V. Novotný, poslanec: (2007-10-17):
Na úvod si dovolím jednu poznámku k predchádzajúcemu zákonu. Je mi veľmi ľúto, že pán poslanec Valocký ako skutočne odborník na problematiku zdravotníctva vystúpil len v záverečnom slove spravodajcu, a tak som na neho nemohol reagovať. Som rád, že ho upútalo moje vystúpenie. Chcem k tomu povedať len toľko, ktorí ste to počuli, že keď dochádzajú argumenty, začínajú invektívy. Ja žiadne invektívy voči odbornosti ani kvalite pána poslanca Valockého nemám. Je to naozaj človek, ktorý systému rozumie, rozumie aj tomu, že v zdravotníctve je veľmi dôležité, aby sa k nemu vyjadrovali ľudia, ktorí vidia celý ten systém a sú skôr manažérmi v zdravotníctve, lebo nie vždy názor, hoci špičkového odborníka v endokrinológii, oftalmológii alebo v dermatovenerológii, môže pomôcť lepšiemu fungovaniu systému zdravotníctva. Keď nebol spokojný s mojím vystúpením, tak je mi to ľúto. Myslím si, že za tých 5 rokov, čo sa pohybujem v parlamente, trošičku systému zdravotníctva začínam rozumieť. Je mi ale ľúto, že teda vo svojom záverečnom slove nepovedal viac o tom, aké sú jeho predstavy a vízie, veľmi rád by som si to bol vypočul a možno sa niečomu aj priučil, lebo, ako som povedal, je to odborník, je vrcholovým manažérom galantskej nemocnice, žiaľ, na ekonomických výsledkoch tejto nemocnice sa jeho odbornosť zatiaľ neprejavila, ale som o tom pevne presvedčený, že v budúcnosti sa určite prejaví. Takže by som rád hovoril o zákone – o rozsahu. Chcem povedať, že v podstate vyvstáva niekoľko otáznikov, na ktoré by som bol rád, keby potom, keď už nijako ináč, aspoň v záverečnom slove pán minister reagoval, lebo ťažko je viesť diskusiu s predstaviteľmi vládnej koalície, ktorí mlčia, prípadne invektívami odpovedajú na naše poznámky. Bol by som rád, keby pán minister vystúpil, najlepšie v rozprave, aby sme mohli reagovať. Sľubujem, že budem slušný a nebudem ironický, lebo ak nepovie nič v záverečnom slove ani k zákonu o zdravotnej starostlivosti, veľmi ťažko je viesť nejakú kvalitnú diskusiu. Chcem povedať, že tento zákon o rozsahu posilňuje prevenciu v našom zdravotníctve, dáva dôraz alebo zvyšuje dôraz na preventívne prehliadky, spresňuje a dopĺňa rozsah týchto preventívnych prehliadok, dáva väčší dôraz na včasnú diagnostiku a upresňuje niektoré guide line včasnej diagnostiky pri určitých ochoreniach. Chcem povedať, že je to v súlade s programovým vyhlásením vlády, je to trend, ktorý sme začali v predchádzajúcom období, a je to trend, o ktorom hovoríme v slovenskom zdravotníctve od začiatku 90. rokov, že mali by sme klásť väčší dôraz na prevenciu. Pretože aj keď krátkodobo znamená ďalšie výdavky zo strany zdravotných poisťovní a je veľmi nákladná, je drahá, hlavne rozbehnutie preventívnych programov je pomerne drahé, v dlhodobej tendencii, v dlhodobom trende je to zisková vec, pretože ušetríme na drahej a náročnej liečbe pre pacientov. Plus je to, samozrejme, výhodnejšie aj pre pacientov, lebo v prvej chvíli to síce vnímajú ako zbytočné vyšetrovanie, ale keď si uvedomia, že ich vlastne chceme uchrániť pred závažnými, často život ohrozujúcimi ochoreniami, je to pre nich výhodnejšie. Trošku ma ale mrzí, že tento pekný cieľ, ktorý je v tomto zákone pretavený do legislatívnej podoby, nenašiel odozvu v doložke finančných, ekonomických a environmentálnych vplyvov, pretože žiadnu ekonomickú kvantifikáciu dopadov takého širokého spektra preventívnych prehliadok som tam nenašiel. Čiže to by bola moja prvá otázka, koľko to bude stáť? Ja som za, aby sme išli do preventívnych programov, len hovorím, sú veľmi drahé, krátkodobo znamenajú pomerne veľké náklady pre zdravotné poisťovne a tieto finančné prostriedky budú niekde inde chýbať. Som o tom presvedčený, že nebudú chýbať v liekovej politike, ale u poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Koľko to bude stáť? Nenašiel som nikde túto informáciu. Druhá téma, o ktorej chcem hovoriť, je skutočnosť, že zákon o rozsahu zasahuje do kategorizácie liekov a špeciálneho zdravotného materiálu, dietetických potravín, čiže je pomerne veľkým zásahom do liekovej politiky. Priznám sa, nie som tak renomovaný odborník v liekovej politike, aby som sa teraz vedel k tomu vyjadriť, či tieto zmeny povedú k tomu, čo si všetci prajeme, aby rast nákladov na lieky nebol taký astronomický, ako je v súčasnosti na Slovensku. Naozaj treba povedať, že je dobré, že ministerstvo sa snaží reagovať na negatívny vývoj v liekovej politike. Vzhľadom na to, že všade vo vyspelej Európe rastú náklady na lieky priemerne asi o 5 % medziročne, po nástupe tejto vlády, žiaľ, tie čísla sa vyšplhali až k 15 %, dokonca podľa niektorých materiálov ministerstva zdravotníctva až k 17 %, čo je teda nebývalý medziročný nárast nákladov na lieky, čo musí riešiť legislatíva a exekutíva. Verím, že tieto opatrenia budú dostačujúce a podarí sa nám to dostať do nejakej rozumnej jednocifernej miery. A tretia oblasť, ktorú mení zákon o rozsahu, je prehodnocovanie diagnóz v indikačnom zozname kúpeľnej starostlivosti. Chcem znovu povedať, že je to v súlade s programovým vyhlásením vlády, ja osobne proti tomu nič nemám. Presúvajú sa diagnózy z kategórie B do kategórie A, čiže z kategórie, kde je čiastočná spoluúčasť pacienta, do kategórie plne hradenej zdravotnou poisťovňou a v podstate ruší sa kategória C, aspoň podľa tých informácií, ktoré mám, keď sa mýlim, pán minister ma iste opraví, ruší sa kategória C, teda tá časť, kde si celú kúpeľnú starostlivosť platil pacient. Má to svoju logiku, je to v podstate samoplatca, čiže všetko, čo nie je v A a B, si musí zaplatiť samoplatca, teda kúpeľný hosť. Chcem povedať, že vyvstávajú s tým ale určité otázky. Určite bude nasledovať väčší záujem o kúpeľnú zdravotnú starostlivosť, čo nie je zlé, je to politika vlády, aby chodilo viacej ľudí do kúpeľov. Trošku ale nerozumiem tomu, prečo potom ministerstvo zdravotníctva v tých úvodných správach o stave a príprave na reštrukturalizáciu siete zdravotníckych zariadení uvažovalo o tom, že máme nadkapacitu napr. klimatických kúpeľov vo Vysokých Tatrách, ktoré nepotrebujeme zaradiť do siete, ktoré majú byť nejakými hotelmi alebo majú byť orientované na biznis, keď v kroku B chceme, aby chodilo stále viacej pacientov do kúpeľov? A o tom som presvedčený, že práve o klimatické kúpele bude veľký záujem. Bude to stáť určité finančné prostriedky. V doložke finančných, ekonomických a environmentálnych vplyvov to ministerstvo vyčíslilo na 28,6 až 34,4 mil. Sk pre všetky zdravotné poisťovne. Pán minister, úprimne pochybujem o tomto čísle, pretože ak rozšírime možnosť preskripcie kúpeľov aj na iných lekárov, ako je to určené teraz v indikačnom zozname, aj na všeobecných lekárov pri niektorých diagnózach, ak presunieme také množstvo diagnóz zo skupiny B do skupiny A, s určitou latenciou niekoľkých mesiacov začne prudký záujem o kúpele, bojím sa o to, či to kapacitne kúpele budú vedieť uniesť, či sú na to momentálne pripravené, či ich nato vôbec pripravuje ministerstvo zdravotníctva. A druhá dôležitá vec je, či sú na to pripravené zdravotné poisťovne, pretože ak máme zaplatiť toľko na kúpeľnú starostlivosť, peňazí viac nebude, to znamená, niekde musíme zobrať. A zas som o tom presvedčený, že zoberieme poskytovateľom zdravotnej starostlivosti. Včera som si vypočul v Správach a komentároch vystúpenie prezidenta Asociácie nemocníc Slovenska, ktorý hovoril, že jeden z veľkých problémov našich poskytovateľov je skutočnosť, že to percento, ktoré ide na ústavnú zdravotnú starostlivosť, teraz nehovorím o objeme, len o percente, je omnoho nižšie ako vo všetkých krajinách Európskej únie. Teraz sme znovu v probléme, že chceme v podstate viacej dať na kúpeľnú starostlivosť, ale na úkor koho zoberieme tieto finančné prostriedky? Ak ide len o 30 mil. korún, tak potom to nie je to, o čom sme hovorili, že teda chceme čo najširším vrstvám obyvateľstva umožniť kúpeľnú starostlivosť. Ak to bude viac peňazí, a o tom som presvedčený, ukážu to aj reálne čísla, že to budú rádovo stámilióny slovenských korún, potom zas ostáva otázka, z čoho zaplatíme túto kúpeľnú starostlivosť? Chcem upozorniť na to, že trošku som pri jednotlivých zákonoch, ktoré prichádzajú z ministerstva zdravotníctva, nespokojný práve s touto doložkou ekonomických, finančných dopadov. Ja si uvedomujem, že nie je to ani tak úloha zdravotníkov ako financov, ekonómov, aby to spočítali, ale opakovane mám pri jednotlivých zákonoch pocit, napr. ako som o tom hovoril aj pri zákone o zdravotných poisťovniach, že sú tam zavádzajúce údaje. Na to chcem upozorniť pána ministra, aby dal na to väčší dôraz, aby sme naozaj mali reálnu kalkuláciu. Opakujem, nemám s tým problém, ak ministerstvo povie, ak vláda povie, že to bude stáť jednu miliardu korún a že oni na to peniaze majú, lebo je to ich program. Podčiarknem, je to ich program, nech ho napĺňajú. Hovorím len o tom, že hovoriť o 30 mil., keď to budú stámilióny, nie je celkom zodpovedné. Ďakujem pekne.