P. Frešo, poslanec: (2008-10-28):
Pán kolega Zsolt Simon použil príklad, ktorý používal často aj na výbore. A naozaj bolo niekedy veľmi tvrdé vôbec tú tému na výbor dostať. Nič menej, musím povedať, že práve ten záujem o to, aby ľudia žili v nejakom zdravom prostredí, a niečo, čo sa ťažko dá odmietnuť, keď vidia mladých ľudí a mladých ľudí s deťmi, že majú jednoducho strach, priviedol potom aj koalíciu, aj opozíciu k nejakému spoločnému, že sme to na tom výbore dvakrát preberali, a to napriek tomu, že sme nedošli nikdy tak ďaleko, aby naozaj to bolo pomenované tak, ako to hovorila kolegyňa Žitňanská, že štát naozaj zlyhal a dokonca že jediný, kto z toho bude mať prospech, je evidentný práve niekto, kto investovať tam v Pezinku chce. Čo sa týka toho, čo hovoril pán kolega poslanec Mikloško. Ja poviem niekoľko argumentov, prečo si myslím, že to nie je až taká silná obava alebo nemala by tá obava byť taká silná. Po prvé. Tento zákon sa netýka malých smetísk. Naozaj sa týka tých, ktoré už vyžadujú integrované povolenie. A to už sú veľké skládky. To znamená, že súvisia aj s tým, kadiaľ sa tie smeti budú voziť cez okolité obce, a súvisia aj s tými okolitými obcami a s celkovým umiestnením z hľadiska celého vyššieho územného celku. Po druhé. Chcem povedať, že na väčšine Slovenska, aspoň tak ako sme to mapovali, vyzerá, že skládkovacích priestorov je prebytok. Čiže nie sme v takej situácii, že niet kam voziť v tejto chvíli smeti. A naopak, keby sme mali byť úplne takí čisto ako ekologickí, a toto máme v ústave, tak by sme sa mali zapodievať teraz inými formami spracovania odpadu ako jednoducho tým, že ho budeme hádzať na kopu a necháme ho tam hniť. To síce nebola ambícia tohto zákona, ale jeho sekundárny dôsledok je, že, samozrejme, trochu podporí ľudí, aby alternatívne uvažovali, či pôjdem do biznisu skládkovanie alebo pôjdem do biznisu napr. triedenie alebo spaľovanie alebo nejaká ďalšia forma. Po tretie. Myslím si všeobecne, že netreba mať obavu, nakoľko obce sú povinné sa o odpad postarať. Tak prečo si myslíme, že by sa tie obce nedohodli? A viem napr. o príklade zo Skalice, kde celá Skalica vozí na smetisko do inej obce smeti a ešte im za to platí. A tam je vlastne tá skutočná odpoveď. Je to o negociácii. A my vlastne hovoríme, že sa negociovať bude musieť a bude sa treba dohodnúť s tou obcou aj s tými susednými obcami. Inými slovami, áno, je to pravda, ten investor bude musieť poskytnúť isté  druhy benefitov pre tých občanov. A v prvom rade bude musieť poskytnúť isté druhy záruk, že naozaj ľudia v tej konkrétnej obci nebudú trpieť zdravotnými problémami len a len kvôli tomu, že nemali ani možnosť sa vyjadriť, a to v Pezinku sa naozaj stalo, k tomu, či tam tú skládku chcú alebo nechcú, resp. vyjadriť úplne jasne v územnom pláne, to bolo ignorované. A úplne jasne sa vyjadrovali aj formou istých občianskych protestov, istého občianskeho nabudenia sa a stále nemajú k tomuto žiaden výsledok. A my sme sa pokúšali tento problém doniesť aj sem na plénum Národnej rady, ale bolo to odmietnuté. Ale v každom prípade si myslím, že tento zákon ponúka isté riešenie, pri ktorom môžeme, a v tomto by som to zakončil, tak ako hovorila pani poslankyňa Žitňanská, v tom druhom čítaní sa o tých modalitách jednotlivých naozaj baviť. Môžeme si vyžiadať stanovisko ZMOS-u, môžeme si vyžiadať stanovisko asociácie, ktorá sa skládkami zapodieva. Môžeme naozaj zistiť, či to je problém. Ale rád by som sa vrátil k tomu, čo, si myslím, je jadro toho celého. A to je to, aby sme vrátili demokratický mechanizmus do rúk naspäť občanom, aby mali istú poistku pre prípad, že štát zlyhá, aby mali istú poistku, ktorá bude hovoriť o tom, čo v takom prípade, keď bývam v konkrétnej obci, keď investujem v konkrétnej obci, kúpim si dom, kúpim si byt. Naozaj tam je príklad veľmi, veľmi smutný v tom Pezinku, že tie najbližšie domy sú obsadené hlavne mladými rodinami, ktoré si nemôžu dovoliť kvalitnejšie bývanie. Sú to obyčajné paneláky. A naozaj keď ich vidíte, ako tam chodia s kočiarmi, a potom si v Googli odmeriate tú vzdialenosť a zistíte, že to nie je ani 300 metrov, tak sa sám seba pýtate, ako to je možné, keď norma hovorí o 500 metroch, napriek tomu, že norma hovorí o 500 metroch, no im nameriate 300 metrov a všetci zúčastnení vás presviedčajú, že je to úplne v poriadku. A ja hovorím, nech tých ľudí proste presvedčia tak, že ich zástupcovia dvihnú ruku. Nech to takto urobia. A keď oni odhlasujú, že 280 alebo 300 metrov je dosť, že netreba 500 metrov, ako je v norme, tak ja som kľudný, ja mám kľudné svedomie. A to, čo vlastne sa stane, pokiaľ by tento návrh zákona prešiel do druhého čítania, príp. ďalej, je, že aj vy, aj ja, aj my všetci môžeme chodiť kľudne či v Pezinku, či v Kremnici, či niekde inde, lebo sme dali občanom šancu, lebo sme im dali jasnú šancu vyjadriť sa k tomu, či chcú alebo nechcú mať takúto silnú ekologickú záťaž na svojom území. To znamená, nemôžeme dôjsť do situácie, že by sme boli v nejakom rozpore so svojím svedomím. A to je vlastne celý účel tohto zákona. A hovorím, dajme občanom šancu, aby sa v takto citlivých salbách a v tomto prípade skládkach jednoducho vyjadrili a aby naozaj musel potenciálny investor nie silou svojich peňazí ich umlčiavať, ale práve svojou vôľou ich získavať pre podporu takejto stavby. A keď sa mu to podarí, nevidím v tom žiaden problém, myslím si, že svedomie máme čisté, je to nástroj hlboko demokratický, niet o čom hovoriť. Ďakujem pekne.