P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-05-24):
návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Jána Drgonca na vydanie ústavného zákona, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky č. 460/1992 Zb. v znení neskorších predpisov , ktorý prerokúvame ako tlač 850, aby uviedol a odôvodnil návrh na zmenu Ústavy Slovenskej republiky. Pán predseda, nech sa páči. J. Drgonec, poslanec: Ďakujem. Dámy a páni, pokúsim sa vás nudiť čo najmenej a tiež hovoriť čo najkratšie, ale zase na druhej strane budeme hovoriť o zmene ústavy, a to sa vyslovene v pokluse obísť nedá. Začnem trošku zoširoka. Ústava a jej zmena to je vec, ktorá vám mnohým môže pripomínať svätokrádež. Čiže pokladám za nevyhnutné vysvetliť, ako to je vlastne s platnou Ústavou Slovenskej republiky. Ústavné právo a ústava v tomto štáte sa vždy ponímali ako text, ktorý patril do vitríny na nejaké miesto, pripomínam, že ju máme aj tu dole vo vestibule reprezentačne vystavenú, ale nebol to text, ktorý by sa mienili vážne uplatňovať. Len ako príklad. Prvá Ústava Česko-Slovenskej republiky, teda ústava z roku 1920 zaviedla obmedzenie výkonu funkcie prezidenta na dve obdobia po sebe. Toto isté obmedzenie sa v Spojených štátoch zaviedlo v roku 1951 a svet je do dnešného dňa hrdý na to, na čo v Spojených štátoch prišli v roku 1951. My sme na to prišli o 31 skôr. Akurát, že nikto o tom netuší, pretože sa to neuplatňovalo. Takýmto spôsobom by sme mohli pokračovať cez rad ústav, ktoré v tomto štáte boli. Máme platnú ústavu, ústavu z roku 1992, ktorá je vybudovaná na základoch nášho postoja k ústave. To znamená, ústava, ktorú máme, má obrovské množstvo nedostatkov. Ja si osobne myslím, že jediná možnosť zásadného vyriešenia problémov s ústavou ako skutočne základným právnym štátom je prijať celkom novú ústavu. Len taký postup sa obávam, že nie je dnes možný alebo nie je v týchto rokoch uskutočniteľný, lebo si myslím, že nemáme ujasnené ani predstavy o tom, čo všetko by vlastne v takej ústave naozaj malo byť. Takže s prihliadnutím na túto skutočnosť nezvyšuje nič inšie, než posúvať ústavu dopredu metódou takých občasných skokov, v ktorých sa nejaké veci vyriešia. Vlastne s týmto zámerom predkladám  návrh na zmenu Ústavy Slovenskej republiky, ktorý je tu pred vami všetkými na stole. Môj návrh sa snaží vedome vyhýbať veciam, ktoré by mohli byť politicky problematické. Ako názorný príklad referendum. Určite nemáme vôbec vyriešenú otázku, nakoľko chceme referendum a čo od neho očakávame, ak pristupujeme na tú možnosť, že ho máme, ale túto otázku nechávam stranou. Iný okruh problémov, ktorý by sa mal riešiť, to je otázka vzťahov k Európskej únii, našich inštitúcií a inštitúcií Európskej únie. Žiaľ, na túto tému sa u nás zatiaľ nezačala ani odborná diskusia. Nemáme vytypované ani otázky, na ktoré by sme mali hľadať odpovede. Pokiaľ ide o to, čo v skutočnosti leží pred vami na stole, je to návrh, ktorý smeruje k skvalitneniu ústavnoprávnej úpravy vlastne v dvoch okruhoch vecí. Je to predovšetkým o právnom štáte a vytvorení vyšších predpokladov pre právnosť tohto štátu. Bez ohľadu na to, ako si to priznáme, alebo si to nepriznáme, máme isté problémy s kvalitou právneho poriadku. Okruh subjektov, ktoré dnes môžu namietnuť porušenie právnych zásad alebo porušenie základných práv a slobôd, je relatívne úzky v porovnaní s realitou. Môj návrh smeruje k tomu, aby sa rozšíril okruh osôb alebo okruh subjektov, ktoré by mali právo predložiť svoju vec Ústavnému súdu na rozhodnutie. Navrhujem, aby osoby, či už fyzické alebo právnické, za predpokladu, že ich základné právo je porušené všeobecne záväzným právnym predpisom, mali možnosť dať túto vec na rozhodnutie Ústavnému súdu. Poznamenávam len toľko, že takáto možnosť je zabezpečená vo vzťahu k medzinárodným inštitúciám, pretože existuje v Rade Európy, je v Európskej únii, nemáme vnútroštátny prostriedok vlastnej ochrany štátu pred tým, aby sa rad vecí, ktoré sa dajú vyriešiť vnútroštátne, išli rovno von. Rovnaké právo na predloženie návrhu na preskúmanie súladu právneho poriadku navrhujem priznať Súdnej rade v rozsahu jej právomocí, to znamená v rozsahu vecí, ktoré sa týkajú organizácie súdnictva a postavenia sudcov, respektíve, ktoré sa týkajú organizácie prokuratúry a postavenia prokurátorov, a napokon navrhujem, aby rovnaké právo dostal verejný ochranca práv zase vo vzťahu k základným právam a slobodám. Druhý okruh problémov, ktoré sa pokúšam riešiť, to je otázka inštitúcií. Základom každého štátu sú inštitúcie. My máme niekoľko orgánov štátu, ktoré nemajú dostatočne vymedzené alebo náležité právne postavenie, aby mohli plniť tú úlohu, pre ktorú sú vytvorené. Na úrovni ústavou vytvorených inštitúcií ide o Súdnu radu Slovenskej republiky a ide o verejného ochrancu práv. Pokiaľ ide o Súdnu radu Slovenskej republiky, tá bola vytvorená v roku 2001 pri novelizácii ústavy ako orgán so značne slabým postavením vlastne len preto, že si Európska únia vynútila vytvorenie Súdnej rady pod podmienkou, že v opačnom prípade nebude pokračovať v prístupových rokovaniach. Vytvorili sme teraz Súdnu radu bez chuti a zápachu. Súdna rada Slovenskej republiky v tomto okamihu je jediný ústavou vytvorený orgán, o ktorom ústava ani nehovorí, na čo vlastne ten orgán je. To sa potom premieta do právomocí Súdnej rady a do jej nemožnosti priamo plniť úlohy pri uplatňovaní zodpovednosti voči sudcom, hoci to je jedna z dvoch úloh, na ktoré Súdna rada v každom štáte je vytvorená. Presne to sa týka aj verejného ochrancu práv. Existuje, ale vlastne bez ústavou priznaných právomocí. Zvýšenie kvality právneho štátu a skvalitnenie inštitúcií štátu, to sú teda základné dva smery návrhu na zmenu ústavy. K tomu pribúda niekoľko „drobností“. Napríklad podľa čl. 120 ods. 2 platnej ústavy, ak tak ustanoví zákon, vláda je oprávnená vydávať nariadenia aj na vykonanie Európskej dohody o pridružení uzatvorenej medzi Európskymi spoločenstvami a ich členskými štátmi na strane jednej a Slovenskou republikou na strane druhej a na vykonanie medzinárodných zmlúv podľa čl. 7 ods. 2. Platná ústava teda v tejto chvíli obsahuje ustanovenie, ktoré je fixované na čas pred 1. májom 2004. V tomto okamihu je takéto ustanovenie nadbytočné, na druhej strane je potrebné riešiť možnosť vydávania nariadení vlády v Slovenskej republike ako v členskom štáte Európskej únie. A teda k riešeniu tejto otázky tiež smeruje návrh, ktorý som predložil. Zatiaľ na úvod, ďakujem za pozornosť.