I. Mikloš, poslanec: (2009-10-27):
Druhý zásadný problém, ktorý je, je v tom, akým spôsobom k tejto neskorej, veľmi oneskorenej revízii štátneho rozpočtu vláda prikročila. Ako hovorili moji predrečníci, pán poslanec Farkas a pán poslanec Štefanec, prikročila k tomu tým najhorším spôsobom, ako mohla. Neznížila výdavky ani o jediné euro, len strojnásobila očakávaný deficit. Toto je, samozrejme, veľmi zlý prístup, pretože tento prístup povedie k tomu, že nebudú udržané zdravé verejné financie, že deficit rastie mnohonásobne vyššie, ako mohol rásť, keby vláda konala, keby konala zodpovedne a kompetentne, a naviac v ekonomike nevznikajú potrebné predpoklady na to, aby po ukončení krízy mohla ekonomika znovu naštartovať a aby mohli vznikať pracovné príležitosti, aby tých vyše 100 000 ľudí, ktorí stratili prácu, malo šancu túto prácu nájsť. V čom je teda zásadný problém, čo vláda nerobila a čo robiť mala. Takže som presvedčený, že zodpovedná a kompetentná vláda by bola už na jeseň minulého roka schválila iný štátny rozpočet, ako je ten, ktorý schválila vláda. A teraz nehovorím o určení výdavkov. Aj tam, samozrejme, máme zásadne iný pohľad na to, ako sa majú peniaze míňať, na čo sa majú používať. Ale už východiská štátneho rozpočtu mali byť iné, ako boli tie, s ktorými štátny rozpočet schválený bol. Následne mal byť rozpočet revidovaný už v prvých týždňoch a mesiacoch roka tohto, keď bola jasná, a pripomínam, že už začiatkom tohto roka, ešte z jari, myslím, že to bolo začiatkom marca, už aj oficiálna prognóza Národnej banky, že slovenská ekonomika bude v recesii. Takže malo dôjsť k ďalšej revízii štátneho rozpočtu, kde bolo potrebné urobiť dve veci, po prvé, reštrukturalizovať výdavky, samozrejme, aj znížiť odhad príjmov, ale aj reštrukturalizovať zásadným spôsobom výdavkové tituly, reštrukturalizovať tak, aby sa ušetrilo, aby sa šetrilo všade tam, kde je to možné, pretože tak ako vedia v čase krízy všetci jednotlivci, všetky rodiny, všetky obce, všetky mestá a všetky iné štáty so zodpovednými vládami, že v čase krízy sa musí šetriť, tak to mala vláda vedieť aj vláda Roberta Fica. Zároveň, samozrejme, kríza vytvára aj novú situáciu v tom, že sú oblasti, sú položky, kde treba zintenzívniť činnosť a príp. aj zvýšiť výdavky alebo znížiť príjmy, ak to má proticyklický charakter a ak to môže ekonomike pomôcť. Vláda neurobila ani jedno, ani druhé, ani nezačala so šetrením tam, kde to bolo možné a potrebné, aby sme udržali aj do budúcna zdravé verejné financie, a ani nepristúpila k reštrukturalizácii verejných výdavkov. Totiž ak bolo niečo potrebné robiť, tak napr. bolo potrebné s o to väčšou naliehavosťou ako predtým zastaviť plytvanie a rozkrádanie, ku ktorému dochádza v takých rozmeroch, že to nadobúda makroekonomické rozmery. Len v nami zmapovaných 40 najväčších prípadoch plytvania, neefektívneho vynakladania a rozkrádania verejných zdrojov prichádza štát, prichádza Slovenská republika o takmer 3 mld. eur, o takmer 90 mld. Sk. V kauzách, ako je nástenkový tender, ako je diaľničné mýto, ako je predaj emisií a ako sú ďalšie kauzy, prichádzame o desiatky miliárd korún, napriek tomu, že príjmy štátneho rozpočtu sa vplyvom krízy tak znížili, že deficit bude trojnásobný oproti tomu pôvodne predpokladanému. Takže čo bolo potrebné, ale aj možné urobiť, to bola potreba zásadným spôsobom znížiť a zastaviť toto plytvanie, neefektívne vynakladanie a rozkrádanie verejných zdrojov. A potom aj deficit mohol byť výrazne vyšší ako ten 6,3-percentný, ktorý máme teraz pri tomto návrhu novely. Druhá vec, ktorú bolo potrebné urobiť, bola potreba urýchliť a decentralizovať čerpanie európskych peňazí, ktoré sú k dispozícii a sú zdarma. Výsledok je ale ten, že ich nečerpáme, napriek tomu, že ubehla vyše tretina programovacieho obdobia, nečerpáme ani jedno percento zdrojov z európskych fondov. Bolo potrebné znížiť bežné výdavky verejnej správy, zásadne znížiť také investície, ktoré nemajú multiplikačný efekt, ale pri ktorých dochádza doslova k plytvaniu. A ušetrené peniaze bolo potrebné použiť na zníženie odvodov, na predĺženie podpory v nezamestnanosti, ale aj na také investície, ktoré môžu ekonomike pomôcť vo všetkých regiónoch, ako je napr. zatepľovanie bytov a domov, ale nie pôžičkami, pretože v čase krízy zaťažovať ľudí pôžičkami nie je rozumné, ale napr. dotáciami z predaja emisných kvót za normálne trhové ceny, ako to urobili napr. v Českej republike. Vláda Roberta Fica neurobila ani jedno ani druhé. Nepristúpila ani k reštrukturalizácii výdavkových titulov a nepristúpila ani k žiadnemu šetreniu. Výsledok je ten, ktorý tu dnes máme. Poukázali viacerí kolegovia na to, že Slovensko sa prepadlo do najrizikovejšej skupiny z hľadiska udržateľnosti verejných financií. A ja uvediem aj porovnanie tohtoročného odhadu deficitu Slovenskej republiky a ostatných krajín Vyšehradskej štvorky. Takže, žiaľbohu, výsledok je taký, že čo sa týka deficitov, budeme mať na Slovensku o 30 až 60 % vyšší deficit verejných financií v tomto roku ako okolité krajiny Vyšehradskej štvorky, kým sa predpokladá deficit v Českej republike vo výške 4,8 %, v Maďarsku 4,3 % a v Poľsku 3 %, na Slovensku je to 6,3 %, kvôli nečinnosti, nekompetentnosti, nezodpovednosti vlády Roberta Fica a ministra financií Jána Počiatka. V dôsledku takéhoto raketového rastu deficitu dochádza od tohto roka aj k raketovému nárastu zadlženosti. V dôsledku toho v tomto roku verejný dlh vzrastie o 140 mld. Sk, čo je 4,6 mld. eur, čo na každú štvorčlennú rodinu znamená nárast dlhu o 100 000 Sk alebo 3 320 eur. Tento nárast dlhu znamená, že len v budúcom roku zaplatíme na úrokoch o 6 mld. korún viac ako pri alternatíve nezvýšenia tohto verejného dlhu. Vláda pritom tvrdí, že nemá potrebné 3 mld. na predĺženie podpory v nezamestnanosti zo 6 na 12 mesiacov. A tento návrh tu bol už opakovane odmietnutý. Takže zásadný problém, pred ktorým dnes stojíme, je ten, že vláda svojou politikou nielenže zvyšuje zadlženosť Slovenskej republiky, nielenže ohrozuje udržateľnosť verejných financií, ale ohrozuje aj vytváranie podmienok a predpokladov na znovunaštartovanie ekonomického rastu. Ekonómovia sa v zásade zhodujú, že pre krajinu, ako je Slovensko, sú tri nevyhnutné predpoklady vysokého a udržateľného ekonomického rastu. Po prvé sú to zdravé verejné financie, po druhé je to zlepšujúce sa podnikateľské prostredie a po tretie je to rozvoj vzdelania, vedy, výskumu, znalostnej ekonomiky. Rozpočet je zrkadlom toho, či sa to deje a čo sa deje, ale zrkadlom toho, čo sa deje, sú aj rebríčky medzinárodné, niektoré z nich spomínal aj Ivan Štefanec. Takže, žiaľbohu, táto novela zákona o štátnom rozpočte na tento rok, o ktorej rokujeme, je dôkazom toho, že vláda, vládna koalícia pod vedením Smeru ide opačným smerom, ako to Slovensko potrebuje, že vláda, vládna koalícia vedená Smerom vedie Slovensko k rozvratu verejných financií, k zhoršujúcemu sa podnikateľskému prostrediu a k zhoršujúcemu sa prostrediu pre vytváranie nových pracovných príležitostí, a teda že vláda nevytvára podmienky a predpoklady na to, aby po skončení krízy sme boli schopní opäť naštartovať ekonomický rast, aby ekonomika bola schopná generovať nové pracovné miesta pre ľudí, ktorí v posledných mesiacoch prácu stratili. Návrh zákona, o ktorom rokujeme, je toho len jedným z mnohých dôkazov. Ďakujem pekne.