M. Sabolová, poslankyňa: (2004-05-25):
Chcem sa v krátkosti vyjadriť k zákonu o zdravotných poisťovniach, ale aj veľmi krátko zareagovať na celý balík problémov v týchto šiestich zákonoch. Tak ako zaznelo aj tu u pána poslanca predo mnou a myslím, tak ako zaznieva mnohokrát aj medzi ostatnými poslancami, ktorí sa nehrnú do rozpravy a verejne to nekomentujú, je veľmi otázne, že v systéme, ktorý je v rámci štátov Európskej únie, kde máme my povinný poistný systém s verejnými zdrojmi, chceme možno obchodovať, by som až povedala, alebo hospodáriť v súkromných rukách v akciových spoločnostiach. Veľakrát zaznieva od pána ministra, že niektoré z nich budú garantované štátom. Zákon však nehovorí o tom, že by mali byť niektoré garantované štátom, pretože všetky budú mať tú istú a rovnakú pozíciu v zákone ako akciová spoločnosť, ktorá je čisto, čisto obchodnou spoločnosťou, a preto sa pýtam, prečo sa navrhuje v systéme verejného povinného zdravotného poistenia premena verejnoprávnych neziskových inštitúcii zdravotných poisťovní na akciové, keď to v systéme verejného poistenia nemá ani v Európe obdobu. To je moja otázka. Ono to vyzerá v návrhu zákona veľmi, veľmi dobre, ale budeme mať asi európsky unikát, ak by sme to trošku prešli, jednotlivé paragrafy, mám tu od odbornej verejnosti jednu takúto konštrukciu, že zdravotná poisťovňa v § 2 je akciovou spoločnosťou, ktorá vykonáva verejné zdravotné poistenie na základe povolenia. Povolenie jej vydáva úrad, kto iný ako úrad pre dohľad. Zdravotná poisťovňa nesmie vykonávať inú činnosť ako činnosť uvedenú v § 6, ale ďalej keď sa posunieme, hovoríme, že zdravotná poisťovňa plní aj iné úlohy ustanovené týmto zákonom, a to už nadväzujú ďalšie odseky, môže vykonávať veľkodistribúciu liekov a zdravotníckych pomôcok, zdravotná poisťovňa môže poskytovať zdravotnú starostlivosť a môže vykonávať nemocenské poistenie. Zdalo by sa, že zdravotná poisťovňa môže takmer všetko, v skutočnosti môže len toľko, koľko povolí a schváli tento veľký úrad, ktorý vytvoríme. Ak sa však prepracujeme k § 14 ods. 2, dozvieme sa, že vlastné zdroje zdravotnej poisťovne sú majetkové hodnoty uvedené v ods. 3 a tými sú, okrem iného, aj kapitálové fondy, oceňovacie rozdiely z podielových cenných papierov a vkladov a nerozdelený zisk. Na tomto mieste sa žiada ponoriť aj do teórie a mali by sme si odpovedať na otázku: Majú zdravotné poisťovne v systéme verejného poistného zdravotného poistenia súkromné spoločnosti, alebo majú to byť verejnoprávne inštitúcie? Čiže ak sa na to pozrie odborník, vidí tie súvislosti. My máme skôr, laici, obavu z toho, že nie je isté, že sa akciová spoločnosť nezačne správať po vytvorení zisku komerčne, a nie je garancia, že bude preplácať výkony, na ktoré pacient, ktorý platí, by mal mať nárok. Chcem sa ďalej vrátiť ešte k tomu, k tej mojej pôvodnej otázke a stále ju budem klásť, či pacient, ktorý platí, ktorý si vyberie poisťovňu, nebude mať vždy istotu. Ako to chceme garantovať, aby - ak potrebuje tú starostlivosť a dôveruje aj tomu, kto nemá zmluvné poistenie -, bude mať poskytnutú úhradu za tieto výkony? Ako chceme zaistiť, že poisťovne budú hradiť výkony, ktoré sa v priebehu roka neuskutočnili, poisťovňa vykáže zisk, čiastočne sa tie zisky dajú, a to vieme vždy, v súkromných spoločnostiach využiť aj pre zdravotnícke účely, ale aj možno na niečo iné, pretože už dnes, a neviem, ako je to v zákone, chcela by som, pán minister, vysvetlenie, dnes môžu poisťovne kontrolovať len výkony a uhrádzanie za výkony a lieky a nemôžu kontrolovať ďalšie, poviem to tak v úvodzkovkách, nie je to možno správny výraz, kapitálové výdavky zdravotníckych zariadení a to sú nákupy materiálov pre rôzne oddelenia, to sú nákupy prístrojovej techniky, ktorá sa mnohokrát prepláca, a sú to verejné, verejne poviem, tajomstvá, možnože sa kupujú v mnohých zdravotníckych zariadeniach a kupovali drahšie prístrojové vybavenia, ako by sa dali cez iné výberové konanie, možno kúpiť oveľa lacnejšie a tieto zdroje nebolo možné kontrolovať. Ak sa vrátim k tým platbách aj za výkony, diagnózy, za to, čo by malo byť v nejakom softvérovom systéme poisťovní, pri novej zmene systému v poisťovníctve je potrebné, vlastne zložené investície už dnes v poisťovniach na celý softvér, a vieme veľmi dobre, že už padali aj hlavy možno za to, že to možno vraj nebolo dobré, a už dnes sa objednávajú nové softvérové systémy v akciových spoločnostiach. Pýtam sa, či opäť po zmene zákona budeme opäť robiť výberové konania a opäť sa nám stratia peniaze zo zdravotníctva v novom systéme, ktorý sa bude vytvárať na to, aby fungoval celý počítačový alebo celý ten informačný systém v zdravotných poisťovniach. Mne sa zdá, že tam nám unikajú v mnohom prostriedky. Zákon tým, že sa poisťovne pretransformujú na akciové spoločnosti, nerieši to, že v systéme chýbajú zdroje. V tom predchádzajúcom návrhu zákona o zdravotnom poistení sme hovorili o platbách, sme hovorili o sadzbách, ktoré platí štát, a ja si myslím osobne, a myslím si, že je to aj vec odbornej verejnosti, pokiaľ sa nezvýšia platby za štátom poistených poistencov alebo platených štátom, nie je možné, aby sme mali dostatok zdrojov na to, aby výkony, ktoré sú potrebné, boli uhradené a to je k tomu môjmu prvému vystúpeniu, že nezaznelo, koľko prostriedkov je tou vatou v zdravotnom systéme, ktorý vlastne môžeme doplniť do výkonov v zdravotníctve, a nie tým, že tvrdíme, že sa niekde tratia. Ešte by som sa chcela vyjadriť konkrétnejšie k tomu zákonu aj v tom, že ak neplatí fyzická osoba do poistného systému, môže dostať len najnutnejšie akútne ošetrenie. Ak neplatí právnická osoba, áno, dostane ona ako právnická osoba, môže dostať nejakú pokutu. Ale čo s poistencom, za ktorého neplatí, ak nemá poistenec úhrady, a to poisťovňu nezaujíma, kto zaňho platí, akým spôsobom bude mať nárok na všetky zdravotné úkony, ktoré potrebuje, nielen na akútne, lebo sa stáva vlastne neplatičom. Po konzultáciách aj s niektorými pracovníkmi v poisťovniach sa hovorí, že nie sú jasne zadefinované akútne a chronické diagnózy. Pokiaľ nebudú jasne zadefinované, ako ich chceme platiť a poisťovni, kdesi mimo zdravotníckeho zariadenia povedať, že bolo to len akútne alebo bolo to chronické ochorenie. Chýba, podľa mňa, pri takej vážnej zmene systému akési prechodné obdobie, pretože sami vidíme, že pán minister by bol najradšej, aby sme čím skôr schválili tento návrh zákona, aby mnohé časti bolo možné začať plniť v novom roku, ale takáto vážna zmena systému, takéto vážne zadefinovanie výkonov, diagnóz, na ktorých možno ešte sa bude mnoho pracovať, sa mi zdá, že nie je možné urobiť v priebehu jedného roka. Tento rozsah je skutočne nutné vykonávať v nejakých postupných krokoch, pretože sa môže stať, že budeme nekonečne mnohokrát práve tým, že bude kompetencia na stanovovanie tohto rozsahu na ministerstve alebo na komisii. Budeme nekonečne mnohokrát upravovať a pacient, ktorý možno v prvom polroku nemohol dostať uhradené, musel platiť, potom, keď zistíme, že to už nie je dobré, tak to budeme meniť a budeme zase zahŕňať niektoré do platených a neplatných výkonov. Čiže nezdá sa mi, že je tento systém dopracovaný tak, aby mohol byť funkčný v čo najkratšom období. Chcela by som sa ešte vyjadriť práve pri tom poistnom systéme aj k tej jednej oblasti, ktorú tu spomínala ešte v piatok aj pani poslankyňa Gabániová, a to je, sú to špecialisti stomatológovia, ktorí v tom období tých desiatich rokov alebo dvanástich, odkedy vlastne v ich oblasti došlo k akejsi transformácii, nemôžu ostať na priame platby. Poviem prečo. Poviem svoj názor, prečo. Pretože ak ja platím zdravotné poistenie, ak pacient platí zdravotné poistenie, a podľa mňa je aj toto zdravotný výkon, na ktorý má, na základné úkony nárok, aby boli preplácané zo zdravotného poistenia. Nie je možné, aby pacient nad 18 rokov bol nútený platiť si všetky výkony, aby bol nútený v prípade, že má aj vážne problémy, bol nútený podieľať sa na úhrade. Je to systém, ktorý platí možno v Amerike, celý systém je veľmi zhodný a podobný americkému modelu a myslím si, že aj tam dnes po skúsenostiach, a hovoria to mnohí ľudia, ktorí navštevujú Slovensko a začínajú prehodnocovať to, či takýto čisto komerčný systém je dobrý. Pán minister, chcem na záver povedať jednu vec. Počas týchto troch či štyroch dní zaznelo tu vo všeobecnosti možno niekoľko, poviem sto všeobecných pozmeňujúcich návrhov. Ak prejdeme do druhého čítania a prídu konkrétne návrhy, myslím si, že mnohí poslanci a odborníci, ktorí sedia tu v Národnej rade, majú už na stovky konkrétnych pozmeňujúcich návrhov. Ak zákony budú novelizované alebo upravované, poviem možno tisíckou pozmeňujúcich návrhov, stratí sa úplne niť a model, ktorým ste sa možno pokúsili vniesť do slovenského zdravotníctva zmenu alebo transformáciu alebo zmenu systému. Mne sa preto zdá, že bolo by najlepšie, aby tie pripomienky, ktoré zazneli v rozprave, a bola to, myslím, že veľmi normálna, pokojná diskusia, aby boli zapracované do takého modelu a s tými pripomienkami, s ktorými ste vy v mnohých našich vystúpeniach súhlasili, a aby sme takýmto spôsobom vlastne vytvorili jeden kompaktný model šiestich zákonov a potom aby bol predložený do parlamentu. Pretože poviem, ak sa stane to, že vnesieme do zákonov tisícku pozmeňujúcich návrhov, urobíme z nich zákony, ktoré nebudú možno kompatibilné a zodpovednosť padne na poslancov Národnej rady, z ktorých je možno desatina zdravotnícky vzdelaných pracovníkov, a môže sa stať, že model, ktorý prijmeme, sa stane nefunkčným. A preto skutočne nechávam na zváženie, či nie je lepšie na základe tých odporúčaní a tých pripomienok, ktoré ste akceptovali, dopracovať tieto návrhy zákonov a aby sme o nich skutočne hlasovali potom už len s minimálnymi pripomienkami, aby sa akceptovali názory, ktoré tu zazneli z jedného a druhého tábora, poviem z opozície, koalície, a aby sme prijali takú zdravotnícku reformu, ktorá neprinesie rozvrat, ale ktorá bude skutočne nútiť aj nás ako pacientov zaujímať sa o to, kde sú naše prostriedky, nespoliehať sa len na štát a na nejakú poisťovňu, ale zároveň bude dobrá reforma, ktorá čiastočne uspokojí aj zdravotnícku verejnosť, aj pacientskú verejnosť. Nikdy nebudeme všetci spokojní, toto nám je jasné. Ďakujem pekne. (Potlesk.)