Hatráková, Katarína, poslankyňa NR SR (2022-05-04):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Milé kolegyne a kolegovia, ja len v krátkosti nadviažem na Lucku Drábikovú, a v prvom rade mi dovoľte sa poďakovať ministerstvu zdravotníctva za tento návrh zákona, ale veľká vďaka patrí aj nášmu kolegovi Marekovi Krajčímu, ktorý spolu s Petrom Stachurom prevzali nad témou dlhodobej následnej a paliatívnej starostlivosti svoju záštitu, a teda urobili to tak hneď na úvod volebného obdobia, ten zákon sa nerodil ľahko. Osobitná vďaka patrí aj pani primárke paliatívnej medicíny, pani doktorke Andrei Škripekovej, ktorá veľmi neúnavne so svojim tímom právnikov a ekonómov, aj lekárov a analytikov pripravovala predložený návrh zákona. Z pohľadu právno-medicínskeho možno považovať návrh zákona za významný krok v oblasti reformy poskytovania zdravotnej starostlivosti na Slovensku. Zákon napĺňa ambíciu prvýkrát, keď v právnom poriadku jasne zadefinuje jednotlivé témy starostlivosti, zabezpečenie dostupnosti, kvalitu, efektívnosť dlhodobej starostlivosti a paliatívnej zdravotnej starostlivosti. Zákon tým, že upravuje poskytovanie paliatívnej zdravotnej starostlivosti pre osoby najmä v domácom alebo inom prirodzenom prostredí, prispieva aj k zosúladeniu pracovných a rodinných potrieb a väzieb príbuzných tých pacientov. Celkom určite možno návrh zákona považovať za reformný, pretože prispieva k riešeniu problémov dlhodobej zdravotnej starostlivosti, ktorá je deklarovaná nielen v stratégii dlhodobej starostlivosti v Slovenskej republike, ale aj vo viacerých aktuálnych strategických dokumentoch v oblasti zdravotnej aj sociálnej starostlivosti, a tak sú i naplnené politické záväzky vyjadrené v programovom vyhlásení vlády. Dlhodobá starostlivosť je aj súčasťou plánu obnovy a odolnosti a je jedným z míľnikov komponentu číslo 13. Jeho pointou je aj vypracovanie nového legislatívneho rámca pre dlhodobú zdravotnú starostlivosť. Plán obnovy poukazuje na potrebu užšej spolupráce medzi rezortami. Predovšetkým medzi rezortom práce, sociálnych vecí a rodiny a zdravotníctva, ktorých koordinácia je pre integráciu sociálnej a zdravotnej starostlivosti, bohužiaľ, dlhodobo nepostačujúca. Ako psychológ sa často, alebo pohybujem sa v oblasti sociálnych služieb a považujem za osobitne významný multidisciplinárny prístup pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti. Na tomto mieste sa trochu pristavím, pretože je to prvýkrát, kedy do zdravotníckeho práva vôbec vstupuje multidisciplinárny prístup. Tým sa vlastne vyjadruje komplexnosť zdravotnej starostlivosti, ktorá sa má dosahovať poznatkami z iných ako medicínskych vied alebo aj z iných ako medicínskych vied. Zákon vypočítava poznatky a postupy z oblasti sociálnej práce, z iných vedných disciplín a duchovných služieb. To považujem za veľmi dôležité zdôrazniť. Multidisciplinárny prístup je založený na myšlienke spolupráce a špecialistov zdravotníckych a nezdravotníckych pracovníkov a koordinácie ich postupov. Zástupcovia jednotlivých profesií do tímu vnášajú svoje špecifické znalosti, spolupracujú s ďalšími inštitúciami a s osobami, ktoré sú súčasťou komplexnej starostlivosti o pacienta. Multidisciplinárny tím môžu tvoriť psychiatri, zdravotné sestry, ošetrovatelia, psychológovia, sociálni pracovníci, ergoterapeuti, arteterapeuti, samozrejme je zastúpená muzikoterapia, liečební pedagógovia a podobne. Vnímam teda veľmi pozitívne, že zamestnanec, ktorý poskytuje sociálne poradenstvo, bude napríklad analyzovať sociálne problémy osoby, ktorej sa zdravotná starostlivosť poskytuje a ktorej sa zvýraznili hospitalizáciou v zdravotníckom zariadení. A tak sa môžu metódami sociálnej práce, môžu a majú, riešiť negatívne dôsledky za podmienky aktívnej spolupráce tej osoby, aj príbuzných. Na dosiahnutie multidisciplinárneho prístupu starostlivosti zákon vymedzuje podporný tím ako pomocný orgán ošetrujúceho lekára. Úlohou podporného tímu je zabezpečiť osobe, ktorej sa zdravotná starostlivosť poskytuje, najmä psychologickú podporu, sociálnu pomoc, poradenstvo, napríklad aj v oblasti výživy, ale aj duchovnú podporu. Vytvorením podporného tímu sa zabezpečí doteraz chýbajúce prepojenie a koordinácia zdravotnej starostlivosti a sociálnych služieb a posilní sa aj ich poskytovanie na komunitnej úrovni. Z doterajšieho pohľadu štandardu obsahu dôvodových správ, ktoré sme čítali, je návrh zákona výnimočný aj tým, že akoby pre reálnejšiu predstavu dopadov legislatívnych zmien ponúkajú, ponúka aj rôzne konkrétne životné situácie pacientov, napríklad príbeh pacientky, ktorá vo vysokom geriatrickom veku bez závažných komorbidít, je osamelá, je bezdetná, keď si povedzme zlomí kŕčok stehennej kosti, je hospitalizovaná, jej akútna zdravotná starostlivosť je po pár dňoch ukončená. Pacientka by následne mala podstúpiť rehabilitáciu v rámci ústavnej zdravotnej starostlivosti, ale môže sa napríklad identifikovať potreba následnej zdravotnej starostlivosti, kedy vzhľadom na situáciu, jej situáciu, je zrejmé, že po prepustení z následnej zdravotnej starostlivosti nemôže byť v domácom prostredí sama. Ošetrujúcim lekárom je referovaná podpornému tímu v tej nemocnici a následne môže sociálny pracovník toho podporného tímu začať proces zabezpečenia opatrovateľskej služby prostredníctvom obce povedzme na akútnom oddelení. Pričom takéto správne konanie na obecnom úrade by trvalo niekoľko veľa dní, niekedy aj tri mesiace. Aby sa tento proces riešil už po referovaní pacientky do následnej starostlivosti, došlo by k prebytočnému predĺženiu jej pobytu. Takže ťažisková zmena, ktorú náš zákon prináša, spočíva v presnom vymedzení nových troch foriem zdravotnej starostlivosti, teda dlhodobej, následnej a paliatívnej. Zadefinovanie nových foriem zdravotnej starostlivosti garantuje pacientovi jednoznačné právo na potrebnú formu starostlivosti. A ešte veľkým prínosom v definícii je aj to, že v zreteľnejšom oddelení je teda, že zreteľnejšie oddeľujú sociálnu starostlivosť od zdravotnej starostlivosti. Nové definície pomôžu vytvoriť základ pre systém dlhodobej integrovanej sociálnej starostlivosti, z ktorého benefity budú pociťovať najmä osoby s chronickými chorobami a osoby s potrebou paliatívnej starostlivosti, ako aj osoby so zdravotným postihnutím a staršie osoby. Možno hovoriť skoro o historickom rozmere toho zákona, ktorý spočíva v tom, že doterajšie legislatívne pokusy o reformu a spojenie systému sociálnych služieb a zdravotnej starostlivosti boli, žiaľ, neúspešné. Následkom sú dva oddelené systémy s minimálnou koordináciou a prepojením. Mohli by sme spomenúť ešte mnoho skvelých vecí, ktoré v zákone možno nájsť. Iste budú, verím, že budú spomenuté, že budú precizované v druhom čítaní. Takže ja sa teším na diskusiu a ešte raz ďakujem.