Osuský, Peter, poslanec NR SR (2020-09-24):
Vážený pán predsedajúci, vážená snemovňa, bolo mi radosťou vypočuť si dnes dopoludnia niečo, s čím môžem bez štipky premáhania súhlasiť. A považujem za dobré, že sa v parlamente aspoň čas od času rozvinie aká-taká diskusia o zahraničnej politike. Toto v našom parlamente dosť dlho chýbavalo a takýto vstup, ako predniesol minister zahraničných vecí, je dobrým základom na to, aby sa o zahraničnej politike hovorilo. Nerobím si, samozrejme, žiadne ilúzie o tom, aké vlny zdvihne jeho vystúpenie a keďže sa poznáme, všetkých svojich pappenheimských poznáme, tak je zrejmé, čo kto z prihlásených do diskusie povie. Samozrejme, môžte si povedať, však my vieme i to, čo povieš ty a tu sme u toho, že veľmi cennou vecou v zahraničnopolitickej orientácii je stabilita. Samozrejme, existuje stabilita pána poslanca Mizíka i pána poslanca Blahu, existuje moja a tí, ktorí, nedajbože, počúvajú to, čo hovoríme, si ich môžu vybrať. Stabilita je to, čo zaznelo v tom prejave ako nosná potreba dnešného sveta. A nedá sa, než sa vrátiť k tomu, na čom ten prejav spočíval, na zdravom rozume, na reálnom poznaní behu sveta, na tom, že v dnešnom svete, ale už nielen v dnešnom sú bláboly o teórii mostov, po ktorých sa dupe, alebo ktoré sa potom občas vyhodia do vzduchu, bláboly o neutralite, bláboly o slovenskom Švajčiarsku a všetkom podobnom, blábolmi, čo neznamená, že im ľudia spracovávaní prívalom hoaxov alebo vyslovených klamstiev nemôžu veriť. Ide len o to, aby, pokiaľ možno, pre budúcnosť krajiny zdravý rozum stál na vrchu. Keď človek počúva to, ako sa nehorázne podporuje americká zahraničná politika, ktorá uznala Golanské výšiny ako súčasť štátu Izrael, tak mi napadá stará pravda o tom, že keď začneš vojnu a dokonca, keď ju začneš opakovane a potom ju opakovane prehráš, tak to so sebou prináša isté zúčtovanie. Nemecká ríša začala v 20. storočí dve vojny a výsledkom tej druhej z nich je to, že rodisko Immanuela Kanta – Königsberg – už nikdy zrejme Königsbergom nebude. Je Kaliningradom a zrejme ním na dlho ostane. Pravda ale je, že v rámci toho, že sa tu volá po tom, aby sa nekopalo do Ruska a do Číny, si nespomínam na to, že by Ukrajina niekedy začala vojnu proti Rusku. Naopak, Rusko sa pred rokmi spolu so západnými krajinami stalo v Budapešti garantom teritoriálnej integrity Ukrajiny. Výmenou za to odovzdala Ukrajina atómové zbrane. Desiatky rokov predtým veľmoci garantovali teritoriálnu integritu zvyšného Československa. Československo odovzdalo pohraničie, vrátane pevnosti. Treba povedať, že dejiny sa zopakovali. Garant tej teritoriálnej integrity Adolf Hitler a Vladimír Putin tú zmluvu pošliapali a predviedli agresiu. Chcem teda povedať, že je dobré poznať históriu a je dobré pamätať si, čo, kto, kedy, komu urobil. I v ministrovom vystúpení zaznelo a mne to tiež nejde do hlavy, kde sa berie na Slovensku tak nie síce prevažujúci, ale predsa nie úplne minimálny negatívny postoj k Spojeným štátom. Ja si nespomínam a rád sa nechám poučiť, komu tuná v tejto našej vlasti, buď v tej bývalej alebo v súčasnej, niekedy Spojené štáty ublížili. Naproti tomu pamätníci sa môžu pamätať, ako hneď po druhej svetovej vojne, v ktorej sme boli víťazi a spojenci, sme stihli odviesť daň v podobe záboru podkarpatskej Rusi. A potom sme stihli odviesť ľudskú daň v podobe tisícov ľudí odvlečených do gulagov. A potom sme odviedli daň na životoch a na osudoch po auguste ´68 a tak sa pýtam, keďže prezidentom tej krajiny, do ktorej nemáme kopať, ako hovorí pán poslanec Blaha, je dôstojník KGB. Neviem, či je to dobrá kvalifikácia na to, aby mohol mať našu dôveru, ale myslím si, že je veľmi dobré, že sme členmi obranného spoločenstva, na ktoré si ani on, ani nikto iný nemôže trúfnuť. Ukrajina je mocnejšia a silnejšia ako my, ale ukázalo sa, že sa na ňu dá trúfnuť. A v tomto zmysle by som uzavrel kapitolu verenia bludom. Nikto nehovorí, že máme mať s Čínou alebo s Ruskom vzťahy na hrane noža. Ale máme mať obozretný a rezervovaný postoj, pretože ich svety a naše svety sú iné a pochybujem, že by hádam aj tí, ktorí budú hovoriť opak, chceli žiť v dnešnej Číne, v bodovacom systéme tej Číny, vo všetkom v tom, čo Čína i pre svojich obyvateľov vnútorne na základe slobôd predstavuje. Takže je veľmi dobré, že sme členmi sveta, ktorý zdieľa isté hodnoty, ktoré využívajú i všetci tí, ktorí ten svet buď konjunkturálne, aby si tým získali svojich pevných voličov z rovnakého chovu, alebo úprimne zo srdca nenávidia a, samozrejme, ak tu dnes zazneli slová „poďme rokovať a nájdime konsenzus o vzťahu k Číne či Rusku“, tak toto volanie znamená, prijmite moje videnie sveta. Ale, chvalabohu, máme zdravý rozum a neprijmeme ho. Nepotrebujeme konsenzus s každým a za každú cenu. Nebolo treba mať s konsenzus s nacistami ani s komunistami. Ani so Šaňom Machom, ani s Milošom Jakešom. Netreba mať konsenzus za každú cenu. Čo treba mať za každú cenu, sú hodnoty, ktoré za to stoja. (Potlesk.)