadíde čoskoro, Slovensko je pripravené sa podieľať na obnove Líbye. No otázka znela tak, že aké sú konkrétne výsledky, ako hodnotím závery? Tak celkom na záver poviem, že takým záverečným výsledkom bolo rozhodnutie naše spoločné, že ustanovíme tzv. kontaktnú skupinu. To znamená tých, ktorí sa v Líbyi pohybujú lepšie, ako som pred chvíľou zmienil. Majú tam dlhodobé kontakty, vedia rozoznať ten terén omnoho lepšie ako krajiny, ktoré sú povedzme aj geograficky vzdialenejšie. Vzniká, doslova teraz vzniká, kreuje sa, konzultuje sa vznik takejto kontaktnej skupiny. Bude pozostávať asi z dvanástich, pätnástich krajín, je dosť možné, že tam budú aj niektoré organizácie prizvané, najmä reprezentujúce arabský svet, Liga arabských štátov alebo to môže byť Organizácia islamskej konferencie alebo Africká únia. Kolega Šikorský vyjadril želanie, aby členom kontaktnej skupiny bola aj krajina strednej Európy, čo som porozumel, koniec koncov o tom som sám hovoril aj ja vo svojom vystúpení. Jednak vzhľadom na skúsenosti z tranzície, ale aj vzhľadom na to, čo môžeme Líbyi, ale nielen Líbyi, ale aj Egyptu, Tunisku, prípadne ďalším krajinám, poskytnúť pri obnove ich krajín, pri budovaní demokratických inštitúcií a pri, ako sa ľudovo hovorí, organizovaní správy veci verejných. Pani poslankyňa, myslím, že to bolo dobré stretnutie, veľmi, veľmi zaujímavé, ale hlavne dobré preto, lebo tie závery boli jednotné a myslím si, že aj vcelku konkrétne vzhľadom na tému, ktorá takú alebo onakú mieru konkrétnosti ponúka. Ďakujem veľmi pekne ešte raz za otázku. (Potlesk.)