D. Lipšic, poslanec: (2008-05-14):
Najskôr k terminologickým pripomienkam pána poslanca Novotného. Samozrejme, ak zákon prejde do druhého čítania, budeme o ňom v druhom čítaní hovoriť. Ale už ma kolegovia doplnili. Určite nie je nielenže sémanticky výraz umelé prerušenie tehotenstva nesprávny, lebo on je logicky nesprávny, pretože ak sa nejaký proces preruší, tak to znamená, že niekde potom môže pokračovať. Keď zostrelíme lietadlo, tak nehovoríme, že prerušíme jeho let. Ten let skončí. Takže myslím si k tej zmene terminológie, ja súhlasím s pánom poslancom Froncom, že by nemali by sme ísť do nejakých zraňujúcich tvrdých vyjadrení. Ale táto je presnejšia určite ako tá pôvodná. Rovnako ako povedala pani poslankyňa Sabolová, môžeme o tom diskutovať. Podľa mňa tie termíny nie sú také dôležité. Termín počaté dieťa je termín nášho Občianskeho zákonníka. Počatému dieťaťu Občiansky zákonník rezervuje určité práva, ak sa narodí živé, ale ten termín počaté dieťa obsahuje náš základný súkromnoprávny kódex. Pán poslanec Novotný spomenul aj nemeckú právnu úpravu. A tu by som sa trošku zastavil, pretože na Slovensku, aj vo verejnosti a v médiách, vládne taký pocit, že sú len akoby dve možnosti pri právnej úprave interrupcií, jedna je úplne liberálna, aká je na Slovensku, a potom je úplne reštriktívna, aká je v Írsku, v Poľsku a na Malte. Ale nie je to tak. Sú mnohé právne úpravy, ktoré sú niekde v rovnováhe, v strede. Taká je aj nemecká. Nemecká nielenže vyžaduje konzultácie, nemecká priamo stanovuje, z akých dôvodov je možné interrupciu vykonať. To znamená, nie je možné vykonať interrupciu bez dôvodu v prvom trimestri, ale len z vážneho dôvodu, ktorým je aj vážna sociálna situácia, áno. A myslím si, že ten kompromis v právnej úprave dôležitý je. Čiže, inými slovami, Slovensko nie je niekde v strede európskej právnej úpravy, Slovensko je na tom liberálnom extréme v súčasnosti, zďaleka nie je v strede. Pred pol rokom bol publikovaný prieskum verejnej mienky, kde sa občanov agentúra FOCUS pýtala, aký je ich názor na to, či by mali byť interrupcie zakázané alebo povolené podľa jednotlivých okolností. A poviem vám teda pár čísiel. V prípade, ak tehotenstvo ohrozuje zdravie matky, tam je 85 % je za zákonné umožnenie interrupcie, len 9 % proti nemu. Ak je pravdepodobné, že sa dieťa narodí postihnuté, tam je 79 % za to, aby tá možnosť bola, 14 % percent je proti nej. Ak žena bola znásilnená, 79 % je za to, 13 % je proti tomu. Čiže vidíme, že pri tých naozaj extrémnych životných situáciách je veľká väčšina za to, aby bola ponechaná možnosť sa rozhodnúť. Ale ak už bola položená otázka, či aj z dôvodu, že rodičia sa zo sociálnych dôvodov nemôžu o dieťa postarať, tam to už bolo pol na pol, 48 % bolo za to, 43 % bolo proti tomu. Pritom naša právna úprava umožňuje vykonanie interrupcie nielen z dôvodu ťažkej sociálnej situácie, ale aj z akéhokoľvek dôvodu, či vážneho alebo triviálneho. A preto som presvedčený, že väčšina našich občanov je proti platnému zneniu interrupčného zákona, lebo ten je naozaj extrémne liberálny. Poviem svoj názor. Interrupcia v každom prípade je zlom, ale ja si nemyslím, že máme povinnosť každé morálne zlo trestnoprávne postihovať. To znamená, že v prípade, ak je tehotenstvo dôsledkom trestného činu, ako je znásilnenie alebo incest, tam si myslím, že by sme nemali ísť do trestnoprávneho postihu. To sú extrémne prípady, ktoré tvoria možno jedno percento interrupcií vykonaných ročne. Ale v tomto sa mi zdá, že kompromisná právna úprava je dôležitá, pretože je dôležité, čo vkladáme do ľudských sŕdc a ľudských myslí. Pán poslanec Novotný povedal, že v zásade tá novela len rozširuje informovaný súhlas. Áno, s tým sa dá súhlasiť, ale vyjadruje aj jasnú preferenciu. Vyjadruje jasnú preferenciu pri tom informovaní, ktorá je v prospech života. To, si myslím, je dôležité. A keď sa ma pýtali novinári dnes, či dnes tak ženy nie sú informované, tak som povedal, že áno, nie sú tak informované. A prečítam vám jedno vyjadrenie jednej mladej ženy, ktorá sa rozhodla pre interrupciu: „Rozhodla som sa reagovať na váš článok Áno pre život uverejnený v Katolíckych novinách.“ Išlo o článok, ktorý spomínal práve možnosti utajeného pôrodu, osvojenia, toho penziónu, kde môžu prísť ženy v ťažkej životnej situácii, kde sú počas gravidity, potom porodia a dieťa ide na adopciu. „Denne ho čítam a plačem. Keby som ho bola čítala o dva dni skôr, nebola by som urobila ten hrozný čin, kvôli ktorému budem celý život trpieť. Keby som vedela o zariadeniach, o akých sa píše v článku, odišla by som z domu a dieťa by som porodila v pokoji tam. Chýbalo mi však slovo povzbudenia, rada, pomoc. Ani zdravotné sestry v nemocnici sa o tejto téme nezmienili. A pritom tam so mnou boli také mladučké dievčatá, ktoré rozhodne potrebovali rady do života. Na moje prekvapenie celý proces v nemocnici od podania žiadosti až po vykonanie interrupcie bol veľmi rýchly ako na bežiacom páse. Neboli nijaké otázky, odhovárania. Žena žiadosť podpíše, zaplatí a o chvíľu je po všetkom. U nás je veľmi ľahké zbaviť sa dieťatka. Veľmi, veľmi ľutujem, že som ten článok nečítala skôr, všetko by bolo inak.“ Toto je konkrétna skúsenosť, kde keby tento zákon platil, zachránil by konkrétny malý ľudský život. A áno, bol by to možnože jeden, možno dva, možno desať, možno dvesto životov. To neviem. Nikto z nás to nevie. Ale máme povinnosť sa o to pokúsiť. Dnes naozaj neriešime mimoriadne vážny problém právny, morálny, kedy začína život. Možno aj preto tu nie sú poslanci, možno že sú na ZMOS-e. To neviem. Ale to nie je podstatné. Podstatné je, že týmto zákonom vytvárame šancu. Keď má niekto pocit, že v prvom trimestri nejde o ľudský život, ale len o potenciálny život, fajn, to tu neriešime. Ale aj tento potenciálny ľudský život, ktorý sa rozvinie bez vonkajšieho zásahu do plnohodnotného života, ktorý žijeme práve tak my tu teraz, by mal dostať šancu bez obmedzovania slobody rozhodovania, ale kvalifikovanú nádej. Je tu aj lehota troch dní na rozhodnutie, aby bolo uvážené a starostlivé. Počas obeda mi kolegyňa hovorila, že včera v jednej dokumentárnej televízii na Spektre išiel dokument o plastických operáciách. A hovoril tam chirurg, ktorý spomínal, že vždy chce, aby pred zákrokom, keď príde pacient a vysvetlí mu povahu zákroku, išiel domov, pouvažoval o tom, rozmyslel si to a prišiel druhýkrát po pár dňoch starostlivo rozhodnutý, či do toho ide alebo nejde. Ak vieme takýto systém mať pri plastických operáciách, ja si myslím, že máme povinnosť ho mať aj v prípade tak závažného zákroku, akým je umelé ukončenie tehotenstva. Táto povinnosť poučovať a lehota na zváženie sa týka interrupcií vykonávaných na žiadosť v prvom trimestri. Teda netýka sa interrupcií v prípade, keď je ohrozený život alebo zdravie ženy. Tam žiadna čakacia lehota, samozrejme, nie je, keď je interrupcia zdravotne indikovaná. Týka sa vyslovene len prípadov interrupcií v prvom trimestri na žiadosť ženy. Ja pevne verím v to, v čo verí pán poslanec Novotný, že to, že nebola veľká polemika v pléne, je snáď náznakom, že návrh prejde do druhého čítania. Ja v to pevne verím. Ja sa priznám, že si neviem celkom predstaviť dôvod, prečo by návrh nemal prejsť, keďže nás spája určite snaha chrániť nevinný ľudský život s dôrazom na prívlastok nevinný, aby sme bez obmedzovania slobody vyjadrili preferenciu, ktorú štát má právo vyjadriť. A tá preferencia je život, tá preferencia je pôrod, a nie smrť a ukončenie tehotenstva. Ďakujem veľmi pekne a veľmi vás prosím o podporu návrhu novely zákona. Ďakujem, pani predsedajúca. (Potlesk.)