S. Janiš, poslanec: (2003-11-04):
Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Béreš, chcete reagovať na faktické poznámky? Nie. Ďakujem. V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Zubo. Pán poslanec Zubo je posledný prihlásený do rozpravy písomne. Nech sa páči, pán poslanec. S. Zubo, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia. Otázky bezprostredne súvisiace s reorganizáciou štátnej správy vytváraním špecializovaných zložiek štátnej správy, rušením okresných úradov a prenosom kompetencií na samosprávne orgány boli stredobodom pozornosti tak koaličných, ako aj opozičných poslancov pri prerokúvaní týchto otázok už pri prvom čítaní. Rôznorodosť názorov vyplývajúca z rôznorodosti prístupov jednotlivých poslancov k samotnej problematike a z hodnotenia postupov zainteresovaných strán je pochopiteľná a samozrejmá, pretože každý jeden vystupujúci poslanec predkladal svoje návrhy, prípadne návrhy svojej strany a predstavy svojej strany o tom, ako by dané veci chcel riešiť a ako podľa nich najlepšie by bolo tieto veci riešiť. Podľa postojov predstaviteľov vládnej koalície jedným z cieľov pripravovanej reformy verejnej správy malo byť zníženie počtu zamestnancov štátu a tým aj ušetrenie pomerne veľkej finančnej sumy. Podľa plánu decentralizácie verejnej správy pracovalo na krajských úradoch a okresných úradoch v minulom roku 13 964 zamestnancov. V tomto roku to by malo byť 13 894 ľudí. Ak si spočítame rozdiel medzi týmito dvomi číslami, zistíme, že pokles predstavuje celých se-dem-de-siat pracovníkov štátnej správy. To je výsledok dosiahnutý v priebehu 12 mesiacov. K tomuto údaju by zrejme bolo zaujímavé dozvedieť sa, o koľko zamestnancov sa za hodnotené obdobie zvýšili stavy pracovníkov na jednotlivých ministerstvách a na iných centrálnych orgánoch štátnej správy. Skutočne, všetci musíme uznať razantný prístup k znižovaniu počtu pracovníkov štátnej správy. Zrejme toto znižovanie a tá razancia nemá v histórii Slovenska obdobu. Podľa pôvodného zámeru dezintegrácie štátnej správy sa mala presunúť istá časť štátnych zamestnancov na samosprávy. V tomto prípade teda nejde o znižovanie počtu pracovníkov, ale len o ich posun z oblasti štátnej správy do oblasti samosprávneho riadenia. Aj tu je problém. Samosprávy opakovane „deklarovali“, že okrem zamestnancov zo špecializovaných oblastí štátnej správy, ako je napríklad školstvo, zdravotníctvo alebo oblasť sociálnej starostlivosti nemajú záujem o bývalých štátnych úradníkov a že prenesené kompetencie chcú a budú zabezpečovať vlastnými odborníkmi. Vo vládnych materiáloch sa zároveň objavili návrhy na presunutie dnešnej miestnej štátnej správy do vyšších riadiacich inštitúcií, ako sú ministerstvá a ďalšie ústredné orgány štátnej správy. V rozpore s auditom súladu činností a financovania ústredných orgánov štátnej správy uskutočneným v roku 2000, ktorý zmapoval situáciu v 172 inštitúciách, stavíme 41 000 pracovníkmi, tak opäť dôjde k preľudneniu, k prelievaniu ľudí medzi jednotlivými inštitúciami štátu, a nie k znižovaniu počtu stavov pracovníkov. Dnes platný rozpis určil personálne stavy krajských a okresných úradov na 12 997 zamestnancov, z toho na krajských úradoch 1 875 a na okresných úradoch 11 222 zamestnancov. A práve tu je háčik. Ak splnomocnenec vlády pre decentralizáciu verejnej správy pán Nižňanský sa dal počuť, že je potrebné podrobiť racionalizácii počtu zamestnancov miestnej štátnej správy, mal zároveň, tak si myslím, že by to bolo správne, vypracovať aj štúdiu, ktorá by presne pomenovala konečný stav zamestnancov úradov špecializovanej štátnej správy a to tak na krajskej úrovni ako aj pre obvodné úrady ôsmich nových špecializovaných štátnych správ. Že by to tak bolo urobené, nie je mi známe. Na tento rok síce pán Nižňanský odporučil znížiť limity počtu zamestnancov okresných a krajských úradov o 10 %, čo predstavuje zhruba 1 300 zamestnancov, no v skutočnosti znížením bude len už realizované zníženie počtu systematizovaných miest o 641 pracovníkov, ktoré sa realizovalo začiatkom júna tohto roku. Rovnako pre rok 2004 je navrhované zníženie počtu pracovníkov o ďalších 15 %, to je ale len jedna stránka veci. Na strane druhej sa na úrovni ministrov objavil problém s nedostatkom a slabou finančnou motiváciou ľudí, ktorí by mali pôsobiť na takzvaných euroúradníckych, či z pohľadu severoatlantickej a európskej integrácie, a čerpania fondov Európskej únie v strategických miestach. V tomto chaose prehodnocovania, prehadzovania počtu zamestnancov a pri pokračovaní vo vyhlasovaní nových a nových konkurzov sa na obsadenie odborne náročných miest, z ktorých ľudia utekajú po niekoľkých mesiacoch v skúšobnej dobe do súkromnej sféry, a niektoré inštitúcie majú problémy aj so samotnými konkurzmi, na ktoré sa im často aj po niekoľkých vyhlásených kolách neprihlásia uchádzači, sú ďalšie problémy, pretože na jednej strane je nedostatok kvalifikovaných ľudí, schopných vykonávať tie práce, ktoré majú vykonávať, na druhej strane nedochádza k naplneniu tej smernice, ktorá bola daná vo vzťahu k znižovaniu pracovníkov. Podľa dostupných prameňov budúci rok má prísť o prácu 2 500 úradníkov a prierezových zamestnancov miestnej štátnej správy. Kvalifikácia ušetrených prostriedkov, ktorú pred pár dňami vypracovalo ministerstvo vnútra, pán minister môže potvrdiť, či áno, alebo nie, totiž hovorí o budúcoročnom znižovaní počtu zamestnancov krajských a okresných úradov v rámci celého Slovenska zo 7 732 na 5 514. Tento materiál však ignoruje oblasť sociálnych vecí a vplyv zlučovania odborov sociálnych vecí a okresných úradov s Národným úradom práce. To i napriek tomu, že táto oblasť bola na úrovni okresov administratívne a personálne najnáročnejšou agendou. Okresné úrady dlhodobo volali po personálnom posilnení sociálnych odborov. Ak sa však tieto majú do budúceho roku posilniť prelievaním ľudí štruktúrovaných z iných úsekov, dôjde skutočne k znižovaniu počtu štátnych zamestnancov? Alebo len k prelievaniu týchto ľudí z odboru do odboru! I v tomto parciálnom videní reformy verejnej správy sa teda prejavuje nekoncepčnosť reformy a môže vzniknúť aj podozrenie, že to s ňou jej autori až tak vážne nemyslia, ako na prvý pohľad sa zdá. Bolo by zaujímavé vypočítať, koľko prostriedkov z takmer 60 miliárd Sk, ktoré zo štátneho rozpočtu ročne plynú na správu, sa bude po reforme deliť medzi štát a samosprávne orgány. V konečných číslach by totiž mohla nastať kuriózna situácia, že reálnym prínosom reformy bude len prelievanie prostriedkov zo štátnej správy na nové kompetencie samosprávnych orgánov. Zriaďovanie krajských školských správ a podobných inštitúcií tomu do určitej miery aj napovedá. Podľa môjho názoru by bolo preto najvhodnejšie zanechať diskusie o znižovaní počtu úradníkov a začať diskutovať o demonopolizácii štátnej moci, o znižovaní všeobecného dohľadu štátu nad životom občanov, nad životom ľudí a ich šikanovaním množstvom rôznych byrokratických, administratívnych metód. Zdá sa však, že vláda aj v tomto prípade uprednostňuje formu, aj to neistú, nad samotným obsahom reformy. Takýmto prístupom sa stratili samotné ciele sledovanej reformy, za ktoré vláda vyhlásila okrem iného priblíženie sa k občanovi, zníženie byrokratických prvkov riadenia a zlacnenie a zoštíhlenie štátnej správy. Vzhľadom na tieto nedostatky vládou predkladaný dokument a samotná reforma štátnej správy nemôže byť prijateľná pre klub poslancov komunistickej strany Slovenska ani pre mňa osobne. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Pán spravodajca, procedurálny návrh? Nech sa páči, pán Abrhan?