V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-05-26):
O ospravedlnenie neúčasti na dnešnom rokovaní 42. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky písomne požiadali poslanci Národnej rady: Anton Danko, Vladimír Ďaďo, Karol Džupa, Gustáv Krajči, Jozef Hrdlička, Jirko Malchárek, Karol Mitrík, Milan Murgaš, Diana Štrofová, Samuel Zubo, Pavol Paška, Ján Kovarčík a Renáta Zmajkovičová. Na zahraničnej pracovnej ceste je poslanec Národnej rady Slovenskej republiky Herman Arvay. Pani poslankyne, páni... (Reakcia z pléna.) Prosím? Nie, pokračujeme, ja už... (Reakcie z pléna.) Panie poslankyne, páni poslanci, budeme pokračovať v prerušenej rozprave o Návrhu koncepcie privatizácie Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a. s. (tlač 1101). Pán podpredseda vlády a minister hospodárstva zaujal miesto pre navrhovateľov a pán poslanec Přidal zaujal miesto pre spravodajcov výborov. Keďže pokračujeme v rozprave, do rozpravy je písomne prihlásený ešte jeden poslanec, pán poslanec Fajnor a ja mu odovzdávam slovo. K. Fajnor, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, vážené kolegyne, kolegovia, ctených hostí zatiaľ nemáme, ale keď prídu, aj tí sú vítaní, myslel som, že o železniciach budem môcť od začiatku do konca diskutovať s ministrom dopravy, pôšt a telekomunikácií. Žiaľ, vrchným privatizérom, prvým „chmatákom“ aj majetku železníc bol určený podpredseda vlády a minister hospodárstva. Považujem za chybu takýmto spôsobom dehonestovať príslušného ministra v procese privatizácie, ale koalícia asi veľmi dobre vie, prečo v rámci novely kompetenčného zákona – pán minister, poviem to, nech sa páči, sadkajte si – presunula takéto výrazné právomoci na ministra hospodárstva Pavla Ruska. Za všetko sa platí a všetko so všetkým súvisí. Na druhej strane som ministrovi dopravy, pôšt a telekomunikácií opakovane v rámci interpelácií navrhol, aby odstúpil z funkcie, ktorú nie je schopný z odborného hľadiska vykonávať, a žiadal som ho, aby dal priestor schopnému odborníkovi v oblasti dopravy. Aj z dôvodu, že problematika jeho rezortu zasahuje do ďalších rezortov, čo nie je schopný ani koordinačne zvládnuť, ale hlavným dôvodom je, že klame a zavádza občanov tohto štátu. Vrátim sa preto k mojim interpeláciám. V rámci nich som ešte v etape prípravy upozornil ministra dopravy, že k 1. januáru 2005 vláda pripravila rozdelenie Železničnej spoločnosti na dve akciové spoločnosti vykonávajúce činnosti v osobnej a nákladnej doprave s následnou privatizáciou nákladnej dopravy. Už vtedy bol známy jej názov Cargo. Krátko po nástupe tejto vlády som vyslovil obavy o transparentnosť krokov, ktoré uskutočňuje, a o skrytých zámeroch vlády v oblasti železničnej dopravy. Okrem iného v súvislosti s krokmi v doprave mi minister garantoval za vládu Slovenskej republiky, že bude vybraný taký spôsob transformácie, ktorý bude prínosom – pozitívny a výhodný pre občanov Slovenskej republiky. Výhodnosť pre občanov podľa ministra spočívala asi v tom, že rozdelením Železničnej spoločnosti sa zvýšila armáda nezamestnaných rôznych profesií. V tomto procese sa nedodržali kritériá hromadného prepúšťania, nedodržali sa príslušné ustanovenia Zákonníka práce a kolektívnej zmluvy, nebola pripravená systemizácia jednotlivých pracovísk a personálne obsadenie funkcií, zamestnanci nemali informáciu o ich ďalšom zaradení a tak ďalej. Po zlom začiatku ešte horší koniec. Slovenská republika v zmysle koncepcie privatizácie Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, ktorú nám vláda predložila, príde v súlade s tézou novodobého sofistikovaného kapitalizmu, kde zisky sa privatizujú a náklady sa zospoločenšťujú, o ďalšie vysokoziskové odvetvie. Nedávno to totiž priznali aj samotní predstavitelia ministerstva dopravy a hovorca spoločnosti. Podľa nich sa má preprava v nákladnej doprave zvýšiť až o 50 %, vážené kolegyne, kolegovia, takže podľa koalície je to dobrý dôvod, prečo zobrať štátu sliepku, ktorá znáša zlaté vajcia, a umožniť jej, aby túto činnosť vykonávala v prospech súkromného investora, samozrejme, určite za províziu, na občanoch tu vôbec nikomu nezáleží. Vo svojej bezcharakternosti a chamtivosti koalíciu vôbec nezaujíma, že na takýto krok budeme doplácať všetci. Čo je horšie, ona s tým priamo počíta. Ako inak by roky mohla zatiaľ beztrestne rozkrádať majetok tohto štátu? Musím povedať, že v porovnaní s privatizáciou železníc vo Veľkej Británii naši privatizéri železníc prijali ukážkový postup. Železnice rozdelili na tri spoločnosti. Prvá má na starosti dopravnú cestu, druhou je Železničná spoločnosť Cargo, o ktorej sa teraz bavíme, a tretia zabezpečuje osobnú dopravu. Vo Veľkej Británii sprivatizovali aj dopravnú cestu a stálo ich to štrnásť ľudských životov. Preto museli železnice opäť rýchlo zoštátniť. Ukázalo sa, že súkromný investor, aj keď akokoľvek strategický, samozrejme, otázka je, že pre koho, mal záujem iba na tvorbe zisku, a nie na kvalite a najmä na bezpečnosti dopravy. Naši privatizéri túto zodpovednosť preniesli paradoxne na občanov tohto štátu tým, že spoločnosť, ktorá má na starosti dopravnú cestu, bude plne v rukách štátu a bude plne dotovaná z peňazí našich občanov, podobne ako osobná železničná doprava, ktorá je všade na svete dotovaná z peňazí daňových poplatníkov, ale výrazné zisky z nákladnej železničnej dopravy odídu zo Slovenska. Opäť sa opakuje scenár predchádzajúcich privatizácií, keď táto a predchádzajúca vláda Mikuláša Dzurindu bez štipky hanby uzurpujú si hodnoty štátu, ktoré nevytvorili, a okrádajú vlastných občanov. Doprava bola chápaná vždy ako krv ekonomiky. Žiaľ, do funkcií sa dostali diletanti a nemožno od nich čakať, že ich rozhodnutia budú strategické, odborné a hlavne výhodné pre väčšinu občanov Slovenskej republiky. Tak ako som úvodom uviedol, minister Prokopovič klamal, keď mi napísal, že transformácia bude výhodná pre všetkých občanov Slovenska. Aká je skutočnosť? Je výhodná iba pre úzku skupinu privatizérov. A úplne neprijateľné a zavádzajúce je vyjadrenie ministra, že ďalšie kroky a opatrenia budú smerovať predovšetkým k napĺňaniu celospoločenských cieľov, ku ktorým ho jeho funkcia zaväzuje. Ďakujem pekne za takýto celospoločenský cieľ, ktorým je táto privatizácia, ktorú považujem za jednu z posledných veľkých krádeží organizovaných vládnym zoskupením okolo premiéra Dzurindu. Urobiť z občanov Slovenskej republiky hlupákov, ktorí majú garantovať zisky privatizérom, je facka všetkým občanom našej republiky. Žiadam pána ministra, aby sa nám za toto verejne ospravedlnil. Do Železníc Slovenskej republiky, t. j. do tratí bude štát musieť investovať obrovské prostriedky. Takisto na dotovanie osobnej dopravy. Ďalšie prostriedky, ktoré budú musieť zaplatiť občania, je dlh, ktorý má železničná doprava. Scenár je rovnaký ako v prípade Slovenských elektrární. Uvediem, čo pripravil pre našich občanov podpredseda vlády pán Pavol Rusko. Publikovaná cena predaja dvoch tretín Slovenských elektrární 34 mld. pri odborne stanovenej nadobúdacej cene Slovenských elektrární 577 mld. Sk vzbudzuje hnev a rozhorčenie. Pritom úverová zadlženosť Slovenských elektrární vo výške 60 mld. ostane na splatenie odberateľom elektrickej energie na Slovensku, t. j. nám, vážení priatelia. K tomu treba pripočítať ešte likvidáciu troch dvojblokov jadrových elektrární v celkovej hodnote zhruba 210 mld. a značné náklady na úložište jadrového odpadu, čo všetko, samozrejme, budú musieť opäť zaplatiť slovenskí občania, a nie zahraniční privatizéri, ktorí budú z privatizovaných elektrární poberať len trvalé a značné zisky. Ale poďme späť k meritu veci. Prečo uvádzam tento príklad? Pretože dlh slovenských železníc, ktorý sa vyšplhal na 38 mld., opäť zostane na platenie občanom. Predložená koncepcia privatizácie Železničnej spoločnosti Cargo o tomto dlhu vôbec nehovorí. Rád by som vedel, ako sa s týmito peniazmi naloží, sú to obrovské prostriedky. Okrem spomínanej skutočnosti riešenia dlhu uvediem ďalšie vážne pripomienky k predloženej koncepcii privatizácie Železničnej spoločnosti Cargo. Predovšetkým ide o prvú veľkú privatizáciu železníc v strednej Európe. Prečo sa tak vláda ponáhľa? Zasa privatizuje len to, čo je ziskové? Očakáva sa, že Železničná spoločnosť i pri diletantskom riadení ukončí tento rok svojej existencie takmer so stomiliónovým ziskom. Musím odmietnuť cieľ takejto privatizácie, ktorým vláda prezentuje získanie investora, prostredníctvom ktorého bude možné dosiahnuť napríklad zvýšenie efektívnosti nákladnej železničnej dopravy, vyššiu efektivitu využívania dopravnej cesty a umožniť prístup k novým technológiám. A úplný nezmysel je v koncepcii uvedený cieľ, podčiarkujem, zníženie úlohy a zodpovednosti štátu v riadení a činnosti privatizovanej spoločnosti. (Reakcia z pléna.) Pán kolega, potom komentujte, poprosím, keď skončím. Podľa koncepcie najúčinnejším spôsobom na nevyhnutné zvýšenie efektívnosti a udržanie konkurencieschopnosti štátnych spoločností je ich privatizácia. Mám iba jednu otázku: Čo tak zabezpečiť, aby tú efektívnosť dosiahol štát? Potom by sme nemuseli pchať zisky do rúk privatizérov a životná úroveň našich občanov by nepadala, naopak, by sa zvyšovala. Vážené kolegyne, kolegovia, z privatizácie sa očakáva príjem na úrovni 15, maximálne 20 mld. Sk. Prostriedky získané z privatizácie by sa mali použiť na sanáciu dlhovej služby a na pokrytie nákladov rozdelenia Železničnej spoločnosti, ku ktorému došlo k 1. januáru tohto roku. Takže občan vlastne zaplatí za tento diletantský krok dvakrát. V schválenej dopravnej politike do roku 2015 sa uvádza, citujem: „Dôvodom rozdelenia bola najmä skutočnosť odlišnej filozofie podnikania v osobnej a nákladnej doprave, ako aj vzájomný vzťah štátu. Osobná preprava je vo všeobecnosti zameraná na poskytovanie verejných služieb, pričom nákladná preprava je orientovaná podnikateľsky. Ich vznikom sa umožní v nadväznosti na privatizáciu Železničnej spoločnosti, prevádzkujúcej nákladnú dopravu, udržať si pozície na dopravnom trhu a dosiahnuť kladné výsledky hospodárenia.“ Vážené kolegyne, kolegovia, myslím si, že akýkoľvek komentár je zbytočný a študenti strednej priemyselnej školy dopravnej to napíšu oveľa lepšie. V súčasnosti má železničná nákladná doprava na slovenskom prepravnom trhu podiel viac ako 20 %, čo je oproti krajinám Európskej únie veľmi priaznivá hodnota. Konkurenčná výhoda však spočíva najmä v kapitálovej vybavenosti a v priamom prístupe k hlavným zákazníkom v európskom priestore. Nemožno sa diviť, že sa očakáva, že tender priláka veľký záujem finančných investorov, a počúvajte dobre, štátnych spoločností prevádzkujúcich železnice v susedných krajinách, tak ako na to upozornil britský denník Financial Times. Chcem povedať len jednu vec, u nás to nie je nič nové, my sme náš štátny majetok v prospech majetku iných štátov už zoštátnili, či to bol Gas de France, či to boli Deutsche Telekom atď. Záverom si dovolím zopakovať svoje stanovisko, ktoré som prezentoval v médiách. Odmietam privatizáciu nákladnej železničnej dopravy ako ekonomickú sabotáž voči tomuto štátu. Vyjadrenia ministra Prokopoviča, že súkromná firma bude lepšie pripravená na konkurenciu ako podnik v štátnych rukách, považujem za diletantské a účelové. Vládou odsúhlasená privatizácia je neprijateľná aj z dôvodu, že podľa Európskej únie sa do budúceho roka liberalizuje medzinárodná železničná doprava a o rok na to aj vnútroštátna. Potom budú mať najmä veľké podniky z okolitých krajín záujem voziť tovar po slovenských koľajniciach, čo potvrdil aj pán minister, ako som už uviedol, a očakáva zvýšené výkony takmer o 50 %. A tieto zisky opäť odídu zo Slovenska. Do železníc boli vložené obrovské sumy zo štátnych prostriedkov. Treba zabrániť, aby boli predmetom kupčenia záujmu úzkych skupín a zisky išli preč. Preto vás, vážené kolegyne, kolegovia, všetkých žiadam a dovolím si povedať aj prosím, ktorým osud Slovenskej republiky nie je ľahostajný, aby hlasovali proti tejto koncepcii. Ak napriek tomu dôjde k schváleniu predaja, zvážim v tejto veci trestné oznámenie za škody spôsobené občanom Slovenskej republiky, tak ako som ich uviedol. Ďakujem veľmi pekne. Pán minister, nebolo to dlho. (Potlesk.)