Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2014-05-27):
Dobrý deň, ďakujem za slovo, vážená pani podpredsedníčka Národnej rady Slovenskej republiky. Ctené kolegyne, kolegovia, vážení hostia, prednesiem tri pozmeňujúce návrhy, pôjdem za chvíľočku rovno k nim, ale napriek tomu zopár ešte poznámok v takom tom, diskusie, ktorá tu prebieha. Ja chcem oceniť prácu komisie, ktorá niekoľko mesiacov pracovala na tom, aby sme sa posunuli o nejaký krôčik dopredu v kvalite volebných zákonov. Bolo konštatované, že ten krok nie je veľký, ale že nejaký sa dosiahol a možno niekedy práve malý krok dopredu je lepšie ako prešľapovanie na mieste. Takže my sme mali tam svojho zástupcu pána poslanca Kadúca, ktorý nás priebežne o tom informoval. A na konto tých dosiahnutých zmien poviem len jednu vetu. Sú malé, ale sú zmenami k lepšiemu. A teraz je tu otázka, že čo by bolo treba povedať ešte k takej zásadnej veci, ku ktorej by som rozhodne chcel využiť možnosť z tejto tribúny niečo povedať, a to je otázka jednej zmeny, ktorá sa mi veľmi nepozdáva. A to je zmena, ktorá určuje podľa spoločnej správy ako výsledok práce komisie § 13, kde sa zavádza nový orgán Štátna komisia pre voľby a kontrolu financovania politických strán. Ja viem, každý z nás si nájde tú podstatu tohto zákona možno niekde v niečom inom, ja si ju nachádzam v tejto komisii. A nie že by som mal výhrady voči vzniku orgánu, ktorý by mal byť dozorným okom nad beťármi politikmi, lebo také dozorné oko nám zrejme treba, až veľmi, ale akým spôsobom má byť toto dozorné oko vytvorené. Zdá sa mi neuveriteľné, že pracovná skupina – a už to máme v spoločnej správe – sa dostala do takej výsledovky, že politici majú kontrolovať sami seba. To je niečo, čo sa mi zdá, pri všetkej úcte, ktorú politické remeslo postráda, ale napriek tomu verím, že raz k tomu dospejeme, že ju bude mať ako ohromne zlý krok. Politické strany, ktoré uspeli vo voľbách, majú obsadiť 10 miest zo 14. A ďalšia štvorica v tej 14-ke patrí vysokým predstaviteľom Najvyššieho kontrolného úradu, Najvyššieho súdu, Ústavného súdu a Generálnej prokuratúry. Táto skupina, teraz nechcem byť konkrétny, že práve v týchto reáliách, v akých sa momentálne nachádzame, však zákony robíme pre budúcnosť aj, ale a priori si myslím, že nedokáže byť správnym kontrolným orgánom, ktorý by mal možnosť vstúpiť účinným spôsobom do kontroly tak ťažkej záležitosti a ťažkej témy, ako je financovanie politických strán. Ja tu robím maličkú odbočku a poviem si, že vôbec sa to nedá poriadne skontrolovať a že dokiaľ bude stále možnosť, aj keď uznávam, že touto novelou obmedzená, získavať si rôzne sponzorské peniaze na politickú činnosť, či už vlastnou hlavou, alebo inými orgánmi, možno že aj kradmou rukou, dovtedy bude stále možnosť – a zrejme aj využívaná možnosť – spôsobovať, nazvime to slušne, isté úbytky na spoločenských zdrojoch. Je nenáležité, aby sme možno vôbec túžili po tom, aby takéto niečo bolo možné odkontrolovať. A preto možno raz – to treba, samozrejme, sa aj o to pokúsiť – tu bude návrh, ktorý by mal riešiť takúto záležitosť tým, že nebude možné žiadnu sponzorskú korunu, euro či cent vložiť do žiadnej politickej strany. A ak štát má záujem na fungovaní politického systému, tak by mal nájsť možnože prostriedky sám zo svojich zdrojov a takým spôsobom nájsť spôsob, ako zabrániť investovaniu do politiky. Investovanie do politiky ťažko sa dá chápať inak ako investovanie s tým, že očakávam nejakú návratnosť. Neverím, že existujú sponzori, ktorí investujú v záujme toho, že si ctia demokraciu, ak chcú si práve tú svoju stranu vyzdvihnúť tak, že sú ochotní nejaký ten milión alebo stotisíc pustiť. Ak to urobia, a sú mnohí takí, čo to robia, pri všetkej úcte, domnievam sa, že to robia práve s tým úmyslom, aby sa im tie peniaze vrátili naspäť. Skôr či neskôr skryte či otvorene. Takže možno tu je niekde v tom základe základu problém, ktorý nevyriešime žiadnou novelou, iba ak takou zásadnou, že financovanie politických strán z akýchkoľvek tretích zdrojov by sme mali považovať za nenáležité a zakázané. Takže tá štátna komisia, keď už sa vrátim do reality, lebo teraz som si dovolil trocha fantazírovať, ja viem, štát zo svojho rozpočtu nedá a politici budú len zháňať peniaze na svoje fungovanie od sponzorov, no tak potom tá komisia, ak už od nej chceme, a preto sme ju aj asi vytvorili, aby bola tým dozorným okom, tak nech, preboha, nie je vytvorená tými, ktorých má kontrolovať. A keď už áno, tak aspoň spôsobom, aby tam nemali väčšinu. Predsi 10 plus 4, ja pri dnešnom zložení politických síl pri takejto komisii ani nenachádzam záruku toho, že by vôbec bola schopná dačo odkontrolovať. A preto by som bol veľmi rád, keby sme skúsili, už ak tá komisia má byť, sa pozrieť na kohosi, kto by mohol predsi vniesť do tejto komisie záruku istej snahy poznať pravdu o financovaní a skúmať nepríjemné veci, ktoré s tým sú väčšinou spojené. A takú možnosť vidím. Máme tu úrad ombudsmana, máme tu renomované občianske združenia, medzinárodné spoločenstvá, resp. spoločenstvá, ktoré majú medzinárodnú podporu a vysoký kredit. Ak z tej 14-ky už teda by sme chceli pripustiť, že nech tam politici majú svoje zastúpenie, tak nech je to len polovica, nech ich je 7. A tú druhú polovicu zverme do rúk ombudsmana, zástancu verejných práv. Patrí medzi verejné práva a nároky občanov mať jasno v tom, ako sú politické strany financované? Však tu je zdroj všetkých podozrení, všetkých výhrad, všetkých nekalých vecí, ktoré možnože sú pravdivé viac, možnože menej, ale dosť ťažko vyvrátiť, že by na nich nebola ani štipka pravdy. A vôbec v tejto chvíli nie je dôležité, aby sme tú štipku kvantifikovali. Dôležité je, aby sme hľadali systém, ktorý by tomu mohol zabrániť. A ja neverím, že komisia, tak ako je navrhnutá, by tomu zabrániť mohla. To je ku komisii. A teraz k pozmeňujúcim návrhom. Pozmeňujúci návrh, ktorý predkladám hoc´ aj v pevnej viere, že má svoju logiku, sa týka témy, ktorá tu už zaznela. Je to otázka prednostných hlasov. Bol tu už návrh zo súčasných 3 % na 2, na 1 % a ja prednesiem návrh poklesu na 0 %. Zdanlivo sú to rozdiely iba v 1 %, ale v skutočnosti, tak ako som sa presvedčil o tom, keď som hľadal podporu pre takýto pozmeňujúci návrh, sú tu rozdiely v našom myslení. My sami v snemovni zákonnosti máme problém uchopiť túto tému. Na jednej strane uznávame voliča a jeho hlas, pretože vieme, že pán volič je pánom nad našimi politickými osudmi. Na druhej strane máme pocit, že by sme mu z toho jeho práva mali niečo zobrať. A to niečo je práve dané tým pohľadom na preferenčné hlasy. Vychádzajú viacerí z vás z toho, že predsi volič nemôže byť natoľko múdry, natoľko rozhľadený, natoľko veci znalý, aby dokázal namiešať zoskupenie ctenej snemovne a jednotlivých zoskupení, jednotlivých konkrétnych poslancov politických subjektoch. To je isté poznanie, ktoré som získal pri rozhovoroch s vami. Nevravím, že v ňom neni ratio, ale jednoznačne to svedčí o tom, že sa obávame, že volič by nedokázal v prípade, že by sme mu umožnili zánikom preferenčných, teda toho percenta povinného, zánikom tohto percenta, že by sme mu umožnili absolútne rozhodovať o tom, kto má byť na prvom mieste politického subjektu, ktorý si volič vybral, takže by sme sa dostali do problémov, ktoré by sme považovali za veľké. Nemyslím si to. Aj keď uznám, že v tom je ratio, pretože pekne ste mi to povedali viacerí, v každom mužstve musia byť rôzne typy. I zapisovatelia, i vodcovia, i tajomníci, i tí nosiči vody. A že my tým, že by sme umožnili voličovi sa rozhodnúť úplne svojbytne na základe zrušenia týchto preferenčných hlasov, ako keby sme umožnili namiešať zoskupenie, ktoré by nebolo pre daný politický subjekt funkčné. Ja som presvedčený, že pri matematickom modeli a veľkom počte voličov bolo by možné očakávať, že sa pravdepodobne dá namiešať kombinácia, ktorá síce nebude postihovať všetky profesie, ale to nie je ani možné, ani všetky typy, nebudú tam možno všetci melancholici, sangvinisti, cholerici, jednoducho neviem to presne vystihnúť, čo všetko by sa teda tým nedalo namiešať. Ale verím, že volič napriek tomuto hendikepu, že nevie vyjadriť profesné zloženie budúceho subjektu, ktorý si s krúžkami posunie do parlamentu úplne presne, že je natoľko zdatný, že by si vedel namiešať zoskupenie takých poslancov, ktorí majú jeho dôveru. Ktorí majú jeho dôveru kvôli poznaniu jeho kreditu, jeho charakteru, jeho skúseností, jeho minulosti. Druhá skupina výhrad hovorí, no dobre, to sa mýliš, voľby sú demokratické. Pred chvíľočkou tu zaznelo, ale demokracia je strašný systém, akurát, že nič múdrejšie nebolo vymyslené. Obligátne to slová. Je tu obava, že ak by sme tie krúžky zrušili do tejto miery, že by teda neboli vôbec akýmsi obmedzením toho rozhodovania voličov, takže by si ľudia to zvolili iba samé celebrity z rôznych populárnych televíznych šou, zo športu, proste tam z tých zoskupení ľudí, ktorí sú veľmi často na obrazovke. Nemyslím si ani o takomto pohľade, že je správny. Som presvedčený, že práve vďaka istému veľkému počtu možností, ktoré volič má, a tie možnosti sú dané povedzme 150-kou v rámci kandidátky, ktorá je predložená, že by sa podarilo nedohodnúť sa tým voličom na tom, že chcú mať tam len celebrity z nejakej populárnej televíznej šou, ale že by naozaj z toho, čo ponúka politická strana na tej 150-ke, si vybrali tými krúžkami zoskupenie, ktoré by spĺňalo predovšetkým morálne kritériá, ale aj kritériá odborné. Verím, že by to tak bolo. Alebo minimálne, že by to nebolo o nič horšie, ako je to pri tomto doterajšom systéme. A v tomto duchu tejto viery, že by to bolo tak správne a že by sme nemali voličovi odkazovať, že síce si vážime jeho hlas, ale nech sa nám nestará do toho, koho dáme na prvé miesta. Pretože na prvé miesta chceme dávať my, tak ako sme sa rozhodli v našej strane, v našom klube, takže nech nám len pekne dá tie hlasy a my už rozhodneme, kto bude na tých prvých miestach. To sa mi zdá voči voličovi neúctivé a voči volebnému systému nedemokratické. A práve preto, ak sme tu dnes mali tie stupienky z 3 na 2, z 2 na 1, tak nech tu zaznie stupienok z 3 na 0 a pokúsme sa voličovi, pánovi voličovi priznať právo, že keď už mu hovoríme, musíš si vybrať stranu, veď tak ďaleko sme nezašli, že si bude vyberať pomedzi rôznych strán, to by bolo, ako ste viacerí povedali, nabúranie politického systému. Dobre. Neprekročme tieto hranice zatiaľ alebo vôbec nepočítajme s tým. Ale ak už tá strana má svoje ideové ciele, svoj program a svoje presvedčenie, tak nech obsadí tú 150-ku ľuďmi, ktorí tieto veci spĺňajú. Nech namiešajú zmes osobností a nech ponúknu voličovi, aby tieto osobnosti zoskupil do poradia, ktoré určí vstúpenie do tejto snemovne. A práve preto úplne z presvedčenia, ktoré cítim, že nie je postavené na nejakom odhade, ale na hlbokom uverení v to, že volič má takéto právo a že by sme mu mali veriť, prednesiem tento pozmeňujúci návrh pánov poslancov Matoviča, Kadúca, Jurinovej, Hubu, Vašečku, Fecka a Mičovského k vládnemu návrhu zákona o podmienkach výkonu volebného práva a o zmene Občianskeho súdneho poriadku. Vládny návrh zákona o podmienkach výkonu volebného práva a o zmene Občianskeho súdneho poriadku sa mení a dopĺňa takto: 1. V čl. I v § 65 ods. 5 a v § 92 ods. 5 druhá veta znie: „Ak však voliči, ktorí odovzdali platný hlas pre túto platnú stranu alebo koalíciu, využili právo prednostného hlasu, dostane najskôr mandát ten z kandidátov, ktorý získal viac prednostných hlasov z celkového počtu platných hlasov odovzdaných pre politickú stranu alebo koalíciu.“ 2. V čl. I v § 68 ods. 1 druhá veta znie: „Ak však boli na hlasovacom lístku uplatnené prednostné hlasy, nastupuje ten kandidát, ktorý dostal najvyšší počet prednostných hlasov.“ Odôvodnenie, ktoré na tomto návrhu nasleduje, som v podstate už vlastne vyjadril svojimi slovami dopredu, takže tento pozmeňovací návrh dávam ako poslednú variantu, ak teda má byť snemovňa aj priestorom, kde sa hľadá kompromis, tak povedzme si dopredu, že tento pozmeňujúci návrh nech neprejde, ktorý som predniesol. Budiž. Ale potom sa dohodnime, že nech prejde aspoň pokles z troch na dva, tak ako to povedal pán poslanec Kadúc, ako on navrhol. Pretože predsi len, ak povieme, že nie, že my chceme mať svoje 3 %, pretože nám nebudú tu rozhodovať obrazovky televízne a nejaké popularizačné tendencie, že dávame krásne tváre a ľudí, ktorí si získajú hlasy bez zásluhy, tak to sa domnievam, že to nebude dobrý prístup, že by sme takto mali voličovi takýto odkaz vyslať. Vyšlime mu aspoň ten, že predsi jeho preferenčné hlasy pripúšťame vo väčšej miere v budúcnosti, ako sme boli ochotní takýto prístup uplatňovať doposiaľ. Ďalšie dva pozmeňujúce návrhy prednesiem spolu s pánom Kadúcom, teda v zastúpení. Bola to jeho aktivita, ja sa k nej pridávam a využívam svoju možnosť vystúpiť pred vami s tým, aby som tieto návrhy predniesol. Vládny návrh zákona o podmienkach výkonu volebného práva a o zmene Občianskeho súdneho poriadku sa mení a dopĺňa takto: 1. V čl. I v § 45, § 76, § 100, § 119, § 170 a 203 znie: „Zapisovateľa okresnej volebnej komisie vymenúva a odvoláva štátna komisia. Návrh podáva predseda štátnej komisie po prerokovaní s prednostom okresného úradu.“ 2. V čl. I § 138 znie: „Zapisovateľa obvodnej volebnej komisie vymenúva, odvoláva štátna komisia. Návrh podáva predseda štátnej komisie po prerokovaní s predsedom samosprávneho kraja.“ K tomu len toľko, že sa tu vlastne komisii, ktorá podľa všetkého teda bude schválená na rokovaní o tomto zákone, prisudzuje táto nová kompetencia. Tretí pozmeňujúci návrh poslanca Miroslava Kadúca, Jána Mičovského k vládnemu návrhu zákona o podmienkach výkonu volebného práva a o zmene Občianskeho súdneho poriadku sa dopĺňa takto: V čl. I § 13 odsek 1 znie: „(1) Zriaďuje sa Štátna komisia pre voľby a kontrolu financovania politických strán (ďalej len „štátna komisia“) ako nezávislý orgán na kontrolu financovania politických strán a politických hnutí (ďalej len „politická strana“), riadenie volieb a zisťovanie výsledkov volieb. Štátna komisia má štrnásť členov. Osem členov delegujú do štátnej komisie politickej strany, ktoré v ostatných voľbách získali zastúpenie v Národnej rade Slovenskej republiky, a dvoch členov delegujú politické strany, ktoré v ostatných voľbách získali najviac platných hlasov z politických strán, ktoré získali menej ako 5 % celkového počtu odovzdaných platných hlasov vo voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky. Politické strany majú zastúpenie úmerne podľa počtu získaných poslaneckých mandátov a strany, ktoré získali v ostatných voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky menej ako 5 % z celkového počtu platných hlasov po jednom členovi. Počet členov štátnej komisie delegovaných politickými stranami, ktoré vytvorili vládu, sa musí rovnať počtu členov štátnej komisie delegovaných ostatnými politickými stranami zastúpenými v Národnej rade Slovenskej republiky. Táto rovnosť musí byť zachovaná počas celého funkčného obdobia štátnej komisie. Po jednom členovi štátnej komisie deleguje predseda Ústavného súdu Slovenskej republiky, predseda Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, generálny prokurátor a predseda Najvyššieho kontrolného úradu.“ Takže podstata je zrejmá z prečítaného textu. Navrhuje sa, aby nielen tie strany, ktoré sa dostali do parlamentu, ale tie, ktoré skončili aj v istom rozsahu pod touto hranicou, mali možnosť byť tými kontrolnými okami pri dozeraní nad financovaním politických strán a nad voľbami. Je to z núdze cnosť, keďže sa očakáva, že táto komisia bude v zmysle spoločnej správy schválená, takže je to vylepšenie jej činnosti. V zásade však platí to, čo som si dovolil povedať mimo tohto pozmeňujúceho návrhu v úvode svojho vystúpenia, že som presvedčený, že politické strany nemajú právo kontrolovať samy seba a že nám treba hľadať model, ktorý zabezpečí, aby nad politikmi a ich úmyslami byť úspešný a získať na to peniaze aj cestami, ktoré nie sú kóšer, dozeral niekto iný ako samotní politici. Ďakujem pekne za pozornosť.