F. Mikloško, poslanec: (2009-04-22):
Dámy a páni, v 20 storočí komunistické režimy vo svete znamenali 100 miliónov priamych obetí, to znamená 100 miliónov zavraždených ľudí. Okrem tohto boli desiatky miliónov ľudí, ktorí boli zatknutí, bez súdov strávili dlhé roky vo väzení, v gulagoch na Sibíri a podobne. Vďaka Pánu Bohu, v novembri 1989 tento režim vo veľkej časti sveta padol, vďaka Pánu Bohu sme aj my do tohto, kde komunizmus padol, proste nejakým spôsobom zapadli. Dnes, 20 rokov po páde komunizmu je komunistický režim ešte tvrdou realitou v štyroch krajinách sveta. Sú to Čínska republika, Severokórejská republika a Vietnam, teda tieto ázijské krajiny a potom jedna kresťanská krajina. A to je Kuba. Hovoriť o nejakej politike ľudských práv, hovoriť o nejakom politickom ťažení voči tak veľkým krajinám, ako je Čína, Vietnam a Severná Kórea nie asi jednoduché. A po tejto stránke by som sa nejako neodvážil z tohto miesta niečo povedať. Ale myslím si, že Kuba ako posledný, a teda ironicky teraz povedané, ostrov slobody, tak ako ho nazýval Fidel Castro, by mala byť v záujme našej starostlivosti, mala by byť v záujme našej pozornosti. Hovorím to o to viac, že v súčasnosti aj Spojené štáty na čele s administratívou alebo teda na čele s prezidentom Obamom a, bohužiaľ, aj Európska únia naprosto zvoľnili svoj prístup k problémom, ktoré na Kube existujú. A z tohto dôvodu si myslím, že my ako krajina, ktorá zažila komunizmus, my ako krajina, kde sú ľudia, ktorí do dnešného dňa môžu dosvedčiť, čo to znamená, že aspoň tí ľudia, ktorí bojujú o slobodu za ľudské práva, nejakým spôsobom vedia, že vo svete sa o nich hovorí a myslí na nich. Z toho dôvodu si myslím, že aj Slovensko, táto malá krajina by mala nejakým spôsobom prejavovať stále záujem o to, čo sa na Kube s ľudskými právami robí. A preto dovoľte, pán minister a ctená snemovňa, aby som navrhol nasledovné uznesenie: „1. Národná rada Slovenskej republiky vyzýva Ministerstvo zahraničia Slovenskej republiky, aby venovalo zvýšenú starostlivosť dodržiavaniu ľudských práv na Kube, 2. Národná rada Slovenskej republiky žiada Ministerstvo zahraničia Slovenskej republiky, aby podalo informáciu v Národnej rade Slovenskej republiky o stave dodržiavania ľudských práv na Kube vrátane zoznamu politických väzňov na Kube.“ To je celé moje uznesenie a odovzdávam ho. A ešte by som len jednu malú poznámku chcel povedať k diskusii, ktorá tu vznikla akoby pomimo tejto správy o Lisabonskej zmluvy. Tu, pán kolega, tak ako by ste sa trošku počudovali nad tým, že niekto si dovolil hlasovať proti Lisabonskej zmluve, pán exminister Kukan a významný diplomat povedal, že by si nikdy nedovolil hlasovať proti Lisabonskej zmluve. Ja som si dovolil s naprostým pokojom v duši hlasovať proti Lisabonskej zmluve a necítim sa byť o nič menší vlastenec ako, povedzme, niektorí kolegovia z SNS, na vás nemyslím, pán kolega, ktorí hlasovali za Lisabonskú zmluvu. Čiže prosím, aby sme naučili žiť v demokracii, kde každý poslanec má svoje právo hlasovať, tak ako si myslí, kde má právo podľa svedomia sa vyjadriť, navyše v tak vážnej veci, ako je Lisabonská zmluva, ktorá, ako uvidíte, o pol roka, tri štvrte roka naozaj zmení tvár Európy a zmení aj jej vnútorné fungovanie a štruktúry. Takže prosím, aby sme v tomto smere nerobili nekalkulovali s ľuďmi podľa toho, ako to bolo v časoch ešte zvrchovanosti, že kto hlasoval za zvrchovanosť a proti zvrchovanosti. Teraz už toto je pasé, teraz je zas Lisabonská zmluva, buďme slobodní, hlasujme podľa svojho svedomia a čas overí každého náš postoj. Ďakujem.