Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-09-24):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Idem do rozpravy, teda prípadne, ak by niekto mal pocit, že treba reagovať, tak aby som nevyužil to ministerské právo, že nedá sa reagovať, lebo už budem v záverečnom slove. Keď sme to načali, viete, jak sa, tých takých průpovídok je veľa, na nespravodlivosti nevybudujete spravodlivosť. Ja neviem, to by som tu mohol, keby som si pospomínal, nájsť všelijaké. Špeciálne k tomu prípadu, ktorý tu bol spomínaný, ako to uviesť. Ono tých, ľudia možno za to, chudáci, ani nemôžu, že žijú na Slovensku, hej, ale to víťazstvo chutí lepšie, keď je dosiahnuté v spravodlivom súboji, hej. A keď zlomíte niekoho a povedia vám, že nemôžte ísť do spravodlivej súťaže, musíte to takto obskúrne riešiť, no tak možno aj to tých ľudí láme. Ja to hodnotiť nebudem. Pravdou však je, a to sú fakty, že prenajali objekt, najcennejší objekt v meste za jedno euro bez akejkoľvek súťaže na 15 rokov. To sú fakty. To som si nevymyslel, to sú fakty. A boli návrhy a mesto o tom vedelo, Ftáčnik o tom vedel, poslanci o tom vedeli, boli návrhy, ktoré ponúkali. Viete, Stará tržnica mohol byť exemplárny prípad toho. Veď tá Stará tržnica sa vytrhla zo spárov, neviem akých, tam mali byť butiky, hej. Vytrhla sa zo spárov, hej. A Stará tržnica mohla byť exemplárnym prípadom toho, že mesto sa začína meniť, že mesto by povedalo: okej, máme objekt Starej tržnice, príďte a povedzte, kto by tam čo vedel urobiť. To bol ideálny prípad na verejné híringy, verejné vypočutia, verejné prezentácie. Príďte! Verejné, kde poslanci, to je, čo stále hovorím, že poslanci nech preberú zodpovednosť, nech sa pozrú do očí tomu aj hentomu záujemcovi a povedia: vyberám si toho. Korektne, o toto šlo. A Stará tržnica mohla byť krásny príbeh, krásny príbeh toho, že to takto mohlo ísť. Išlo to zase len tak, ako to tu chodí proste typicky slovensky. Obskúrne krútili, motali, namotali, vymýšľali, neviem čo. Prosím vás, však pri prezentácii toho návrhu Nesrovnal, ten, čo vám teraz kandiduje za primátora, povedal to, čo nepovie fašista, to, čo nepovie komunista. Však tých ľudí on, chudák, zhodil, on tých ľudí, chudákov, zhodil. Povedal, že aká súťaž, na čo súťaž, oni sú elita. Rozumiete, to si fašisti nedovolili, oni si to mysleli, aj komunisti si to mysleli, ale nedovolili si to verejne povedať. A na tom zastupiteľstve to povedali, že aká súťaž, na čo súťaž, oni sú elita, bez súťaže. Pán kolega Osuský, vy ste povedali, vy ste si urobili súťaž v hlave. Viete, my sa tu trápime s verejným obstarávaním, my sa tu trápime s akou-takou spravodlivosťou, ale pokiaľ naozaj pre vyjadrenie toho, že je to v poriadku, poviete, že ja som si spravil súťaž v hlave, je to trošku, prepáčte, mimo myslu. Mimo myslu. Je. Stará tržnica mohla byť krásnym príbehom prezentácie, híringu, jedna skupina, druhá skupina, povedzte, čo chcete, neviem čo. A krásny príbeh zodpovednosti tých poslancov, ktorí by povedali: berieme týchto, berieme týchto. Ja to poviem, teraz prebieha iná súťaž o jeden iný priestor. A tak sa to motalo, krútilo, a že povedali, že dajte to tomu Hlinovi. A niekto povedal, nebudem menovať: Hlina je taký blázon, že ten by to bez súťaže nechcel. Áno, ja by som to bez súťaže nechcel, nechcel. Aby mne potom niekto vykrikoval, že ja neviem čo. Nechcel by som to. Radšej do toho nejdem. Radšej príďte, tu sa mi postavte, ja vám poviem, poviem vám, že čo sa s tým. A vy preberte zodpovednosť, povedzte, že idete od toho. Tuto sú tie krásne príbehy. To sú tie poctivé príbehy, ktoré motivujú, ale to je to, že sociologicky, ktoré motivujú aj iných ľudí k nejakým výkonom. To nieže Stará tržnica. Chceli prenajať Baxovu vežu. To sú hradby, nejakých 300 metrov štvorcových. Zrazu sa ten návrh tiež zjavil na zastupiteľstve za euro na 10 rokov. Bez ničoho, lebo niekto, kto tam teda býva, nejaký pán architekt. Ja neviem, však nech je úplne v poriadku. Ale prečo bez súťaže? Prečo hodné osobitného zreteľa? Prečo mesto nepovie, máme Baxovu vežu, chceme tam niečo urobiť, nejaký verejný priestor, príďte, ponúknite?! Príďte, zaprezentujte! Martin, aj ty poznáš x mladých ľudí, inú možnú skupinu, ako má Stará tržnica, ktorí by sa „nadrajvovali“ a povedali: okej, to je super, to by bolo niečo, niečo by sme tam urobili. A teraz by dumali, dali by sme im tú šancu to ísť odprezentovať. Ochudobňujete tých ľudí o tú šancu ísť to odprezentovať, lebo už je to zavreté, lebo už to bolo pustené, na poslednú chvíľu to neprešlo. Možno som aj ja tomu pomohol. Už to bolo osobitnou súťažou, teda osobitným zreteľom, bez súťaže, bez ničoho. Je to zlé, my proste tým dlávime tých ľudí, dlávime v nich tú tvorivosť, tú chuť niečo urobiť, zaprezentovať. Strácame dôveru, ľudia už neveria. Ja sa bojím aj toho, že aj keď sa teraz niekedy nejaké súťaže vyhlásia, tak ľudia sa neprihlásia, lebo už neveria nikomu a ničomu. A majú na to právo. Po tom všetkom, čo zažili, majú na to právo. A ešte to ne, nás to neoprávňuje k tomu, že hádzať flintu do žita. Ešte sa to možno dá, aby sme ľuďom dali pocit tej spravodlivosti. Ak si dobrý, ak si na tom robil dve noci, tri noci, ak ste to pripravili, tá prezentácia je dobrá, ak ste mali výsledky, uveríme vám, preberieme zodpovednosť za vás, za váš projekt preberieme zodpovednosť. My povieme, že ste to vy. To sú krásne príbehy. Stará tržnica mohla byť excelentný prípad. Žiaľ, neni, nie je ten prípad. To, že teraz funguje, ako funguje, ja sa k tomu nevyjadrujem, lebo, viete, hovorí sa, že treba sa tešiť aj z mála. Nech sa páči. Len ono to sú spojené s tým aj iné okolnosti. Viete, ak toto, niekedy, keď už sme pri tej téme, žasnem, žasnem. Tak zo Starej tržnice nevieme urobiť tržnicu, lebo nie je údajne dopyt, nedá sa to. A koniec koncov ani nie je. Ale teraz Staré Mesto, pán Osuský, prenajalo Poštovú na vytvorenie Nasch Marktu, to znamená, niečoho iného, zase trhoviska. Čiže my sa dostávame do polohy privatizácie verejných priestorov pre, pre ako nejaké, akože projekty, len sa dostaneme k privatizácii, sprivatizujem ho, dostanem ho pod kontrolu, Poštovú ulicu – aortu. Aorta, Poštová je aorta Bratislavy, hej. A dostať sa k nej cez niečo, no, napíšem projekt Nasch Marktu. Tak viete, na jednej strane sám Osuský, pán Osuský povie, že tržnica nemohla fungovať, lebo nebol dopyt, a na druhej strane Staré Mesto vyjadrilo súhlas s projektom vytvorenia Nasch Marktu na Poštovej. Tak hľadajte logiku! No nech mi, nech sa páči, povedzte tú logiku, v čom je tá logika. Tak o sto metrov ďalej nie sme schopní za jedno euro. Už za jedno euro to neviete urobiť, pre Kristove rany?! Keď ľudia musia robiť, platiť mzdy. Niekomu dáte budovu za jedno euro a aj tak to nevie urobiť, a na druhej strane dáte ešte niekomu ďalší priestor, urob to tam?! O čo ide v tomto prípade? Ale ja hovorím, najhoršie na tom všetkom je sociologický faktor pre mladých ľudí, lebo my stratíme drive, my stratíme drive, ľudia naši stratia drive. Tí, čo sú kvalitnejší, pôjde vonku. Povedia: načo ja sa tu budem trápiť? Komu ja sa mám, s prepáčením, pchať do tohto? Viete, pokiaľ od mladých ľudí budete chcieť, že šancou na úspech je sa vám, sa vopchať, nech sa páči. Ja viem, že to kope, ľuďom vyhovuje, ale nemôžeme takto k tomu pristupovať. Dajme im šancu, dajme im to vedomie, že to funguje aj ináč: môžete napísať projekt, napíšte, trápte sa s tým, vymyslite to, povedzte to, doneste to a máte tam zopár poslancov, ktorí sú spravodliví, ktorí vás vypočujú a povedia: okej, za týchto si ja dám moju hruď, budem im veriť, dúfam, že ma nesklamú. Má to zmysel aj pre túto krajinu do budúcnosti, filozofujem. Ale my ju zničíme, tú krajinu. Aj Stará tržnica pomohla k tomu, aj Baxova veža, to, že ju chceli tak prenajať, ako ju prenajali. Aj to, že Poštovú prenajali teraz takýmto spôsobom, to všetko s tým súvisí, všetko s tým súvisí. Ľudia strácajú vieru v spravodlivosť, strácajú vieru v to, že má zmysel byť najlepší. Neveria tomu, neveria. Ja sa im nečudujem, lebo tu nemá zmysel, v tejto krajine nemá zmysel byť najlepší. Načo by ste tu boli najlepší? Načo? Vám stačí poznať zopár ľudí a môžete byť ťukes a idete jak šrúba. To je problém, to je problém. Preto príbeh Starej tržnice nie je tým príbehom, ktorý by sme mali dať za rámik. Ďakujem pekne.