B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-02-07):
K prvému návrhu, vládnemu návrhu zákona o obrane Slovenskej republiky je spravodajcom pán poslanec Ošváth. Teraz mu dávam slovo, nech sa páči, pán poslanec, k vládnemu návrhu zákona o obrane Slovenskej republiky (tlač 1312). P. Ošváth, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som podľa § 73 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov vystúpil pri prvom čítaní k vládnemu návrhu zákona o obrane Slovenskej republiky ako spravodajca určený navrhnutým gestorským výborom, Výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Na úvod vás chcem informovať o tom, že predmetný návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky dňa 11. januára 2002, čím boli splnené podmienky § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, t. j. doručenie návrhu zákona najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil, že návrh zákona spĺňa náležitosti o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky a podľa legislatívnych pravidiel zaradil ho na rokovanie tejto 54. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky v rámci prvého čítania. Ako spravodajca Národnej rady Slovenskej republiky k prvému čítaniu si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a § 68 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Vzhľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu výboru vyplývajú, odporúčam, aby sa po prerokovaní Národná rada uzniesla na tom, že tento návrh zákona prerokuje v druhom čítaní. Prosím, pán predseda, aby ste otvorili všeobecnú rozpravu k tomuto návrhu. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán poslanec. Dohodli sme, že rozprava bude ku všetkým štyrom vládnym návrhom zákona, takže vás teraz prosím, aby ste ako spravodajca predstúpili pred Národnú radu ku tlači 1313. Nech sa páči. Zároveň máte návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom v rozhodnutí predsedu pod tlačou 1472. P. Ošváth, poslanec: Ďakujem za slovo. Pán predsedajúci, vzhľadom na to, že bola spojená rozprava vystúpim zároveň aj ako spoločný spravodajca k vládnemu návrhu zákona o ozbrojených silách Slovenskej republiky ako spravodajca určený gestorským výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Na úvod vás chcem opätovne informovať, že aj tento návrh zákona bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky dňa 11. januára 2002 a boli tak splnené podmienky určené § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, t. j. doručenie návrhu zákona najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil, že návrh zákona spĺňa náležitosti podľa § 70 ods. 1 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, a podľa legislatívnych pravidiel zaradil ho na rokovanie 54. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky do prvého čítania. Ako spravodajca Národnej rady Slovenskej republiky si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a § 68 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, návrhom zákona sa komplexne upravuje problematika ozbrojených síl Slovenskej republiky, pri zohľadnení ich súčasných úloh z vojenskej stratégie Slovenskej republiky a z materiálu – ozbrojené sily 2010, model 2010 –, ale aj záverov rôznych hodnotiacich komisií členských krajín NATO, ktoré vykonali v rezorte ministerstva obrany audit. Predpokladám, že prípadné zmeny a spresnenia vládneho návrhu zákona, ktoré budú predložené v rozprave najmä v rámci druhého čítania vo výboroch Národnej rady Slovenskej republiky, prispejú k jeho prípadnému dopracovaniu. Vzhľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky uzniesla na tom, že po rozprave odporučí vládny návrh zákona o ozbrojených silách Slovenskej republiky prerokovať v druhom čítaní. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán spravodajca. Páni poslanci, odporúčam, aby sme prešli k tlači 1290. To je vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 370/1997 Z. z. o vojenskej službe v znení neskorších predpisov, kde návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod č. 1469. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor Národnej rady pre obranu a bezpečnosť, poslancovi Antonovi Hoffmannovi, a prosím ho, aby sa ujal slova. A. Hoffmann, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som podľa § 73 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov vystúpil pri prvom čítaní k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 370/1997 Z. z. o vojenskej službe v znení neskorších predpisov (tlač 1290), ako spravodajca určený navrhnutým gestorským výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Na úvod vás chcem informovať o skutočnosti, že predmetný vládny návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky dňa 11. januára 2002, čím boli splnené podmienky určené § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, t. j. doručenie návrhu zákona najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil, že návrh zákona spĺňa náležitosti podľa § 70 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, a podľa legislatívnych pravidiel zaradil ho na rokovanie tejto 54. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky v rámci prvého čítania. Ako spravodajca Národnej rady Slovenskej republiky k tomuto prvému čítaniu si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a § 68 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Predmetný návrh zákona má za cieľ zosúladiť ustanovenia zákona o vojenskej službe so Zákonníkom práce. Vzhľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu výboru vyplývajú, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov uzniesla na tom, že po rozprave odporučí vládny návrh zákona o brannej povinnosti (tlač 1290) prerokovať v druhom čítaní. Prosím, pán predsedajúci, aby ste otvorili všeobecnú rozpravu k tomuto návrhu. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Vrátim sa ku tlači 1314 o vládnom návrhu zákona o brannej povinnosti, kde máte návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod č. 1473. Dávam slovo spravodajcovi určeného navrhnutým gestorským výborom – Výborom Národnej rady pre obranu a bezpečnosť – poslancovi Petrovi Ošváthovi, aby predniesol správu. Prosím. P. Ošváth, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som podľa § 73 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku v znení neskorších predpisov vystúpil v prvom čítaní k vládnemu návrhu zákona o brannej povinnosti ako spravodajca určený navrhnutým gestorským výborom, Výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Chcem vás informovať, že predmetný vládny návrh bol doručený poslancom Národnej rady Slovenskej republiky dňa 11. januára 2002 a boli tak splnené podmienky § 72 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, t. j. doručenie návrhu zákona najmenej 15 dní pred schôdzou Národnej rady Slovenskej republiky, na ktorej sa uskutoční jeho prvé čítanie. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky posúdil, že návrh zákona spĺňa náležitosti podľa § 70 ods. 1 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, a podľa legislatívnych pravidiel ho zaradil na rokovanie 54. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky v rámci prvého čítania. Ako spravodajca Národnej rady Slovenskej republiky k prvému čítaniu si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a v § 68 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, návrh zákona o brannej povinnosti nadväzuje na predchádzajúce návrhy a má za cieľ sprehľadniť riešenie právnych vzťahov súvisiacich s brannou povinnosťou občanov. Vzhľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu výboru vyplývajú, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) zákona o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov uzniesla na tom, že po rozprave odporučí vládny návrh zákona o brannej povinnosti prerokovať v druhom čítaní. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán spravodajca. Prosím, aby ste zaujali miesto pre spravodajcov. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, otváram všeobecnú rozpravu k tlači 1312, 1313, 1314 a 1290, tak ako poslanecká snemovňa odsúhlasila. V rozprave – za klub HZDS – je písomne prihlásený pán poslanec Imrich Andrejčák. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. I. Andrejčák, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, dovoľte, aby som predtým, než prikročím k nášmu stanovisku, len takú poznámku mal pre pána ministra, že chápem, že obhajuje stanoviská, ale myslím si, že odmietanie názorov opozičných poslancov je teraz málo vhodné, pretože napr. na ten zákon, ktorý sme pred chvíľou posudzovali, potrebujete 90 hlasov. A naozaj zvážte, čo odmietnete, pretože, otvorene chcem povedať, v prípade, že dôjde k narušeniu mobilizačného systému a nebudú prijaté opatrenia na zabránenie tohto narušenia, budem veľmi ľahko v klube získavať dostatok hlasov, aby sme nepodporili ústavný zákon a ďalšie. Skutočne je to otázka, ktorá v najbližších dňoch začína. Ľudsky do termínu, keď chcete zasiahnuť do mobilizačného systému, nie ste schopní zvládnuť prerobenie mobilizačnej dokumentácie, zmenu tohto systému a tento proces treba rýchlo zastaviť. To len ako poznámku. Je veľmi správne, že spolu s návrhom ústavného zákona boli predložené aj ďalšie zákony, pretože je možné aj pri dopracovaní pozvážať niektoré okolnosti, ktoré sú podľa mňa dosť nešťastne vložené do iného zákona než do toho, kam patria. Ale je to otázka už možných návrhov v priebehu druhého čítania, a tak vlastne dosiahnutia takého stavu, aby sme potom mohli schváliť všetky zákony. Ja už som vystúpil s kritikou, že svojím charakterom musí odpovedať zákon, ktorý ideme prijímať, duchu zákona členských štátov NATO. Musím to znovu pripomenúť aj o týchto štyroch. Šiesteho tohto mesiaca v Bruseli generálny tajomník NATO vyhlásil, že všetky štáty, ktoré kandidujú, majú na pražskom summite rovnaké šance, závisí len od nich, ako tak budú kráčať. Tak kráčajme cez otvorené dvere, ktoré si môžeme otvoriť citlivým zvážením otázok, a nekráčajme smerom ku schodisku, ktoré je strmé a často aj nie je v poriadku. Musím hneď na začiatku povedať znovu, a teraz hovorím o všetkých štyroch zákonoch, nebudem ich menovať, áno, tieto zákony pre Slovensko sú potrebné. Ale z návrhov zákonov v terajšej podobe nemôžeme schváliť ani jeden, žiaľ. To už je horšie, pretože do každého treba zasiahnuť. Majú málo takých ustanovení, ktoré by nás približovali k normám NATO. Je však možné formou poslaneckých návrhov a akceptovaním týchto návrhov vládou ich zapracovať, a teda môžeme ich schváliť. Mám však výhradu k tomu, že napr. v zákone o obrane predložená doložka zlučiteľnosti s právom Európskej únie vychvaľuje, aký je to dobrý zákon. Ale citované paragrafy, ktoré tam sú, nehovoria o tom, akým spôsobom sa robí parlamentná kontrola ozbrojených síl, čo by malo byť v tomto zákone a čo je predmetom kritiky, ale o ľudských právach a o účasti v mierových misiách. Voči týmto častiam nemáme výhrady. Máme však výhrady voči delegovaniu právomoci a organizovania alebo podmienok pre vykonanie civilnej kontroly alebo parlamentnej kontroly, ako to tak chcete, nad ozbrojenými silami. Nesúhlasíme a nebudeme súhlasiť, aby civilnému ministrovi, ktorý nemá vojenské odborné vzdelanie a vojenskú prax, dával zákon právo zasahovať do odborných vecí armády alebo aby mal on výhradné právo rozhodovať o tých veciach, ktoré vyžadujú odborné vzdelanie. Máme eminentný záujem na tom, aby bola zobratá možnosť politicky zneužívať funkciu a presadzovať lobistické záujmy alebo politické záujmy po dobu ministrovania s používaním finančných prostriedkov armády. Tam, kde to hrozí, nech podľa zvyklostí NATO prejde táto povinnosť na schôdzu Národnej rady otváraním zbrojných programov, ktoré zabránia tomu, že bude možné tieto programy zužitkovať. Tu nehovorím teraz o ministrovi Stankovi, ale hovorím o akomkoľvek ministrovi obrany pre budúcnosť, ktorý bude civil. Nie som za to, aby sme išli a vytvárali cestu, aby vojaci sa stávali ministrami. Nech vojaci odborne rastú až po toho najvyššieho na Slovensku a nepodporujme, aby zase vojakom sa uberali právomoci. Dajme vojakom právomoci aj zodpovednosť takú, aká je obvyklá v štátoch NATO. Som ochotný hlasovať za zákony bez ohľadu, či to bude o ústavnom alebo o ktoromkoľvek inom zákone, ak táto otázka bude vyriešená. Podľa môjho názoru cestu k tomu treba už otvoriť v ústavnom zákone. Chcem povedať, že kompetencie Národnej rady nie sú dobre urobené. Ale hovoril som to už v prvej časti a nebudem to opakovať. Chcem ale povedať, že je tu ešte druhá vec, otázka napr. prezidenta republiky. Prezident republiky je hlavným veliteľom ozbrojených síl. Keď sa pozrieme do zákona o obrane, prezident má tam formálne právomoci. Tá prvá právomoc je, že prezident, a teraz nechcem citovať, aby som nemusel listovať, v troch prípadoch nerobí nič a vo štvrtom vlastne sa díva, čo sa deje, obrazne povedané. Nechcem znevažovať, ale takéto právomoci sme mu dali. Ja si myslím, že prezident na základe toho, že je veliteľom, musí mať rozhodovacie právomoci. A tie zodpovedajúce právomoci mu musí ktosi umožniť robiť. Dnešná Vojenská kancelária to nie je. Je tam síce skúsený generál, absolvoval aj výkon funkcie, aj vzdelanie na operačnom stupni, ale nemá na to žiadny personál. Vojenská kancelária bola zriadená a je schopná plniť protokolárnu funkciu prezidentovi republiky a prácu so sťažnosťami v oblasti obrany, bodka. Nie je schopná robiť žiadnu ďalšiu funkciu. Musíme teda aj túto otázku zvážiť a tú už treba urobiť, treba urobiť nejaký krok v týchto zákonoch. Nedá sa to nechávať na ďalší zákon, inak sa stane, že budeme mať zákonov o obrane viacej, než máme v armáde lietadiel. Som presvedčený, že naša Národná rada musí, či už ústavným zákonom alebo zákonom o obrane, dostať právomoc, že bude rozhodovať o zavádzaní nových ručných zbraní, napr. hromadného účinku, ak z toho vyberieme pištole, zbraňových systémov a trebárs ich obmedzíme istým kalibrom, o zavádzaní nových tankov, bojových vozidiel, vzdušných aparátov, ale aj o zavedení novej rovnošaty, aby to nebolo to, čo sme už zažili, že v podstate sme kúpili zlý, nekvalitný materiál a rýchle sa menil, ale aj o zavedení nových typov techniky, aj keby sme tu mali stanovovať nejaké limity, od akej ceny za kus alebo za celkový program. Musíme to robiť formou programov. Ale podľa môjho názoru nenavedieme poriadok do hodnotenia, oceňovania, ale aj sociálnych istôt, ak neprevezmeme to, čo je bežné v iných armádach. Nech Národná rada na základe zdôvodnených návrhov ministra alebo vlády alebo na základe oponentských posudkov znalcov rozhodne, koľko treba mať vojakov v letectve, koľko v pozemných vojskách, aký veľký počet vojakov dovolíme v orgánoch velenia, pretože, páni, nový minister podľa novej štruktúry bude mať viacej námestníkov, ako som ja mal ako minister federálnej armády, desaťkrát väčšej než tej, ktorú máme v modeli mať. Ja som mal päť námestníkov, on ich bude mať sedem. Budeme mať Generálny štáb neschopný splánovať boj, veliteľstvo pozemného vojska neschopné splánovať boj, veliteľstvo letectva neschopné splánovať boj. Nikto nevytvára spoločný orgán na boj. Budeme mať ďalšie veliteľstvo a to bude veliteľstvo výcviku a podpory, budeme mať ďalšie veliteľstvo, a je zatajené v materiáloch, veliteľstvo pre vojenské správy, to je obrovský aparát, ktorý vznikne v Banskej Bystrici. Mohli by sme o tom už teraz hovoriť podrobne, ale je nás tu málo, nebudem vás zdržiavať. Toto veliteľstvo bude veľký orgán s obrovskou zodpovednosťou. Bude centrálne v Banskej Bystrici a to bude kolos možno väčší, než je teraz Generálny štáb. A ešte máme tam skryté ďalšie veliteľstvo a to je Národné regrutačné stredisko a centrum, ktoré bude mať ako pavúka po celej republike náborárov a kancelárie. A takto by som mohol pokračovať ďalej. Takže budeme mať veľa veliteľstiev. Nech o tom, koľko ľudí dovolíme náčelníkovi Generálneho štábu mať na ministerstvách či v orgánoch velenia, aké veľké môže byť ministerstvo, rozhoduje Národná rada. A ak prejdeme na hodnostné platy, tak ako je to obvyklé, tak by sme schvaľovali aj počty ľudí v hodnosti. Nehovorím, že máme prejsť na americký systém menovitý, ale na početný, áno, máme prejsť. Predovšetkým je nutné vyriešiť definovanie terminológie aj v týchto zákonoch. Musíme si ujasniť a definovať, čo chceme a ako tomu rozumieť. Je to veľmi vážna otázka. Vážení, otázka, čo je obsahom pojmu „ozbrojené sily“, čo je obsahom pojmu „ozbrojené zbory“, čo budeme robiť s obecnou políciou, ktorá je vyzbrojená, čo budeme robiť s vyše 80 000 poľovných zbraní, a pripomínam, že takmer väčšina poľovných zbraní má vyššiu účinnosť než vojenský samopal, ktorý má armáda, toto musíme povedať. Toto musíme povedať, či tých 85 000 zbraní bude na Slovensku doma alebo si ich vezmú pri mobilizácii vojaci so sebou. Musíme definovať pojmy aj v tom, komu zbrane odoberieme. Ja si myslím, že už v zákone o obrane ani v ostatných zákonoch sa o ozbrojených zboroch hovoriť nedá, aj keď tu bolo miesto pre ne urobené. Dovoľte, aby som povedal, že nemôže byť taký veľký rozpor, aby jeden zo zákonov, ktorý tu máme, mal na druhej strane napísané úlohy pre okresné úrady. A tak ako už niektorí pri minulom zákone kritizovali bezpečnostné rady, na okrese ich nevytvárame a ignorujeme. Ak dávame okresnej vojenskej správe viacej práce, než mala doteraz, napr. zavedením tohto snáď najzložitejšieho dotazníka, ktorý som kedy videl, ktorý je teda určite v rozpore so zákonom o ochrane osobných údajov, tak tam musíme vytvoriť priestor a pridať ľudí. A my ideme toto znižovať. Pripomínam len, že niektoré otázky, čo sa týkajú bezpečnostnej rady sa premietajú do týchto zákonov a neboli doriešené. Neboli doriešené napr. otázky, aké sú vzťahy, právomoci aj bezpečnostnej rady kraja. Ak vezmeme líniu kraj – vyšší územný celok – obec – ministerstvo obrany, tak je taká otázka: V bezpečnostnej rade kraja majú byť zástupcovia vojakov. S obcami majú povinnosť komunikovať vojaci a majú právo vyžadovať od samosprávy plnenie úloh. Kto to bude? Nevzniká nám tu náhodou nová skupina vojakov, aby obsiahla celé Slovensko? Ak ich bude málo, bude tento styk raz za rok. A čo vtedy, až bude vyhlásený stupeň ohrozenia? Kto to bude robiť? Pripravení, nepripravení ľudia? Alebo to bude formálne? Tým to musí zákonodarca vyriešiť vtedy, keď takéto úlohy pre obce, vyššie územné celky, kraje a okresy stavia. Ja chápem, že ešte dnes možno nie je prijaté politické rozhodnutie o okresoch, dokedy budú. Riešme to nejakým spôsobom. Vyriešme aj túto otázku. Čítal som a porovnával som aj návrh zákona o integrovanom záchrannom systéme (tlač 1237). Aj tam treba dopresniť v súvislosti s tými pojmami, ktoré použijeme v armáde, aj obsah pojmov, ale aj zladiť ich. Vznikali vedľa seba, nechcem povedať, že vznikali proti sebe. Stav tiesne kto má právo vyhlásiť? Ako sa tam dostane ten vojak, s ktorým sa tu počíta? Komu bude podriadený? Zákon o obrane o tom nehovorí. Aký bude rozdiel medzi rozsahom priestoru, na ktorom bude vyhlásená tieseň? A kedy to bude núdzový stav na obmedzenom území? Predsa ide stále o záchranu životov a majetkov. To sme nevyriešili v zákone. Buď teda treba rýchlo zladiť zákony, aby to bolo úplne jasné, alebo začleniť integrovaný záchranný systém istým spôsobom, alebo vytvoriť mechaniku k zákonu, ako sa tento integrovaný záchranný systém bude napájať do systému obrany alebo ako prestáva fungovať. Inak sa stane, že koordinačné strediská integrovaného záchranného systému budú stáť proti rozhodnutiam bezpečnostnej rady kraja alebo budú vydávať pokyny obciam rozporné navzájom. Ale musíme aj v zákone povedať, kto má právo vyhlásiť núdzový stav na ohrozenom území. To už sa týka vyložene tohto pojmu, ktorý používa len ministerstvo obrany. Ale nič nehovoríme o riadení. Tak ako sme pekne obišli oblasť riadenia v mieri a za vojny a prípravu podkladov pre riadenie alebo bezpečnostné rady, tak teraz obchádzame aj zodpovednosť. Veď máme príklady. Ak vyhlási funkcionár na úrovni okresu v našom chápaní organizačnom núdzový stav, nikto nemá právo ani povinnosť mu do toho zasahovať. Ak požiada o pomoc vyšší stupeň, stáva sa tento vyšší stupeň okamžite zodpovedným, ale aj organizátorom so všetkými právomocami. Táto mechanika nebola doriešená, musíme ju doriešiť. Čo sa stane, ak bude treba použiť na riešenie núdze integrovaný záchranný systém v kraji, kde budú dve navzájom vzdialené ohniská? Ako to bude fungovať? Aký bude mať na to aparát? Tým sa zákonodarca veľmi nezaoberal. Chcem povedať, že je veľmi na zváženie aj tá časť, ktorá hovorí o právomociach vojenských správ. Pripomínam len, že napr. bolo v Bratislave prejednávaných 2 039 podaní občanov, ktoré nemohol nikto robiť než vojenské správy. Ak z takého územia, ktoré riadila Bratislava, prejdú tieto podania do Banskej Bystrice, predstavte si, aký to musí byť veľký úrad. Spočítajte si, že obdobné množstvo bolo podľa počtu obyvateľov, že je to vlastne priemerné číslo. To sú tisíce podaní, ktoré tam prídu. Za každým podaním sú osudy ľudí. Ľudia, ktorí sa budú sťažovať na nečinnosť tohto systému kvôli škode napr. za 200 korún, majú cestovať na odvolacie riadenie z Bratislavy do Banskej Bystrice? Veď je to viacej než suma, ktorú mali zo zákona alebo podľa svojho presvedčenia dostať. Mám veľmi podrobné stanoviská funkcionárov, ktorí tejto oblasti rozumejú. Myslím si, že pri príprave návrhov na novelizáciu ich bude treba využiť. Obrana štátu je vysoko odborná záležitosť. Tú nemôžeme podceniť. Vážení, to nie je hra na vojakov. Len vyberiem niečo napr. z obsahu toho nariadenia alebo rozkazu alebo smernice prezidenta. Musí presne definovať konkrétny cieľ politický a vojenský. Musí definovať mieru použitia ozbrojených síl. Musí definovať mieru a rozsah mobilizačnej povinnosti. Musí definovať časy, termíny pohotovosti vojsk, rozsah a obmedzenie občianskych a majetkových práv, rozsah evakuácie ľudí alebo musíme zákonom takéto široké právo preniesť kdesi dolu. Nájdime my odvahu povedať, či to bude robiť prezident, ktorému odborníci pripravia, zdôvodnia, obhája a ktorého presvedčia, že je to správne a nutné, alebo či túto právomoc narušovania a zásahu do majetkových a osobných práv občana dáme kdesi dolu a viacerým ľuďom. Nevyhýbajme sa tomuto vážnemu rozhodnutiu. Stojí tu otázka, či prejdeme na zvyk NATO, že najvyšší vojenský funkcionár predtým, než je menovaný do funkcie, predstupuje a bojuje o podporu alebo o súhlas v parlamente. Náčelníka Generálneho štábu v Nemecku menuje minister obrany. Ako príklad uvádzam: Je to raz námorník, druhýkrát letec, tretíkrát predstaviteľ pozemného vojska. Nemôže si tam minister vybrať dvakrát po sebe letca, ale musí dodržať toto poradie. On si ho vyberá, on ho ustanovuje. Ale bez toho, aby on, ten kandidát prestúpil do parlamentu, aby získal podporu, ho nemenuje. To je v Spojených štátoch to isté. Predseda Zboru náčelníkov štábov tam predstupuje pred Kongres. A veru boli prípady, že to bolo neúspešné. Nezavedieme tu tento zvyk štátov NATO aj u nás? Alebo urobíme tak, že dáme najviac ustráchaného generála na náčelníka Generálneho štábu, aby nás politicky ľahko poslúchal. Nevytvárajme také ťažké situácie pre nás ani pre toho budúceho náčelníka Generálneho štábu. Profesionalizácia bola ohlásená na rok 2006. Napadla ma taká myšlienka, keď som teraz sa snažil vyriešiť niektoré veci, prečo nevyužijeme tento moment na to, aby sme vyriešili nezamestnaných vojakov alebo občanov, ktorí chcú nastúpiť vojenskú službu a nemôžu ju nastúpiť, pretože ešte pred nimi starší nenastúpili. A do zamestnania práve preto, že neboli vo vojenskej službe, ich nechcú zobrať. V roku 2006 prestane byť dôležité, kto bol a kto nebol na vojne, lebo podľa návrhu zákona, ktorý tu je, o brannej povinnosti, vážení, ideme tvoriť zálohu aj z vojakov, ktorým bola odpustená vojenská služba, § 4, myslím, je to. A je tam napísané, že ktorým bola odpustená branná povinnosť, nastupujú do zálohy. Tak potom nezáleží, či budú mať o rok viac alebo menej. Ale veď my môžeme, ja neviem, či dneska je to 8 000 alebo 9 000 nezamestnaných, umožniť im, nech nastúpia vojenskú službu práve tí, ktorí po vojenskej službe budú už zamestnaní, lebo budú spĺňať tú podmienku. Netrvajme na tom, že najstaršie ročníky musíme urobiť. Veď už na tom nezáleží. Za 4 roky už by mali byť všetci iba civilmi. Otvorme k tomu cestu alebo riešme tento problém, možno tým zákonom o brannej povinnosti. Ale ja tu nevidím žiadny problém ani dnes, lebo minister nemá povinnosť brať najstarší ročník. Chcem povedať, a nebudem už uvádzať ďalšie podrobnosti, že ponúkam moje pripomienky prípadným spracovateľom potom ďalej. A navrhujem, aby pán minister využil možnosť vytvoriť oponentskú skupinu z pracovníkov vojenských správ, ktorí sú tam, povedzme, najmenej 10 rokov, aby posúdila to, čo som ja vyslovil, aby posúdila trebárs pripomienky a protesty, ktoré sú proti terajšiemu zámeru, čo s vojenskými správami urobí, a posúdila materiály, ktoré sú predložené, vrátane návrhu zákona o brannej povinnosti a návrhu programu, ktorý k modelu 2002 je priložený, kde ich vlastne idú likvidovať. Nech vznikne materiál a nech sa to prejaví v zákone o brannej povinnosti tak, aby nám mohli ľudia povedať, áno, je to v prospech Slovenska, je to vhodné, páni poslanci, schváľte to. Ak to nevyužijeme, budeme znova narážať na pripomienky a trebárs aj na nesúhlas a neochotu poslancov, ktorí ho schvália. Napriek pripomienkam, ktoré som mal, navrhujem alebo som za to, aby všetky tieto návrhy, teda návrh zákona o obrane, návrh zákona o ozbrojených silách, návrh zákona o brannej povinnosti aj návrh zákona o vojenskej službe išli do druhého čítania. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec za vaše vystúpenie v rozprave. Nie sú žiadne faktické poznámky k vášmu vystúpeniu. Prosím, kto sa chce prihlásiť ústne do rozpravy. Jedine pán poslanec Gajdoš. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pán poslanec Gajdoš, nech sa páči, v spoločnej rozprave ku všetkým štyrom materiálom. J. Gajdoš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, žiadna kolegyňa, len kolegovia (Hlasy z pléna.), pardon, pani docentka, hlboko sa ospravedlňujem, pozdravujem legislatívcov rezortu, myslím si, že po vystúpení pána poslanca Andrejčáka majú hlavu v smútku, tak ja im tú hlavu zaťažovať nebudem, vláda predkladá balík zákonov, ktoré reagujú na požiadavky doby. Z legislatívnej stránky rámcujú reformu ozbrojených síl. Samozrejme, aby bol reformný proces úspešný, je nevyhnutné, aby tieto zákony boli v parlamente schválené. Z toho titulu k týmto zákonom takým spôsobom pristupujeme. Chceme byť ústretoví, konštruktívni a budeme sa snažiť, aby sa tie veci, ktoré neboli úplne domyslené, dopracované, v priebehu ďalšieho legislatívneho procesu dotvorili a aby sa našiel konsenzus pri schvaľovaní týchto zákonov. Ja len v stručnosti, pretože pán poslanec Andrejčák poukázal na mnohé úskalia, ktoré v sebe táto legislatíva predstavuje k jednotlivým návrhom, k návrhu zákona o ozbrojených silách. Akceptujem všeobecnú požiadavku jednotného riadenia ozbrojených síl. Z toho titulu nemám výhrady k definícii ozbrojených síl ako takej i k zámerom, ktoré pre mnohých profesionálov slúžiacich v železničnom vojsku, vo vojskách ministerstva vnútra prinášajú taký zlomový moment v ich kariére. Ale doba si to vyžaduje, proste nedá sa nič robiť. Ja som v rámci integrovaného programu rozvoja armády mal niektoré zámery, ktoré sa mi nepodarilo uskutočniť. Som rád, že pán minister ich pretransformoval do podoby súčasnej legislatívy, takže nemôžem mať výhrady k systémovým zmenám. V tomto zákone pre mňa je dôležitá otázka systémového riešenia, riadenia ozbrojených síl. Len by som chcel podotknúť jeden vážny moment, že súčasný stav v organizačnej štruktúre ministerstva a Generálneho štábu nie úplne akceptuje tie požiadavky, ktoré sú kladené na riadenie ozbrojených síl v čase vojny, kde rozhodujúcu úlohu zohráva náčelník Generálneho štábu. V tomto smere bude potrebné posilniť jeho právomoci, kompetencie, zodpovednosť. Takže si myslím, že v procese sa dopracujeme k tomu, že postavenie náčelníka Generálneho štábu bude zodpovedať týmto úlohám, ktoré budú na neho kladené. Myslím si, že ste sa trošku pomýlili, keď ste v rámci definície zbrane, zbraňového systému riešili aj donucovacie prostriedky a ich použitie. Ja si myslím, to je môj taký skromný názor, že túto pasáž ste mali potom riešiť v zákone o vojenskej polícii, ktorý budete musieť nevyhnutne v krátkej dobe predložiť, pretože tieto právomoci patria vojenskej polícii a nemajú nič spoločného s definíciami, ktoré v zákone uvádzate. K návrhu zákona o brannej povinnosti. Považujem tento zákon za jeden z najlepších z toho balíka zákonov. Tu proste je taká nejaká kontinuita životnej skúsenosti a potrieb. Myslím si, že v tomto smere ste sa dobre zhostili svojich povinností. Som veľmi rád, že zostáva vojenská základná služba v dĺžke 9 mesiacov, že sa tu neuplatnil politický manéver tesne pred voľbami a požiadavka na skrátenie vojenskej služby. Samozrejme, mňa vždycky napadá taká kacírska myšlienka pri náhradnej službe a dĺžke jej trvania troch mesiacov, že sú to zbytočne vyhodené peniaze. No ale ak chceme byť sociálni, tak treba zohľadniť aj tento aspekt a umožniť ľuďom, ktorí nemôžu plnohodnotne vykonávať základnú službu, aby sa nejakým spôsobom vojensky realizovali. Ale myslím si, že doba prinesie zmenu aj do tohto inštitútu a že, samozrejme, s profesionalizáciou armády tento inštitút odíde. Osobne som smutný z toho, že skracujete dobu fyzického veku pre brannú povinnosť. Ak toto nadobudne účinnosť, tak ja už nemôžem byť potom v činnej službe, dofrasa. No ale rád dvihnem ruku aj za toto. Takže k tomu zákonu nemám podstatnejšie výhrady. Zákon o obrane Slovenskej republiky definuje pojem obrany štátu a prípravy na obranu. Samozrejme, ukladá úlohy ústavným inštitúciám, ministerstvám, orgánom štátnej správy a samosprávy. Ja by som mal trošku inú predstavu, čo sa týka úloh ministerstiev. Vy ste si to trošku zjednodušili. Ministerstvo hospodárstva musí predložiť novelu zákona o hospodárskej mobilizácii a tam by mali byť precíznejšie definované úlohy rezortom. Ak ste z tejto premisy vychádzali, tak potom je to v poriadku. Nemôžete nad rámec kompetenčného zákona stanovovať úlohy vyšším územným celkom pre oblasť obrany. Tak ako sú slabo definované a prenesené kompetencie na VÚC-ky, a s problémami aj v súčasnosti vykonávané, tak sa to odrazilo aj v tom vašom zákone. Moc tých kompetencií tam nie je, ale život prinesie nejakú reakciu, úpravu. Takže tam budeme musieť zrejme mnohé veci vyprecizovať, ísť s prenosom väčšieho balíka kompetencií na VÚC-ky s tým, že sa budú okliešťovať právomoci orgánov štátnej správy. Mám veľa technických pripomienok k ostatným zákonom, ktoré by som potom uplatnil v rámci druhého čítania. Teraz toto považujem za všeobecnú rozpravu, ktorá rozhoduje o tom, či zákony posunieme do druhého čítania alebo nie. No a posledný zákon, ktorý predkladáte, je zákon, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 370/1997 Z. z. o vojenskej službe. K tomuto zákonu nemám výhrady. Je potrebný, reaguje na potreby života, reaguje na problémy, ktoré vyvstali trebárs aj so smrťou nášho profesionála v Kosove. Myslím si, že ste to dostatočne dobre ošetrili. A môžem s týmto návrhom vysloviť súhlas. Takže toto sú moje stručné pripomienky k tomuto balíku zákonov. V závere by som chcel povedať, že ešte sa trošku budeme musieť potrápiť. A verím, že sa nám to podarí. Odporúčam, aby tieto zákony prešli do druhého čítania. Ďakujem pekne. Nebolo to také zlé. Nie? I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Je jedna faktická poznámka, od pani poslankyne Belohorskej. Končím možnosť prihlásiť sa s ďalšími faktickými poznámkami. Dávam slovo pani poslankyni. Nech sa páči. I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Skutočne si myslím, že je nás tu dosť málo, ale napriek tomu treba, aby tá diskusia odznela. Veľmi som zvažovala, či sa prihlásim ku kolegovi z môjho poslaneckého tábora. Mám trochu civilnejšie vnímanie obrany. Takže by som sa nehnevala na koalíciu, keby predložila skrátenie základnej vojenskej služby. A budem veľmi rada, ak by sme my vo svojom volebnom programe predložili 6-mesačnú základnú vojenskú službu, lebo si myslím, že na základný výcvik to stačí, ak sa budeme dívať na vývoj a výstavbu armády plne profesionalizovanej. Takisto sa dívam na civilnú vojenskú službu, lebo ju vnímam ako veľký demokratizačný krok, ktorý umožní ľuďom, ktorí sa nestotožnia s tým, aby z prinútenia išli brániť vlasť alebo na základnú vojenskú službu, aby mohli byť úspešní a prospešní v civilnom sektore. Vedela by som sa poďakovať možno za mnohých týchto chlapcov, ktorí robia či už v domoch dôchodcov alebo v nemocniciach, alebo na iných pracoviskách. Budem veľmi rada, keď slovenská armáda a slovenská obrana bude v rukách ľudí, ktorí sa dobrovoľne rozhodnú pre túto službu, a nebude to z prinútenia. Vždy to má podstatne vyššiu kvalitu. Ale myslím si, že vystúpenie pána poslanca bolo vysoko profesionálne. A ozaj tú kritiku aj pán minister musí zhodnotiť, že bola v prospech veci. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Pán minister, chcete sa vyjadriť? Nech sa páči. J. Stank, minister obrany SR: Len veľmi krátko. Opäť rád konštatujem, že tá rozprava bola skutočne vecná, zameraná veľmi výrazne do toho, aby sa v druhom čítaní tieto zákony ďalej skvalitnili. Je to súbor dôležitých zákonov. Všetci uznáte, a som rád, že takto k tomu pristupujete. Ja som pripravený ako kedykoľvek v minulosti, keď išlo o dokumenty takéhoto charakteru, zorganizovať aj mimo rokovania výborov ešte konzultáciu nad tými pripomienkami, ktoré si teraz zo stenografického záznamu ešte detailne preštudujeme. A urobíme príp. odbornú konzultáciu mimo rámca rokovania výboru, pretože skutočne máme záujem na tom, aby Slovensko malo kvalitné zákony, ktoré upravujú bezpečnosť, obranu, ozbrojené sily. Ja som otvorený. A myslím si, že aj na ministerstve obrany budeme otvorení voči takým tendenciám, ktoré povedú k posilneniu právomocí Národnej rady Slovenskej republiky vo vzťahu k veľkým rozhodnutiam, či už personálnym alebo finančným, ktoré sa dejú na ministerstve obrany a ktorými skutočne každý minister musí prejsť, často v komplikovaných zložitých situáciách. Takže posilnenie právomoci z tohto hľadiska, si myslím, by mohla byť určitá nosná línia, ktorá bude skvalitňovať aj predkladané zákony. Zmienim sa ešte o tom, čo tu hovorila naposledy pani poslankyňa Belohorská. My sme už o tom spolu diskutovali na rokovaní výboru pre obranu a bezpečnosť. A vtedy som sa usiloval presvedčiť pánov poslancov, aj tu obidvoch vystupujúcich, že zámer skrátiť základnú vojenskú službu na 6 mesiacov je zámer, ktorý bol vypočítaný odborníkmi, vojenskými odborníkmi, a nemá nič spoločné s nejakou snahou politicky sa zaľúbiť alebo nejako politicky sa prezentovať pred voľbami. Nám skutočne vyšlo, a dnes to môžem povedať aj na tejto pôde, že postupujúca profesionalizácia skutočne umožní, aby sa základná vojenská služba skrátila, a to niekde v druhej polovici budúceho roka za predpokladu, že sa splnia tie úlohy profesionalizácie. Čiže zatiaľ preto tam dávame a ponechávame, tak ako to aj doteraz bolo, deväťmesačnú základnú vojenskú službu. A za predpokladu, že sa podarí splniť tie úlohy, ktoré máme v oblasti profesionalizácie, bude môcť byť táto základná vojenská služba už v druhej polovici budúceho roka skrátená. Takže túto cestu sledujeme, pani poslankyňa. A chcem zdôrazniť, že sledujeme ju cez vojensko-odborné posúdenia celej problematiky. V každom prípade mám radosť z toho, že s týmito pripomienkami alebo na základe tejto diskusie môžu tieto pre nás veľmi dôležité a rozhodujúce zákony postúpiť do druhého čítania. Ďakujem vám. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Pán spravodajca, chcete sa vyjadriť? Nech sa páči. P. Ošváth, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Iba celkom v krátkosti k predloženým návrhom zákonov. Chcem sa poďakovať všetkým, ktorí vystúpili konštruktívne, v konštruktívnom duchu k týmto zákonom. Samozrejme, pripomienky, ktoré boli predložené, určite ministerstvo obrany zohľadní do druhého čítania. Chcel by som poznamenať k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 370/1997 Z. z. o vojenskej službe v znení neskorších predpisov, že bola úvaha v tomto smere, aby sa zohľadnila aj pripravovaná novela Zákonníka práce, ktorá môže svojou filozofiou ovplyvniť aj tento zákon. Ale domnievam sa, že do druhého čítania by bolo možné tento zákon posunúť s tým, že potom po prípadnom schválení novely Zákonníka práce by sa eventuálne niektoré veci zohľadnili v druhom čítaní. Len tak položartovne už na margo toho, čo povedal poslanec Gajdoš, že sa znížila veková hranica pre povinnosť vojenskej služby, resp. vojenského povolania. Vlastne aj ďaleko mladší poslanci tu v tomto zbore musia byť teda smutní, ak majú také ambície, pretože sú dočasne oslobodení od výkonu vojenskej služby počas mandátu alebo resp. patria medzi tých ústavných činiteľov. Takže vlastne aj keby bolo niečo také potrebné, tak k niečomu takému by počas výkonu mandátu nemohlo dôjsť. Ďakujem ešte raz všetkým za vystúpenia. Predpokladám, že tie pripomienky budú do druhého čítania vzaté do úvahy. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán spravodajca. Prerušujem rokovanie o týchto bodoch programu. Ďalším bodom programu je druhé a tretie čítanie o návrhu na vyslovenie súhlasu Národnej rady Slovenskej republiky s prítomnosťou zahraničných ozbrojených síl na území Slovenskej republiky a návrhu na vyslovenie súhlasu s Dohodou medzi vládou Slovenskej republiky, vládou Českej republiky a vládou Poľskej republiky o mnohonárodnej brigáde . Návrh vlády ste dostali ako tlač 1232, nové znenie. Spoločnú správu výborov schválenú gestorským výborom máte ako tlač 1232a, ktorej súčasťou je aj návrh uznesenia Národnej rady. Návrh vlády odôvodní minister obrany Slovenskej republiky Jozef Stank. Prosím pána ministra, aby sa ujal slova. J. Stank, minister obrany SR: Vážený pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci, tento návrh vytvoriť takúto brigádu vznikol na rokovaniach ministrov obrany v priebehu minulého roka. Bola to do istej miery iniciatíva poľského ministra obrany, vtedy pána ministra Komorowského, k návrhu ktorého sa potom pridal pán minister Tvrdík. A výsledok toho je, že bola parafovaná dohoda v Oravskom Podzámku 20. septembra o vytvorení tejto brigády. Potom na základe toho bola vypracovaná technická dohoda. A z tejto technickej dohody i zo spomínanej dohody medzivládnej vyplýva, že by mala táto brigáda vzniknúť postupne tak, aby v roku 2005 bola schopná na štandardoch NATO plniť operačné úlohy. Veliteľstvo a štáb tejto brigády podľa spomínanej technickej dohody má byť zriadený v máji tohto roku, má sídliť v Topoľčanoch a bude pozostávať v tejto etape z 10 slovenských, zo 6 českých a zo 6 poľských predstaviteľov. Prvým veliteľom tejto brigády by mal byť slovenský predstaviteľ slovenskej armády. Chápeme túto dohodu predovšetkým ako podanie ruky zo strany našich susedov členských krajín aliancie ako úsilie pomôcť v integrácii Slovenskej republiky do aliancie. No a na druhej strane, samozrejme, je to príspevok k zabezpečeniu mieru vo svete v rámci aliancie a na štandardoch aliancie. Prosím, keby ste posúdili tento návrh a vyjadrili súhlas tiež s tým, aby príslušníci cudzích armád v takomto rozsahu, ako je uvedené v návrhu, mohli byť prítomní na území Slovenskej republiky. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Prosím určeného člena výboru pre obranu a bezpečnosť pána poslanca Antona Hoffmanna, aby informoval Národnú radu o výsledku rokovania výborov o tomto návrhu vlády. Prosím. A. Hoffmann, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som v súlade s § 88 ods. 3 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky vystúpil na rokovaní Národnej rady Slovenskej republiky k návrhu na vyslovenie súhlasu Národnej rady Slovenskej republiky s prítomnosťou zahraničných ozbrojených síl na území Slovenskej republiky a návrhu na vyslovenie súhlasu s Dohodou medzi vládou Slovenskej republiky, vládou Českej republiky a vládou Poľskej republiky o mnohonárodnej brigáde ako spravodajca Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky rozhodnutím č. 1474 z 15. januára 2002 pridelil návrh na vyslovenie súhlasu na prerokovanie Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť a Zahraničnému výboru Národnej rady Slovenskej republiky, pričom ako príslušný gestorský výbor určil Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Výbory prerokovali predmetný návrh v stanovenom termíne, vyslovili s ním súhlas a odporúčajú Národnej rade Slovenskej republiky vysloviť súhlas s návrhom. Návrh na uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky je prílohou správy, ktorú máte písomne v laviciach. Prosím, pán predsedajúci, aby ste otvorili všeobecnú rozpravu. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Prosím, aby ste zaujali miesto pre spravodajcov. Otváram rozpravu o tomto bode programu. Písomne nikto nie je prihlásený. Ústne sa hlási pani poslankyňa Belohorská a pán poslanec Andrejčák. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Dávam slovo pani poslankyni Belohorskej ako prvej rečníčke v rozprave. I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, dámy a páni, ja vítam zriadenie tejto zahraničnej jednotky. Veľmi vysoko ho vnímam, ako to povedal pán minister, ako určitý krok na naše začlenenie sa do NATO, aj keď posledný vývoj situácie hlavne po prejave pána Busha trochu zmenil situáciu aj v otázke, povedzme, vojenských jednotiek v rámci Európy. Dosť adresne zareagovala Západoeurópska únia, už včlenená do Európskej únie, ktorá pochopila, že Američania už dneska na obhajobu svojich vlastných národných záujmov si prakticky stačia sami, ako dokázali v Afganistane. Už im ide len podporu napr. vzdušného priestoru alebo spolupráce tajných služieb. Na druhej strane otázka vyhlásenia určitých štátov, ku ktorým majú niektoré európske štáty väzby, tak ako boli spomenuté v prejave o stave Únie prezidentom Bushom, dávajú najavo určitý nesúhlas niektorých európskych štátov. Chcela by som sa opýtať, akým spôsobom bude táto jednotka kooperovať v zmysle Laekenského dohovoru, pripojeného anexu 1, a po druhé veľmi by ma zaujímalo, pán minister, akým spôsobom je zabezpečená zdravotná starostlivosť o zahraničných účastníkov, teda o zahraničných vojakov na našom území. Samozrejme, v rámci otázok potom položím aj otázku, ako budú zabezpečení naši vojaci z hľadiska poistenia pri nasadení tejto jednotky v niektorom inom štáte. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pani poslankyňa. Posledným rečníkom v rozprave je pán poslanec Andrejčák. I. Andrejčák, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, chcem iba verejne vyjadriť stanovisko, že podporujem myšlienku vytvorenia takejto jednotky. Som rád, že je to na Slovensku, a chcem poďakovať tým, ktorí sa o to pričinili, aj vám, pán minister. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Končím rozpravu o tomto bode programu. Pán minister vystúpi k tým otázkam, ktoré pani poslankyňa Belohorská avizovala. Prosím, páni poslanci, o strpenie, aj keď prekročím možno jednou-dvoma minútami tú 19.00 hodinu, aby sme mohli tento bod doviesť do stavu, keď pán minister zaujme stanovisko, aby sme ho nemuseli znova otvárať zajtra. Nech sa páči. J. Stank, minister obrany SR: Pani poslankyňa Belohorská mi vždy dáva také skutočne veľmi konkrétne otázky. Pokiaľ ide o zdravotné zabezpečenie, tak počítame, že sa to vykoná štandardným spôsobom. My sme si, bohužiaľ, mali možnosť teraz na prípade pána plukovníka Orsagha overiť, ako to funguje. Môžem vám povedať, panie poslankyne a páni poslanci, že to funguje, že to zabezpečenie našich vojakov, ktorí sú vysielaní do mierových misií, je také, že určite veľmi výrazne presahuje zabezpečenie v civilnom sektore. Keby bolo treba, pani poslankyňa, môžem hovoriť aj teraz o konkrétnych číslach, ktoré boli uplatnené pri tomto smrteľnom úraze, resp. vo vzťahu k pozostalým dvom deťom a manželke. Táto brigáda a zaradenie tejto brigády vo vzťahu k Laekenskému protokolu. Na túto otázku momentálne neviem reagovať, ale v tom čase, keď vznikala, nebola koncipovaná v tomto zmysle alebo v tomto duchu. Musím povedať ale, a myslím si, že to si môžem dovoliť tu povedať, že keď vznikal tento návrh, tak vznikal aj preto, že sa očakáva, že tá východná hranica aliancie bude hlavne Poľsko a Slovensko. A táto brigáda má aj tento význam. A druhý dôvod ešte, ktorý by som vám chcel povedať aspoň v tejto komornej zostave, je ten, že my máme záujem, aby bola začlenená Slovenská republika pod severné velenie aliancie, kde patrí Poľsko a Česká republika. A táto brigáda a táto aktivita nám k tomu pomáha. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán minister, ďakujem. Pán spravodajca, chcete sa vyjadriť? Prosím. A. Hoffmann, poslanec: V rozprave odzneli 2 vystúpenia a môžem konštatovať, že nezazneli argumenty alebo dôvody na to, aby sme nemohli pristúpiť k schvaľovaciemu hlasovaniu tejto dohody. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne. Páni poslanci, panie poslankyne, prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Ďakujem pánu ministrovi, ďakujem pánu spravodajcovi. Vám všetkým, ktorí ste vydržali do tejto hodiny, prajem príjemné prežitie večera, dobrú chuť na večeru a dobrú noc. Zajtra pokračujeme o 9.00 hodine programom, ktorý sme schválili. Ďakujem pekne. (Prerušenie rokovania o 19.02 hodine.)