D. Lipšic, poslanec: (2007-06-29):
Najskôr by som chcel upozorniť na štatistické údaje, ktoré sa týkajú trestnej činnosti, ktoré potvrdzujú v minulom roku pokles najmä najzávažnejšej trestnej činnosti, takisto pokles recidívy, odcitujem z tejto správy: Kým v roku 2005 bolo obžalovaných pre obzvlášť nebezpečnú recidívu 107 osôb, v roku 2006 to bolo 41 osôb. Tento trend začal už v roku 2003, kedy došlo aj k zmenám v Trestnom zákone, a od roku 2003 prišlo k poklesu násilnej kriminality o 28 %. Z 15 020 násilných trestných činov v roku 2002 na 10 896 násilných trestných činov v roku 2006. Mimoriadne významný je pokles pri najzávažnejšom zločine v našom právnom poriadku – pri vraždách. V roku 2003 bolo spáchaných 146 vrážd, v roku 2006 len 89. Je to pokles o takmer o 40 %. Je to najnižšie číslo od novembra 1989. Takisto došlo k poklesu pri lúpežiach o 17 %, pri znásilneniach o 25 %, pričom k najvýraznejšiemu poklesu prišlo v roku 2006, v prvom roku účinnosti trestných kódexov. Napriek veľkej polemike o tom, do akej miery môže mať výška trestu odstrašujúci účinok pri násilnej delikvencii, pomerne limitovaný tento účinok môže byť, ak výška trestu má vplyv na to, aby títo ľudia neboli na slobode, v našich uliciach naspäť po niekoľkých rokoch páchajúc, opakujúc násilnú trestnú činnosť. Takže ten trend je veľmi povzbudivý. Veľmi pozitívne hodnotím už od roku 2003 zavedený inštitút spolupracujúceho obvineného. Podľa tejto správy na strane 53 bol využitý v deviatich veciach. Myslím, že práve pri organizovanej kriminalite ide o inštitút, ktorý je nevyhnutný na odhaľovanie organizovanej kriminality. Ďalšie, na čo by som chcel upozorniť, je pomerne veľký nárast odpočúvania záznamu telekomunikačnej prevádzky, čo je tabuľka na strane 57. Len na ilustráciu by som povedal. V roku 2005 bolo úspešne využitých v tomto inštitúte 612 prípadov, v roku 2006 3 475, čo je naozaj obrovský nárast. A to ešte by som zdôraznil, že v tých rokoch 2005 a predtým už vtedy bola enormne veľká hystéria, že každý je odpočúvaný. Ja v tom nevidím problém, pretože ide o legálne nasadené odposluchy. Vždy som tvrdil, že Slovensko má problém s nelegálnymi odposluchmi, nie s legálnymi, a snaha zošnurovávať legálne odposluchy nelegálne odposluchy nevyrieši. Chcem sa zároveň ešte vyjadriť k tomu, čo povedal pán generálny prokurátor v rámci účinnosti nových trestných kódexov. Správa je v tomto taká trošku, trošku kontroverzná, pretože na jednej strane na strane 56 konštatuje posilnenie postavenia prokurátora a na druhej strane v záveroch hovorí, že bolo posilnené postavenie advokácie. Myslím si, že skôr to prvé konštatovanie je pravdivé. Samozrejme, ešte stále existujú, žiaľ, prípady, keď advokáti spôsobujú obštrukcie v konaní, ale to, si myslím, nie je dopad nových trestných kódexov, práve naopak. To, že sme už predtým zaviedli náhradného obhajcu tak, aby nemohli vypovedávať buď obžalovaní, alebo obhajcovia účelovo plné moci, a tým pádom dosahovať odročenie pojednávania. Tým, že došlo k novej úprave námietok zaujatosti a námietka už nebráni vykonaniu nariadených úkonov trestného konania, to boli všetko zmeny v prospech k lepšiemu a skôr k oslabeniu advokácie. Pamätám si, keď sme schvaľovali trestné kódexy a sedeli tu na balkóne predstavitelia Advokátskej komory a mali mnohé, mnohé pozmeňujúce návrhy – pán kolega Miššík to potvrdí –, tak odišli pomerne frustrovaní, som sa bál, že budem z komory následne vylúčený. Druhá vec je, že súdy nie vždy tieto inštitúty, konkrétne myslím náhradného obhajcu, využívajú, kde by mali, kde naozaj hrozí zmarenie hlavného pojednávania neúčasťou obhajcu alebo snahou vymeniť zvoleného obhajcu, a tieto nástroje by mali využívať častejšie. Napriek tomu využívané sú a mnohé prípady aj na Najvyššom súde by nebolo možné skončiť práve bez týchto nových inštitútov. Preto som bol veľmi prekvapený, keď som si prečítal návrh novelizácie Trestného poriadku, ktorá okrem iného počíta v jednej z alternatív so zrušením náhradného obhajcu. Ja chápem, že lobing advokácie je pomerne silný, ale zrušenie týchto inštitútov, ktorých cieľom je pôsobiť proti obštrukciám obžalovaných a niekedy, žiaľ, aj ich obhajcov, by bolo zjavným krokom naspäť. Rovnako návrh, posledne som počul návrh, aby o sťažnosti proti vzneseniu obvinenia rozhodoval súd, veľmi škandalózny návrh, koncepčne úplne pomýlený, lebo ako môže súd rozhodovať v prvotnom štádiu trestného konania o dôvodnosti obvinenia a následne rozhodovať v merite veci o vine alebo nevine? Veď bude prejudikovať svoje vlastné rozhodnutie. Považujem takéto tendencie v návrhoch nových trestných kódexov za veľmi nebezpečné. Veľmi nebezpečné, ja by som pred nimi veľmi výrazne varoval. Dovoľte mi ešte sa vyjadriť k odklonom. Musím povedať, že štatistika, ktorá tu je uvedená na strane 115, v tomto podľa mojej mienky nie je celkom korektná, pretože si myslím, že by sa dohodovacie konanie alebo dohody o vine a treste mali počítať pomerom k podaným obžalobám, nie pomerom ku skončeniu všetkých trestných stíhaní, teda aj tých, ktoré sú skončené v prípravnom konaní napríklad tým, že je trestné stíhanie zastavené, pretože skutok nie je trestným činom alebo z iného dôvodu. Pretože dohoda o vine a treste vlastne je náhradou za právoplatný rozsudok a má rovnaký účinok. Čiže by som odporúčal nabudúce z tohto počtu to percento vypočítavať. To sa mi zdá rozumnejšie, logickejšie, ale aj korektnejšie. A musím povedať, že takmer tritisíc uzatvorených dohôd o vine a treste za prvý rok účinnosti je nad očakávanie. Ja si myslím, že v tomto sa má prokuratúra čím pochváliť, aj mnohé závažné prípady, keď dohodovacie konanie bolo využité, sú toho svedectvom. Ťažko povedať, koľko by malo byť percent odklonov z celkového počtu uzatvorených trestných vecí. Druhá vec je, že podľa mojej mienky by do odklonov mali byť počítané aj právoplatné trestné rozkazy. Trestné rozkazy sú formou odklonov od hlavného pojednávania, a pokiaľ sú správoplatnené, to znamená, nie je tam podaný odpor, tak by mali byť počítané tiež do odklonov. A ja by som možno odporúčal v budúcej správe, ak sa to dá, aby existoval údaj alebo štatistický ukazovateľ, koľko vlastne z podaných obžalôb bolo vybavených právoplatným trestným rozkazom. Rovnako musím povedať, že v minulom roku, roku 2006, došlo v justícii k poklesu nevybavených vecí, to znamená, že sa postupne znižuje počet nevybavených trestných vecí, čo súvisí aj s poklesom celkovo trestnej činnosti, a teda aj trestného nápadu, teda s poklesom počtu podaných obžalôb, ale je to trend, ktorý je priaznivý. Úplne na záver dovolím si vyjadriť sa ešte k časti, ktorá sa týka činnosti Úradu špeciálnej prokuratúry, kde by som chcel oceniť prácu Úradu špeciálnej prokuratúry. Práve v minulom roku boli správoplatnené viaceré kauzy. Častokrát sme počúvali rôzne námietky o bagateľných korupčných deliktoch, ktoré špeciálna prokuratúra rieši. Obžaloby špeciálnej prokuratúry v minulom roku v kauze Fruni, v kauze kyselinári, v kauze BMG boli právoplatne uzatvorené rozhodnutiami Najvyššieho súdu. Ďalšie, samozrejme, čakajú, ale myslím si, že aj minulý rok z tohto pohľadu mimoriadne úspešný preukázal v plnej miere opodstatnenosť fungovania Úradu špeciálnej prokuratúry. Úplne na záver, pán predsedajúci, pri diskusiách s mnohými sudcami a prokurátormi, samozrejme, vždy existuje určitá obava, keď sa vytvorí nový právny predpis, nový Trestný poriadok, akým spôsobom bude aplikovaný. A justícia je konzervatívna zložka štátnej moci, čiže taká zotrvačnosť v nej pôsobí. Mnohí sudcovia majú výhrady, že prokurátori si ešte neosvojili kontradiktórne trestné konanie a sú na pojednávaniach viac pasívni, prokurátori, samozrejme, majú trošku iný názor. V každom prípade podľa mojej mienky po roku a pol účinnosti trestných kódexov sa ukazuje, že to bola správna cesta. Môžeme diskutovať, či bola legisvakancia krátka, dlhá. V každom prípade, akokoľvek by bola legisvakančná lehota dlhá, nevyhli by sme sa v praxi problémom, ktoré sa vychytajú až v praxi a nie v teórii. Skutočnosť, že doteraz nie sú novelizácie trestných kódexov vlastne pripravené, je svedectvom aj toho, že za rok a pol žiadne vážne problémy nevznikli, čo je naozaj vďaka mnohým skvelým sudcom a prokurátorom, ktorí na rekodifikácii pôsobili, ktorí ju pripravovali a nakoniec parlament ju aj schválil. Takže v tomto ja by som bol skôr v prospech menšej konzervatívnosti justície. Verím, že v priebehu niekoľkých rokov sa aj tá zotrvačnosť zmení. Ale opakujem ešte raz, myslím, že tento projekt, ktorý po štyridsiatich rokoch zavŕšil snahy o novú kodifikáciu, bol projektom, ktorý je úspešný, a aj klesajúca najzávažnejšia trestná činnosť je toho svedectvom. Ja pevne verím, že tento trend bude aj v ďalších rokoch pokračovať a nebude nabúraný snahami zmierňovať trestné postihy voči páchateľom najzávažnejších zločinov. Ďakujem, pán predsedajúci.