D. Čaplovič, poslanec: (2006-02-24):
Jeden minister kultúry sa snažil viac, iný menej improvizovať. Do vlády sa doteraz nepodarilo prísť s jasnou predstavou smerovania kultúrnej politiky aspoň v krátkom horizonte svojho pôsobenia na čele rezortu. Vždy bol tento rezort chápaný ako zvyškový, neatraktívny pre privatizačné záujmy niektorých finančných žralokov, ktorí stoja za vládnymi stranami. Na rade boli vždy hospodárske rezorty a v poslednom období rezorty, v ktorých sa nachádza väčšie množstvo európskych predvstupových a povstupových zdrojov. Po nástupe nového vedenia ministerstva kultúry v roku 2002 súčasnej pravicovej vlády Mikuláša Dzurindu nastali viaceré organizačné a personálne zmeny, ktoré predovšetkým vyplývali z potreby nahradenia riadiacich pracovníkov či štátnych už zamestnancov novými, blízkymi strane, ktorá dostala do vienka tento rezort. Stranícke léno bolo pripravené pre verných a najvernejších na strane jednej a nepripravenosť nového vedenia bola čoraz zrejmejšia na strane druhej. Prvý poslanecký prieskum na ministerstve začiatkom roku 2003, z koaličných poslancov sa tam zúčastnil aj pán Lintner, upozornil na mnohé problémy, tie sa však neriešili napriek tomu, že sa v jednotlivých interpeláciách poslancov opätovne poukazovalo na neprofesionálne chyby v riadení tohto ministerstva. Preto vôbec nebolo čudné, že v nasledujúcich mesiacoch nielen toho roku, ale aj ďalších rokov došlo ešte k niekoľkým organizačným a personálnym zmenám. Všetky sa však robili nie v záujme zlepšenia kvality výkonu štátnej správy v oblasti kultúry, ale v záujme jednotlivých osôb nastupujúcich do funkcie generálnych riaditeľov sekcií a rôznych ďalších pozícií. Neustále organizačné a personálne zmeny a s ním úzko súvisiace sťahovanie v rámci úradu ho viac a viac znefunkčňovali a prezentovali neschopnosť novonastupujúcich, najmä riadiacich pracovníkov v tomto rezorte. Najtragickejšie sa prejavili zmeny po nástupe nového ministra pána Františka Tótha od začiatku leta minulého roku. Vyvrcholilo to až do takých absurdít, ako je napríklad začlenenie Národného osvetového centra a Slovenského centra dizajnu účelovo, prirodzene, pod sekciu stratégie a medzinárodných vzťahov. Zainteresovaných neprekvapuje, že organizačná štruktúra nekorešponduje s organizačným poriadkom a ten sa neodráža v pracovných náplniach jednotlivých zamestnancov ministerstva. Je úplne jasné, že nové vedenie ministerstva kultúry vrátane pána ministra kultúry nie je schopné pripraviť a realizovať organizačnú štruktúru tak, aby zodpovedala výkonu štátnej správy v oblasti kultúry. Jeho činnosť by mala aj vo svojej organizačnej štruktúre vychádzať jednoznačne zo zákona, ktorý určuje, že Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy, a teraz by som mohol vymenovať jednotlivé oblasti, ktoré by malo ministerstvo riešiť a usmerňovať. Kým v roku 2002 pracovalo na ministerstve 141 zamestnancov, v roku 2005 to už bolo 158 zamestnancov, ale v kvalite práce sa to neodrážalo a ani neodráža. Stále stoja bariéry medzi štátnym úradníkom a pracovníkmi, umelcami z oblasti kultúry štátnej, regionálnej, miestnej i, samozrejme, neštátnej. Práci ministerstva nesvedčia aj časté personálne zmeny, v poslednom roku najmä v druhom polroku 2005 už za ministrovania pána Františka Tótha, keď pracovný pomer ukončilo 40 zamestnancov a do pracovného pomeru vstúpilo nových 43 pracovníkov v tomto rezorte. Niekoľko poznámok k programovému vyhláseniu vlády a činnosti terajšieho manažmentu ministerstva. Je pravda, že súčasná pravicová vláda si nedokázala vo svojom programovom vyhlásení stanoviť jasne veľmi dôležité priority aj v oblasti kultúry, ktoré sa uplatňujú v samotnej európskej praxi. Čo terajšia vláda deklarovala vo svojom programovom vyhlásení a ako si to plní terajšie ministerstvo pod vedením nového neskúseného ministra, ktorý spĺňal zrejme aj pre pána Mikuláša Dzurindu jedinú kvalifikáciu na tento post, keď ho navrhol, že počas svojho predchádzajúceho pôsobenia v rezorte školstva vo funkcii štátneho tajomníka doslovne či sčasti likvidoval; decimoval odborné školstvo, osobitne umelecké školstvo v Slovenskej republike. Vráťme sa však k programovému vyhláseniu vlády, ako si ho plnil predchádzajúci, ale najmä, a teraz budem zvlášť podčiarkovať, nový minister kultúry za takmer trištvrte roka, keď to nevie posúdiť vláda, ktorá nesúhlasí s návrhom na odvolanie ministra kultúry a ani pán premiér Mikuláš Dzurinda, ktorý nedokázal odvolať neschopného straníckeho nominanta i napriek tomu, že mu fakticky vyslovil nedôveru, keď prišiel rokovať do Slovenského národného divadla a túto nedeľu otváral napríklad Festival slovenského divadla v Prahe. V programe vlády sa uvádza, že považuje ochranu a rozvoj kultúrneho dedičstva, podporu súčasných umeleckých prejavov, ako aj rozvoj kultúry vo všeobecnosti za dôležitý vklad do mravného, duchovného, sociálneho a ekonomického rozvoja spoločnosti. Aj preto sa vláda zaviazala vypracovať a prijať koncepciu štátnej kultúrnej politiky. Tá bola vo vláde len zobratá na vedomie, nedostala sa na rokovanie schôdze parlamentu, čo je veľká chyba, a treba povedať, že bola spracovaná vo veľkom rozpore so samotným dokumentom Rady Európy Z okraja do stredu ako príspevku do diskusie o kultúre a rozvoji v Európe ešte z roku 1997. Úlohy v ňom stanovené sú nereálne, a preto sa neplnia. V tomto mal pravdu aj súčasný minister kultúry František Tóth, ktorý konštatoval, „že zdedil vágne naformulovanú stratégiu kultúry“. Toľko citát. Diskusia v odbornej obci absolútne absentovala, ak nezoberiem do úvahy interné stretnutie pre súčasné ministerstvo kultúry vyvolených občanov a jednej besedy vo verejnoprávnej STV Pod lampou, kde boli pozvaní len blízki spolupracovníci občianskokonzervatívnej strany, Konzervatívneho inštitútu Milana Rastislava Štefánika a k tomu bol prizvaný ešte aj predchádzajúci minister kultúry. Vláda deklarovala, že zaručuje právo na prístup ku kultúrnym hodnotám ako jedno z dôležitých práv všetkých občanov, a preto dopracuje a uvedie do praxe komplex legislatívnych a ekonomických opatrení na zachovávanie a podporovanie kultúry v jej názorovej, inštitucionálnej a ekonomickej pluralite, profesionálnej i neprofesionálnej štátnej i neštátnej sfére vrátane kultúry národnostných menšín, etnických a názorových skupín. Vláda sa zaviazala pokračovať v spolupráci s cirkvami, náboženskými spoločnosťami, pričom chcela zdokonaliť transparentný systém financovania cirkví a náboženských spoločností. Vláda chcela venovať pozornosť postaveniu slovenských komunít v zahraničí a podporovať kultúrne projekty na ich rozvoji. V týchto oblastiach sa neurobilo takmer nič. Ďalej sa zaviazala dokončiť reformu verejnej správy v oblasti kultúry a uskutočniť audit ministerstva kultúry a organizácií v jeho zriaďovateľskej pôsobnosti. Samozrejme, len sa zaviazala. Vláda mienila vytvoriť stabilný a transparentný systém financovania kultúrnych a umeleckých aktivít prostredníctvom priamej i nepriamej podpory vhodný pre rôzne typy inštitúcií a subjektov zaoberajúcich sa ich realizáciou, v ktorom hlavným kritériom na podporu mala byť kvalita jednotlivých projektov. Grantový systém vraj už v tomto roku bude fungovať. Pán minister, podľa vášho prísľubu v tomto parlamente v septembri minulého roku ste sľúbili, že finančné zdroje budú žiadateľom k dispozícii najneskôr v apríli tohto roku. To znamená v roku 2006. Máme koniec mesiaca február, odzneli výzvy na predkladanie projektov, v tomto týždni boli termíny na odovzdanie zbyrokratizovaných projektov niektorých oblastí, treba ďalej posúdiť tieto projekty, transparentne vyhodnotiť, pripraviť zmluvy a, samozrejme, dať pokyn na transfer zdrojov. Upozorňujem vás, že už bude po júnových parlamentných voľbách a ešte zdroje pre víťazných žiadateľov zrejme nebudú priamo na konte týchto víťazov, teda k dispozícii. Mali by ste častejšie, pán minister, používať uši a nielen ústa. Ďalej mala vláda vytvárať reálne podmienky na obnovu, využívanie, prezentáciu nehnuteľného a hnuteľného pamiatkového fondu s dôrazom na lokality kultúrneho dedičstva skvalitniť evidenciu, ochranu a sprístupňovanie zbierkových fondov, múzeí a galérií. Vláda chcela splniť ciele Dohovoru UNESCO o ochrane tradičnej ľudovej kultúry, zabezpečovať realizáciu stratégie rozvoja slovenského knihovníctva. Žiaľ, knižnice sa nám rušia v rozpore často so zákonom, dokonca aj špecializované. Vďaka vášmu mlčaniu, vážený pán minister, pri likvidácii Slovenskej lekárskej knižnice ministrom zdravotníctva Rudolfom Zajacom napriek tomu, že je táto knižnica, alebo bola, ale je ešte explicitne uvedená v samotnom knihovníckom zákone. Vaším pričinením nie je dodnes v Národnej rade na schválenie predložený Dohovor o nehmotnom kultúrnom dedičstve pri UNESCO a vláda nepredložila cez váš rezort, teda cez ministerstvo kultúry do Národnej rady odpočet o ochrane kultúrneho dedičstva napriek tomu, že ju k tomu každoročne zaväzuje tu v tejto Národnej rade, myslím si, že v roku 1993 alebo 1994 prijatá Deklarácia Národnej rady Slovenskej republiky o ochrane kultúrneho dedičstva. Vláda sa zaviazala vytvárať podmienky na dôslednú ochranu duševného vlastníctva a práv s ním súvisiacich prostredníctvom legislatívnych nástrojov a mala navrhnúť riešenia pre finančné a politicky nezávislé pôsobenie inštitúcií poskytujúcich programovú službu vo verejnom záujme. Čo sa týka Slovenskej televízie a Slovenského rozhlasu, treba povedať, že bol prijatý nový zákon pre Slovenský rozhlas a Slovenskú televíziu, vieme, aké tam sú problémy, aké novely je stále potrebné v tejto oblasti prijímať, ale čo je podstatné, čo je dôležité, vláda sa zaviazala a doteraz sa v tomto nič neurobilo ani na ministerstve kultúry, ani za vášho účinkovania, pán minister, pripraviť nový mediálny zákon. Navrhnúť systém transparentného financovania mediálneho prostredia, vytvoriť legislatívne a ekonomické podmienky na ochranu a sprístupnenie audiovizuálneho dedičstva v súlade s príslušnými medzinárodnými dohovormi. Vláda mala pripraviť koncepciu legislatívnych opatrení a ekonomickú stratégiu pre digitalizáciu, opakujem, pre digitalizáciu televízneho a rozhlasového vysielania. Nebudem hodnotiť nesplnenie predloženého mediálneho zákona, je to dlhodobejšia a komplexne ponímaná úloha, ktorá už veľmi dlho mešká aj za predchádzajúcich ministrov. V tomto prípade nie je možné brať na zodpovednosť nového ministra kultúry, ale predsedu vlády, ktorý je na čele dvoch vlád, a tento zákon sa pripravuje už takmer osem rokov. Tu v tomto prípade nesporne zlyhal premiér vlády Slovenskej republiky. Ale poukážem, pán minister, na aktuálnu úlohu zákonných noriem pre digitalizáciu rozhlasového a televízneho vysielania, ktorá bola v legislatívnom pláne úloh vlády až za vášho ministrovania a nič sa v tejto oblasti nedeje. Nič nevieme, čo sa v tejto oblasti deje, dokonca ani v našom gestorskom výbore. Za jej nesplnenie a júlové fiasko Slovenskej republiky tohto roku v zahraničí pri hodnotení nepripravenosti na túto oblasť nesiete vy, vážený pán minister, rozhodujúci podiel. Vláda Slovenskej republiky a, samozrejme, ministerstvo kultúry chcelo pripraviť a implementovať stratégiu prezentácie slovenskej kultúry a umenia v zahraničí ako súčasť integračných snáh Slovenska. Na základe dohôd o kultúrnej spolupráci, programovo v spolupráci v oblasti kultúry a ďalších medzinárodných záväzkov zabezpečiť prezentáciu zahraničnej kultúry na Slovensku. Vláda mala podporovať a rozvíjať aktívnu účasť Slovenskej republiky v medzinárodných vládnych i mimovládnych organizáciách, pôsobiacich v oblasti kultúry a umenia, ako aj realizáciu medzinárodných kultúrnych projektov na území Slovenskej republiky a v zahraničí ako významnej súčasti národnej a štátnej reprezentácie. Tu sa najmä za vášho účinkovania za trištvrte roka na čele rezortu, vážený pán minister, taktiež neurobilo veľa. Z uvedených priorít rezortu kultúry jasne vyplýva, že niektoré časti programového vyhlásenia vlády v oblasti kultúry sa neustále opakujú, od prvej vlády Mikuláša Dzurindu po jeho druhú vládu, dúfam, že už poslednú. Je to i veľké fiasko, pretože za neplnenie týchto úloh majú rovnakú zodpovednosť predchádzajúci ministri kultúry Dzurindovho kabinetu ako aj vy, pán minister, pretože vy ste sa v rezorte sústredili len na predávanie pozemkov a budov, vytváranie netransparentných vzťahov v kultúre, likvidovania Literárneho fondu, zvyšovania napätia, nekomunikovania a vydávania prebyrokratizovaných  kultúrnych poukazov. Nájsť vo vašich vyhláseniach jasne formulované priority pre obdobie vášho doministrovania, ktoré by vychádzali z programového vyhlásenia vlád, je nesmierne ťažké. A je to veľmi ťažké aj od vás očakávať, pretože ste zrejme nepreštudovali pri príchode na ministerstvo celé toto programové vyhlásenie aj samotné závery ministerstva kultúry v tejto oblasti a konáte len to, čo vám radia vaši, poviem to úprimne, zlí našepkávači. Chýba dotvorenie systému prezentácie kultúry a umenia v zahraničí, ako som povedal, a najmä v tomto poslednom roku sa v tejto oblasti nesmierne tápe. Postrádame koordináciu štátnej kultúrnej prezentácie s inými rezortmi, v tom ste, vážený pán minister, neurobili žiadny konkrétny krok. Zabudli ste podobne ako váš ministerský predchodca na existujúci, na ministerstve existujúci dokument Kultúra a cestovný ruch, ktorý schválilo ministerstvo kultúry v roku 2000 s navrhnutou medzirezortnou spoluprácou. Spolupráca rezortov podieľajúcich sa na štátnej kultúre, reprezentácie je však nutná, tú však nie ste schopný vo vláde iniciovať a ani predseda vlády v tejto oblasti neprejavuje žiadnu iniciatívu tak, aby sa tieto veci realizovali, pretože tieto veci treba koordinovať a konečne sa vrátiť aj k dobrému, dobre vypracovanému dokumentu Kultúra a cestovný ruch, ktorý bol vypracovaný na ministerstve, keď bol ministrom kultúry pán Kňažko. Ja sa teraz nebudem ďalej venovať ešte ďalším problémom, ktoré sú, a očakával som predovšetkým od vás to, že ako človek, ktorý robil v oblasti rezortu školstva budete oveľa viac preferovať spoluprácu so školským rezortom a vlastne hlavne v tých oblastiach celoživotného vzdelávania a neformálneho vzdelávania, takzvaného neformálneho vzdelávania budete v týchto oblastiach veľmi aktívne iniciovať mnohé úlohy, ktoré by sa dali spolu s ministerstvom školstva predkladať do vlády a, samozrejme, aj získavať spoločné zdroje na ich plnenie. Na konci minulého roku ste, pán minister, iniciovali dva nové projekty, ktoré zásadne menia podmienky pre kultúrne organizácie v budúcnosti. Ide o monitoring návštevnosti kultúrnych podujatí, ktoré ministerstvo kultúry Slovenskej republiky spustilo od 15. októbra v roku 2005 ako pilotný projekt na sledovanie návštevnosti kultúrnych podujatí v rámci Slovenska. Od tohto roka budú organizácie financované v rozhodujúcej miere podľa počtu návštevníkov a nie je pravda, ako často hovoríte v médiách, že to nie je hlavné kritérium, žiaľ, na vašej webovej stránke ministerstva kultúry je to ako priorita priorít financovania jednotlivých kultúrnych inštitúcií. To vedie jednoznačne ku komercionalizácii kultúry a znevýhodňuje tie kultúrne inštitúcie, ktoré chcú pripravovať divácky náročné a umelecky hodnotné podujatia, možnože, ako som často hovoril, aj menšinové žánre v oblasti kultúry. Podobným spôsobom by sa v budúcnosti mali prideľovať aj grantové prostriedky na kultúru. Druhým experimentom je projekt Kultúrne poukazy pre deti a mládež. Ministerstvo kultúry konštatuje, že vzťah ku kultúre nie je možné nariadiť, je potrebné človeka k nej systematicky viesť a formovať už od útleho detstva. S tým sa dá plne súhlasiť a stotožniť, avšak pre nezainteresovaného pozorovateľa, ktorý nepôsobil v oblasti kultúry, to vyzerá, že všetko je potom v najlepšom poriadku. Upozorňujem však, že podobný projekt vzdelávacích poukazov v rezorte školstva zlyhal a v kultúre ide o neprípustný experiment, ktorý nebol odskúšaný ani pilotne a realizuje sa hneď celoplošne s celkovými nákladmi 210 miliónov Sk. Ak by mal byť úspešný, musel by nadväzovať na zmeny vo vzdelávacom procese, ktorý by zase mal vychovávať k vzťahu k obci, mestu, regiónu, štátu, k vlastným dejinám a tradíciám, k chápaniu kultúry ako neoddeliteľnej a dôležitej pevnej súčasti každodenného života. Nepochopiteľné je, že projekt Kultúrnych poukazov je súčasťou aj nového grantového systému ministerstva kultúry. Rozumne rozdelených 210 miliónov Sk ročne do podpory kultúrnych projektov napríklad v základných školách by celkom iste spôsobilo doslova revolúciu pri rozvoji kultúrnych aktivít v obciach a mestách. Rovnaké finančné prostriedky pridelené priamo kultúrnym organizáciám by umožnili napríklad jeden deň v týždni bezplatný vstup. V roku 2000 Blairova vláda vyfinancovala veľké expozície, veľké múzeá, veľké galérie vo Veľkej Británii takým spôsobom, že nemusia, že je tam bezplatný vstup pre všetkých návštevníkov, čiže sa zvýšila návštevnosť v týchto jednotlivých expozíciách. Naďalej v oblasti kultúry a kultúrnej politiky štátu pokračuje medzirezortná nespolupráca, o ktorej som už sčasti hovoril, ktorej existenciu premiér popiera a vy, pán minister, pre túto zásadnú zmenu v tejto oblasti takmer nič nerobíte. Prišli ste z rezortu školstva a očakával som, ale už som to raz povedal počas svojho vystúpenia, zásadnú zmenu v tejto oblasti, že bude väčšia spolupráca v oblasti vedy, výskumu, celoživotného vzdelávania a záujmovej umeleckej činnosti v školách a školských zariadeniach v rámci rezortu školstva a súbežne, paralelne aj rezortu kultúry. Tú však ste, žiaľ, okrem nepodareného experimentu s kultúrnymi poukazmi nenaštartovali. Podobne som očakával lepšiu spoluprácu s rezortom hospodárstva, napokon tam máte kolegu, spoluzakladateľa strany Nádej, nielen v oblasti cestovného ruchu, ďalej spolu s ministerstvom výstavby a regionálneho rozvoja v rámci využitia kultúrnych pamiatok pre miestny a regionálny rozvoj napojený na rôzne európske fondy, udržiavanie podmienok trvale udržateľného rozvoja, a to konkrétne v spolupráci, ktorá mi tiež chýba, s ministerstvom životného prostredia. Vážený pán minister, na záver vám spomeniem množstvo úloh, ktoré ste v poslednom roku, odkedy ste boli poverený riadením rezortu kultúry presunuli alebo zrušili len preto, že ste ich neboli schopný plniť. Podľa vás neboli dôležité aj preto, že vašou úlohou bolo, opakujem, experimentovať, predávať budovy a pozemky. Koncepčných úloh ste sa báli ako čert kríža, a to aj z tohto dôvodu okrem iných a práve preto ste zlyhali a nemáte čo robiť vo vedení tohto rezortu. Tesne pred vaším príchodom do rezortu, vážený pán minister, bola zrušená príprava materiálu Návrh systému prezentácie kultúry v zahraničí, ku ktorému sa, žiaľ, nemienite vrátiť. Očakával som, že sa k tomuto projektu vrátite. Na rok 2006 bola preložená úloha Návrh na revitalizáciu filmového priemyslu v Slovenskej republike. Návrh modelu verejnej inštitúcie na zabezpečenie výkonu verejného záujmu v oblasti kultúry má spracovať ministerstvo financií a ministerstvo spravodlivosti na základe uznesenia vlády, odobrané to bolo ministerstvu kultúry, škoda, že ste sa po príchode do rezortu kultúry tejto úlohy taktiež nechytili spolu s týmito rezortmi. Návrh stratégie rozvoja múzeí a galérií v Slovenskej republike do roku 2010 mal byť predložený do vlády v decembri minulého roku a v tomto roku ho odmietate do vlády predložiť. Návrh stratégie kultúry znevýhodnených skupín občanov do roku 2007 z decembra minulého roku doteraz neprešiel medzirezortným pripomienkovým konaním. Bol rozporovaný viacerými rezortmi. Návrh zákona Tlačovej agentúry Slovenskej republiky, nič sa na ňom v súčasnosti v rezorte nerobí napriek tomu, že bývalý podpredseda vlády a minister spravodlivosti Slovenskej republiky určil nový termín predloženia návrhu zákona do 31. decembra 2005. Naopak, aktivizujete sa často v rozpore so zákonom pri skrátenom medzirezortnom pripomienkovaní návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 13/1993 Z. z. o umeleckých fondoch v znení zákona č. 283/1997 Z. z. napriek tomu, že táto úloha bola zrušená uznesením vlády Slovenskej republiky č. 1231 z 15. decembra 2004. Jediné vysvetlenie tejto vašej aktivity je záujem, moji predrečníci aj pani predkladateľka, pani kolegyňa z výboru o tom hovorila, záujem o budovu na Štúrovej ulici v Bratislave a Kaštieľ v Budmericiach. Nevieme, či sa plní uznesenie vlády Slovenskej republiky č. 249 zo 6. apríla 2005, ktorým sa návrh zákona o masmédiách presúva s termínom do 30. septembra 2005. Situáciu o osude návrhu zákona o digitalizácii vysielania s termínom plnenia a predloženia do vlády v novembri minulého roku s presunom do roku 2006 som už kriticky analyzoval. Je tam množstvo ďalších dokumentov. Mohol by som ich ďalej vymenúvať, čo sa týka medzinárodnej spolupráce, medzinárodných projektov, medzinárodných dohovorov, v ktorých ministerstvo kultúry mešká a za toho trištvrte roka ste v týchto aktivitách neurobili takmer nič. Vážený pán minister, významný európsky historik a vedec a literát Umberto Eco v jednom rozhovore upozornil, že masová kultúra je antikultúra. Vaše neomylné kroky smerujú k tomu, že na Slovensku pri takomto riadení a vzťahu ku kultúre nebude ani ministerstvo kultúry a ani žiadna kultúra. Možno VyVolení, možno Veľkí Bratia a Mojsejovci, tí si podľa vás, podľa vašej filozofie na túto predvádzanú masovú nekultúru zarobia. Vy stále nechcete pochopiť, že majetok mizne, ale umenie zostáva. Vy tu už nebudete, my tu už mnohí nebudeme, ale umenie tu zostane aj vďaka tým, ktorých tak podceňujete, ktorým nerozumiete a s ktorými nedokážete komunikovať, tvorcom a nositeľom toho duchovna, toho krásna. (Potlesk.) Už raz som vo svojom vystúpení v parlamente ku kultúre, a bolo to v súvislosti s vami, pán minister, citoval Pavla Straussa z Nitry, lekára, spisovateľa, prekladateľa, esejistu a náboženského mysliteľa, ktorý povedal: „Umením pohŕda, kto ho nemôže obsiahnuť.“ Platí to aj vo vzťahu k vám, vážený pán minister. Ešte stále môžete dokázať, že máte v sebe za hrsť kultúry, ducha a súcitu s nami, ktorí si vážime kultúru a umenie vôkol nás. Pán minister kultúry, ešte máte stále príležitosť, odstúpte. Ak tak neurobíte, poslanecký klub za stranu Smer – Sociálnu demokraciu bude hlasovať za vyslovenie nedôvery vašej osobe ako ministrovi kultúry Slovenskej republiky. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)