P. Kubovič, poslanec: (2003-02-06):
Dovoľte mi uviesť niekoľko faktov, pre ktoré som presvedčený, že naša účasť odzbrojovacích silách je správna a nevyhnutná. Vážení kolegovia, dostali sme v parlamentných voľbách dôveru a mandát od občanov na to, aby sme konali a rozhodovali správne a v prospech občanov Slovenska. Obsahom tohto mandátu je tiež povinnosť zabezpečiť, aby Slovensko bolo bezpečnou krajinou a aby sa každý občan Slovenskej republiky neobával pri cestách po Európe alebo kdekoľvek po svete o svoj život a život svojich blízkych. Je samozrejmé, že prirodzenou snahou všetkých zúčastnených krajín a strany demokratického spoločenstva je zachovanie mieru a pokoja v takej nestabilnej oblasti, ako je oblasť Perzského zálivu. Každý si uvedomuje riziká spojené s vojenským zásahom v Iraku, najmä možné straty na ľudských životoch ako na strane medzinárodnej koalície, taktiež na strane irackých ozbrojených síl a najmä irackého civilného obyvateľstva. Neopomenuteľné sú pritom hospodárske a kultúrne straty a tiež nutnosť vynaložiť obrovské prostriedky v súvislosti so zásahom v Iraku. Iracký režim diktátora Saddáma Husajna je však dlhotrvajúcou hrozbou pre svojich susedov, ostatné krajiny sveta a v neposlednom rade pre svoje obyvateľstvo. Irak už v minulosti nie raz potvrdil, že i obavy okolitého sveta sú opodstatnené. Irak v priebehu uplynulých rokov napadol päť krajín z oblasti Blízkeho a Stredného východu. Viedol osem rokov trvajúcu vojnu s Iránom, v roku 1991 bezdôvodne napadol Kuvajt a v súvislosti s kuvajtskou krízou ohrozoval svojimi raketami Izrael, Saudskú Arábiu a Bahrajn. Existujú jasné dôkazy, že Saddám Husajn v uvedených konfliktoch a tiež pri potláčaní  kurdských nepokojov v 90. rokoch minulého storočia použil chemické a iné zbrane hromadného ničenia. Chcem vás upozorniť tiež na skutočnosť, že snaha o odzbrojenie Iraku nie je len otázkou, ktorá vyvstala po teroristických útokoch na New York a Washington. Po ukončení konfliktu v Kuvajte sa na základe rozhodnutia OSN začal odzbrojovací proces, ktorý však už 12 rokov neprináša žiadne želané výsledky. Počas tohto obdobia Irak neuposlúchol viac ako desať rezolúcií Bezpečnostnej rady OSN o odzbrojení. Pred štyrmi rokmi, keď zbrojní inšpektori OSN objavili jeho zbrojné programy, chemické a biologické zbrane, Saddám Husajn in neumožnil ďalej vykonávať činnosť, na ktorú mali mandát  od OSN, a vykázal ich z krajiny. Od roku 1998 bolo konanie Iraku v otázkach odzbrojenia bez akéhokoľvek kontroly medzinárodného spoločenstva. Ani dnes nie je prístup Iraku iný ako v predchádzajúcom období. Predstavitelia režimu Saddáma Husajna nespolupracujú so zbrojnými inšpektormi OSN, zamlčujú fakty a znemožňujú inšpektorom plniť ich poslanie. Inšpektori OSN v Iraku poukazujú na mnohé nezrovnalosti, vyvolávajúce pochybnosti o Irakom deklarovanej ochote zverejniť požadované údaje. Týkajú sa zariadenia schopného vyrobiť tisícky litrov antraxu, niekoľko stoviek litrov butulotoxínu, zatajovaného nákupu uránu v zahraničí, nevydokladovaných testov rakiet dlhého doletu, ale aj nepresvedčivé dôkazy o zničení hlavíc s yperitom, 400 kusov biologických bômb a testovania bez pilotných lietadiel na rozprašovanie nebezpečných biologických látok. Na základe doterajšieho prístupu Iraku k zbrojným inšpekciám, napríklad predloženia síce obsiahlej a niekoľkotisícovej zbrojnej deklarácie, avšak bez konkrétnych údajov je možné konštatovať, že iracký režim sa snaží získať čas a nemá skutočný záujem na svojom odzbrojení. Podľa vyjadrenia zahraničných spravodajských služieb existuje reálny predpoklad, že Irak intenzívne spolupracuje s teroristickými sieťami po celom svete, poskytuje medzinárodne hľadaným predstaviteľom takýchto organizácií útočisko a inak podporuje aktivity teroristov po celom svete. Vláda Spojených štátov amerických v predchádzajúcich dňoch požiadala Slovenskú republiku o účasť v medzinárodnej koalícii v prípade, ak nastane situácia, ktorej sa snaží demokratické spoločenstvo vyhnúť, teda vojenské riešenie vzniknutého problému. Dnes sa musíme rozhodnúť, či aj naša krajina preberie svoj podiel zodpovednosti v súvislosti s nutnosťou odzbrojiť Irak a zničiť nebezpečenstvo terorizmu vo svete. Vláda Slovenskej republiky už vyslovila súhlas s preletom a pristátím vzdušných síl Spojených štátov a mnohonárodných koaličných síl na území Slovenskej republiky. Vláda tiež vyjadrila súhlas s vyslaním jednotky radiačnej, chemickej a biologickej ochrany do krízovej oblasti v maximálnom počte 75 mužov, profesionálnych a elitných vojakov. Táto jednotka bude pôsobiť v záchranných a humanitárnych operáciách v prípade použitia alebo odôvodneného podozrenia z použitia zbraní hromadného ničenia spolu s českými vojakmi. Je dôležité upozorniť, že poslanie slovenskej protichemickej jednotky je vykonávať záchranné a humanitárne operácie, zachraňovať životy, odstraňovať dôsledky použitia takýchto zbraní. Vláda Slovenskej republiky vo svojom Programovom vyhlásení deklarovala pripravenosť plne prevziať svoj podiel zodpovednosti za záväzky, ktoré pre našu krajinu vyplynú z členstva v Severoatlantickej aliancii. Pri prístupových rozhovoroch sa Slovenská republika zaviazala k zjednoteniu síl a prostriedkov potrebných ku kolektívnej obrane Aliancie a tiež k obrane a ochrane mieru a bezpečnosti a ochrane hodnôt a princípov, ktoré stelesňuje Aliancia a jej členské štáty. V novembri 2002 sa naša republika pripojila k vyhláseniu, ktorým kandidátske krajiny vyjadrili podporu úsiliu medzinárodného spoločenstva plne odzbrojiť Irak v súlade s rezolúciou Bezpečnostnej rady OSN č. 1441. V prípade nedodržania podmienok tejto rezolúcie Bezpečnostnej rady ašpirantské krajiny spoločnou deklaráciou potvrdili pripravenosť prispieť do medzinárodnej koalície na presadenie ustanovení rezolúcie a definitívne eliminovať riziko použitia zbraní hromadného ničenia irackým režimom. Bolo by zatváraním si očí pred faktom, že Irak nie je krajinou schopnou zbrane hromadného ničenia použiť v záujme udržania si svojho postavenia v regióne a vo svete. Takáto hrozba je, žiaľ, reálna na to, aby sme umožňovali diktátorskému režimu prežiť ďalší rok, dva, možno viac a neskôr ľutovať, že takáto politika nebola správna. Je nutné si uvedomiť, že bezpečnosť nášho štátu nie je možné v čase globalizácie a súčasného technického pokroku oddeliť od bezpečnosti celého sveta. Dovolím si upozorniť tiež na možné ekonomické a hospodárske dopady použitia takýchto zbraní kdekoľvek na svete, či už priamo Irakom alebo niektorou z teroristických organizácií. Stačí si spomenúť na celosvetové negatívne hospodárske dopady útoku na svetové obchodné centrum. Dúfam, že s mojím predpokladom sa mýlim a že skôr, ako bude použitá sila na odzbrojenie Iraku, podarí sa medzinárodnému spoločenstvu odzbrojiť tento režim mierovou cestou. Zdá sa však, že diplomatické a politické snahy medzinárodnej koalície pod záštitou OSN o riešenie problému sú neúčinné. Dovolím si, panie poslankyne a páni poslanci, aj krátky exkurz do histórie a pripomenúť vám bolestivú kapitolu našej vlastnej minulosti. Rozhodujúce svetové mocnosti sa v roku 1938 takisto snažili reálnu hrozbu vojenského konfliktu a rozpínavosti nedemokratického režimu odvrátiť podpisom Mníchovskej dohody a Viedenskej arbitráže. Nasledovný vývoj udalostí ukázal, že diktátorom nie je možné dôverovať a poskytovať im čas, aby sa stali ešte nebezpečnejšími. Naši vojaci už robia dobré meno Slovenskej republike v iných misiách po celom svete. Ich profesionalitu a kvalitu oceňujú vysokí predstavitelia mnohých krajín. Vynikajúci dojem zo svojej činnosti zanechala napríklad česko-slovenská jednotka pôsobiaca v Kuvajte počas vojny v Perzskom zálive alebo spoločný česko-slovenský prápor pôsobiaci v Kosove. Považujme, vážení kolegovia, za česť, že sme boli oslovení so žiadosťou o pomoc, tiež pri nastávajúcej skúške medzinárodného spoločenstva o zachovanie mieru vo svete. Vážení kolegovia poslanci, na základe uvedeného si vás v mene poslaneckého klubu SDKÚ dovoľujem požiadať o podporu predloženého uznesenia. Ďakujem. (Potlesk.) P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. O faktickú, s faktickou poznámkou pán Hopta. I. Hopta, poslanec: Pán poslanec rozprával o tom, že je potrebné skoncovať s teroristickými organizáciami, ja plne súhlasím, len sa pýtam, kto skoncuje s najväčším teroristom, ktorý robí politiku takú, akú robí vo svete. Po druhé, rozprával tu o tom, že je to v podstate humánna akcia, že v podstate o nič nejde. Tak, vážení, ak je to humánna akcia, nepotrebujete rozhodnutie Národnej rady, vláda rozhodne, no a, samozrejme, bol by som najradšej, keby členovia vlády i poslanci vládnej koalície išli príkladom, vyslali tam svojich synov, za vlastné úspory a problém by bol vyriešený. V tom prípade aj poslanci KSS by za to zahlasovali. Bola by to humánna akcia, s vlastnými ľuďmi a nech sa páči, choďte a bojujte za záujmy Spojených štátov amerických. Pýtam sa, ak by ste mali predložený zoznam tých 75 vojakov, ktorí tam majú ísť, a boli by tam vaše vlastné deti, hlasovali by ste tiež za? To by ma veľmi zaujímalo. A ak áno, máte možnosť, prihláste ich tam. P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Nakoľko sa nikto s faktickou poznámkou neprihlásil ďalej, tak poprosím pána poslanca Fajnora, ktorý je prihlásený do rozpravy. Nech sa páči. Pripraví sa pán poslanec Ďaďo. K. Fajnor, poslanec: Vážené kolegyne, kolegovia, vážená vláda, vážený pán predsedajúci. Jednou z príčin potenciálneho útoku na Irak je aj ochrana ľudských práv. Áno. Súčasný svet je popretkávaný bojom za ľudské práva, je to pochopiteľné, keď ľudské práva patria medzi najcennejšie atribúty spoločenstva ľudí na tejto planéte. Intenzita boja za ľudské práva sa stupňuje najmä preto, že sú sústavne v mnohých častiach sveta porušované. Prečo? pýtam sa. Predovšetkým preto, že silnejší si ľudské práva vysvetľuje po svojom. Existujú rôzne definície ľudských práv najmä z pohľadu, čo sa dáva obsahu tohto pojmu. Najdôležitejšie sú však právo na život, právo na mier, právo na prácu, právo na slobodné rozhodovanie o spôsobe svojho života, ochranu zdravia a možnosti vzdelávania. Práve tieto spolu s ostatnými právami, ktoré robia človeka človekom, sú neustále ohrozované teroristickými a vojenským aktivitami. Potvrdzuje to stručný exkurz do vývoja ľudskej spoločnosti, v ktorej najmä vojnové konflikty doteraz neboli poslednými. Nikdy sa navždy neskončili. Majú svoje pokračovanie. Žiaľ, stále v obludnejšej podobe. Uskutočňujú sa vždy v mene mocenských záujmov. V ich pozadí sa strieda boj o náboženské, nacionálne, ale najmä ekonomické záujmy, ktoré sú hlavným zdrojom vojen. Nikdy v nich nešlo o presadzovanie ľudských práv všetkých bez výnimky. Ale iba o práva mocných, predovšetkým kapitalistických nadnárodných monopolov. Oni chcú vládnuť svetu, jeho prírodnému bohatstvu, akým sú surovinové zdroje a svetové trhy. Chcú vládnuť lacnej pracovnej sile v mene svojich ekonomických záujmov. Posledný príklad je príprava vojny proti Iraku. Čerta starého ide Bushovi o odstránenie hrozieb použitia zbraní hromadného ničenia, ktoré údajne podľa neho vlastní Husajn. Bush si chce vojnou riešiť v prvom rade a predovšetkým svoje vážne ekonomické problémy a, samozrejme, i mocenské. A práve na to potrebuje vojnu. Kašle na nejaké imaginárne ľudské práva. Tie budú po vypuknutí vojny masovo potláčané a krvavo likvidované, a to nielen v Iraku, ale ako upozorňujú významné svetové osobnosti, hrozí potláčanie ľudských práv miliónom ľudí na tejto planéte. Pritom je zarážajúce, že napríklad kresťan Bush a jeho súkmeňovci totálne ignorujú hlavu katolíckej kresťanskej cirkvi, ktorá vyzýva k mierovému a iba k mierovému riešeniu irackej krízy. A nech nikto nepochybuje, že pápež má veľmi dobré a spoľahlivé informácie a vie, prečo vyzýva k mieru. A neposlúcha ho, žiaľ, ani náš kresťan katolík a ako začínajú ľudia volať, ani vojnychtivá vláda. Mali by nám povedať, prečo nevychádzajú zo stanoviska pápeža, ale amerického prezidenta. Predpokladám, že tomuto múdremu a vzdelanému kolektívu poslancov Národnej rady Slovenskej republiky netreba ďalej zdôvodňovať, že vojna je najmasovejším prostriedkom, najhrubšou formou porušovania ľudských práv nevinných ľudí, predovšetkým žien, detí a starcov. V mene skutočných ľudských práv odmietame vyslanie našich vojakov na vojnu proti Iraku. Odmietame farizejské zdôvodnenie, že naši vojaci tam idú dobrovoľne a budú plniť iba humanitárne poslanie. Nedovoľme vláde premiéra Dzurindu tento hazard. Spoločne zdvihnime svoj hlas proti vojne v Iraku bez ohľadu na to, ako rozhodne Rada bezpečnosti OSN. Neprispejme k ďalšej genocíde irackého ľudu. Zbrane hromadného ničenia sú nebezpečné nielen v Iraku, ak ich má, ale sú nebezpečné rovnako v rukách vlád, či už Spojených štátov, Pakistanu, Indie, Ruska, Izraela, či ďalších krajín. Všade sú nástrojom mocenských záujmov a porušovania základom ľudských práv. Preto odsudzujeme hrozbu vyslovenú americkými politikmi, že v prípade neúspechu konvenčných zbraní použijú proti irackým vojenským cieľom aj jadrové zbrane. Hľa, kam až dospela sústavne proklamovaná túžba americkej vlády po mieri a ľudských právach. Vážené kolegyne, kolegovia, na základe môjho krátkeho príspevku si vás dovolím úctivo poprosiť, hlasujete podľa svojho vedomia a svedomia a nie, ako povedal pán kolega Mikloško, že až teraz, po 13 rokoch, dali svojim poslancom voľnosť. Ďakujem pekne. P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne pánovi poslancovi Fajnorovi. Konštatujem, že s faktickou poznámkou sa neprihlásil nikto, končím možnosť prihlásiť sa s faktickou poznámkou a nasleduje pán poslanec Ďaďo, prihlásený do rozpravy. Nech sa páči! V. Ďaďo, poslanec: Ďakujem. Vážený pán predsedajúci, vážený pán premiér. Skôr ako prejdem k predloženému programu, tak niekoľko, alebo jedna veta na zamyslenie pre nás všetkých, 150 poslancov. Skutočne to hovorím od srdca, na poslednej alebo ostatnej schôdzi Národnej rady som sa hanbil za naše správanie sa, pretože nie sme roboty, plechové, ktorých naprogramujú politické strany a musia tak, ako chcú hovoriť, ale každý máme iný názor. Každý máme iný názor. A ak tu bolo skonštatované, že politická kultúra sa zmenila, tak ešte asi 20 poslancov možno by sa malo zmeniť, pretože neustále útoky, neustále útoky do päťdesiatych rokov a kde-kade inde neprispievajú ani kultúre a bez rozdielu, či to je z našej strany alebo zo strany hociktorého ďalšieho poslanca. Prosím, venujme sa v ďalšej časti aj v ďalších rokovaniach nášho pôsobenia tohto volebného obdobia tomu programu, čo je venovaný, nesúhlasme jeden s druhým, ak chceme nesúhlasiť, ale neútočme na seba takými spôsobmi, ktoré absolútne nemajú s kultúrou poslanca nič spoločné. Dámy a páni, každý človek s vedomím a úctou a medzi takých ľudí sa snáď počítam i ja, je proti akejkoľvek vojne, proti akémukoľvek násiliu, zvlášť ak je to násilie, ktoré by malo byť s použitím sily či zbraní, ak je to násilie, ktoré spôsobuje a môže spôsobiť utrpenie. Preto som sa rozhodol vo svojom krátkom vystúpení skutočne požiadať vás ako kolegov, aby sme sa rozhodovali každý podľa svojho vedomia i svedomia, aby sme nedovolili, aby nasledujúci tlak na vytvorenie útoku na Irak bol tlakom, kde by i naša republika mala svoje meno. Aby sme ustúpili, nedovoľme, aby sme ustúpili tlaku Spojených štátov, ktorý podľa môjho názoru je väčší než všetky zásoby irackej ropy. To je moja požiadavka smerom k vám. Je to tlak, ktorý je skutočne vedený túžbou po sláve muža dokázať svoju silu a dokázať tú silu i panovačnosť, pretože tu boli vyložené mnohé prostriedky na to, ktoré sa už nedajú stiahnuť naspäť. Včerajšie dôkazy v Bezpečnostnej rade OSN, vážení kolegovia, vážený pán premiér, to sú dôkazy ako stavba snehuliaka v rovníkovej Afrike pri 30 stupňoch tepla. Veci, fotky, telefonáty, v takej vyspelej technike, ako je dnes, konštatujeme, že odtiaľto sa niečo stratilo a prenieslo niekde inde. Prosím vás, veď existuje taká technika, že ten, kto by to mal, tak by mal povedať, aj kam to kráčalo. Však predsa nie je slepý, aby nevedel, kam to kráčalo. Však sú družicové systémy a iné špionážne zariadenia, ktoré dokonale zmapujú všetko, čo existuje. To, čo tam včera bolo, to bola fraška. Fraška predložená na to, čo by malo ovplyvniť svet a skutočne to nemôže človeka jednoducho len tak zobrať, že na základe toho sa rozhodne a povie, že je potrebný takýto útok alebo zásah. Ak sa domnievate, že to, čo tu hovorím, je len presvedčenie komunistu, tak prosím, pred chvíľou, ako som išiel dole, som si pozeral internet a je tam Nový čas. Ten určite nie je novinami úsvitu, ani toho, kto je sympatizantom s KSS. A teraz vám poviem skutočné fakty spred 30 sekúnd, ako som išiel dole. 64, 7 % respondentov z 1600 je proti tomu, aby sme dnes vyslovili súhlas s vyslaním jednotky. 12,4 nevie a 13,9 hovorí, že áno. Áno, beriem aj tie pripomienky, ktoré tu boli povedané, že verejná mienka niekedy môže byť z rôznych zdrojov, lebo vieme, kto to teda, ale mali sme brať do úvahy aj túto myšlienku a nebrať len to, či to hovorí predstaviteľ HZDS, Smeru, KSS, ANO alebo SDKÚ, ale brať aj to, že to hovoria naši voliči, občania tejto vlasti. Pozrite, aj ja mám manželku a ešte jedenásťročného syna. Isteže, aj ja by som za nich dal život, ani ja si neviem predstaviť život bez nich a skúste si postaviť aj vy tú otázku, ktorá tu už bola povedaná, keby sme tak mali my sa postaviť, že áno, nemáme, a musíme riskovať stratu nášho manžela, manželky či dieťaťa, či by nám to nebolo ľúto. Skúsme sa pozastaviť nad slzami nie jednej z matiek, ktorá v takejto situácii môže nevinne, nevinne stratiť svoje najmilšie, čo má, a to je skutočne situácia, ktorá stojí na zamyslenie. Ja si myslím, že by sme mali ako demokratickí poslanci, ako skutočne ľudia, ktorí majú chápanie pre demokraciu, dokonale využiť svoje svedomie na to, aby sme ho nepošliapali trpiacimi a zmrzačenými deťmi, aby sme nedovolili to, že deti môžu stratiť matky, či synov, či rodičov, aj tí, ktorí by mali ísť od nás z tej Slovenskej republiky, aj tí sú mnohí rodičia, aj tí majú svoje deti. Aby sme jednoducho nedovolili to, že tieto matky niekedy budú plakať za naše rozhodnutie, za naše politické rozhodnutie, pretože vojna nikdy nič dobré nepriniesla. Je tu šanca, obrovská šanca na základe rokovania, aj z dnešnej diskusie bolo tu mnoho podnetných návrhov na vyčkanie rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN. Je tu šanca na to, aby sa celý konflikt, ktorý je, uzavrel mierovou cestou, a to, do čoho sa my dnes vrháme, prosím, považujem za určité dobrodružstvo. Tak ako chceme a mali by sme riešiť problémy Slovenskej republiky, tak by sme aj v medzinárodnej politike mali riešiť rozdielne názory nie násilím, ale rokovaním, podmienkami, vyčkaním, aby sme nepovedali, že niečo sa stratilo tu len preto, že to ktosi premiestnil inde, ak nemáme na to dôkazy. V závere skutočne posledná veta. Prosím, nezneuctime všetci svoje ruky pri hlasovaní tým, že budeme mať tie ruky vinné po niekoľko desiatok rokov za straty na životoch, ktoré sa môžu stať vojnou v Iraku. Ďakujem. (Potlesk.) P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne pánovi poslancovi Ďaďovi. Konštatujem, že faktické poznámky nie sú. Kvitujem rýchlosť rokovania a prosím pána poslanca Zalu, aby predniesol svoj príspevok. Verím, že v duchu posledných vystúpení. Pokiaľ ide o rýchlosť, samozrejme.