P. Paška, predseda NR SR: (2008-12-01):
Dostal som sa do takej zvláštnej situácie, musím reagovať na čosi bezprecedentné, ale keďže akosi sa počas tohto volebného obdobia stalo zvykom, že naši kolegovia z opozície tú bezprecedentnosť potrebujú, aby niečím upútali, dovoľte, aby som prijal rozdané karty, a vedomý si, že aj toto moje vystúpenie asi pravdepodobne môže vyvolať rôzne postoje, ale dovolím si tak urobiť nielen v záujme vás všetkých, ktorí ste rešpektovali Ústavu Slovenskej republiky a zákon o rokovacom poriadku a na základe riadnej a riadne zvolanej mimoriadnej schôdze ste sem dnes prišli do rokovacej miestnosti Národnej rady, ale hlavne aj v rešpekte voči ľuďom na Slovensku, ktorí očakávali, čo prinesie návrh skupiny poslancov z opozície, ktorí požiadali o túto schôdzu s jediným bodom programu, a to je návrh na vyslovenie nedôvery ministrovi financií pánovi Počiatkovi, si dovoľujem taký drobný prehrešok, súc si vedomý, že je určite procedurálne menší ako to, o čo sa pokúsili poslanci SDKÚ – DS. Chcem hneď v úvode povedať, že je mi veľmi ľúto, že tí, ktorí návrh podali a ktorí chceli, aby sme dnes mimoriadne rokovali, túto schôdzu bojkotujú, ale dovoľte najprv niekoľko informácií a niekoľko pohľadov, ktoré budú mať minimálne takú právu silu, ako má tento kus papiera, ktorý mi dve a štvrť hodiny pred začiatkom tejto schôdze doručila skupina siedmich poslancov, ktorí žiadajú stiahnuť podpis zo svojho návrhu na zvolanie mimoriadnej schôdze. Ešte raz, je mi to veľmi, veľmi ľúto, že tu nie sú páni, ktorí chceli schôdzu o tom, aby sme vyslovovali dôveru alebo nedôveru pánovi ministrovi financií. Pravdepodobne je to z hľadiska európskych demokracií opäť niečo, čo sa zapíše do análov. Ale toto volebné obdobie je vôbec bezprecedentné. My trikrát odvolávame premiéra, ktorý má bezprecedentnú podporu, ktorý dostane dôveru v Národnej rade tým, že sa schváli rozpočet, ktorému vysloví plénum väčšinou dôveru. My odvolávame ministra, ktorému sa schváli rozpočet, ktorý má stabilizovať krajinu v období turbulencií hospodárskej a finančnej krízy. Pravdepodobne niet zákonodarcu, ústavného zákonodarcu v európskych demokraciách, ktorý by počítal s možnosťou, ktorá patrí k procedúram každého demokratického štátu, že politická kontrola má aj opozičný, aj koaličný rozmer a že musí existovať možnosť túto mieru kontroly a občianskeho záujmu a legitimity výkonu mandátu preniesť aj do inštitútu odvolania. To riešia všetky ústavy, rieši to aj slovenská. Máme presnú procedúru ako postupovať, ak chce zákonodarca dať návrh na odvolanie premiéra, člena vlády. Niet ústavy, ktorá by ale počítala s tým, že ak niekto takýto návrh podá, že si to vzápätí rozmyslí. Nech už sú tieto pohnútky akokoľvek šľachetné a nech už majú akýkoľvek politický rozmer, nikto nepočítal pri tvorbe ústavy a súvisiacich právnych noriem s takýmto nezmyslom. Nuž a na Slovensku sa ukazuje, že musíme byť pripravení na všetko. Ja už som myslel, že to najhoršie máme za sebou pri tých prekáračkách o zákone o rokovacom poriadku, o neschopnosti reprezentovať alebo prezentovať a prijať názor, ktorý zákonodarca pretavil do normy. Preto, dámy a páni, ešte raz, je mi skutočne veľmi ľúto, že tu nie sú tí, ktorí takýto návrh podali. A po porade, a keďže som nenašiel žiadnu oporu ani v ústave, ani v zákone o rokovacom poriadku, nepovažujem za šťastné – aby sme po tom, ako návrh, ktorý podala skupina poslancov, splnil všetky ústavné náležitosti a náležitosti zákona o rokovacom poriadku a ako som riadnym spôsobom v dostatočnom časovom predstihu (my, dámy a páni, podotýkam, nerokujeme zvečera do rána), návrh bol doručený o päť minúť štyri poobede v piatok, ja som v nedeľu ráno o deviatej oznámil konanie schôdze nadnes o 18.00 hodine –, aby som považoval takýto akt dostatočný na to, aby táto schôdza neprebehla. Nehovoriac o tom, že, samozrejme, zákon o rokovacom poriadku pozná mechanizmy alebo predpisuje mechanizmy, ktoré je nevyhnutné vykonať. Zákon bol riadne alebo návrh bol riadne pridelený do výborov, obrátil som sa na vládu Slovenskej republiky, na premiéra, a žiadal som o zaujatie stanoviska. Ja si uvedomujem minimálne akúsi disproporciu a určite rôznosť názorov, ale bezprecedentnosť – a to chcem zdôrazniť – takéhoto aktu, ktorý nepoznáme za posledných 19 alebo pomaly už 20 rokov fungovania demokratického slovenského parlamentu, ma doviedla k osvojeniu si a výkonu mojej kompetencie, ktorú mám ako predseda Národnej rady a ktorá je identifikovateľná v týchto dvoch základných knihách, ktoré odporúčam všetkým tým a hlavne aj našim kolegom, ktorí podali návrh na odvolanie ministra financií, prečítať si. Takže, dámy a páni, ešte raz vám chcem chronologicky popísať, o čo išlo. Zhruba o päť minúť štyri v piatok podala skupina 36 poslancov návrh na zvolanie mimoriadnej schôdze s jediným bodom programu – vyslovenie nedôvery ministrovi Počiatkovi. Tento návrh, tak ako káže ústava, obsahoval aj dôvodovú správu. Dôvodová správa hovorila o tom, že pán minister financií nesie zodpovednosť za to, čo sa nazýva aj v médiách kauza TIPOS. Mimochodom, mali sme všetci možnosť celé štvrtkové popoludnie a večer aj po pretiahnutí rokovacieho času a v piatok ráno počúvať všetky dôvody. Nato ma dnes asi o 14. hodine požiadal o osobné stretnutie predseda SDKÚ – DS a oznámil mi, že pre nich je zvolanie alebo termín zvolania tejto schôdze neprijateľný, pretože si uvedomili, že dôvody, ktoré uvádzajú na pána ministra financií Počiatka, nie sú pravdepodobne dostatočné, a keďže prebieha poslanecký prieskum, a znovu dávam do pozornosti, čo dal aj do médií, už od piatku, to znamená ešte predtým, ako podali poslanci návrh na vyslovenie nedôvery a že sa má zverejniť zmluva, a to prisľúbil počas rozpravy v skrátenom legislatívnom konaní aj pán minister financií, o urovnaní alebo vysporiadaní problematiky medzi TIPOS-om a veriteľom, že by si myslel, že by bolo vhodnejšie, keby ten návrh bol prerokovaný inokedy, a že či som ochotný uvažovať o zvolaní inej schôdze. Chcem vás informovať, tak ako jeho, že nie je podstatné, čo si myslím a čo by som chcel, v danom prípade si myslím, že všetky logické a racionálne argumenty dávno odzneli a že táto kauza nemá zmysel a je úplne, a obzvlášť teraz pred Vianocami, neopodstatnená. Ale to nie je podstatné, čo ja si o tom myslím. Podstatné je, prečo a načo niekto podá návrh v zmysle ústavy, najvyššej právnej normy, aby si to vzápätí po troch dňoch rozmyslel a čakal a argumentoval, čo sa doplní, čo sa nedoplní. Ja, samozrejme, som povedal že budem rešpektovať, lebo to musím tak v zmysle ústavy urobiť, a ak príde nový návrh, budem ho musieť rešpektovať. Nič to ale nemení na fakte, že po zvážení všetkých faktov a po tom, ako som nenašiel žiadnu oporu ani v tom, čo nazývame, dámy a páni, zvykovosť alebo obvyklosť v Národnej rade, ale ani v ústave, ani v rokovacom poriadku, považujem túto schôdzu za riadne zvolanú v zmysle Ústavy Slovenskej republiky. Je diskutabilné, a teraz sa môžeme prieť, čo je späťvzatie čohosi, inštitút nepoznáme, aké sú lehoty, či sú 24-hodinové, tak ako sú na podanie, alebo nie sú 24-hodinové, kto má legitimitu, kto nemá legitimitu. Tak ako to býva zvykom, zobral som tú zodpovednosť a považujem túto schôdzu za zvolanú v zmysle Ústavy Slovenskej republiky, a preto budeme pokračovať. Ešte raz chcem vysloviť obrovskú ľútosť, že tí, ktorí ju zvolali, pravdepodobne bez reálnych argumentov a dôvodov ju dnes bojkotujú. Preto, dámy a páni, budeme pokračovať v schôdzi, ktorú som zvolal spôsobom, ako hovorí rokovací poriadok. Ďakujem pekne. (Potlesk).