Sulík, Richard, podpredseda vlády a minister hospodárstva SR (2020-06-05):
Dámy a páni, dovoľte mi, prosím vás, predniesť dôvody, prečo je správne prijať navrhovaný zákon. Najprv by som chcel povedať pár slov k situácii. Dňa 13. 3., ešte za minulej vlády pod vedením terajšieho podpredsedu Národnej rady Petra Pellegriniho, došlo k rozhodnutiu zavrieť všetky maloobchodné predajne okrem potravín a drogérií a všetky reštaurácie. V tom čase bolo toto rozhodnutie bezpochyby správne a tiež spolu s povinnosťou nosiť rúško prispelo k tomu, že sa u nás koronavírus nerozšíril tak ako v iných krajinách. Samozrejme, z pohľadu obchodníkov to bolo rozhodnutie nie nešťastné, ale fatálne preto, lebo zo dňa na deň prišli o všetky svoje tržby a zopár z nich malo to šťastie, že mohli predávať nejak trošku niečo cez okienka, trošku nejak im stúpol predaj cez internet, ale to sú také, také trošky iba. Avšak ten hlavný zdroj ich príjmov zo dňa na deň vypadol. Keď raz prevádzkujete predajňu, tak máte také štyri nákladové položky, také hlavné. To prvé je, to sú mzdy zamestnancov, to druhé sú energie, to tretie sú rôzne splátky lízingov a úverov a to štvrté sú nájmy. No tak sa teraz, a ešte, samozrejme, piata položka je nakúpený tovar. Tak sa teraz na tie položky pozrime. Mzdy zamestnancov naša vláda vyriešila tým, že buď išli na PN, OČR, alebo dostávajú, sú doma a dostávajú 80 % preplatených, toto má na starosti minister sociálnych vecí Milan Krajniak. Rôzne splátky nájmov a úverov, prepáčte, rôzne splátky lízingov a úverov sme vyriešili tak, že sme ich odsunuli preto, lebo tam je to primerané. Ak on nespotrebuje, neopotrebuje nejaký investičný, nejakú investíciu, tak ani ju nemusí splácať a, samozrejme, všetko sa to v čase predĺži. Energie, tam automaticky bolo riešenie také, že tým, že sa tie predajne, že boli zatvorené, tak energie išli prudko dole. A tovar? Tovar prestali nakupovať, keďže boli zavreté. Ostávajú nájmy. Je mnoho predajní, kde nájom je významná nákladová položka, dokonca najväčšia v nejakých luxusných a veľmi malých priestoroch. No a čo s tým? Vo viacerých európskych krajinách sa prijalo riešenie, že nájmy boli odložené, ale toto v podstate riešenie nie je preto, lebo keď raz reštaurácia platí nájom, z čoho, kde generuje tie, tvorí tie peniaze, z ktorých nájom zaplatí? No to sú len tržby. To znamená, že ten obed, ktorý som si v mojej obľúbenej reštaurácii nedal v mesiaci apríl, si nedám už nikdy viac, preto tá reštaurácia už nikdy viac v budúcnosti nezíska tržby na to, aby zaplatila nájomné v apríli. Preto je správne sa s tými nájmami vysporiadať a neodkladať ich, nenaťahovať to ako žuvačku na nejaké splátky alebo ich, alebo rovnako nie je správne požičať tej reštaurácii na to, aby zaplatila nájomné a že potom bude ten úver splácať. To sú, to sú spôsoby, ktoré vlastne náš maloobchod a našu gastronómiu do budúcna oslabia preto, lebo nebudú musieť vytvoriť pridanú hodnotu, tzv. hrubý zisk, iba na to, čo tam spotrebujú, ale ešte aj na to, čo aké, na náklady z minulosti, kedy museli byť zavreté. Preto jediné poctivé riešenie je sa s tými nájmami vysporiadať. Teraz je otázka ako. Pri vysporiadaní s nájmami nečakajme žiadne relevantné peniaze od nájomcov, však ich predajne sú zatvorené. Odkiaľ oni majú mať peniaze na nejaké nájmy? Ostáva teda prenajímateľ a ostáva štát. Vieme konštatovať úplne spoľahlivo, že počas tej doby, čo bola predajňa zatvorená, sa ten priestor neničí, on sa nevybýva, on sa nevyužíva, neopotrebuje, a tým pádom je celkom primerané chcieť po prenajímateľovi, aby niečo prispel. No a potom vyslovene po bratsky sme si povedali, že koľko dá prenajímateľ, toľko dá štát. My nevieme prenajímateľa zo zákona donútiť, toto hovoria, nehovorím to ja, hovoria to múdre hlavy, ktoré sa vyznajú v ústavnom práve, hovoria, že toto by mohlo byť napadnuteľné na Ústavnom súde, keby sme prijali zákon, že prenajímateľ musí zľaviť o 30, 40, 50 %. Toto nevieme urobiť, ak nechceme riskovať množstvo žalôb do budúcna a riskovať to, že by sme ich prehrali. Vieme ale prenajímateľa motivovať. Tak prvá motivácia je tá, že koľko prenajímateľ zníži, toľko prispeje štát preto, lebo z toho síce priamo ten prenajímateľ má logicky len polovicu, ale je v záujme drvivej väčšiny prenajímateľov, aby tie komerčné vzťahy fungovali ďalej. Hospodárstvo je jeden neuveriteľný komplexný organizmus, tých konkrétnych vzťahov je milióny, miliardy možno, konkrétnych dohôd, ktoré všetci aktéri za tie roky urobili. Preto ani nikdy nemôže fungovať tak výkonne plánované hospodárstvo, lebo je čistá ilúzia si myslieť, že na čele tej ekonomiky je zopár múdrych hláv, ktoré dohodnú všetko. Nemajú najmenšiu šancu voči spletitosti miliárd rôznych dohôd, sto, stá miliónov možno. Preto jediné, čo ostáva tu a, lebo my nechceme narušiť to, čo tu roky rástlo, tie vzťahy, nechceme všetko zničiť. Ja teda som prvý, ktorý hovorí, že štát nech sa nijak nemontuje do ekonomiky, ale koronakríza bola naozaj tak výnimočná udalosť a tak silný zásah do ekonomiky vrátane, respektíve zosilnený aj zásahmi štátu, i keď oprávnenými, že tu je naozaj namieste sa baviť o účasti štátu. Teda ten návrh je taký, že v tomto prípade výnimočne, a dúfam, že naozaj jednorazovo štát povie okej, chápeme situáciu. Chceme, aby ostali tie vzťahy a vieme, že to chcú aj prenajímatelia a pretvorujeme tento deal, a preto prenajímateľ bude motivovaný znižovať to nájomné. A to nie je len môj predpoklad, ale aj informácia od zástupcov prenajímateľov. Mal som s nimi niekoľko stretnutí a oni v podstate toto vítajú. No tak teraz keď zníži prenajímateľ 30 %, štát priplatí 30 %, ostatne 40 na nájomcu. To je, to je ešte stále veľa, preto ja dúfam, že štát, prepáčte, že ten prenajímateľ zníži maximálne o 50 %, potom by štát prispel 50 a nájomca by, samozrejme, len za tú dobu, kedy bol zatvorený z nariadenia štátu, čiže nie za nejakú ďalšiu dobu, kedy mu len poklesli tržby, aby teda sme mu ten nájom uhradili. V zákone sa nachádza vetička o tom, že 50 % je strop, lebo však sme tu na Slovensku, poznáme sa, poznáme našich ľudí, už vidím chytrálkov, ktorí dojdú a znížia o 200 % nájomné a budú očakávať, že toľko prispeje štát. To, samozrejme, by bol nezmysel, čiže maximálny strop je 50. Samozrejme, aj tak môžu byť nájomcovia, ktorí povedia, nie, nie, nie, ja 50 nedám, ja dám len 30 a 30 nech dá štát a ten nájomca, však nech zaplatí štvrtinu, prepáčte, 40 %. Toto chceme prenajímateľom znechutiť, nechceme, aby do toho išli, nechceme, aby to vliekli ten so sebou, ten batoh, do budúcna, a preto sme, preto sme do zákona napísali, že to, na čom sa nedohodli, v tomto uvedenom príklade tých 40 %, bude si môcť nájomca rozdeliť na 48 splátok a prenajímateľ mu nebude môcť zdvihnúť nájomné, pokiaľ to už predtým nemal dohodnuté v zmluve, napríklad zvyšovanie o infláciu a podobne. Toto, ja osobne veľmi dúfam, že bude silnou motiváciou pre prenajímateľov povedať, dobre, budiž, zavrime, nech ideme ďalej, dívajme sa do budúcna. Z pohľadu celého roka, keď sa na to pozriete, tak prenajímateľ, aha, treba ešte povedať, že reštaurá..., obchody, reštaurácie boli zavreté tak plus-mínus dva mesiace, tak, a obchody, tam určite to platí, dva mesiace. No tak z pohľadu prenajímateľa, z celoročného, to vyzerá tak, že namiesto dvanástich mesačných nájmov dostane jedenásť, to rozhodne nie je žiadna smrť, a nájomca je na tom trošku lepšie, lebo platiť namiesto dvanásť nájmov bude iba desať preto, lebo za to obdobie, čo bol zatvorený, platiť nebude nič. Považujem takúto dohodu za korektnú, považujem ju za správnu. A ešte sme ju aj podporili tým, že tam, kde je prenajímateľ štát, rovno sme, alebo verejnoprávna inštitúcia typu RTVS, tak rovno sme napísali do zákona, že musí znížiť o 50 %, aby nezačal nejaký zamestnanec štátu špekulovať, že jak on teraz vybabre s nájomcom. Toto je teda v krátkosti zákon. A celý ten tím na ministerstve hospodárstva na tomto intenzívne pracoval približne posledné dva týždne, odkedy sme sa na koaličnej rade na týchto pravidlách dohodli, a intenzívne pracovali aj ľudia z ministerstva financií a ministerstva spravodlivosti a chcem sa teda im poďakovať. Ja som sa niekoľkých stretnutí zúčastnil aj osobne a boli to všetko stretnutia na vysokej odbornej úrovni. Preto ten zákon pokladám za, za správny, za dobrý, za kvalitný. Na záver chcem uviesť ešte niekoľko detailov, ktoré tam nájdete. V zákone sa vyslovene píše, že ide o dotáciu, nejde o príspevok, ide o dotáciu. To sme zvolili tak preto, aby sme neboli povinní. Príspevok je nárokovateľný, dotácia nie. Čiže my vieme povedať, toto sa nám nepozdáva, neuhradíme. A takisto je tam vetička, že predajne, ktoré boli zatvorené, alebo prevádzky, ktoré teda boli týmito nariadeniami štátu veľmi postihnuté. A chcem vám povedať, že prečo sme to tak spravili. Po prvé preto, že môžu byť aj podvodníci, samozrejme. Čiže budeme pozerať, keď celá, celé tie všetky žiadosti o nájom pôjdu cez aplikáciu, tak ja som si nechal potvrdiť, že z aplikácie to, samozrejme, robia IT ľudia z ministerstva, ale že z tej aplikácie ja dostanem excelovskú tabuľku. Excelovská tabuľka je dôležitá v mojom živote, mala by byť aj vo vašom, ak nie je. Každopádne tam sa veľmi ľahko dajú pozrieť extrémne hodnoty. Niekto napísal, že platí 300 m, 300 euro za m2 mesačne? No tak sa na to pozrieme. Niekto napísal, že má 10 000 m prenajatých? A tak ďalej, tak na to sa vieme zľahka pozrieť a v prvom momente vieme nevyplatiť. Toto si berem na starosť ja osobne, ja s tým excelom tak trochu viem zaobchádzať, aby sa nestalo, že tu budeme živiť podvodníkov. My chceme pomáhať poctivým obchodníkom, nie kadejakým šuflikantom. A potom druhá vec, to, že týka sa to nielen zatvorených prevádzok, ale aj takých, ktoré boli postihnuté týmito nariadeniami vlády, to je preto, pretože napríklad máme výstavníkov, na Slovensku je 12 výstavných firiem, ktoré organizujú výstavy. My sme nezakázali 12 firmám, ktoré organizujú výstavy, podnikať, však mohli ďalej, kto im v tom bránil? My sme len zakázali, že môžu byť výstavy. Takže tie firmy, ktoré stavajú stánky na výstavách, logicky nemali do čoho pichnúť, keďže bolo zakázané organizovať výstavy Agrokomplex a autovýstava, ktorá býva, a tak ďalej. No tak týmto dvanástim firmám je primerané tiež prispieť na nájmy za ich sklady. Ale na druhej strane, keď mi napíšu jachtári, že ale boli zavreté hranice a oni nevedeli prenajať svoju loď v Záhrebe v prístave, tak tam, si myslím, nie je primerané, aby sme im tam platili napríklad nájom za to parkovné v tom prístave. Čiže na takéto veci sme pamätali. Ono ich počtom nie je veľa, ani to sumou nie je veľa, ale dôležité je, že nebude dochádzať k takýmto nespravodlivostiam alebo zjavne neopodstatneným platbám. Takto je to pripravené. Aplikácia sa v týchto dňoch finišuje. Ak Národná rada schváli tento zákon, tak budúci pondelok v ideálnom prípade by sme začali s uhrádzaním nájmov. Samozrejme, vieme, ako to chodí. Chodí to tak, že keď ten systém spustíme, tak ako prvé sa systém zrúti. A aby sa nám toto podľa možnosti nestalo, tak prvý deň, budeme to robiť po krajoch, prvý deň budeme prijímať len žiadosti z Prešovského, z toho ekonomicky najslabšieho kraja, lebo tam logicky najviac potrebujú peniaze. Prvý deň Prešovský, druhý deň Košický, tretí deň Banskobystrický, čiže prvú vlnu takto rozdelíme na sedem pracovných dní, aby to naozaj prebehlo hladko. Ja ako minister hospodárstva, ako bývalý podnikateľ a ako človek naozaj cítiaci so všetkými podnikateľmi a človek, ktorý sa vytrápil s týmto štátom, si dám osobne záležať na tom, aby táto pomoc išla rýchlo, hladko, aby bola aj primerane veľkorysá, aby sme sa nedoťahovali o 4,50 eura, ale len aby sme odchytili tých podvodníkov. Myslím si, že som povedal všetko, ale, samozrejme, budem potom ešte reagovať v rozprave. No a zatiaľ veľmi pekne ďakujem za vašu pozornosť a chcem vás poprosiť dať hlas, súhlasiť s týmto návrhom k nájmu. Ďakujem pekne. (Potlesk.)