M. Pado, poslanec: (2008-12-03):
Ja som pôvodne chcel hovoriť k tomuto zákonu viac, ale po tom dlhom rokovaní až do dnešného skorého rána som sa rozhodol skrátiť o jednu tretinu aj celý pozmeňujúci návrh, takže vidno, že aj takéto večerné rokovanie môže mať praktický efekt, poslanci budú menej rozprávať, možno. Pán minister, vy ste včera rozprávali o tom, že v tomto zákone v tom opätovnom rokovaní je premietnutých možno 15, 17 pripomienok opozície. No myslím si, že to nie je dôležité, či ich bolo 15, 16, alebo 7, 8, čo si ja myslím, že ich bolo toľko, ale to vôbec nie je naozaj dôležité. Podstatné je to, že tieto pripomienky sú z prvého čítania z predchádzajúceho rokovania, a nie z prvého čítania z tohto rokovania, takže za tú dobu od vrátenia a neschválenia zákona prezidentom ani schválenia následného v Národnej rade sa v tomto zákone nič nezmenilo, a to je vcelku zaujímavá vec. Viem, že aj toto moje vystúpenie nebude mať nijaký význam, čo sa týka zmeny zákona,  návrhu zákona, pretože hold, no, som členom opozície, takže, ale napriek tomu to povedať musím. Začnem možno trochu netradične, ale odcitujem z jedného z mailov, ktoré som k návrhu zákona o cestnej premávke dostal a zároveň to bude aj odôvodnenie tohto konkrétneho pozmeňujúceho návrhu. Nebudem citovať celý ten mail, pretože by to zabralo dosť veľa času. „Zákon je, myslím, na solídnej úrovni, vychádza zo zákona č. 315/2006 Z. z. Je len vecou pléna Národnej rady, ako ho najideálnejšie vyladí a prijme. Nemá cenu tu polemizovať o celodennom svietení, pneumatikách, trestnoprávnej zodpovednosti, myslím, že povedomie väčšiny poslancov je za prijatie týchto ustanovení. Chcem však povedať iné. Zákon speje do finálnej podoby, čo tak prijať ho ako nadštandardný proeurópsky, spĺňajúci nielen kritériá kvality primeranej trestnoprávne zodpovednosti, objektívne možnosti plnenia v praxi. Chýba mi tam však nejaké ustanovenie, paragraf, ktorý by hovoril o výchove, vzdelávaní a prevencii. Ak iste nikto v Slovenskej republike nepochybuje o potrebe prevencie, kvalitnej a zodpovednej výchovy a tiež zvýšenia názornosti výučby dopravných predpisov s použitím kvalitných a moderných vzdelávacích programov. Zároveň okrem toho, že sa prijme, treba ho aj kvalitne uviesť do praxe. Myšlienka znie – pre skvalitnenie duchu a litery zákona si myslím, že by nebolo od veci, ak v osobitnom paragrafe s názvom Prevencia, výchova a vzdelávanie, prípadne aby sa nepresúvalo číslovanie paragrafov, mohlo by byť v § 64 a tak ďalej doplnené aj takéto ustanovenie. V zmysle výchovno-preventívnych opatrení v záujme čo najrýchlejšieho zníženia počtov a následkov dopravných nehôd sa primerané množstvo finančných prostriedkov vybraných z pokút v príslušnom roku, ktoré ministerstvo vnútra stanoví v osobitnom predpise použije v nasledujúcom roku na prípravu odborných programov a na vzdelávanie v oblasti dopravnej výchovy.“ Ďalej citujem. „Takéto ustanovenie, vážený pán poslanec, absentuje v právnych predpisoch v doprave už aj môjho prvého vyučovania, keď som niekedy v 1998 roku prvýkrát učil žiakov dopravné predpisy na Šumave v Českom Krumlove. A následne aj v celom ďalšom období, keď som pôsobil ako učiteľ autoškoly pri výcviku brancov, školených vodičov profesionálov. Samozrejme, že legislatívnoprávny odbor by našiel isteže vodnejšiu formuláciu, je to všetko na zvážení, veď EÚ zaviazala Slovensko okrem iných štátov EÚ do roku 2010 podstatne znížiť nehodovosť a počty usmrtených osôb pri dopravných nehodách. U nás to alarmujúce číslo za rok 2007 znie 627 mŕtvych. Tak stredne malá dedina.“ Pán minister, dámy a páni, toľko citát z mailu, ktorý som dostal. Na základe toho som si, poviem pravdu, osvojil tento návrh a myslím si, že pisateľ mal pravdu, že sa zaoberáme rôznymi vecami, ale akosi zabúdame na prevenciu v tejto oblasti. Máme síce Radu vlády pre bezpečnosť cestnej premávky, ktorá prijíma rôzne uznesenia, rôzne úlohy, ale toto zatiaľ nikde nebolo spomenuté. Takže na základe tohto listu navrhujem tento pozmeňujúci návrh. Článok I. Vkladá sa nový § 2a s názvom Prevencia, výchova a vzdelávanie s následným textom: „V zmysle výchovno-preventívnych opatrení v záujme čo najrýchlejšieho zníženia počtu a následku dopravných nehôd sa primerané množstvo finančných prostriedkov vybraných z pokút v príslušnom roku, ktoré ministerstvo vnútra ustanoví v osobitnom predpise, použije v nasledujúcom roku na prípravu odborných programov na vzdelávanie v oblasti dopravnej výchovy.“ Teraz druhý pozmeňujúci návrh. V čl. I § 2 ods. 2 písm. b) sa navrhovaný text, citujem, „dať prednosť v jazde povinnosť účastníka cestnej premávky počínať si tak, aby ten, kto má prednosť v jazde nemusel zmeniť smer alebo rýchlosť jazdy“ nahrádza textom, citujem, „dať prednosť v jazde povinnosť účastníka cestnej premávky počínať si tak, aby ten, kto má prednosť v jazde nebol ohrozený“. Toto je jediný pozmeňujúci návrhu z minulého času. Dával som ho pri minulom prerokovávaní a dávam ho preto, že naozaj tento text, ktorý je navrhovaný, nemá obdobu v civilizovanej Európe. Okrem toho, že ním v podstatne zvýhodňujete vozidlá, ktoré sa budú rútiť po hlavnej ceste rôznou rýchlosťou, pán minister, nijakým spôsobom nevychádzate v ústrety vodičom na slabších motorových vozidlách, ktoré možno nemajú takú akcelarizáciu a väčšinou to bývajú vodiči inej sociálnej vrstvy ako tí majetní a ktorí málokedy budú mať možnosť dostať sa na hlavnú cestu z vedľajšej cesty bez toho, aby porušili zákon. Môj tretí pozmeňujúci návrh čl. I § 3 ods. 3 znie: „Používanie technických prostriedkov a zariadení, ktorých činnosť umožňuje odhalenie alebo ovplyvňovanie funkcií technických prostriedkov používaných pri plnení úloh na úseku výkonu dohľadu nad bezpečnosťou a plynulosťou cestnej premávky alebo ich umiestnenie vo vozidle spôsobom, ktorý umožňuje ich použitie je zakázané.“ Navrhujem vypustiť v prvej vete slovo „odhalenie“, a teda text bude znieť nasledovne: „Používanie technických prostriedkov a zariadení, ktorých činnosť umožňuje ovplyvňovanie funkcie technických prostriedkov použitých pri plnení úloh na úseku výkonu dohľadu nad bezpečnosťou a plynulosťou cestnej premávky alebo ich umiestnenie vo vozidle spôsobom, ktorý umožňuje ich použitie je zakázané.“ Prečo? Z odôvodnenia § 3 ods. 3 v navrhovanom znení vyplýva napríklad aj to, že v aute nielenže nemôžete používať antiradar či radarový detektor, ale nemôžete používať ani autorádio, alebo ho dokonca nemôžete mať ani nainštalované, t. j. je potrebné odpojiť ho od napájania a od antény a pravdepodobne aj úplne demontovať. Možno, že sa vám zdá, že to nie je v poriadku, pán minister, no, nie je to v poriadku naozaj, ale autorádio umožňuje počúvanie dopravných informácií o tom, kde sú umiestnené hliadky dopravnej polície, či o tom, kde je meraná rýchlosť a sú predsa tie isté, ako vám dáva antiradar alebo detektor nainštalovaný vo vašom aute. No neviem, čo je na tom smiešne, pán poslanec, pretože keď idem autom a zahlási mi, že dávajte si zvlášť pozor na rýchlosť všade, ale hlavne tam a tam a tam, aký je rozdiel medzi tým, či mi zapíska radar, antiradar alebo detektor, alebo to počujem z rozhlasu. Podstata je v tom, nie v tom, čo si vy vysvetľujete (hlas z pléna pána ministra vnútra)...