B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-02-06):
H. Arvay, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, kolegyne, kolegovia. Predpokladám, že niet pochyb o tom, že právo na život je základné ľudské právo. Mali by sme žiť, konať a správať sa tak, aby mohli plnohodnotne žiť aj iní. Fakt je taký, že sú chvíle v našom živote, ako dnes a tu, kedy musíme rozhodnúť o vyslaní našich vojakov nie do mierovej, ale vojenskej agresívnej misie na Blízky východ. Každý vie, že vojna totiž životy berie, nedáva. Ak mám byť trochu vulgárny, neprekážalo by mi, keby tam títo vojaci išli ako dobrovoľníci, žoldnieri platení vládou USA, bola by to ich osobná vec. Priznám sa, neviem prečo by sa naša malá krajina mala podieľať na spolufinancovaní tohto amerického dobrodružstva. Vyhodíme do vetra vraj 300 miliónov korún, ktoré by sme mohli pri dnešnej zlej ekonomickej situácii aj lepšie využiť. Verejná mienka na celom svete je proti vojenskému riešeniu situácie v Iraku. Aj verejná mienka na Slovensku. Naša vláda sa však chce hrať na hrdinov a poslať našich vojakov do veľmi rizikovej akcie. Nedá mi pri tejto príležitosti neodcitovať niektoré zverejnené a medializované postoje k danej téme. Napríklad agentúra SITA vydala správu 4. februára, že predseda Zahraničného výboru Národnej rady Ján Figeľ si myslí, že irackú krízu treba vyriešiť mierovou cestou. Povedal to na stretnutí s francúzskym veľvyslancom. Vraj zodpovednosť Bezpečnostnej rady OSN pri udržiavaní medzinárodného mieru a bezpečnosti musí byť rešpektovaná. Ja sa pýtam, či dnešné naše rokovanie je o udržaní mieru, alebo o podporení vojny. Mimochodom, francúzsky veľvyslanec podľa správy potvrdil, že Paríž vníma použitie vojenskej sily ako krajný prostriedok a zasadzuje sa za jednotu medzinárodného spoločenstva a za pokračovanie inšpekcií OSN. V tomto prípade vieme byť dokonca zajedno aj so Zväzom protikomunistického odboja, ktorý vyzýva zodpovedných predstaviteľov USA a ostatných štátov, aby nezačali útočnú vojnu proti Iraku, ale pokračovali v hľadaní riešenia sporných otázok výlučne mierovým spôsobom. Podľa nás len takéto riešenie dôstojné civilizovaného sveta a základom medzinárodnej dôvery, bez ktorej nie je možná vzájomná spolupráca národov sveta pri riešení lokálnych i globálnych problémov. Pripomínam, že útočná vojna môže prerásť do tragédie nepredstaviteľných rozmerov. Podobné stanoviská prezentovali v médiách viaceré mimovládne organizácie. Upozorňujeme našich najvyšších ústavných činiteľov, že prípadná vojna môže mať nepredvídateľné negatívne dôsledky pre civilné obyvateľstvo Iraku ako aj pre celý svet vrátane našej krajiny. Úrad vysokého komisára pre utečencov pri OSN v tejto súvislosti informoval, že predpokladajú ešte pred prípadnou vojnou USA proti Iraku migráciu zhruba 600 000 Iračanov do okolitých krajín, najmä do Iránu a Turecka. Peniaze na pomoc týmto ľuďom zatiaľ žiadna členská krajina OSN vraj neposkytla. Čo keby bolo Slovensko aspoň v tomto prvé? Namiesto vysielania vojakov pomôžme utečencom. To, že som proti vyslaniu našich vojakov za naše peniaze do Iraku, to, že som proti vojne ako takej, neznamená, že nie som za dodržiavanie ľudských práv v Iraku. Myslím si však, že existujú aj iné politické a ekonomické metódy, ako sa to dá dosiahnuť. Prípadný vojenský zákrok by bol podľa mnohých právnych expertov porušením medzinárodného práva a musel by som ho označiť za agresiu. O potrebe zmeny vlády a spôsobu vládnutia v Iraku sa musia rozhodnúť jeho samotní obyvatelia. Stále je tu priestor aj pre našu diplomaciu, nie pre naše zbrane. Ďakujem za pozornosť.