Fecko, Martin, poslanec NR SR (2014-12-04):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Pán navrhovateľ, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, vážení hostia, dovoľte, aby som aj ako jeden z predkladateľov sa vyjadril k našej snahe kvalitatívne vylepšiť zákon o ochrane prírody a krajiny. Úvodom chcem povedať, že nakoľko tento zákon bol už odsunutý ešte z minulej schôdze, tak samozrejme, že v prípade, že by bol postúpený do druhého čítania, tak účinnosť tohto zákona, ktorý bol pôvodne plánovaný na 1. januára 2015, samozrejme, že bude upravený, lebo by sa to nestihlo. Takže túto pripomienku, keby ste aj chceli mať, tak dúfam, že chápete, že nemôžme to odstrániť, lebo už to bolo podané. Takže odstránime tu v tom druhom čítaní. Myslím si, že tak ako to už bolo predkladateľom spomenuté, pánom Hubom, je to viac-menej doladenie podmienok smernice, ktorá nebola úplne implementovaná do nášho zákona. Na čo chcem upozorniť, tak myslím si, že to, čo je uvedené v § 1 ods. 1, kde hovoríme o prírodnom dedičstve hodnôt a krás, ako aj o charakteristickom vzhľade krajiny, to sa dopĺňa do pôvodného znenia. Žiaľ, ten charakteristický vzhľad krajiny sa momentálne vytráca z mnohých zákonov a vyzerá tak, že si ho nevážime. My máme neúctu k vzhľadu našej krajiny. To myslím si, že neni dobrá vizitka tejto generácie. A keď si pozrieme niektoré staré pohľadnice, tak ste hneď vedeli, aha, tuto som v Poľsku, tu som v Rumunsku, tu som v Budapešti a neviem kde, v ktorých. Máte určitú charakteristiku. A u nás, žiaľ, takáto charakteristika vzhľadu krajiny, vlastne o ňu ako keby sme nestáli. Kde inde má byť, ak nie v zákone o ochrane prírody a krajiny zvýraznená a daná? Aby aj ďalšia generácia takýto vzhľad krajiny mala, rešpektovala, respektíve ho zachovala, pretože aj to je jeden možnože z motivačných dôvodov, prečo aj u nás tak často handicapovaný cestovný ruch neni možnože v plnom rozsahu a v plnom rozlete nejak využívaný. Pretože tvrdím, mrakodrapy, komíny, vybetónované chodníky, cesty, to majú aj na Západe, to majú aj inde vo svete. Ale ten vzhľad slovenskej krajiny, ktorú tu máme my a ktorú sme zdedili, to je iba u nás. Nikde inde. Tak aj týmto spôsobom môžeme zvýšiť, možno keď sme včera rozprávali o našom štátnom rozpočte, môžeme zvýšiť príjmy do našej kasy aj cez tento turistický ruch. Tak preto sme si dovolili, aby teda charakteristický vzhľad krajiny bol aj v tomto zákone pojatý. A myslím si, že tak to by sme sa mali správať k nášmu zdedenému prírodnému bohatstvu, ktoré tu máme. Ako to už bolo spomenuté, biotopy, nemôžme ich obmedziť iba na prírodné, takže dávame tuná všeobecné biotopy, aby tam bolo, lebo je tam toho viacej. Ďalšia vec, ktorá je tam, vypúšťame síce v § 56 ods. 2 a 3 tohto zákona, ktoré sa týkajú, akým spôsobom sa má ten príslušný výskumník, ktorý tam ide robiť nejaký výskum, ako sa vysporiadať s vlastníkom pozemku. Je to v ďalších odsekoch, takže viac-menej je to suplované, takže myslím si, že tie práva a povinnosti toho vlastníka tam samozrejme ostávajú zachované. A ten, kto chce robiť nejaký takýto výskum, musí tie práva a povinnosti akceptovať, či sa mu to páči, alebo nepáči, a to je jedno, či to bude robiť sólo, viacero, alebo či tam bude deň alebo iba hodinu alebo mesiace. Takže to na vysvetlenie. Ďalej bolo tu aj spomenuté, akým spôsobom nakladať s výsledkami tohto výskumu, ktorý sa robí. Tu by som chcel zdôrazniť, že viac-menej doteraz to bolo možné priamo iba odovzdať organizácii, ochrane prírody a ochrane prírody túto správu o výsledkoch tohto výskumu. Teraz viac-menej to rozširujeme aj o tú možnosť, aby sa to mohlo publikovať a oznámiť, kde, ako sa tieto výsledky budú uchovávať, ako sa budú archivovať, kde môžu byť k nahliadnutiu. Ako vieme, rozpočet na výskum neni veľmi valný, nechcem hovoriť o štátnej ochrane prírody, ktorá je poddimenzovaná. A práve tu ja vidím z reálneho života veľký deficit, pretože mnoho našich nejakých analýz nevychádza z konkrétneho dnešného stavu veci. Orgán štátnej ochrany prírody, ktorý by mal byť tým garantom kvalitatívneho vyhodnocovania tohto stavu, v mnohých prípadoch je zavalený takouto byrokratickou agendou, toľkými papiermi, že nemajú čas ísť do toho terénu. Nemajú ísť čas, aby viac-menej ten výskum mohli urobiť, a potom zisťujeme, že chránime tam, kde už tá ochrana stratila svoj význam, a zase, naopak, tam, kde by sme mali, tak viac-menej o tom nevieme, že tento či už živočích alebo rastlina, respektíve biotop sa nachádza. A je to aj o tom, akým spôsobom viac-menej môžeme tie výskumy zabezpečiť týmto, aj týmto, by som povedal, odborným inštitúciám, ktoré tento výskum majú robiť. V § 56 ods. 5 tiež dopĺňame možnosť, ak vyhlasujeme osobitné chránené časti prírody, aby boli použité iba výsledky z tohto výskumu, vykonané v súlade s týmto odsekom, ktorý som teraz citoval, ale dávame tu šancu, aby aj rozhodol orgán ináč. Môžu tam byť určité dôvody, kedy by mohol orgán rozhodnúť ináč, a preto túto možnosť, myslím, že by sme tomu správnemu orgánu nemali nejakým spôsobom zakázať a handicapovať. Toľko myslím, že z mojej strany k tomuto predkladanému zákonu, neni veľký, teda novele zákona. Má osem bodov. Myslím si, že ho skvalitňuje. Posúďte sami, nechám to už na vašom svedomí a vedomí, ako sa k tomu postavíte, ale myslím si, že, a budem tvrdiť stále, nemáme právo, aby naše deti a naše vnúčatá zdedili po našej generácii horší stav životného prostredia, ako sme dostali my od našich rodičov a starých rodičov. Malo by to byť ešte kvalitatívne aj kvantitatívne v lepšej kondícii, ako sme to zdedili my. Ďakujem pekne a znovu môj citát: „Žime tak, aby bolo aj chleba, aj neba.“. Ďakujem pekne.