R. Rafaj, poslanec: (2009-12-09):
Vítam na druhej strane všetky konkrétne návrhy, ktoré v rozprave padli a presviedčajú ma, že sme sa vydali tou strednou cestou, pretože sú rezervy, samozrejme, v poňatí vytvárať priestor a podmienky pre vlastenectvo. Takže ďakujem všetkým poslancom, ktorí prišli s takýmito nápadmi alebo návrhmi. Teraz si dovolím niektoré vaše poznámky alebo kritické pohľady vysvetliť. Odmietam akékoľvek nútenie. To by sme museli potom povedať, že každý zákon svojím spôsobom niekoho núti. Napríklad nútime ľudí k ochrane prírody alebo nútime rodičov snáď, aby dobre vychovávali svoje deti, keď na to máme zákon? Veď to je scestné, páni poslanci, takto argumentovať. Keď už hovoríme o tom sľube, tu sme prisahali, že budeme uvádzať zákony do praxe, a nie im hádzať polená pod nohy. Na druhej strane mnohým akoby malo prekážať hranie hymny alebo symboly v školách, že vraj tým nútime mladú generáciu. Prosím vás, veď si nalejme čisté víno. Ja som rovnaký kresťan ako vy, páni, ktorí ste takto argumentovali. A chodil som tiež ešte za socializmu na náboženskú výchovu. Tak sa mám teraz ja vás opýtať, ak vy prirovnávate Pieseň práce k hymne Slovenskej republiky a táto Pieseň práce sa hrala za socializmu, to je to isté? To je to isté, keď ja som chodil na náboženstvo za socializmu, ergo nebolo asi dobré, tak zrušíme náboženstvo aj dnes na školách? Veď sa zamyslite nad vašou logikou. Mne vôbec neprekáža, že deti sa na mnohých cirkevných školách nie raz týždenne modlia. Vy dobre viete, o čom hovorím. Sú školy, kde sa takmer na každej hodine začína vyučovanie modlitbou „Otčenáš, ktorý si na nebesiach“ a hrá pápežská hymna. Ale sme tak dobrí kresťania, že nám to nevadí. Preto by som naozaj chcel vás poprosiť v tomto čase predvianočnom, aby ste aj vy boli rovnako dobrí slovenskí vlastenci a nevypichovali sme si oči vzájomne, pretože to prospieva len tým druhým, pretože tuto sme, našťastie, a verím tomu, všetci na spoločnej lodi. Takže ktokoľvek navŕta túto loď, buď má záchranné koleso, alebo sa utopí rovnako. To, čo spomenul pán poslanec Rydlo, dvadsiatu modlitbu Kijevských listov, to je v podstate veľmi zjednodušene povedané a to môže byť aj obsahom zákona, svoje si nedáme a cudzie nechceme. Nikomu sa nič nevnucuje, nikomu sa nič rovnako neberie. Pokiaľ boli výhrady k definíciám. Nuž skúste definovať len niektoré synonymá alebo výrazové pendanty vlastenectva. Je to patriotizmus, občianstvo k štátu, identita, obetavosť, hrdosť, lojalita, štátna príslušnosť, kolektívne vedomie, oddanosť? A môžeme pokračovať ďalej. Psychológ Lautman našiel 180 definícií pojmu hodnota. A vlastenectvo takouto hodnotou nesporne je. Preto, dúfam, chápete, že definícia v zákone by bola rovnako scestná, ako definovať to, čo je v článku I zákona o rodine, že štát prispieva a ochraňuje dobro tohto zväzku. Pýtam sa, čo je to dobro. Kde máme v zákone definované dobro? No rovnako nikde, pretože civilizovaná spoločnosť si základné hodnoty prirodzene osvojila a nepotrebuje ich ani v striktnom legislatívnom jazyku presne definovať. Slušní ľudia jednoducho rozumejú týmto pojmom. Ale pokiaľ máte záujem, prosím, môžeme do výkladových pojmov zaradiť aj jednotlivé výklady, pokiaľ vám tam teda chýbajú. Ja vás chcem poprosiť slovami veľkého Michelangela, ktorý povedal, že niet väčšej škody nad stratený čas, aby sme ďalší čas už nestrácali a aby sme konečne takúto normu posunuli do druhého čítania. Ďakujem vám za pozornosť.