J. Burian, poslanec: (2006-12-12):
Chcem na úvod pochváliť korektnú diskusiu, pokiaľ sa týka rozpravy k štátnemu rozpočtu. Chcem aj pochváliť to, že tak ako opozícia, ani koalícia alebo nikto tu z prítomných  nespochybnil príjmovú časť štátneho rozpočtu, nespochybnil to, že tento štátny rozpočet je tým štátnym rozpočtom, ktorý otvára možnosť vstupu do menovej únie Slovensku od 1. 1. 2009. Ak sú rozdiely a ak sú vôbec úvahy o tom, akým spôsobom tento rozpočet je pozitívny alebo nie, to sú už rozdiely v tom, akú štruktúru výdavkov by si priala opozícia a akú štruktúru výdavkov a aké priority si nadefinovala táto vláda. Dovolím si vyjadriť sa k tým zásadným veciam, ktoré tu boli poznamenané. Tak prvá vec. U niektorých  poslancov, ktorí vystúpili, tu odzneli úvahy o tom, že je šťastím, je, povedzme, radosťou, že táto vláda robí politiku znižovania prerozdeľovania, teda zníženia verejných výdavkov voči hrubému domácemu produktu, a že vlastne kde smeruje vláda, ktorá má v podtexte sociálny charakter alebo v názve slová sociálna demokracia alebo koalícia, ktorá sa prihlásila k tomuto návrhu štátneho rozpočtu. No musím povedať, že to nie je nejaká radosť, šťastie, ale je to jednoducho trojčlenka pre žiaka základnej školy. Ak sa znižuje deficit verejných financií, tak je logické, že sa znižuje aj prerozdelenie verejného dlhu. Čiže to nie je, by som povedal, nejaká empíria, ktorá by niekoho osvietila, ale jednoducho fakt, že táto vláda bola ochotná pristúpiť k zníženiu deficitu verejných financií a tým pádom zabezpečiť schodok na úrovni kritéria Paktu stability.  Skôr je tuná namieste otázka, kde bola predošlá stredopravá koalícia, ktorá bola ochotná  zvyšovať výdavky a zvyšovať prerozdeľovací mechanizmus, prerozdeľovací mechanizmus na základe toho, že vyššie teda verejné výdavky voči HDP boli základom toho, o čom komunikovala predošlá vláda. Určite môžeme sa zhodnúť na tom, že  päťpercentný rast ekonomiky je významným rastom, pričom predchádzajúca vláda proste jednoducho nepristúpila k razantnejším úkonom. Ak 4,2 % je razantnejšie riešenie, no myslím si, že nie. V rétorike ďalších vystupujúcich sa tu objavil mýtus, a nazvem to manuál, o tom, že reformy boli tou časťou, ktorá zabezpečila takýto rast alebo takýto progres v štátnych rozpočtoch jednak predošlých a jednak na roky 2007 až 2009. No ak sa tu téza objavila ďalšia, že táto vládna koalícia má záujem  rušiť reformy, tak jedno z týchto dvoch tvrdení môže fungovať. Ak je rast 7,1 %, čo je ešte výraznejší rast oproti viac ako päťpercentnému rastu za rok 2006, tak musíme pochybovať, buď jedna, alebo druhá téza nemôže fungovať. A nemôže  fungovať preto, lebo môžeme sa síce zhodnúť na tom, že základom rastu slovenskej ekonomiky sú zahraničné investície, ktoré do roku 2002 boli veľmi podhodnotené, ale ak z tejto tézy vychádzame, tak si musíme uvedomiť, čo je pre zahraničného investora tou základnou prioritou pri vstupe na slovenský trh. No v prvom rade to je to, aby teda bola lacná a v zásade vzdelaná pracovná sila, aby bolo tu priaznivé podnikateľské prostredie. Je jasné, že priaznivé podnikateľské prostredie bolo podporené aj reálne zníženou sadzbou daní, nezavedením daní z dividend. Ale to ani táto vládna koalícia nebola ochotná zrušiť alebo znížiť.  Pozrime sa na ďalšie reformy. Ak si zoberieme sociálnu reformu, tak vychádzajúc z toho predsa pre zahraničného investora nie je dôležité, či bude tu 2., 3., 4., 5. pilier, pre zahraničného investora je dôležité to, aké budú odvodové náležitosti pre neho. A, bohužiaľ, ale v týchto odvodových náležitostiach táto vládna koalícia neurobila takmer nič. Pokiaľ ide o zdravotnícku reformu, niekedy nazývanú deformu, musím povedať, že pre toho investora je dôležitejšia kvalita poskytovaných služieb ako to, ako bude riešená zdravotnícka reforma. Tou najdôležitejšou reformou, si myslím, mala byť reforma vzdelania, ale nie v zmysle spoplatnenia vysokého školstva, ale reforma sama osebe, čo má veľký vplyv aj na znalostnú ekonomiku, aj na prílev peňazí do tohto systému, už minimálne vzhľadom na to, že absorpcia tohto ministerstva je obmedzená možnosťami a zmenami, ktoré nastali za posledné obdobie, kde tých zmien veľa nenastalo. Na tom sa môžeme zhodnúť. A práve preto aj prejdem na ten tretí bod. To sú v podstate priority, o ktorých sa tu veľmi dlho rozprávalo, aké priority si priala táto vládna koalícia. No myslím, že už tu bolo dosť jasne povedané, aj pokiaľ sa týka vypichnutej kapitoly vedy, výskumu a inovácie. Jednoducho presunmi peňazí z rokov 2006 a nedočerpaním jednoducho nekvalitou riešenia vecí práve v tejto oblasti dochádza k tomu, a to sú čísla, ktoré sú presné, že na vedu a výskum na rok 2006 budú použité zdroje vo výške 6,6 mld. Sk. Ak sa presunú peniaze, ktoré boli nevyužité alebo  ktoré neboli realizované vzhľadom na to, že tá pripravenosť v tomto rezorte nebola dostatočná, sa presunú na rok 2007. A bude to výška na úrovni 8,5 mld. korún, čo je nárast takmer o 30 %. Toto sú efektívne čísla a to isté platí aj v kapitole ministerstva dopravy. Ak by vláda sa zaoberala viac pripravenosťou stavieb, a nie privatizáciami v rámci rezortu ministerstva dopravy, bol by čas na to, aby sa dnes nepresúvalo viac ako 6 mld. Sk v oblasti infraštruktúry, a netvrdili by sme, že dnes táto vláda nezabezpečuje rozvoj regiónov, lebo predchádzajúca vláda veľmi vkusne, umeleckým dojmom nadefinovala zdroje, pri ktorých asi ani nemala predstavu o tom, že ich jednoducho využije. A to sa stáva to, že v tejto oblasti ministerstva dopravy sa presúva viac ako 10 mld. korún, z toho na diaľnice viac ako 6 mld. korún. O akom vyrovnávaní regionálnych rozdielov rozprávame? Myslím, že tento systém riešenia vecí bol bežný v predchádzajúcich obdobiach. Spomeniem len sociálnu oblasť, kde v ukazovateli hmotnej núdze sa deklarovali rezervy, ale evidentné rezervy vo výške 4,6 mld. Sk. Vláda bola presvedčená, ak prepočíta počet ľudí v hmotnej núdzi krát príspevok, že tieto peniaze nemôže použiť. Čiže vláda si vytvárala jednoducho rezervy na to, aby deklarovala veľmi pekným umeleckým dojmom, že jednoducho tie peniaze sú tam a že jednoducho táto vláda alebo predchádzajúca vláda jednoducho riešila sociálny zmier, čo teda v skutočnosti nebolo, lebo vytvárala si výrazné rezervy v tejto oblasti. Myslím, že tu bola aj spomenutá oblasť valorizácie na dieťa. Ja chcem upozorniť, že táto valorizácia je v rozpočte v roku 2007, nebola uplatňovaná v rokoch 2005, 2006. A práve cez presun peňazí, ktoré neboli zabezpečené v tejto kapitole, je to viac ako miliarda korún, bude zabezpečená táto valorizácia. V závere by som chcel povedať len toto. Myslím si, že vo svojom vnútri každý poslanec Národnej rady musí oceniť zodpovedný prístup tejto vlády, tak ako ja ho oceňujem, že bola ochotná ísť do ťažkého boja, ťažkého boja s tým, aby zabezpečila jednak kritériá, ktoré sú pre ňu dôležité v oblasti prijatia eura na Slovensku, ale aj v oblasti toho, aby zabezpečila to, čo v programovom vyhlásení deklarovala v oblasti sociálnych vecí. Bolo tu už spomínaných veľa opatrení, ktoré prijala táto vláda. Myslím si, že v kútiku duše myslím si, že aj terajšia opozícia nie je nestotožnená s rozpočtom vlády Slovenskej republiky, si myslím, že tu sa hľadajú niekedy možno pseudoproblémy, aby sa našiel dôvod na to, aby sa historicky nepodporil takýto rozpočet alebo prvýkrát opozícia nepodporila takýto rozpočet. Na záver chcem poďakovať všetkým tým, ktorí aktívne pristúpili či už v rozprave k tomuto štátnemu rozpočtu, všetkým tým, ktorí sa podieľali pri príprave štátneho rozpočtu, a všetkým vám, poslancom, ktorí ste vystúpili na to, za tú prácu, ktorá bola urobená v posledných dvoch mesiacoch aj s prípravou zákonov, ktoré súviseli so štátnym rozpočtom. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)