Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2012-12-12):
Áno, áno. Chcem pripomenúť všetkým, že som tretí týždeň v Národnej rade a v podstate, musím povedať, že sa mi medzi vami páči a že som asi masochista a niečo s tým bude musieť robiť. (Vyslovené s pobavením.) Mojim kolegom sa to možno páči menej, tým, ktorí musia robiť za mňa na rezorte, ale, ako to zvykne bývať, tie inštitúcie fungujú možno ešte lepšie, keď tam nie sú ich šéfovia, ako keď tam sú. A to poznáte zrejme aj z vlastnej skúsenosti. (Smiech v sále.) Veľa, veľa som tu počul. Ja samozrejme absolútne uznávam legitimitu tejto debaty, ktorá trvala štyri dni. Rozpočet si to zaslúži. Tak, ako si to zaslúžil hazard predtým, ktorý trval tiež niekoľko dní, a, samozrejme, aj zásadná zmena daňového systému ako takého. Dovolím si, keďže som už aj politik, ja to nerád hovorím, ale áno, som šiesty rok v politike, takže už asi mám snáď právo aj sa takto vyjadriť, mám pocit, že vás z opozície je príliš veľa, príliš veľa strán, príliš veľa predsedov strán, možno aj budúcich predsedov strán, ako som to počul teraz pred chvíľou napríklad, a vnútorných frakcií, vnútorných prezentátorov takých, onakých postojov, pred takými a onakými kongresmi, ako to už asi naozaj býva. Počuli sme aj veľmi kultivované príspevky k veci, počuli sme aj, prepáčte, bludy a stokrát opakované lži, hlavne vo faktických pripomienkach tých a oných poslancov. Myslím, že sme na to všetci zvyknutí. Je to aréna, je to legitímny priestor na to, čo chcú vládni poslanci povedať, a čo chce povedať opozícia. Je to proste priestor na to, aby sme to pomenovali pravými a často aj nepravými menami. Ja veľmi dobre chápem, aký obraz chce vytvoriť opozícia, alebo veľká časť opozície, aby som nepaušalizoval všetky príspevky. Je mi úplne jasné, že sa tu všetko snaží maľovať načierno. A je mi úplne jasné, že kolegovia z opozície sa snažia prišiť možný budúci vývoj v našej krajine SMER-u, ktorý prevzal zodpovednosť za vládnutie v apríli tohto roku. A on ho prevzal a je si plne vedomý, že tú zodpovednosť má. Ja, samozrejme, budem v niektorých konkrétnych veciach nesúhlasiť, v niektorých veciach budem nesúhlasiť úplne zásadne. A budem snáď aj reagovať na tie úplne posledné príspevky, lebo však za tie štyri dni ich bolo naozaj veľa. Hovoríte napríklad, teraz posledné heslo je ideologizácia, to znamená, podľa predstaviteľov pravice vládneme ideologicky a naše rozhodnutia sú presiaknuté ideologickým pozadím. No, musím vám ale pripomenúť to, že tu z tohto miesta váš bývalý ekonomický guru tuším včera prehlásil a jasne sa prihlásil napríklad k potrebe zvýšenia daňových príjmov, ale nie spôsobom, akým sme ich načrtli my, ale spôsobom nepriamych daní. Nepriame dane, priatelia, neznamenajú nič iné, ako daň z pridanej hodnoty. To znamená, je to jasné priznanie sa k tomu ďalšiemu scenáru, ktorý tu mohol byť, keby ste mali tú možnosť formovať vládnu väčšinu. A je to úplný, jasný scenár, ktorý tu bol, ktorý by sa úplne jasne pretavil, samozrejme, do vyššej dane z pridanej hodnoty. A ak vidíte ideologickú hegemóniu v tom, že sa snažíme silou-mocou naozaj zabrániť ďalšiemu cenovému nárastu v krajine, ktorá už je celú dekádu známa tým, že má vyššie ceny ako okolité krajiny, no tak môžete to vnímať ako ideológiu. Ale z nášho pohľadu je to jednak predvolebný sľub a je to vnímanie toho, že tí obyčajní ľudia toho už nezvládnu na svojich pleciach uniesť viac. Pretože nepriame dane, kolegovia, môžeme ich nazvať uhlíkové, environmentálne, neviem aké, ktoré sú previazané cez spotrebu, s bytovým fondom napríklad, ktorý máme a nevieme nič s ním urobiť za pár rokov, so štruktúrou v automobilovom parku, s nákupným košom, ktorý je vlastný a typický pre každú jednu rodinu na Slovensku, tak pri cenovej úrovni, ktorú máme, každé zvýšenie nepriamych daní sa samozrejme úplne regresívnym spôsobom, regresívne vnímajte v tom vnímaní, že kto má menej, toho sa viac a viac dotkne zvýšenie spotrebných alebo nepriamych daní. Preto sme v zásade zvolili model, model, ktorý v prípade zvyšovania príjmov sa týka naozaj vyššie príjmových. To je to, čo tak strašne kritizujete v oblasti povedzme zvyšovania ceny práce. Ono, ak hovoríme o dani z príjmu fyzických osôb, sa naozaj týka ľudí, jedného percenta pracujúcej populácie s príjmom nad 3 300 eur, viete to veľmi dobre. Ak hovoríme o zvyšovaní odvodových stropov, tak hovoríme o ľuďoch, ktorí sa s príjmom pohybujú tak isto vysoko, vysoko nad 1500, 1600 eurami, a končí ten päťnásobok úplne niekde vo hviezdach z hľadiska príjmu ako takého. Takže odmietam ideologizáciu ako takú. Je pravdou, že končí a skončilo jasné obdobie hegemónie pravice ako takej, a vy ste si, páni kolegovia z pravice, zvykli na túto hegemóniu a zrejme sa musíte na chvíľu rozlúčiť s týmto proste pocitom, lebo je to tak. Určite dostanete možnosť v ďalších a v ďalších voľbách, aby ste zvrátili to kormidlo, to je úplne legitímne a vyplýva to proste z politických cyklov ako takých. My si veľmi jasne uvedomujeme obdobie, v ktorom musíme vládnuť a v ktorom musíme ísť aj niektorí proti vlastným názorom, povedzme z hľadiska miery prerozdeľovania v krajine alebo podielu príjmu na hrubom domácom produkte ako takom. Pravdou je, že z dvadsiatich rokov fungovania nového moderného Slovenska a desať rokov, dve plné funkčné obdobia a jedno také trošku nepodarené, to, ktoré skončilo na jar tohto roku, to je dohromady desať rokov, a za tých desať rokov ste mali možnosť a aj ste naplno realizovali svoje videnie sveta. Preto ma fascinujú výroky hovoriace o tom, že sa od nás očakáva v tomto rozpočte, to znamená za šesť mesiacov napríklad zásadné zefektívnenie inštitúcií verejného sektora, zásadné zefektívnenie fungovania inštitúcií verejného sektora. Plne uznávam, áno, máme neefektívne inštitúcie, či už štátu alebo samosprávy, ale musím zároveň podčiarknuť, že z tých dvadsiatich rokov ste sa vy desať rokov podieľali a žili ste s neefektívnym verejným sektorom ako takým. To znamená, očakávať od nás zázraky, ktoré by mali byť pretavené do návrhu tohto rozpočtu za šesť alebo sedem mesiacov pobytu vo vládnych kreslách, je trošku škodoradostné a ideologické. Viete, neprijímam tak isto veľmi neférový štuchanec v oblasti napríklad, ako to zvyknete hovorievať, že sme rezignovali na výber daní. No tak ako? A toto počuť od kolegov z SDKÚ, ma vytiahlo z tej lavice hneď po úvodnom slove, bol to tuším Ľudovít Kaník, ktorý má ten dar, že vie veľmi uštedriť úder, niekedy aj pod pás. Toto si absolútne vyprosím, pretože génius moci, reprezentovaný práve vaším ekonomickým guru Ivanom Miklošom, dokázal zničiť inštitúciu, ktorá sa volá finančná správa, v úvode tohto roku. Je to stokrát opakovaný fakt, ktorý je stokrát pravdou. A to, že sa z týchto následkov musíme vylizovať dodnes, je opätovná pravda. A to, že je to dotyčnému pánovi nepríjemné, potvrdzuje aj fakt, že napríklad včerajší zvolaný výbor pre financie a rozpočet, ktorý sa práve venoval na svojom neverejnom zasadnutí boja proti daňovým únikom, tak tento výbor sa konal bez účasti zástupcu SDKÚ. To znamená, výzva, sľub predsedu SDKÚ pána Freša o tom, že ste pripravení spolupracovať v tejto oblasti, vyznieva do prázdna asi, pokiaľ neurobíte zmenu v zastúpení na finančnom výbore, lebo výbor pre kultúru sa zrejme touto problematikou zaoberať nebude, ale pokiaľ váš zástupca vo finančnom výbore nebude schopný preglgnúť tú tabletku horkú. Ak bude schopný sa zúčastňovať úplne pracovného zasadnutia výboru, kde sa preberajú konkrétne opatrenia pre boj s daňovými únikmi bez konkrétnych osobných atakov, čo môže potvrdiť aj predseda výboru, do minulosti, lebo to mlieko je rozliate, a nás, my nemáme žiadnu inú možnosť, len naozaj pracovať s tým, čo nám zostalo, a zobrať rozum do hrsti. Ja vás ubezpečujem, že boj s daňovými únikmi považujeme za kľúčový a bude kľúčový aj v celom budúcom roku a samozrejme bude sa opierať nielen o legislatívne opatrenia, ale aj o reformu inštitúcie ako takej. To, čo nevieme naozaj napraviť z mesiaca a zrejme ani z roka na rok, je hlboká skepsa spoločnosti, a to, čo sa poškodilo aj pod vplyvom škandálov typu Gorila a Sasanka, ako som to tu hovoril minule, aj pod vplyvom toho výbuchu nechute z akejkoľvek politiky, čo bolo vidieť na konkrétnych demonštrantoch kĺzajúcich sa tuto z hradného kopca po tom, čo na nich vodné delá museli byť nasmerované. To sú okamihy, ktoré by som rád kolegom pripomenul, ktoré neboli príjemné pre nikoho, čo s politikou majú čo do činenia, ale to sú okamihy, ktoré treba zrejme pripomínať všetkým tým, ktorí majú za ušami. A viete, že v tejto snemovni sedí veľa ľudí, ktorí majú za ušami, ja nechcem pomenovať ľavú alebo pravú stranu, ale že to je fakt a že to je pravda, to si myslím, a to si píšte, že to tak je. Z tohto pohľadu všetky tie výkriky o tom, že či tento rozpočet má alebo nemá víziu, či má alebo nemá ambíciu, verte mi, že ja idem do budúceho roka s absolútnym rešpektom voči realite, ktorá môže nastať, a mám veľmi nepríjemný pocit, že rok 2013 môže byť veľmi podobný roku 2009. Výhodou toho budúceho roku je, že nejdeme s tou slepotou, inštitucionálnou slepotou, ako sme išli do roku 2009. A tou slepotou nebola slepota len slovenských inštitúcií, a nemyslím len vládnych, ale aj expertných prognostikov centrálnej banky, ale mám na mysli aj inštitúcie medzinárodné, ktoré naozaj neboli schopné v roku 2008 odhadnúť, čo sa udeje o pár mesiacov na to. Čiže my máme všetci skúsenosť, aj vy, aj my, s tým. Tak máme tzv. efekt popáleného platňou. A s týmto rešpektom do budúceho roku idem. A viete, keby sme nemali za sebou šesť, sedem mesiacov, anglický výraz je na to damage control, to znamená to, v čom žijeme od júna tohto roku z hľadiska realizácie rozpočtu na rok 2012, tak isto nie je žiadna prechádzka ružovou záhradou. A bez toho, aby sme tu teraz politicky zneužívali kto za čo môže, viete veľmi dobre, že rozpočet tohto roku bol poznamenaný ako významným prepadom daňových príjmov, dokonca v istých parametroch oveľa horších prepadov ako v roku 2009, a napriek tomu sme sa boli schopní s týmto vysporiadať, či už dodatočnými opatreniami, ktoré nemusíte vy schvaľovať, ale zafungovali na príjmovej stránke, ale kľúčové zmeny sa udiali aj na výdavkovej stránke, o čom samozrejme nechcem dopredu hovoriť, ale aj štátny záverečný účet za rok 2012 potvrdí čísla aj na výdavkovej, aj na príjmovej stránke. A ja už dnes, keďže máme necelé tri týždne do konca roka, môžem potvrdiť a hovorím to s istou hrdosťou, s veľkou dávkou hrdosti, že sa nám predsa len podarí dosiahnuť deficit blízko úrovne 4,6 percenta. Musím povedať, že v tomto ohľade sme sa v tomto roku, v roku preberania vlády správali úplne inak ako vy v roku 2010, pretože my sme nemali ten luxus, a napríklad pán Kollár a mnohí ostatní, ktorí tomu rozumejú, poznamenali, že to tak býva v rokoch výmeny vlády. To, čo sa udialo v roku 2010, bolo nič iné len, že ste vstúpili, konkrétne minister financií Ivan Mikloš stúpil na pedál výdavkov, urobil veľké upratovanie v skriniach, kde bolo veľa špinavého prádla, ako to býva, všetko hodil do deficitu, nič nešetril, dokonca príjmy si odsúval z roku 2010 do 2011, výdavky odsúval z roku 2011 do roku 2010. Z toho vzniklo to báječné číslo 8 %, alebo blízke číslo k 8 %, z toho sú aj tie heroické spomienky na veľkosť konsolidácie v roku 2011. Verte mi, keby ste sa správali, keby sa ministerstvo financií v roku 2010 správalo tak, ako sa správame my k tomu, čo sa ťažko dá nazvať rozpočet na rok 2012, tak deficit by bol niečo okolo 6 percent. No ale to už je história, ten luxus v roku 2012 nemáme, pretože tá situácia v eurozóne, v Európe je príliš vážna na to, aby sme tu mohli sa pohrávať s myšlienkami, s tým, aby sme tu jednej alebo druhej strane ukazovali, pozrite, aký rozpočet ste pripravili a aké sú výsledky vašej práce. Veľmi dobre viete, kolegovia, a prepáčia mi kolegovia zo SMER-u, že hovorím k opozícii, ale v podstate štyri dni mi hovorili kolegovia z opozície zase na moju hlavu, veľmi dobre, kolegovia z opozície, viete, že rok 2012 je poznamenaný absolútnou, ale naozaj absolútnou rezignáciou na to, čo sa ľudovo volá ozdravovanie verejných financií. Veľmi dobre viete, to je konkrétny obraz, ja si ho naozaj pamätám, na jednu z tých povestných koaličných rád, jednu z povestných, posledných povestných koaličných rád, keď ste mali riešiť výpadok. Podobný výpadok daňových príjmov takto pred rokom, akému sme boli vystavení práve v týchto mesiacoch aj my. A tá koaličná rada skončila s tým, že ste vlastne zafixovali príjmy aj výdavky s tým, že znížené príjmy ste dali vlastne na úkor vyššieho deficitu, z toho vzniklo číslo 4,6 % plánovaného deficitu namiesto 3,8, čo bola pôvodná ambícia. No a keďže ste sa nedohodli na konsolidačných opatreniach, ktoré by asi neboli v súlade s predvolebnou kampaňou, asi naozaj nie, vtedy vznikla legenda o tzv. 40-ch opatreniach, ktoré doteraz nikto neprezradil, ktoré to boli, snáď iba Igor Matovič prezradil, že sa mali škrtnúť vianočné dôchodky, aj to sa vtedy poprelo, tak vtedajšia premiérka vyšla na tlačovú konferenciu po tejto koaličnej rade s tým, že ste sa dohodli, že žiadny z koaličných poslancov nenavrhne opatrenia, ktoré by mali znížiť deficit. To je absolútne svetové unikum, ktoré vlastne potvrdilo to, že ste si zakázali navrhovať v parlamente opatrenia, ktoré by mali znižovať deficit, aby ste sa teda nepredbiehali v zodpovednosti. Môžete to brať, že vám tuná proste vyhadzujem na oči staré hriechy, no snáď len preto, lebo rok 2012 je premárnenou šancou. Lebo to, že to bude bolieť v roku 2013, je jeden z dôvodov, že to bude bolieť, je aj to, že rok 2012 bol vypustený, tu nebol z hľadiska nejakého úsilia pokračovať v znižovaní deficitu, v znižovaní dlhu ako takého. Toto je proste dlh, ktorý môžeme pripísať na vrub politického systému, politického cyklu, môžete to nazvať, ako len chcete, ale tú šancu a tú možnosť ste takto pred rokom mali vy, a vy ste sa na ňu s prehľadom vykašľali. Viete, vo verejnoprávnej televízii je taká populárna relácia, volá sa Legendy popu. Aj v Národnej rade máme legendy, máme tu aj politikov z poslednej dekády minulého storočia, aj tí vystúpili. A treba, pokiaľ dôjdeme k tomu, tak ako aj tá relácia má za cieľ divákov pobaviť, aj mnohí druhí kolegovia z opozície pobavili aj mňa. No naozaj len v umeniach, ktoré predvádzajú speváci, vaše umenie je niekedy aj naozaj umenie zavádzať, a preto musím sa pozrieť aj na konkrétne fakty. Tak napríklad pán poslanec Štefanec tu v rozprave tvrdil, že výdavky na školstvo vzrastú len o 0,68 percenta. Priznám sa, že netuším, odkiaľ berie pán poslanec tieto čísla. Schválený pozmeňujúci návrh návrhu rozpočtu zvyšuje tarifné platy učiteľov o 5 % a zároveň kroky vlády vytvárajú predpoklad na to, aby v porovnaní s očakávanou priemernou hrubou mzdou učiteľov v tomto roku mohla táto priemerná mzda vzrásť v budúcom roku o viac ako 11 percent. To je ten výrok, z ktorého sa rozčuľujú aj učitelia, aj odborári. Musím povedať, ja som sa dnes spojil s pánom Ondekom, so šéfom odborárov, ak sa nám to podarí, tak v piatok si budeme vysvetľovať tieto čísla. Ale musím to pomenovať. Viete, ak všetci považujeme za parametre, v ktorých akceptujeme priemernú mzdu v národnom hospodárstve, akceptujeme ju, vypočítava ju štatistický úrad, zároveň musíme povedať, a vieme, že vyše 60 percent ľudí nemá túto priemernú mzdu, ten medián je oveľa, oveľa nižší. No to isté o tom čísle. Ja som na tlačovej konferencii, kde som číslo vyše 11 % navýšenie priemernej hrubej mzdy pedagógov platených zo štátneho rozpočtu, som bol veľmi, veľmi presný, aby ma nikto nemohol spochybniť, a hlavne, aby sme nezavádzali týchto ľudí, lebo tá situácia v školstve je naozaj, naozaj veľmi napätá. Takže ak hovoríme o navýšení o 11 % po schválení pozmeňujúceho návrhu z dielne SMER-u, tak hovoríme naozaj o navýšení priemernej hrubej mzdy šesťdesiatritisíc pedagogických zamestnancov, ale je to naozaj priemerná mzda. To znamená, je úplne jasné, že sa medzi pedagógmi nachádzajú ľudia, ktorí majú nižšie mzdy a ktorí majú vyššie mzdy. Bolo by veľmi zaujímavé počuť, odprezentovať, ja tie informácie samozrejme nemôžem zverejniť, ale keby niektorí riaditelia niektorých gymnázií, ktoré vyháňajú svojich žiakov na ulice, povedali, aké mali platy, aké mali odmeny. Bolo by to veľmi zaujímavé, ale to nechám pre históriu, možno aj k tomu dôjde, že sa k tomu priznajú. Takže to navýšenie v školstve oproti schváleného rozpočtu na rok 2012 sú celkové výdavky ministerstva školstva o 3,2 %, o 78 mil. eur ako takých. Ivan Mikloš včera povedal, reagoval v podstate na moje výtky už z predchádzajúceho obdobia, že som jasne potvrdil a stále to opakujem, ak sú dnes učitelia nahnevaní, tak sú nahnevaní aj preto, lebo boli minulý rok oklamaní, a Ivan Mikloš tu povedal, že nie, nie, neboli oklamaní, pretože my sme sa dohodli s odborármi na tom, že do rozpočtu napíšeme o päťtisíc učiteľov menej. Opäť som si to dnes overoval s odborárskym predákom, nie je to pravda, kolegovia. Niekto tu klame. A tých päťtisíc duší, ktoré sa teda z návrhu rozpočtu na rok 2012 vyparili, samozrejme znižujú aj ten priemerný plat, ktorý v rozpočte bol plánovaný. Aj z toho je to rozčarovanie. Aj z toho je samozrejme rozčarovanie medzi ľuďmi, ktorí majú právo byť rozčarovaní, a oni majú právo vyjadriť svoj pohľad na svet, pretože dlho mlčali. Ja uznávam, že dlho mlčali. Na druhej strane mojou povinnosťou je hovoriť pravdu o možnostiach a pravdu aj o možnostiach navyšovania tarifných platov. Viete veľmi dobre, že navyšovanie taríf je večné, lebo nikto nikdy tarify nezníži, iba taká trojka, ktorá by mohla prísť z nejakej inštitúcie, tá by vedela tarify znížiť, a to si, dúfam, že nikdy nikto neprajeme. A okrem toho tu je samozrejme aj pohľad ďalších skupín, ktoré sú platené priamo zo štátu. Tých ľudí je tristopäťdesiattisíc, nielen stopäťdesiattisíc, tých stopäťdesiattisíc mám na mysli zamestnancov školstva. O to je tá situácia zložitejšia. My sme ju nateraz teda vyriešili jednostranným rozhodnutím o zvýšení tarifných platov pre pedagogických zamestnancov o 5 %  pozmeňovacími návrhmi z dielne strany SMER – SD a tak isto 5-percentným normatívom pre nepedagogických zamestnancov, ktorí sú prvýkrát predmetom nejakého záujmu. Doteraz mali nulový nárast naprieč všetkých vlád, odvtedy sú zmrazené platy ako také. Takže poďme k ďalšej legende. Celkové výdavky na rok 2013 po zapracovaní pozmeňujúceho návrhu, ktorý v podstate rozpúšťa rezervu na makroekonomický vývoj, sú v objeme 17 mld. 1,5 mil. eur, čo predstavuje oproti schválenému rozpočtu roku 2012 pokles o 298,5 mil. eur, t. j. o 1,7 percenta. Rozpočet na rok 2013. Ak od týchto výdavkov ale odpočítate rezervu na otvorenie druhého piliera vo výške 229 mil., ktorú, viete veľmi dobre, spochybňujete ju vy, ja ju brániť nebudem, výsledok bude jasný koncom januára, je zbytočne o tom špiritizovať, ak odpočítame túto rezervu, ak odpočítame metodickú hru s 58 mil., ktoré sa týkajú Národného jadrového fondu, ktoré naozaj nemajú žiadny reálny dopad, a ak odpočítame aj medziročný rast výdavkov z rozpočtu Európskej únie v objeme 480 mil. eur, tak klesajú celkové výdavky štátneho rozpočtu medziročne až o 1 mld. 66,5 mil. eur, čo predstavuje 6,2 %, čiže toto je reálny pokles. Mimochodom, pre vašu informáciu, čo znamená jedna miliarda eur, je to objem peňazí, s ktorými disponujú ministerstvo spravodlivosti, hospodárstva, kultúry a zahraničných vecí, a to všetky tieto rezorty dohromady. Ale poďme si to porovnať aj s rokom 2011 a pozrime sa na štruktúru výdavkov. Tie sa skladajú z tzv. výdavkov zo zdrojov rozpočtu a výdavkov na eurofondy a spolufinancovanie eurofondov. To je vždy to záhadné. A to je tá výtka od pána Kollára, pána Štefanca, nekonečná teda, že vraj výdavky rozpočtu rastú o 1,7 mld. eur, čo je teda, tento fakt je samozrejme poburujúci. No len prečo? No preto, že je to spolu s eurofondmi. Preto, že je to spolu s eurofondmi. A prečo je taká suma? No preto, že ju musíme minúť, lebo keď ju neminieme, tak nám proste tieto peniaze prepadnú. Ja tu nechcem narátať hriechy tej, onej, troch vlád dozadu, kde začala tá detská choroba neschopnosti míňania európskych peňazí, ale ten nárast 1,7 mld. je nasledovný: 1,5 mld. eur je tam zdrojov z EÚ navyše, k tomu prislúcha rast – spolufinancovanie o 185 mil., to ste už skoro na 1,5 mld., ale okrem toho musím povedať, že medzi 2011. a 2013. rokom, ten 2011., to je ten, ktorým sa vždy chválite, je tam ešte, sú tam vyššie výdavky na obsluhu štátneho dlhu o 320 mil. eur. Takže dobre, ja chápem, budete to hovoriť, len nie je to pravda. Nie je to pravda z hľadiska plánu vlády minúť na svoje recesie, ako tu zvykne hovoriť pán Novotný, viac o 1,7 mld. Je tu snaha minúť viac z hľadiska európskych fondov. Pretože ak opäť pán Procházka hovoril, že sa spoliehame iba na európske peniaze, no my máme povinnosť ich minúť. Ak ich neminieme, tak sme ich proste prešustrovali, vyhodili sme ich von oknom, darovali sme im, ako by povedal Sulík, Grékom alebo neviem komu. Ak proste je to absolútna povinnosť minúť z týchto peňazí maximum. A dávame vám samozrejme priestor na to, aby ste sa hrali s číslami, ale toto je veľmi, veľmi neférové miesto. A veľmi dobre viete, že je neférové ako také. Takže samotné výdavky z národných zdrojov klesajú oproti skutočnosti roku 2011 o viac ako 253 mil. eur. To je pravda ako taká. Pán Uhliarik hovoril neuveriteľné veci. Hovoril, že pre zdravotníctvo ide o najhorší rozpočet za posledných desať rokov, pán Novotný to, chvalabohu, nepotvrdil, lebo tomu rozumie. „Za poistencov štátu ide o 70 mil. eur menej ako v roku 2012,“ taký výrok.	No pozrime sa na situáciu v zdravotníctve a nemusíme ísť ani tak ďaleko do minulosti, stačí, ak sa pristavíme pri rozpočte práve na rok 2011, za ktorý musel hlasovať na vláde aj pán Uhliarik. Tak v roku 2011 totiž na preddavkoch za poistencov štátu sa uhradilo zdravotným poisťovniam o 85 mil. eur menej, ako tomu bolo v roku 2010. Tým klesla platba štátu za jedného poistenca z úrovne 34,6 eura, to je metodika, ktorú Vlado Tvaroška zaviedol, pretože sa nechcel nechať bičovať percentom za štátnych poistencov, čiže klesla platba štátu za jedného poistenca z úrovne 34,6 v roku 2010 na 32,16 v roku 2011. Rok 2011 bol najhorší rok v zdravotníctve podľa týchto čísiel. Keby nebolo odvodov od ekonomicky aktívnych osôb, tak by ani len celkové verejné zdroje nevzrástli o slabých 11 mil. eur v roku 2011. Návrh rozpočtu na rok 2013 zvyšuje medziročné preddavky za poistencov štátu o 46 mil. a celkové verejné zdroje dokonca o 130 mil. eur. Do roku 2015 stúpne platba za jedného poistenca štátu na úroveň 35,41 eura, to sa snáď dohodneme na tejto metodike, nie tej percentuálnej, čo je oproti roku 2011 nárast o 10 %, a to pri vyššom počte poistencov štátu o päťdesiat tisíc osôb oproti roku 2011. Tu musím povedať, že v tomto roku sme na tzv. zúčtovanie museli zaplatiť 83 mil. eur, čo je dedičstvo zlého rozpočtovania počtu poistencov práve na rok 2011. Na budúci rok sa s takýmito fígľami už neráta, preto je tam aj menšia dávka, aj keď otázka nezamestnanosti a odkázanosti nás môže nepríjemne prekvapiť. Súhlasím. Počet zamestnancov, veľmi nekorektná komunikácia. Opäť bol som prekvapený, aj od Ivana Mikloša, ale aj od ostatných niektorých zúfalcov. To je veľmi nekorektná vec. Opäť, dali ste alebo niekto na ministerstve financií, slovami Jozefa Kollára, zabudol dať do rozpočtu 2012 päťtisíc učiteľov, ktorí sú v týchto tabuľkách. No tak nerobíme veľa iného, len to, že zreálňujeme počty učiteľov. Naozaj sú tam učitelia na vysokých školách, v regionálnom školstve, pre vašu informáciu, v roku 2011 v regionálnom školstve šesťdesiatpäť tisíc učiteľov, v roku 2012 by ich malo byť päťdesiatdeväťtisíc deväťsto, to je to imaginárne číslo. Len tí učitelia nie sú na uliciach, teda sú, ale nie sú vykopnutí na ulice, ako predpokladal rozpočet, a realita tohto roku je šesťdesiattritisíc, čiže ten medziročný pokles bol taký, aký býva každý rok, necelé 1 %, tak ináč je prognózovaný aj na rok budúci, bez možných ďalších zmien, o ktorých budeme hovoriť neskôr v oblasti školstva. Čiže kľúčová zmena. Toto je veľmi nekorektný fakt. Hovoril o tom pán Dzurinda, pán Mikloš, Ivan Štefanec to nekonečne opakuje, Richard Sulík to tu rozprával a niektorí iní nevedomí, lebo to už nachytali ako chrípku. Počet zamestnancov štátu klesá. Na tom som si špeciálne nechal záležať, verte mi, počet zamestnancov klesá o dvestodvadsaťtri ľudí, ale klesá, áno, klesá. Počet zamestnancov verejnej správy stúpa. Verejná správa je zdôvodnená zreálnením počtu učiteľov, čiže to figliarstvo dávame proste na pravú mieru a potom sú tam zamestnanci verejnej správy a potom sú zamestnanci verejnej správy ako takej. Tak máte tu zástupcov samosprávy, tak sa opýtajte, opýtajte sa, do akej miery my môžeme ovplyvňovať počet zamestnancov samosprávy. No len cez peniaze, žiadnym iným spôsobom. Ale žiadna iná možnosť tu nebola. Takže absolútne v tejto oblasti neberiem tie výtky, sú takisto neférové. Proste päťtisíc, sedemtisíc ľudí ako navyše, čo sa týka štátu, žiadny nárast tam nie je. A tu sa dostávam k „esu“. Kritizujete to, že ESO nie je premietnuté v rozpočte. Potvrdím to, čo hovorím aj verejne, a musím sa tu pozastaviť vlastne pri tom pláne a pri tej vízii na ďalšie roky. Viete veľmi dobre, že z hľadiska aj fiškálneho kompaktu, t. j. zmluvy o stabilite, ktorú tu ešte snáď v decembri budeme prejednávať, musíme pokračovať so znižovaním deficitu. Malo by to byť o pol percenta štrukturálneho deficitu ročne. A to je obrovsky ťažká úloha. A je to obrovsky ťažká úloha, ktorá sa nedá robiť bez zmeny, bez naozaj skutočných štrukturálnych zmien hlavne v oblasti výdavkov. Z tohto pohľadu sú tu tri dodatočné zdroje, ktoré sa dajú použiť. A naozaj oblasť príjmov už nie je, v ďalšom nemôže pokračovať v oblasti príjmov. Čiže sú to daňové úniky, je to presne ESO, inak povedané, zmena fungovania aparátu štátu ako takého, a treťou je samospráva ako taká. Problém je, a je to váš problém, môj problém to nie je, ja som absolútne presvedčený o tom, že my nemáme inú šancu, len doručiť do reality výsledky reformy fungovania aparátu štátu, problém váš je ten, že my sme si nenamaľovali výsledky ešte do rozpočtu. No nenamaľovali, lebo bola by to omaľovánka, dnes by to bola omaľovánka. Keby to tam bolo, tak zase poviete, že to je nereálne. Však tie čísla sú. Sú. Čísla sú na stole. Ak nikto nebude hádzať Kaliňákovi polená pod nohy, čo je teda veľká teória, tak by to mohlo byť až 700 miliónov eur, 1 % hrubého domáceho produktu. Nie je to premietnuté v rozpočte, pretože dnes na to neexistuje konkrétna analýza, konkrétna feasibilita, tá štúdia, feasibilná štúdia o tom, ako to urobiť. To, že to musíme doručiť v priebehu budúceho roku, to je nevyhnutnosť a je to pravda. Ak hovoríme o tom, že to má v budúcom roku usporiť 50 mil. eur, áno, deje sa tak, ale je to premietnuté v tom plošnom šetrení. Pýtali ste sa ma, kde to je premietnuté. Je to premietnuté v plošnom šetrení, pretože napriek tomu, že som sa zaprisahal, že je to najškodlivejšia metóda, aby som urobili rozpočet pod 3 percentá, museli sme plošne šetriť na budúci rok, a to je 10 % tovaru a služieb a 5 % väčšej časti obálky mzdovej. A v týchto peniazoch tento objem je niečo vyše 130, 140 mil. eur, tak v tomto je premietnuté samozrejme už aj opatrenie „esa“. To znamená nielen na úkor, lebo viete, keď je to plošné šetrenie, tak sa to potom deje buď na úkor, máme, viete, ako to, veľa zle platených úradníkov. To je tá zlá situácia, v ktorej pokračovali vlády v rámci šetrenia. Tretí rok sa to deje. Zastaviť sa to dá jedine štrukturálnou zmenou, to znamená skutočne zmenou v oblasti zmeny fungovania obslužných činností, agend ako takých, informatizácie a podobne. Dobre. Takže to bolo, to bolo o zdravotníctve a o zamestnancoch. Konsolidačné úsilie, áno. Tak konsolidačné úsilie, to je taká konvencia. A sporia sa o ňom ekonómovia, o metodike jeho vyrátania. Z hľadiska vplyvu na verejnú politiku je pre nás ale najdôležitejší názor Európskej komisie. Pretože podľa tohto názoru Európskej komisie sa bude posudzovať aj plnenie našich medzinárodných záväzkov, aj to, či sa nám podarí dostať z trestnej lavice procedúry nadmerného deficitu, no a tá ho odhaduje v minulom roku nie na 3,3 alebo 3,5 percenta, ako sa to chváli Ivan Mikloš za rok 2011, ale Európska komisia hovorí o dvoch percentách a v roku 2013 hovorí Európska komisia o konsolidačnom úsilí vo výške 1,9 percenta. Čiže pán Mikloš z debaty vytiahol nekonzistentne celkom tie čísla, ktoré mu vyhovovali, a v tomto bol vždy majster, a ak cituje Inštitút finančnej politiky, tak by mal povedať číslo tri, 3 % hrubého domáceho produktu v roku 2011 a 1,9 % v roku 2013, to je rezort financií dnes. A ak spomína problémy v metodike, tak by tak isto pán Mikloš mal vysvetliť, ako sa za neho mohli ministerskí analytici jednoznačne pomýliť a dočasné zvýšenie dane z pridanej hodnoty klasifikovať ako trvalé, keďže v zákone máte napísané, že je to dočasné. A do konsolidačného úsilia sa nezarátavajú takzvané dočasné opatrenia. Mali by to byť opatrenia nad päť rokov. Dokonca z našich opatrení sa napríklad na základe takejto metodiky vynecháva aj bankový odvod ako taký. My máme ináč v tejto veci spor aj s rozpočtovou radou dokonca, ale úplne odborný, legitímny z hľadiska nezapočítania do nášho úsilia v budúcom roku opatrenia, ktoré sa týka prvého piliera. Ale to je, to je legitímny spor ako taký. Podiel príjmov a výdavkov je pre mnohých tak isto fetišom. Priznám sa, pre mňa nie, pretože analýzy OECD a Medzinárodného menového fondu ukazujú, že najmä v dnešných časoch ochladzovania ekonomík ich môžu opatrenia na strane príjmov spomaľovať menej. Tu musím povedať, a to je tiež otázka dopadu konsolidačného balíka, nárast, nami odhadovaný dopad balíka, ktorý tak vy kritizujete, na HDP, je, spôsobí, pribrzďuje rast hrubého domáceho produktu náš balík o pol percenta, ten v roku 2011 bol odhadovaný na úrovni skoro jedného percenta, 0,8 až jedno percento ako také. Tu musím povedať, je tu málo ľudí už z hľadiska fachu, ale môžeme hovoriť o takzvaných fiškálnych multiplikátoroch, a tu, či sa vám to páči alebo nepáči, najviac zbrzďuje ekonomiku škrtanie výdavkov. Ja chápem že je to v rozpore s mediálnou objednávkou a naozaj škrtanie verejných výdavkov je, najviac spomaľuje z krátkodobého hľadiska hospodársky rast. Z tohto pohľadu... Prosím? (Reakcia na hlasy z pléna.) Z krátkodobého, ja som to povedal. Presne, z krátkodobého hľadiska, z roka na rok, po slovensky, škrtanie výdavkov najviac spomaľuje rast. Čo sa koniec koncov prejavuje aj v roku 2011 tou väčšou váhou ako takou. Takže... Ale dobre. Existujú, naozaj bolo by veľmi zaujímavé, keby debaty povedzme z Tokia, z rokovania Medzinárodného menového fondu spred mesiaca, kde naozaj existujú už úvahy a odporúčania, však ich môžete čítať aj na stránkach skôr európskej ako našej tlače, hovoria o tom, že tá konsolidácia je príliš rýchla a že to ochladzovanie spôsobovalo zavŕtavanie sa vlastne viac a viac do zeme, čoho evidentným príkladom sú krajiny, ktoré sú v programoch, Grécko, Španielsko, Portugalsko. To znamená krajiny, ktoré musia rýchlo, šokovo znižovať deficit, sa samozrejme dostávajú do problémov svojich reálnych ekonomík, pretože strácajú palivo na ten rast a šokovo to pôsobí samozrejme aj na reálnu ekonomiku. Ale dobre, poďme teda k číslam príjmov a výdavkov. Podiel príjmov a výdavkov v nami diskutovanom rozpočte je medzi – a to sú teraz korektné čísla po prijatí pozmeňováku a rozpustení rezervy – 72 na strane príjmov ku 28 až 66 ku 34, čiže dva ku jednej. A to závisí od toho, prečo hovorím dve rôzne čísla, záleží to od toho, ako dopadne tá rezerva z druhého piliera, aká bude veľká a ako dopadne, hej. Čiže v prípade, že sa tá rezerva nepoužije na výdavky, čo si dovolím vám povedať už dnes, že sa nepoužije, tak to bude dva ku jednej. To znamená 66 ku 34, a nie to strašné číslo 83 ku 17, ktoré tuná už niektorí opisovali od Ivana Mikloša. Nie je to pravda. Je to, tieto čísla, ktoré vám hovorím, a nemám úmysel, aby ste ma usvedčovali zo lži, čiže 72 ku 28, alebo 66 ku 34, to je to rozmedzie, kde to môže skončiť v závislosti od toho, ako skončí aj tá rezerva. Takže v tomto jeden z vašich „svätcov“ zavádzal. Rovnako úmyselne nehovoril pravdu o pomere príjmových a výdavkových opatrení v roku 2011. Tento pomer bol 43 ku 57, kolegovia, 43 ku 57. Konsolidácia, ktorú vykonáme v budúcom roku, patrí medzi jednu z najväčších a najťažších v histórii našej krajiny. Deficit oproti scenáru nezmenených politík, takzvaný MPC scenár, znížime o 3,3 % hrubého domáceho produktu, o 3,3. Pre porovnanie, to sa nebude páčiť pravici, ale veď je na to, dúfam, že rešpektovaný, aj komentár Inštitútu finančnej politiky, tak pre porovnanie: konsolidácia minulej vlády bola podľa tejto istej metodiky len vo výške 2,5 percenta. Totiž našim predchodcom sa akosi zázračne nepodarilo tento scenár rokov 2010 alebo 2011 kontra 2010 urobiť. Bol to len odhad. My sme si dali túto námahu, no a vyšlo to trošku horšie pre vás ako pre nás, ale aj to sa stáva. No a treba povedať, že túto konsolidáciu musíme urobiť len krátko po tom, ako sa po predchádzajúcej konsolidácii v roku 2011 a samozrejme, že v tom 2011. roku sa vyčerpali mnohé rezervy aj ľudí, aj krajiny, aj verejnej správy, aj firiem, a samozrejme teraz je to naozaj v čase hroziacej recesie v eurozóne. No a o roku 2012, to som vám už hovoril. A to je otázka svedomia vášho ako takého. Podiel príjmu rozpočtu verejnej správy sa udržuje od roku 2010 mierne nad 32 %, čiže, pričom v roku 2015 sa dokonca očakáva, že poklesne pod úroveň 31,7 %, podiel príjmov na hrubom domácom produkte, čo je tiež v rozpore s nejakým ideologickými mantrami, o ktorých tu vzniknete hovoriť. Čísla o tom vôbec nehovoria. No a na rozdiel od stabilnej úrovne príjmov sa výdavky rozpočtu verejnej správy znížia z úrovne 40 % HPD roku 2010 na necelých 34 % roku 2015, čo nehovorím s nejakou ľahkosťou v hlase, lebo to je samozrejme v rozpore s tým, čo musíme mať z hľadiska úmyslu udržania kvality a dostupnosti verejných služieb. Ale dnes je to v rozpore s realitou úrovne príjmov, sily reálnej ekonomiky a cieľa a povinnosti znižovať deficit. Čiže čo by som vám ešte vytkol asi? Viete, rozdiel medzi nami, a to ani, teraz hovorím k ľuďom, ktorí tu zostali a si to možno nezaslúžia, ale rozdiel medzi nami je ten, že vy ste neskutočne namyslení. (Smiech v sále.) A to je, to je ten rozdiel, ktorý je medzi nami, tá neskutočná sebadôvera a schopnosť proste prezentovať svoje videnie sveta ako jediný možný scenár, ako jediný možný scenár, s ktorým sa dá proste prežiť. Ja musím povedať, že, a budem hovoriť za seba, človek by mal hovoriť za seba, s veľkou pokorou a rešpektom proste pristupujem a budem pristupovať po tie mesiace a roky, čo sa budem musieť boriť s tým, čo sa volá verejné financie. Odkaz je úplne jasný, ideme do veľmi ťažkého obdobia roku 2013, ktoré, či sa vám, môžete to maľovať na modro, fialovo, ako modrinu pod okom, a kľúčové, kľúčové, čo sa bude diať mimo nás a nie u nás, to je absolútne kľúčové, ak slovenská ekonomika spomalí pod vplyvom externého prostredia o jeden percentuálny bod, bude to znamenať ďalší výpadok daňových príjmov asi o 200 mil. eur. To si proste treba uvedomiť. Ja si dokonca myslím, že si to ani vy neprajete na strane opozície, aj keď dnes, keďže viete čítať čísla, prognózy, čo sa môže diať v budúcom roku, sa to snažíte prilepiť, prilepiť na nás. Ale tie opatrenia povedzme o Zákonníku práce, ako ja si veľmi dobre pamätám ten cieľ minulej vlády, ktorý bol pomenovaný tiež Ivanom Miklošom, a povedal vtedy, že chceme mať Zákonník práce, ktorý nás bude zaraďovať medzi prvú desiatku krajín OECD. To, čo sa teraz udialo zmenami, ktoré do veľkej miery sú, sú z pohľadu fungovania Zákonníkov práce v Európe, vyspelej Európe, sú plastickou chirurgiou tie naše zmeny, nás dostávajú na priemer OECD. Priemer OECD, kde sú samozrejme krajiny ako Spojené štáty, Nový Zéland, Austrália. Žiadna katastrofa, kolegovia. Dokonca, ak ideme, a teraz si to priznáme úplne, úplne reálne, ak ideme do obdobia tlaku na prepúšťanie, tak proste tí ľudia môžu dostať odstupné napríklad. To znamená, ich situácia sa zlepší po prvom januári. A nechcite, kto mal možnosť zamestnávať, nechcite mi zase povedať, že len pod vplyvom Zákonníka práce sa teraz niekto rozlúči s tisíckami svojich zamestnancov. To nie je tak, jednoducho zase tých ľudí zobrať ako do práce. Toto proste miešanie, to sú tie neskutočné legendy. Proste zavedenie rovnej dane v roku 2005 samozrejme sa vám prekrýva so vstupom do Európskej únie, s tým, že Slovensko objavili investori ako čiernu dieru po Mečiarových vládach, s tým, že sme mali vlastne investičný deficit. Mnoho prekrytí. A tu proste niekto nemá hanbu o tom hovoriť, že to je jediný zázrak, ktorý túto krajinu proste, to ani nikto z vás nemôže tomu veriť, že to tak v skutočnosti je. Bol to jeden z kamienkov mozaiky. A vtedy dôležitý z hľadiska imidžu krajiny, ktorá bola poznamenaná škaredým káčatkom nejakej minulosti. Problémom ale je, opäť odkazujem na posledný komentár IFP, že medzi rokmi 2004 a 2012 príjem z dane z príjmov, z podnikania fyzických osôb klesol o polovicu. To sú tí klasickí podnikatelia, živnostníci, ak to chceme proste povedať. Výber dane, tejto dane klesol o 51 percent. Tí ľudia neplatia dane. Proste pri tých najlepších podmienkach, ako chcete... (Ruch v sále.) No chcem vám povedať, nariekate nad vracaním živností. Veď sami minulý rok, takto dozadu, keď ste robili tú slávnu odvodovú reformu, takú tú slávnu z tých sto zákonov, čo tu bolo otvorených v jednom, superhrubú mzdu ste to nazvali, ten projekt, tak jeden z dôvodov alebo z príčin, prečo ste to robili, bolo pomenované, že máme falošné živnosti, že máme nárast o 50 000 živností z roka na rok, čo boli ľudia vytláčaní z pracovného pomeru do živnostenských pomerov. No tak ako, ako návrat z tejto strany rieky je úplne logický po sprísnení odvodových pravidiel. Druhá vec, v akej atmosfére na trhu práce sa to bude diať a s akými následkami na náklady práce u zamestnávateľa, s akou ochotou prenášať tieto náklady práce, zvýšené náklady práce na vrub nákladu zamestnávateľa alebo na vrub menšieho príjmu tých ľudí. Je to veľmi zložitá situácia, ale sami dobre viete, že je to krok smerom, na ktorom by sme sa zhodli niekedy, keby sme boli spolu v nejakej koalícii. Ale nie sme. Ani nebudeme dlho. (Smiech v sále.) Ani dlho nebudeme. No, takže ešte o realizme, áno, trošku. Nie o socialistickom realizme, ako by tu niekto hovoril, ale o realizme ako takom. No, hnevalo ma zopár ľudí, naozaj ani nie takí, ktorí by si to proste mali dovoliť podľa mňa, trhalo rozpočet, alebo trhalo tu stránky. No, sú to imitátori, nehnevajte sa. Tí konkrétni páni sú imitátori, snažia sa imitovať jedného konkrétneho človeka, ale na nesprávnom mieste a v nesprávnom čase. (Hlasy v sále.) A je to, presne, opakovaný vtip už nie je vtip. A radi sa odvolávate na napríklad na stay plane alebo vyjadrenie rozpočtovej rady. Viete, že som jeden zo spoluautorov zákona alebo zo spolupredkladateľov, lebo autorstvo ťažko niekomu priznať. Je to spoločné dielo, mám na mysli zákon o rozpočtovej zodpovednosti. A je to oveľa zložitejšie mať proste za chrbtom takého psa strážneho, ako je rozpočtová rada. A ja som ten prvý, ktorý si to teda musí ako vyskúšať. Ja by som, mne by sa strašne teraz hodilo, keby takáto istá rozpočtová rada už hodnotila rozpočet za rok 2012 alebo 2011, nemuseli by sme sa tu teraz prieť o to, také, onaké číslo, a boli by ste menší frajeri, kolegovia, čo sa týka roku 2012 a 2011, a menej bludov by sa tu mohlo rozprávať. Ale dobre, začína hra, ktorá odteraz by mala mať rovnaké pravidlá pre všetkých, ktorí prídu po nás, a je to dobrá vec. Ale ak sa teda tuná vytrhávali len vety tom, aký je ten rozpočet rizikový, tak treba aj vytrhnúť vetu o tom, že je transparentný a že má oveľa viac informácií ako rozpočty predtým. Lebo to tam je napísané čierne na bielom. A súčasťou tohto prístupu je aj to, čo sa udialo formou pozmeňujúceho návrhu v pléne, čo je otázka procedúry vedenia Národnej rady a tejto snemovne. Do procedúry mňa nemiešajte, kolegovia. Týmto pozmeňovacím návrhom sa zreálňovali príjmy. Viete veľmi dobre, že mohli sme si túto informáciu nechať pre seba, pretože sme sa to dozvedeli tak pred desiatimi dňami, ako všetky zlé správy sme sa od apríla dozvedali vo veľmi krátkych časových intervaloch. Mohli sme si to nechať pre seba, ale práve preto, aby sme sa pokúsili proste hrať s kartami, s čistým stolom, tak sme to proste premietli do tej rezervy. Premietli sme to do tej rezervy a zreálnili sme príjmy, aj keď sme si boli vedomí, že vydávame tým negatívne signály a vydávame sa na pospas možnosti, že nás budete proste chcieť stotožniť s poklesom týchto príjmov, s opatreniami, ktoré sme prijali. Ja vás musím, ale upozorniť, že tá situácia je oveľa zložitejšia. A veľmi dobre viete, že pokles príjmov štátneho rozpočtu začal naozaj nie na jeseň tohto roku, ale začal na jeseň minulého roku. Veď s tým sa boril aj rozpočet v roku 2012, že tam proste bol prepad o 500 mil. eur. To sú proste znaky, ktoré tu máme zakomponované, a ktoré do veľkej miery samozrejme súvisia s reálnym vyčerpaním možností našej krajiny. Z hľadiska vyčerpania, lebo sme štvrtý rok v kríze. Treba si to uvedomiť. A vyčerpaná je nielen ekonomika, ľudia a firmy a inštitúcie, ale to samozrejme je spojené aj s takou skazenou atmosférou, o ktorej som hovoril predtým. A tá téma daňových únikov je neskutočne vážna a z tejto témy ja mám osobne strach. Z tejto témy ja mám osobne strach. A zamieňanie si výberu, horšieho výberu DPH s nejakými opatreniami na trhu práce napríklad, tak to je úplný nezmysel. To je proste otázka kultúry alebo prístupu ľudí k tomu, že čo je normálne, a vnímania toho, že keď niekto neplatí dane, tak jednak absolútne poškodzuje podnikateľské prostredie a má neodôvodnenú výhodu cez cenovú konkurenciu a cez proste všetko to, čomu sa hovorí neplatenie daní, a na druhej strane je to proste, sú to prostriedky, ktoré chýbajú na financovanie verejných služieb. Čiže my nemáme momentálne inú možnosť ako to, že tieto sadzby, a niektoré sadzby hranične nastavené z hľadiska udržateľnosti, musia zostať na tejto výške, pokiaľ sa nepodarí zlepšiť výber daní a znížiť výdavky na samotné fungovanie štátu. Toto považujem za tú víziu, ktorá tu mnohým chýba. A možno sa zdá niekomu technokratická, ale je tak kľúčová z hľadiska skutočného financovania toho, čomu hovoríme verejné služby ako také. Máte pocit, že nie je otázkou vízie to, čo sa má udiať v školstve napríklad v budúcom roku? Čo vôbec nebude žiadna prechádzka ružovou záhradou, lebo to, o čom sa teraz potichu alebo nahlas začína hovoriť, sú zásadné zmeny v regionálnom školstve, a ktoré sa budú týkať aj počtu učiteľov, počtu žiakov v triedach, ale aj siete škôl. To sú informácie, ktoré som verejne a mnohokrát použil, ale my máme stovky škôl, ktoré sa zmestia do jedného autobusu. My máme počty málotriedok, škôl do 150 žiakov, by som vám mohol vymenovať. A to sú proste problémy, ktoré sú spojené samozrejme s fungovaním samosprávy. To znamená, ten prevodník nie je priamo o rozhodnutí ministra takého alebo onakého, vlády, premiéra, ale je to o veľmi problematickom dohadovaní sa so samosprávou a dokonca o animozitách medzi jednotlivými dedinami a obcami ako takými. Máte pocit, že sa dá bez nejakej námahy zmeniť situácia v zdravotníctve? No nejde to. A samozrejme, že sa to musí týkať aj siete, hej, z hľadiska obslužnosti, kvality, počtu lôžok. To sú proste... A súčasťou toho, samozrejme, je aj život, ktorý sa týka zdravotných poisťovní. (Vystupujúcemu bol podaný pohár vody.) Takže, takže naznačujete mi, že mám končiť asi. Ďakujem. (Hlas z pléna.) Áno. Takže toto sú, toto sú... Možno, že tieto vízie nie sú pomenované úplne exaktne v štátnom rozpočte, možno nie sú pomenované v programovom vyhlásení vlády, ale hovorím s plnou vážnosťou, že život a realita budúceho roku a budúcich možno osemnástich mesiacov nás nevyhnutne dovedie k tomu, že v týchto kľúčových oblastiach, školstvo, zdravotníctvo, výber daní, musia nastať zmeny. Bez týchto zmien nie sme schopní doručiť cieľ, záväzok znižovania deficitu, udržania dlhu pod kontrolou a tým pádom schopnosti sa financovať. Lebo odkaz verejnosti, ktorá nás určite teraz má v paži, v tomto čase, odkaz verejnosti je jasný. Nejde o plnenie nejakých fetišov, čísel. Ide o to, že Slovensko je, ako celá Európa, zadlžená krajina, ktorá má vyše 30 mld. eur dlhu, ktorý si každý rok musí rolovať. Ten objem je niekde vo výške od 7 do 9 mld. eur. Dnes vôbec nie je samozrejmé si požičať peniaze za prijateľných podmienok. Už vôbec to nie je samozrejmé. Niekedy to samozrejmé bolo. Ak sú štáty Európy drogovo závislé na peniazoch a na dlhoch, tak vďaka finančným trhom, ktoré ich do toho navádzali. Pamätáme si všetci časy, keď nás ťahali za rukáv a všetci nám núkali: požičajte si, požičajte si za najlepších podmienok, „svopujte“, robte proste všelijaké operácie neuveriteľného rozsahu. Dnes tie isté finančné trhy, nenávidím výraz finančné trhy, lebo sú to konkrétni ľudia, tí istí konkrétni ľudia diktujú: znižujte platy, znižujte platy, plaťte menej, neplaťte verejné služby! A diktujú to urobiť z roka na rok, čo je samozrejme neúnosné pre životnú úroveň ľudí. Čiže veci, o ktorých som hovoril, je nevyhnutné doručiť. A či sú, alebo nie sú v rozpočte, to vás, páni, trápiť nemusí, to môže trápiť mňa a môjho premiéra, ktorý sa s touto situáciou bude musieť vysporiadať. Pristavím sa ešte pomalinky pri arbitrážach, lebo to bola taká aktualitka z minulého víkendu. No, viete, Slovensko zatiaľ prehralo len jednu jedinú arbitráž. Tá arbitráž sa volala ČSOB. Stálo nás to 25 mld. korún, náklady na právne zastupovanie 650 mil. korún. Ináč dnes by mala byť na vládnej stránke. Už je aj podrobná analýza všetkých arbitráží, ktoré sú rozbehnuté, a zistíte, že arbitráže sú veľmi zaujímavý biznis tých, ktorí štáty žalujú, a štáty žalujú zo všelijakých motívov všelijaké entity. Pomenujme, že U. S. Steel začal arbitráž voči Slovensku vďaka emisnej dani, ktorú ste s takou slávou tu schválili pred vyše rokom, vďaka poplatkom SEPS-u. Spomeňme, že SPP začal, alebo akcionári SPP uvalili na Slovensko arbitráž kvôli cenovej regulácii. Spomeňme, že za pochybenia daňových úradov sme boli v arbitráži, ktorú sme, chvalabohu, vyhrali. Spomeňme, že nám hrozí za vypnutie nejakého rádia CD International ešte za Mečiara, že od nás niekto proste pýta stovky miliónov eur. Spomeňme úplne najnovšiu a najväčšiu arbitráž, ktorá sa rozbieha v druhom kole, a týka sa ložiska mastenca kdesi na Slovensku, za 1 mld. 200 mil. eur. Miliarda 200 mil. eur. V tejto oblasti všade sa budeme musieť brániť tak, ako sa budeme urputne brániť aj v prípade Unionu. Budeme sa urputne brániť a veľmi dobre viete, že nie sme na konci tohto príbehu. K Ľudovi Kaníkovi, ešte spomeniem, ja sa vôbec nebudem vysmievať jeho návrhu minidane a som dokonca pripravený akýkoľvek ďalší návrh preskúmať. Samozrejme s tým odkazom, že neexistuje žiadne perpetuum mobile a že takto mediálne formulovaná daň, konštruovaná, ako ju navrhol, by určite automaticky sa naozaj mohla prenášať aj na spotrebiteľa, na konkrétneho užívateľa tej-ktorej služby, ale v prostredí, keď sa formuje návrh tzv. FTT a vôbec nie je jasný, máme za povinnosť proste preskúmať každú, každú možnosť tak, aby bola v súlade, samozrejme, s európskym právom a kompatibilná s opatreniami, ktoré sa na tejto úrovni budú prijímať. A ak by som mal hovoriť o cieľoch a snoch, tak tie sny sa samozrejme pretavujú do fungovania modernej verejnej správy, ktorú si môžeme predstaviť na tom najobyčajnejšom úrade, či už obecnom, alebo ktorý je najbližšie k ľuďom, alebo obvodnom, ktorý po novom má sústreďovať vlastne všetky tie obslužné činnosti štátu. Ale napríklad aj naozaj v znížení nákladov na prácu vo forme zníženia odvodového zaťaženia a napríklad zrušenia zdravotných odvodov, ak by to bolo v budúcnosti možné. Len to sú témy, ktoré sú dnes v úrovni snov z hľadiska našich nákladov a výdavkov. Mám na mysli hlavne tých, ktoré sú dané z hľadiska zákona, ktoré sú každý rok indexované, a z hľadiska príjmov, ktoré máme k dispozícii. To znamená, ak sa nevysporiadame s neduhmi, ktoré som pred pár minútami spomenul, je ťažko snívať a spoliehať sa na to, že by sme mohli znížiť náklady na prácu, aj keď pokusy a snahu z hľadiska hlavne sťahovania nožníc medzi zdaňovaním kapitálu a práce, tak tie sú už pretavené do legislatívnej podoby u daňových zákonov, ktoré boli prijaté pred pár dňami. Mal by som tu ešte možnosť samozrejme hovoriť hodiny a možno aj minúty o prešľapoch tých-ktorých ľudí, ale dnes to už asi ani nemá význam. Ale počuť o šetrení od predstaviteľov, ktorých nominanti utekali ako potkany z potápajúcej sa lode v marci tohto roku, mne sa to ani nechce komentovať. Ale dávam všetkým do pozornosti takú správu NKÚ o hospodárení Tiposu za rok 2011, na základe ktorej budem žiadať, možno aj v civilnom konaní, vrátenie tantiém vo výške 510 000 eur od nominantov jednej strany, ktorí si naozaj nechali vyplatiť v desiatkach tisícoch tantiémy z firmy, ktorá neodviedla žiadne dividendy štátu a ktorá, o Tipose hovorím, ktorá vyplatila, do marca sa zaviazala 70 % celoročného plánu reklamných aktivít, vyplatila na rôzne tenisové a iné dobročinné spolky. A musím spomenúť napríklad aj SZRB, lebo hovorím o svojej agende, čo mám ja v košiari, že ak predstavitelia tejto banky poskytli úvery, a kľúčovo ich poskytli opäť v marci, po voľbách, v objeme 41 mil. eur, 41 mil. eur, boli poskytnuté úvery v rozpore s rizikami, v každej banke máte ľudí, ktorí musia posudzovať riziko, a títo členovia úverových výborov, ktorí zodpovedajú za riziko, neodporúčali tieto úvery poskytnúť, tak napriek tomu boli poskytnuté, veľmi sofistikovaná krádež, ktorá sa samozrejme môže prejaviť až o niekoľko rokov v čase splatenia tohto úveru. Môžem len oznámiť, že SZRB bude tento rok v strate, pretože na základe šetrenia Národnej banky musela dodatočne vytvoriť opravné položky na rizikové úvery v objeme 10 mil. eur. To znamená, dividendy neodvedie v budúcom roku. To je o tom žmýkaní štátnych podnikov. Toto je tiež jeden zo štátnych podnikov. A o tom, ako sa dá pristupovať k fungovaniu. To je o tom, že vždy je dôležité nielen čo sa hovorí, ale aj kto to hovorí. A to je o tých odkazoch, kto má možnosť a šancu šetriť. Dobre. Opakujem, uvedomujem si riziká rozpočtu na budúci rok. Spočívajú vo vzťahu so samosprávou. Spočívajú v zdravotníctve. Spočívajú v školstve. V celkovej snahe po vyšších mzdových nárokoch, ktoré naozaj z hľadiska toho, že tiež som len človek, považujem za legitímne. Považujem za legitímne, že končí trpezlivosť s nulovým rastom miezd pri niekoľkopercentnej inflácii, s ktorou bojujeme niekoľko rokov, to znamená s reálnym poklesom miezd, ale na ktoré nemáme peniaze. Takže toto sú riziká, ktoré sú na stole. Plne si ich uvedomujem, a opakujem to, čo som povedal v úvodnom slove. Toto nie je rozpočet, ktorý po jeho schválení zajtra, a viete veľmi dobre, že schválený bude, by mal niekde byť odložený do skrine. Budeme sa ním musieť naozaj na týždňovej, mesačnej báze zaoberať, špeciálne vo vzťahu k samosprávam, kde budeme musieť vzhľadom na tie obmedzené možnosti ten monitoring nastaviť naozaj na mesačnej a nie nejakej polročnej báze. Musíme mať absolútnu vedomosť, ako samosprávy rešpektujú memorandum, ku ktorému sme sa spoločne zaviazali. No a kľúčové budú samozrejme makroekonomické prognózy v polovici februára. Potom Európska komisia vo februári, v apríli. To sú všetko informácie, s ktorými budeme musieť on-line pracovať. A tomu budeme musieť samozrejme prispôsobovať aj výdavkovú politiku, ktorú budeme mať stále v rukách. Na tej príjmovej, viete, ktoré riziká sú, to je otázka samotného výberu daní, ktorý už dnes je stále neefektívny, ale neprijímam, opäť opakujem, neprijímam a považujem za urážku informáciu o tom, že my sme na tento vývoj rezignovali. My naň rezignovať nemôžeme a nechceme. Ale snáď pre vysvetlenie tu niektorým kolegom z KDH, my si akúkoľvek pohnútku z hľadiska lepšieho výberu daní nevieme rozpočtovať v rozpočte. Rozpočet sa konštruuje tak, že máte bázu, skutočnosť, a z tej skutočnosti robíte prognózu na základe nejakého makroekonomického prostredia. My sa nemôžeme rozhodnúť, že my si zlepšíme výber daní budúci rok o 300 mil. eur. No, môžeme sa rozhodnúť, ale nemôžem si to napísať do rozpočtu, lebo by mi to nikto neuveril. Ani komisia, ani výbor pre prognózy daňové a ani rozpočtová rada ako taká. Takže my môžeme len sami seba presvedčiť, prekvapiť, najprv presvedčiť a potom prekvapiť, tým, že doručíme lepší výber daní, zlepšíme príjmy, ale opačne to nejde. Čiže, uvedomujúc si všetky tieto riziká, riadenie rozpočtu na mesačnej báze. Ak som v úvode hovoril o odvahe, šťastí a zdravom rozume, tak všetky tieto faktory naozaj budeme, atribúty budeme potrebovať. A pevne verím, že aj všetci tí, ktorí ste tento rozpočet ixkrát prekliali, a možno sa niektorí veľmi nezodpovedne tešíte, že by tie vaše predpovede a chmáry sa mali naplniť, že napriek tomu, že väčšina z vás, aj z tej opozície, si nepraje, aby sa Slovensko dostalo do obrovských turbulencií budúci rok. Nemôžete si to priať, pretože tiež žijete v tejto krajine. Takže poprosím všetkých tých, ktorí môžu mať pochopenie a strpenie, aby nám držali palce. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)