Drdul, Dominik, poslanec NR SR (2020-11-03):
Ďakujem. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi v krátkosti sa vyjadriť ku predloženému návrhu zákona a hneď na úvod konštatovať, že veľmi vítam túto iniciatívu predkladateľov. Osobne ju považujem za prvý odvážnejší, no o to dôležitejší pokus sa aspoň na nejakej morálnej úrovni vysporiadať s ťažkými čiernymi a kontroverznými obdobiami našej histórie. Pomenovať veci tak, ako naozaj sú, bez krvavých očí, triezvo, jednoducho pravdivo, bez hnedej či červenej clony. Komunistický režim rovnako ako ten nacistický či fašistický bol jedným z najzločineckejších režimov, aké ľudstvo zažilo a o akom máme dôkazy a záznamy. Tieto dva režimy si dokopy vyžiadali možno cez 100 mil. obetí. Od druhej svetovej vojny si väčšina ľudí osvojila, no a ja podotýkam, že veľmi správne, presvedčenie o extrémistickej povahe nacizmu a fašizmu a nemá problém, až na pár našich kolegov, ktorí tu momentálne nie sú a nie sú ani historici, odsúdiť tento režim a je o tak dobre. Nacizmus a fašizmus boli naozaj neľudské a nemorálne režimy, ktoré potláčali práva svojich vlastných občanov a zvykli sme si ich stíhať, stíhať aj hlásenie sa k tejto ideológii a znovu podotýkam, správne. V prípade komunistického režimu sme však boli pre mňa z nepochopiteľných a neprijateľných dôvodov benevolentnejší. Žiaden oprávnený orgán štátu, bohužiaľ, vrátane súdov či OČTK nedokázal dôrazne a naozaj bez akýchkoľvek pochybností povedať, že velebenie komunistického režimu, ktorý bol minimálne tak zlý ako režim nacistický, a tak neprijateľný, a tak cez čiaru a v demokratickej spoločnosti tak neakceptovateľný, že je nemorálny. A nielen to. Niekomu, nikomu nebolo bránené, pardon, ak predstaviteľom tohto režimu vzdávali pocty, osadzovali tabule a vyhotovovali busty. Dnes sa ideme pokúsiť zjednať aspoň čiastočnú nápravu. Predložený návrh zákona chce komunistický režim aspoň v morálnej rovine postaviť na roveň toho fašistického, čo z neho robí veľmi podstatný krok správnym smerom. Tento návrh má snahu označiť komunistický systém za nemorálny. A on ním skutočne bol. Jeho nemorálnosť nespočívala len v tom, že na ceste k pokroku ako k svetlejším zajtrajškom bolo povolené fyzicky zlikvidovať svojho oponenta, triedneho nepriateľa, ale jeho nemorálnosť spočívala aj v akejsi vnútornej schizofrénii, ku ktorej štátny aparát tlačil svojich občanov. Doma si vyznávaj, čo chceš, na verejnosti však buď vzorný súdruh, súdružka, vyznávač ideálou marxizmu-leninizmu, zväzák, pionier a tak ďalej. Ak nie, máš problém. Režim učil ľudí mnohokrát klamať, ohýbať svoje svedomie, povoľoval alebo minimálne ticho súhlasil s kradnutím a s predstieraním. Veľakrát z tých, čo sa rozhodli spriečiť tomuto režimu, na to veľmi, veľmi škaredo doplatili. Niektorí zamestnaním, iní majetkom, niektorí dokonca životom. Mnohí následkom zneužívania štátnej moci, zneužívania inštitútov štátneho donútenia, utrpeli rozsiahle ujmy. Presedeli dlhé mesiace a roky v ťažkých žalároch, utržili v mene republiky nespočet buchnátov, kopancov, znevažovania, dehumanizácie a ostrakizácie neraz s celoživotnými následkami. A stali sa obeťou ťažkého psychického a fyzického týrania. Na záver môjho vystúpenia mi dovoľte ešte raz poďakovať sa predkladateľom za ich iniciatívu a oceniť ju. Režim, ktorý nerešpektuje slobodnú vôľu jednotlivca a nevytvára všetkým rovnaké podmienky na rozvoj, či dokonca cielene stratifikuje občanov na horších a lepších podľa straníckej príslušnosti či kádrovej spoľahlivosti im priznáva viac alebo menej práv, si nič iné, ako byť označený za nemorálny a protiprávny, nezaslúži. Návrh zákona má aj moju podporu. Veľmi rád mu dám svoj hlas a ďakujem veľmi pekne za vašu pozornosť. (Potlesk.)