J. Brocka, poslanec: (2001-09-05):
J. Migaš, predseda NR SR: Pán spravodajca. (Reakcie z pléna.) F. Halmeš, poslanec: Pán predseda, myslím si, že podľa rokovacieho poriadku o návrhoch, ktoré hovoria o prerokovaní, sa dáva hlasovať bez ďalšej diskusie. Ja to nemám v návrhu spravodajskej správy, tak prosím, aby sme akceptovali tieto návrhy podľa rokovania. J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, dávam hlasovať o návrhu, ktorý predniesol spravodajca. Dávam hlasovať. Hlasujeme, hlasujeme o návrhu, ktorý predniesol spravodajca. Hlasujeme, hlasujeme. (Hlasovanie.) Prítomných je 100 poslancov, za 96, proti 1, zdržal sa 1, nehlasovali 2. Konštatujem, že sme tento návrh schválili. Ďakujem ministrovi aj spravodajcovi. Panie poslankyne, páni poslanci, budeme pokračovať prvým čítaním o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Milana Benkovského na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 39/1993 Z. z. o Najvyššom kontrolnom úrade Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov. Nech sa páči, pán poslanec, uveďte svoj návrh novely. M. Benkovský, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Dovoľujem si v zmysle zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 360/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady podľa § 73 ods. 1 uviesť ako predkladateľ návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 39/1993 Z. z. o Najvyššom kontrolnom úrade Slovenskej republiky v znení zákona č. 458/2000 Z. z. a zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 303/1995 Z. z. o rozpočtových pravidlách v znení neskorších predpisov v prvom čítaní. V snahe zabezpečiť čo najkomplexnejšiu kontrolu verejných financií bol na môj návrh novelizovaný zákon č. 39/1993 Z. z. o Najvyššom kontrolnom úrade v decembri minulého roku zákonom č. 458. Rozsah tejto novely bol limitovaný platným ústavným rámcom, a tak riešil len čiastočne problematiku kontroly verejných financií. Novela reagovala na zákon o informáciách a sčasti posilňovala nezávislosť Najvyššieho kontrolného úradu a umožnila kontrolu financií z európskych fondov, čo sa, mimochodom, ukázalo v uplynulých mesiacoch ako mimoriadne dôležité. Chcel by som zdôrazniť aj pri tejto príležitosti, že výsledky kontroly Najvyššieho kontrolného úradu pri zneužívaní týchto fondov Európskej únie Európska únia plne rešpektuje. Novela však nemohla rozšíriť pôsobnosť na kontrolu Fondu národného majetku a verejnoprávnych inštitúcií a nepodarilo sa presadiť skutočnú nezávislosť Najvyššieho kontrolného úradu na exekutíve, konkrétne na Ministerstve financií Slovenskej republiky. Preto som už vtedy upozorňoval na potrebu ďalšej novely, ktorá by po zmene čl. 60 Ústavy Slovenskej republiky umožnila plne reagovať na zmenené spoločenské podmienky na transformáciu ekonomiky a sociálnej sféry a vytvorila by priestor na rozšírenie kompetencií o čo najplnšiu nezávislosť Najvyššieho kontrolného úradu. Novela zákona o Najvyššom kontrolnom úrade prispieva k ďalšiemu posunu pri realizácii záväzkov Slovenskej republiky, ktoré sme prijali v Národnom programe na prijatie acquis communautaire v kapitole 391 Finančná kontrola, a to rozšírením kompetencií Najvyššieho kontrolného úradu kontrolovať v plnom rozsahu hospodárenie s verejnými finančnými prostriedkami a verejným majetkom. V tejto súvislosti tiež považujem za potrebné zdôrazniť, že v Slovenskej republike sa vo vládou predloženom dokumente na túto 51. schôdzu Národnej rady zaviazala v krátkodobých prioritách prijať novelu zákona o Najvyššom kontrolnom úrade. Je tiež všeobecne známe, že novela Ústavy Slovenskej republiky nadobudla platnosť 1. júla tohto roku. Reagujúc na túto skutočnosť predložil som po jej schválení 18. apríla 2001 novelu zákona, o ktorej dnes rokujeme až teraz a rokujeme v záujme vytvorenia podmienok na reálne a plné naplnenie novely Ústavy Slovenskej republiky od nadobudnutia jej účinnosti. Vzhľadom na viaceré, žiaľ, populistické poslanecké návrhy zákonov predložené na 49. schôdzi Národnej rady došlo k odloženiu aj tejto novely zákona, čím vznikol stav, že Ústava Slovenskej republiky sa nemôže do dôsledkov napĺňať takmer pol roka. Navrhované úpravy majú ambíciu prispieť k ďalšiemu zdokonaľovaniu kontrolného systému. Hlavným zámerom je preto zosúladenie zákona č. 39/1993 Z. z. o Najvyššom kontrolnom úrade s platnou Ústavou  Slovenskej republiky. Vytvára sa tiež priestor na komplexnú kontrolu verejných financií rozšírením pôsobnosti na verejnoprávne inštitúcie a fondy, ako aj na vyššie územné celky a obce. Posilní sa tiež nezávislosť Najvyššieho kontrolného úradu, a to tak v oblasti personálnej, kde sa napríklad predlžuje funkčné obdobie z 5 na 7 rokov, čím sa do určitej miery obmedzuje politický vplyv a zvyšuje sa ich nezávislosť od vlády konkrétnej, ako i rozpočtovej, ktorá súvisí s presunom kompetencií z ministerstva financií na Národnú radu Slovenskej republiky. Pôsobnosť Najvyššieho kontrolného úradu v navrhovanej novele sa upravuje tým, že sa rozširuje z pôvodných kompetencií v oblasti kontroly štátneho rozpočtu, majetku a majetkovými právami štátu, dodržiavania povinnosti v oblasti finančno-ekonomických vzťahov daný cieľ odvodov poplatkov a finančných prostriedkov plynúcich nám zo zahraničia na tie, ktoré doteraz Najvyšší kontrolný úrad nemohol kontrolovať, ako je napríklad Fond národného majetku, Národný úrad práce, sociálne a zdravotné poisťovne a na novo vznikajúce subjekty, ktorými budú vyššie územné celky a v nadväznosti na presun kompetencií a financií na mestá a obce i rozšírenie rozsahu ich kontroly. Práve tieto otázky rieši čl. 60 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, ktorý rozširuje kontrolu hospodárenia v zásade na majetok a záväzky, finančné prostriedky, majetkové práva a pohľadávky štátu verejnoprávnych inštitúcií a Fondu národného majetku, ďalej na tie, za ktoré prevzala vláda Slovenskej republiky záruku a ktoré boli poskytnuté zo zahraničia vo vymedzenom rozsahu i na obce a vyššie územné celky. Prijatie novely Ústavy Slovenskej republiky a navrhovaná zmena zákona preto umožní odstrániť takú anomáliu, ako bol doterajší stav, keď nebolo možné reálne kontrolovať proces privatizácie a najmä využitie prostriedkov z nej. To sa týka aj verejnoprávnych inštitúcií fondov a poisťovní, ktoré hospodária s obrovskými prostriedkami presahujúcimi i rozsah štátneho rozpočtu daňových poplatníkov a ktoré jednoznačne patria do kategórie verejných financií. V uvedenom rozsahu sa v čl. 60 ods. 2 rozširuje aj pôsobnosť Najvyššieho kontrolného úradu na zodpovedajúce orgány a inštitúcie. Opakovane treba preto pripomenúť, že od vzniku Slovenskej republiky doteraz nikdy nebola zabezpečená dôsledná kontrola verejných financií práve pre jej oklieštenosť. Práve tento problém nezávislej a najmä komplexnej kontroly verejných financií predložená novela zákona o Najvyššom kontrolnom úrade rieši. Najpodstatnejšou zmenou oproti doteraz platnému zákonu o Najvyššom kontrolnom úrade je rozšírenie pôsobnosti úradu, ktorá sa po novom vymedzuje v súlade s novelou Ústavy Slovenskej republiky a potrebami spoločenskej praxe konkrétne v bodoch 2 až 4. Úprava umožní kontrolu hospodárenia subjektov, ktorých rozpočty schvaľuje Národná rada Slovenskej republiky, ako napríklad Fond národného majetku, sociálna a zdravotné poisťovne, Národný úrad práce, ale aj Fond detí a mládeže, Slovenský pozemkový fond, Eximbanka a ďalšie. Najpodstatnejšie je rozšírenie pôsobnosti na kontrolu majetku a záväzkov majetkových práv a pohľadávok a mimorozpočtových prostriedkov ďalších subjektov, ktorými sú verejnoprávne inštitúcie a Fond národného majetku a vo vymedzenom rozsahu podľa § 2 písm. c) kontrolu obcí a vyšších územných celkov. V tejto oblasti sa vychádza nielen z požiadaviek Límskej deklarácie prijatej Medzinárodnou organizáciou najvyšších účtovných kontrolných úradov INTOSAJ, ktorá vyžaduje kontrolu všetkých verejných prostriedkov, ale i nevyhnutnosti vonkajšej nezávislej kontroly hospodárenia obcí a vyšších územných celkov, na ktoré v tomto roku predpokladáme, že prejdú právomoci aj finančné prostriedky. Realizáciou koncepcie decentralizácie a modernizácie verejnej správy dôjde k stavu, keď budú obce a prípadné vyššie územné celky disponovať s viac ako 45 % daňových príjmov súčasného štátneho rozpočtu. Práve v tejto súvislosti chcem znovu pripomenúť, že zákon bol predložený do Národnej rady niekoľko mesiacov pred prijatím zákona o samospráve vyšších územných celkov a zákonov predložených na túto 51. schôdzu o obecnom zriadení o majetku obcí, o majetku vyšších územných celkov, o rozpočtových pravidlách a, samozrejme, aj zákona, ktorý sa ešte len pripravuje, a to zákona kompetenčného. Z uvedeného dôvodu predpokladám, že zákon bude v druhom čítaní doplnený o otázky s týmito zákonmi súvisiacimi. Medzinárodné požiadavky, ale predovšetkým potreba vlastnej nezávislej kontroly si tiež vyžadujú rozšírenie pôsobnosti Najvyššieho kontrolného úradu na kontrolu prostriedkov, ktoré sú v podobe úverov poskytované slovenským právnickým osobám, ale za ktoré prevzala vláda Slovenskej republiky štátnu záruku. To sa týka aj prostriedkov zo zahraničia plynúcich do Slovenskej republiky z predvstupových fondov finančných zdrojov majúcich charakter podporných fondov, grantov a iných účelovo určených prostriedkov plynúcich k nám zo zahraničia. O nevyhnutnosti kontroly všetkých týchto prostriedkov nás presviedčajú naše neblahé skúsenosti, keď štát, konkrétne však daňový poplatník splácal miliónové a miliardové záväzky, za ktorých poskytnutie prevzala vláda záruky. O potrebe kontroly zahraničných zdrojov sme sa, žiaľ, presvedčili v súvislosti už so spomínaným využívaním európskych fondov. Potvrdzuje to i stanovisko Európskeho parlamentného výboru na kontrolu rozpočtu k rozšíreniu, kde sa okrem iného konštatuje. Citujem: "Keďže predvstupová pomoc pochádza od daňových poplatníkov Európskej únie Slovenskou republikou, musí byť umožnené jej využitie za najlepších možných podmienok vytvorených v oblasti manažmentu, kontroly, efektivity a transparentnosti. V záujme dosiahnutia týchto podmienok je nevyhnutné vytvorenie finančného kontrolného systému a istej antipodvodovej kultúry." Koniec citátu. V nadväznosti na toto rozšírenie kompetencií sa tiež v § 4 vymedzuje okruh subjektov, voči ktorým úrad môže uplatniť svoju kontrolnú pôsobnosť. V čl. II dochádza k novelizácii zákona č. 303/1995 Z. z. o rozpočtových pravidlách, čo bolo zamietnuté pri predchádzajúcej novele. Zámerom je vytvorenie podmienok pre skutočnú nezávislosť Najvyššieho kontrolného úradu. Nedôslednosť a nevhodnosť doterajšej právnej úpravy súvisí s tým, že Najvyšší kontrolný úrad je kontrolovaný výkonnou mocou, konkrétne ministerstvom financií, ktoré je zároveň v kontrolnej kompetencii úradu. Táto prax je podľa INTOSAJ neobvyklá a je v rozpore s nezávislosťou kontrolných inštitúcií. Na podporu uvedeného návrhu dovoľte mi ešte zacitovať z listu doktora Franza Fliedlera, generálneho sekretára Medzinárodnej organizácie najvyšších kontrolných inštitúcií a prezidenta účtovného dvora Rakúska. Citujem: "Bolo by systematicky nedôsledné a v rozpore s nezávislosťou Najvyššieho kontrolného úradu, ak by váš ekonomický a finančný manažment podliehal kontrole inštitúcie náležiacej k výkonnej moci. Preto navrhujem, aby kontrolu hospodárenia s rozpočtovými prostriedkami vykonávala Národná rada, prípadne orgán ňou poverený, konkrétne mám na mysli napríklad výbor pre financie, rozpočet a menu. Tento môže v súlade s naším rokovacím poriadkom požiadať o súčinnosť i odborné útvary exekutívy." Vzhľadom na mnou predkladaný odklad prerokúvania zákona treba upraviť, samozrejme, i termín jeho účinnosti v druhom čítaní, ktorý navrhujem na 1. január 2002. Navrhovaný zákon napriek rozšíreniu kompetencií, a tým i rozsahu činností Najvyššieho kontrolného úradu nezakladá žiadne výraznejšie požiadavky na finančné zdroje ani ďalšie pracovné miesta a nebude mať výraznejší dopad na výdavkovú časť štátneho rozpočtu. Rozšírené aktivity Najvyššieho kontrolného úradu v nových oblastiach budú zabezpečené prevažne prehodnotením doterajších priorít a pôsobnosti. Oproti limitom ministerstva financií sa predpokladá len mierne zvýšenie výdavkov kapitoly v štátnom rozpočte, čo tak v závažnej oblasti nepovažujem za podstatné. Zároveň konštatujem, že problematika návrhu zákona smeruje k jeho zosúladeniu s ustanoveniami únijného práva, a to konkrétne s čl. 6 ods. 1 a 3 zmluvy Európskej únie a je tiež čiastočne upravená v primárnom práve Európskej únie v čl. 246 účtovný dvor a následnej zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, tzv. amsterdamské znenie. Vážená poslanecká snemovňa, ak chceme naplniť všeobecne platnú tézu, že komplexná a nezávislá kontrola verejných financií alebo inak financií daňových poplatníkov je základný predpokladom efektívneho fungovania štátu. Ak chceme naplniť Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky a predvolebné sľuby väčšiny parlamentných strán o kontrole verejných financií, ak chceme naplniť naše predvstupové ambície a splniť naše zámery v kapitole Finančná kontrola, ak chceme v neposlednom rade vytvoriť podmienky na reálne uplatnenie novelizovanej Ústavy Slovenskej republiky, tak je rozhodne potrebné, aby predložená novela zákona o Najvyššom kontrolnom úrade po pripomienkach v druhom čítaní bola čo najskôr schválená Národnou radou Slovenskej republiky. Novela zákona o Najvyššom kontrolnom úrade, o ktorej rokujeme, bola poskytnutá ešte 30. marca tohto roku predsedom poslaneckých klubov a ekonomickým expertom všetkých opozičných parlamentných strán. Doteraz som nedostal žiadne pripomienky, preto predpokladám, že poslanecké kluby, prípadne jednotliví poslanci s návrhom v zásade súhlasia a prípadne pozmeňujúce a doplňujúce návrhy uplatnia v druhom čítaní. Som pripravený o nich konštruktívne diskutovať. Vzhľadom na bezprostrednú nadväznosť novely zákona č. 39/1993 Z. z. na platnú Ústavu Slovenskej republiky, nevyhnutnosť komplexnej a čo najúčinnejšej kontroly verejných financií a nezávislým kontrolným orgánom očakávam od väčšiny poslancov Národnej rady podporu a posunutie návrhu zákona do druhého čítania. Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, týmto sa uchádzam o priazeň a ďakujem vám za pozornosť. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec, nech sa páči. Zaujmite miesto určené pre navrhovateľov. Dávam teraz slovo pánu poslancovi Maňkovi ako spravodajcovi. Nech sa páči. V. Maňka, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som v zmysle zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku vystúpil k návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Milana Benkovského na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 39/1993 Z. z. a zákona č. 303/1995 Z. z. o rozpočtových pravidlách v znení neskorších predpisov, tlač číslo 975, ako spravodajca výboru pre financie, rozpočet a menu. Uvedený návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky v stanovenej lehote, čím boli splnené podmienky určené § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku, t. j. doručenie návrhu najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil uvedený návrh podľa § 70 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku a podľa legislatívnych pravidiel zaradil ho na rokovanie 51. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky. Ako spravodajca v prvom čítaní si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a § 68 zákona o rokovacom poriadku, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Z hľadiska vecného zastávam stanovisko, že predložený návrh rieši závažnú problematiku, ktorú je potrebné upraviť spôsobom, ako navrhuje predmetný návrh. Vážený pán predseda, môžete otvoriť rozpravu k tomuto návrhu. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, nech sa páči, zaujmite svoje miesto. Otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode programu. Písomne sa neprihlásil nikto. Pýtam sa, kto sa do rozpravy hlási ústne? Nie je to tak. Vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Asi ani navrhovateľ, ani spravodajca nevystúpia, pretože neboli nijaké pripomienky alebo návrhy v rámci rozpravy. Pristúpime k hlasovaniu. Nech sa páči, pán spravodajca. V. Maňka, poslanec: Uskutočníme dve hlasovania. V prvom hlasovaním odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla podľa § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku na tom, že odporučí tento návrh prerokovať v druhom čítaní. Prosím o mojom návrhu dať hlasovať, pán predseda. J. Migaš, predseda NR SR: Panie poslankyne, páni poslanci, žiadam vás, aby ste prišli do rokovacej miestnosti, budeme hlasovať. Ešte, pán spravodajca, chvíľu počkáme, pretože v rokovacej miestnosti je asi málo poslancov, nech sa páči. Páni poslanci, žiadam vás, aby ste zaujali svoje miesta, budeme hlasovať. Prvé hlasovanie podľa § 73 ods. 3 zákona rokovacieho poriadku, aby sme zákon prerokovali v druhom čítaní. Panie poslankyne, páni poslanci, prezentujme sa a hlasujme. Prvé hlasovanie. (Hlasovanie.) (Hlasy v rokovacej sále.) Panie poslankyne, páni poslanci, žiadam vás, aby ste prišli do rokovacej miestnosti. Tak zopakujeme hlasovanie. Hlasujeme, aby predmetný návrh zákona bol prerokovaný v druhom čítaní. Hlasujeme. (Hlasovanie.) Prítomných je 76 poslancov, za 69, proti nikto, zdržali sa 6, nehlasoval 1. Tento návrh sme schválili . Nech sa páči ďalej. V. Maňka, poslanec: Ďalej odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona o rokovacom poriadku a v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1174 z 13. 6. 2001 prideliť v druhom čítaní na prerokovanie tento návrh okrem výboru pre financie, rozpočet a menu aj ďalším trom výborom - ústavnoprávnemu výboru, výboru pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a výboru pre verejnú správu. Za gestorský výbor navrhujem výbor pre financie, rozpočet a menu. Zároveň odporúčam, aby výbory uvedený návrh prerokovali v termíne do 11. októbra 2001 a gestorský výbor do 16. októbra 2001. Prosím o mojom návrhu, vážený pán predseda, dať hlasovať. J. Migaš, predseda NR SR: Druhé hlasovanie. Nech sa páči, hlasujeme. Hlasujeme o pridelení zákona výborom a o lehote. Hlasujeme. (Hlasovanie.) Prítomných je 89 poslancov, za 87, proti nikto, nikto sa nezdržal, nehlasovali 2. Konštatujem, že Národná rada pridelila návrh tohto zákona výborom, určila gestorský výbor a príslušné lehoty výborom na jeho prerokovanie v druhom čítaní. Ďakujem. Budeme pokračovať prvým čítaním o návrhu skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 80/1990 Zb. o voľbách do Slovenskej národnej rady v znení neskorších predpisov a mení Občiansky súdny poriadok v znení neskorších predpisov . Návrh zákona ste dostali ako tlač 981. Návrh na pridelenie návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v mojom rozhodnutí č. 1070. Za skupinu poslancov návrh zákona uvedie poslanec Ladislav Orosz. Nech sa páči, pán poslanec. L. Orosz, poslanec: Ďakujem za slovo, vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ctení hostia. Dovoľte mi, aby som vám z poverenia skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky predložil v rámci prvého čítania poslanecký návrh novely zákona č. 80/1990 Zb. o voľbách do Slovenskej národnej rady v znení neskorších predpisov a ktorým sa mení Občiansky súdny poriadok. Tento návrh bol predložený do legislatívneho procesu už v apríli tohto roka. Na úvod chcem zdôrazniť, že ide o návrh v poradí druhej novely zákona o voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v tomto volebnom období. Tá prvá sa vykonala zákonom č. 223/1999 Z. z. v lete roku 1999. Išlo o veľmi stručnú novelu, ktorej hlavným cieľom bolo bezprostredne reagovať na nález Ústavného súdu Slovenskej republiky, ktorým sa vyslovil nesúlad niektorých ustanovení volebného zákona s Ústavou Slovenskej republiky, a tým umožniť aj praktickú realizáciu tohto zákona v praxi. Bez ohľadu na skutočnosť, že som sa spolu s kolegom Kresákom, ďalším z predkladateľov tejto novely nemohol z dôvodu pracovného pobytu v zahraničí zúčastniť na záverečnom rokovaní a hlasovaní o poslednej novele volebného zákona, musím konštatovať, že Národná rada Slovenskej republiky neschválila v lete roku 1999 dobrý zákon. Z vecného hľadiska možno pozitívne hodnotiť snáď len jednu skutočnosť z poslednej novely volebného zákona, a to opätovné zavedenie zvýhodneného volebného prahu pre volebné koalície, ktorého vylúčenie z nášho volebného zákonodarstva tesne pred voľbami v roku 1998 zákonom č. 187 bolo predmetom sústredenej kritiky. I keď na túto otázku tiež existujú rozdielne názory, ja považujem tento krok za správny. Ostatné časti poslednej novely zákona o voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky ale nepovažujem za šťastné. Dovolím si povedať, že náš parlament sa v lete v roku 1999 nedokázal vysporiadať so spomínaným nálezom Ústavného súdu Slovenskej republiky. Minimálne vo vzťahu k dvom bodom spomínaného nálezu Ústavného súdu je možné diskutovať, či riešenie prijaté v poslednej novele volebného zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, a teda či akceptovalo právne názory vyjadrené v tomto náleze. Po prvé, Ústavný súd Slovenskej republiky vyslovil nesúlad s § 23 ods. 1 tretia až piata veta s Ústavou Slovenskej republiky. V tomto prípade išlo o ustanovenie, ktoré zakazovalo vedenie volebnej kampane v súkromných médiách, t. j. v médiách, ktorých prevádzkovateľmi sú držitelia licencií na rozhlasové a televízne vysielanie. Tou poslednou novelou sa síce vypustil tento zákon z obsahu volebného zákona, ale táto novela neupravila podmienky, za akých je možné viesť volebnú kampaň v súkromných médiách, hoci vo vzťahu k verejnoprávnym médiám je to vo volebnom zákone podrobne upravené. Táto situácia vyvoláva minimálne stav právnej neistoty jednak u držiteľov licencií, ako aj politických strán, čo je podľa môjho názoru v rozpore s čl. 1 Ústavy Slovenskej republiky, nehovoriac už o možnosti zneužiť túto situáciu v prospech určitej politickej strany priamo vo voľbách, čo, prirodzene, dáva do otáznikov princíp rovnosti k prístupu kandidujúcich politických subjektov k verejnoprávnym, ale i súkromným médiám. Druhý problém - Ústavný súd Slovenskej republiky vyslovil aj nesúlad § 48 ods. 1 volebného zákona s čl. 30 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky. Tu išlo o problém nastupovania náhradníkov na uvoľnené miesta, poslanecké mandáty počas volebného obdobia. Ústavný súd posúdil ako protiústavné ustanovenie volebného zákona, v zmysle ktorého o nastúpení náhradníka počas volebného obdobia rozhoduje politická strana bez ohľadu na počet prednostných hlasov, ktoré jednotliví kandidáti získali. V odôvodnení tohto nálezu Ústavného súdu sa doslova uvádza, budem citovať: "Právo nadobudnúť poslanecký mandát po splnení podmienok ustanovených pre prístup k volebnej funkcii sa zaručuje s rovnakou intenzitou počas celého volebného obdobia. Článkom 30 odsek 4 ústavy sa zaručuje právo na zachovanie právneho stavu určeného prednostnými hlasmi voličov aj v období po vykonaní volieb." Posledná novela volebného zákona reagovala na túto časť nálezu Ústavného súdu tak, že ponechala politickým stranám rozhodovať o určení kandidáta, ktorý zaujme uvoľnený mandát s výnimkou prípadov, ak niektorý kandidát získal viac ako 10 % prednostných hlasov. Skúsme si položiť, vážené kolegyne, kolegovia, nezaujatú otázku, či toto riešenie zodpovedá citovanej časti odôvodnenia k nálezu Ústavného súdu, alebo nie. Za pozornosť stojí v tejto súvislosti aj fakt, že nikto z náhradníkov nezískal pri minulých voľbách taký počet prednostných hlasov, že by mohol nastúpiť na základe tohto nového ustanovenia volebného zákona, ktorým sa mala Národná rada vysporiadať s týmto nálezom Ústavného súdu. Nami predkladaná novela volebného zákona oba naznačené problémy rieši a podľa môjho názoru principiálnym spôsobom. Práva a povinnosti prevádzkovateľov súkromných médií v čase volebnej kampane sú veľmi podrobne a myslím si, že aj prehľadne a zrozumiteľne upravené v novo navrhovanom znení § 23. Týmto krokom sa zároveň zabezpečuje súlad úpravy identickej problematiky v tomto volebnom zákone so zákonom o voľbách a odvolávaní prezidenta Slovenskej republiky a takisto pred letnými prázdninami schváleným zákonom o voľbách do orgánov samosprávnych krajov. V tom istom duchu sme s kolegom Kresákom predložili do parlamentu aj novelu zákona o voľbách do orgánov samosprávy obcí, ktorú budeme prerokúvať na tejto schôdzi. Ak by sme túto novelu z nejakého dôvodu neschválili, mohla by vzniknúť paradoxná situácia, keď v troch volebných zákonoch bude problematika účasti súkromných médií vo volebnej kampani podrobne upravená a vo štvrtom, jednom z najdôležitejších vo volebnom zákone o voľbách do Národnej rady nebude táto problematika upravená vôbec. To by nebol dobrý obraz o našej práci. Zvýšenie váhy prednostných hlasov je možné považovať za fundamentálnu časť nami predkladanej novely volebného zákona. Naším cieľom je zvýšiť vplyv voličov, občanov na voľbu konkrétnych ľudí, konkrétnych kandidátov do parlamentu a, naopak, znížiť vplyv straníckych centrál na budúce zloženie zákonodarného zboru, prirodzene v rámci možností, ktoré poskytuje volebný systém pomerného zastúpenia. Ide o hľadanie riešenia, ktoré by skĺbilo prednosti systému pomerného zastúpenia s individualizovanou voľbou, ktorá je typická pre väčšinový volebný systém. Ide o tendenciu, ktorá smeruje k demokratizácii volebného procesu a k zvýšeniu vplyvu občanov na chod vecí verejných. Myslím si, že proti takejto úprave nemôže mať nikto vážnejšie výhrady. Tí, ktorí máte podrobne preštudovaný náš návrh, viete, že navrhujeme, aby sa poradie prideľovania mandátov určované politickou stranou zmenilo vtedy, ak niektorý z kandidátov získa aspoň 3 % prednostných hlasov oproti 10 %, ktoré sú hranicou podľa súčasne platného stavu, samozrejme, z celkového počtu platných hlasov, ktoré získa kandidujúca politická strana vo volebnom kraji. Pri nastupovaní náhradníkov navrhujeme, aby o ich poradí rozhodoval absolútny počet prednostných hlasov získaných jednotlivými kandidátmi. Myslím si, že aj takéto riešenie môžu občania len privítať. Navyše treba uviesť, že váha prednostných hlasov sa výrazne zvýši aj v prípade schválenia navrhovaného rozdelenia územia na štyri volebné obvody. Kvantitatívne bude totiž musieť konkrétny kandidát získať približne štyrikrát menej prednostných hlasov na to, aby dosiahol percentuálnu hranicu prednostných hlasov potrebnú na zmenu poradia nastupovania ako pri súčasnom stave. Navyše rozdelenie volebného územia na viacero volebných obvodov vytvára možnosti pre pevnejšiu väzbu poslanca s voličmi a s konkrétnym volebným obvodom a prirodzene jeho problémami stráca sa anonymita poslancov a mala by rásť dôvera. I keď rozdelenie územia na volebné obvody má množstvo výhod, som si vedomý, že sa môže stať kameňom úrazom pre osud predkladaného návrhu zákona. Práve o tejto otázke boli totiž počas politických rokovaní o tomto návrhu najväčšie rozpory. Chcem povedať, že v tejto otázke sme pripravení byť ako navrhovatelia maximálne ústretoví. Pragmaticky si vieme predstaviť, že sa pozmeňujúcim návrhom presadí zavedenie ôsmich volebných krajov v súlade s rozhodnutím o územnosprávnom členení Slovenskej republiky vykonanom pred letnými prázdninami, čo by zjednodušilo organizáciu volieb, a ak mám hovoriť za seba, vedel by som prežiť aj situáciu, keď sa problematika zavedenia viacerých volebných obvodov z našej novely vypustí, ak by mal na tom spočívať, prirodzene, osud tejto novely. Novelou sa totiž okrem už spomínaných otázok reaguje na niektoré ďalšie problémy, ktoré priniesla aplikácia volebného zákona v posledných voľbách a prostredníctvom nej sa odstraňujú aj niektoré technické a terminologické nedostatky zákona. Zreálňuje sa napríklad možnosť vykonať voľby počas jedného dňa. V neposlednom rade sa zo zákona usilujeme odstrániť ďalšiu potenciálnu protiústavnosť týkajúcu sa problematiky vzniku nároku na úhradu volebných nákladov. V tejto súvislosti bez toho, že by som to podrobne rozoberal, chcem poznamenať, že Ústavný súd Českej republiky už posudzoval identickú právnu úpravu v Českej republike v českom volebnom zákone a priklonil sa k názoru, že takáto úprava je protiústavná, pretože diskriminuje menšie politické strany. Na základe toho, aby sme sa prípadne vyhli identickému verdiktu Ústavného súdu Slovenskej republiky, navrhujeme mechanizmus, ktorý by tento problém mal riešiť. O obsahu predkladanej novely by bolo možné ešte dlhšie hovoriť, nepovažujem to ale v tejto fáze rokovania za produktívne. To, čo som uviedol doposiaľ, považujem za rozhodujúce. Ak to mám podčiarknuť, podpora nami predkladanej novely je podporou ďalšej demokratizácie volebného procesu, je zároveň podporou tendencie skvalitňovania nášho právneho poriadku a odstraňovania ústavných otáznikov z bežného zákonodarstva. Na záver chcem vyjadriť nádej, že pri hlasovaní o tomto návrhu bude väčšina z vás schopná prekonať niektoré možno stranícke pohľady a podporí návrh, ktorý skvalitní naše volebné zákonodarstvo. Ďakujem za pozornosť.