J. Ivančo, poslanec: (2008-04-10):
Čo sa týka vládneho návrhu zákona o výchove a vzdelávaní, pre tých z vás, ktorí poznáte školskú legislatívu, a to opäť uvádzam ako porovnanie jedného a druhého návrhu, musí byť jasné a evidentné, že vznikol pospájaním súčasných právnych noriem nižšej sily, súčasných vyhlášok. Musím povedať, pretože som z vážnych rodinných dôvodov nevystúpil ani pri vládnom návrhu, že pri vládnom návrhu nejde o nový zákon, nejde o zrušenie 39 noriem, ako sa uvádza v zrušovacích ustanoveniach, ale ide o ich pospájanie, môžeme pripustiť iba, že ide o nejakú úpravu častí dvoch zákonov a 35 vyhlášok. Ich ale podstatná časť je implementovaná do textu vládneho návrhu. A vznikol tak chaotický až nelogický materiál, kde sa používa, a to je úplne šokujúce, stará a nová terminológia. Ale veď princípom návrhu je zmena. Nemôžeme predsa do akože nového návrhu vsunúť 39 noriem a hovoriť o tom, že je to zmena. Veď práve tento systém chceme zreformovať, chceme zmeniť. Vo vládnom návrhu je zavedenie podľa predkladateľov kľúčovej zmeny vzdelávacieho programu vybavené, počúvajte dobre, štyrmi paragrafmi, zo 160 paragrafov na 127 stranách novému prvku sú venované 4 paragrafy. Preto je nielen pre nás, verím, aj podľa tej diskusie, ktorá prebieha vo verejnosti, ale aj pre širšiu odbornú verejnosť vládny návrh neprijateľný. My sa môžeme baviť o tom, či školský zákon môže mať podobu široko koncipovanej normy alebo rámcovej normy. Ale myslím si, že aplikačná prax dokáže, že ponímanie široko koncipovanej normy, ktorá vstupuje skoro do každého detailu fungovania školy, a už som tam čakal, že už len tam napíše vláda, že kedy ešte školník má prísť do školy a zvoniť, prinesie vážne aplikačné problémy a môže spôsobiť to, že to, čo je teraz deklarované ako cieľ, aby to bolo nejako uhladené a jednotné, prinesie po roku kopec noviel vychádzajúcich nielen z toho, že bude aplikačný problém v praxi, ale aj z toho, že spoločnosť alebo parlament bude novelizovať iné súvisiace právne predpisy. Deklarovaná sloboda vo vládnom návrhu v porovnaní z návrhom pána poslanca Fronca je najväčšou fikciou minimálne v dvoch rovinách, v to v rovine používania učebníc a v rovine vstupu do experimentálneho overovania. No poviem pravdu, nepochopil som vládny návrh zákona, ak hovorí o slobode, a pritom pri experimentálnom overovaní  sa posúva úroveň vyhlášky terajšej na úroveň zákona. Potom sa podľa môjho názoru úplne vytráca priestor pre akúkoľvek slobodu. A všetko podriaďujeme štátnej byrokracii, ktorá bude posudzovať každý detail experimentálneho overovania, v čom je práve prínos pre pedagogickú vedu, pre pedagogické inovácie. Je to práve to experimentálne overovanie. Podobne je to s učebnicami. Keď teraz môžu učiť učitelia z neschválených učebníc, po novom podľa vládneho návrhu by mali učiť podľa schválených učební. To potom skutočne si myslíte, že návrh pána poslanca nie je v tomto minimálne slobodnejší, ako povedal pán poslanec Goga, myslím, ako riaditeľ bude posudzovať učebnice? No bude ich posudzovať riaditeľ na základe nižšej právnej normy, vyhlášky, ktorá mu zavedie ustanovenia, čo má všetko brať do úvahy pri posúdení danej učebnice. Potom tu na tomto príklade vidíme zásadný ideový rozdiel medzi návrhom pána poslanca Fronca a vládnym návrhom, ktorý zavádza podľa môjho názoru príliš silný štátny dirigizmus. (Vystúpenie prerušené predsedajúcim.)