D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2004-09-07):
Čo sa týka predmanželských zmlúv, myslím, že tie by mali byť riešené v Občianskom zákonníku, teda v zákone, ktorý upravuje majetkové spoločenstvo manželov. Zákon o rodine ho neupravuje a z toho dôvodu sme predmanželské zmluvy ani neriešili v návrhu zákona o rodine, lebo je mimo rozsahu, na ktorý sa zákon sústreďuje. Samozrejme, v budúcnosti by rodinné právo malo byť súčasťou Občianskeho zákonníka, ale to je hudba trochu vzdialenejšej budúcnosti. K pani poslankyni Tóthovej, ktorá najskôr namietla absenciu definície rodiny, o tom sme dlho diskutovali. Ani platný zákon nedefinuje rodinu. Obávam sa, že by sme sa dostali do obrovských komplikácií, keby sme mali ambíciu definovať rodinu, lebo každý má trochu inú predstavu. A zrejme je lepšie ponechať platný stav, lebo nenájdeme konsenzus zrejme ani v snemovni, zrejme ani v spoločnosti v otázke definície rodiny. Pani poslankyňa namietla ešte § 37, kde je možnosť každého, kto zistí, že sú porušované rodičovské povinnosti, aby to oznámil príslušnému orgánu. Navrhla tam zakotviť povinnosť. Lenže pokiaľ tam nebude sankcia, tak to bude typická imperfektná norma, ktorá nebude vykonateľná, a tých máme v právnom poriadku už dosť. Čo sa týka vážneho problému zákonnej prezumpcie materstva, je to vážny problém, určite etický, určite aj právny, právny preto, že pokiaľ dochádza k rozličným formám dohôd, tak majú v mnohých krajinách, kde to umožnené je, tendenciu stávať sa predmetom súdneho sporu. To znamená, dôjde k dohode o vynosení dieťaťa a potom si to matka, ktorá dieťa vynosí, rozmyslí a chce si ho nechať a nastane súdny spor. Nie je nič horšie ako, aby v prvých rokoch dieťaťa existoval súdny spor o tom, kto je jeho matka. A zatiaľ to nebolo nikde uspokojivo vyriešené. Ak chceme chrániť deti, tak nedávajme do zákona určitú zakódovanú možnosť existencie sporu nie o otcovstvo, to je štandardné, ale ešte o materstvo. To je vážny problém. Nechcem sa vyjadrovať v tej rovine biologickej, psychologickej, že počas 9 mesiacov gravidity kto je biologickou matkou. Genetickú, tú asi poznáme. Ale tá matka, ktorá dieťa za deväť mesiacov vynosí, nie je biologickou matkou? Neprichádza tam k nejakému putu medzi ňou a jej dieťaťom? Je naozaj všetko len o chromozómoch a DNA? To je ťažká otázka, veľmi ťažká. Ale nemali by sme sa unáhliť v tejto oblasti, lebo môže mať veľmi rozsiahle následky. K utajovanému pôrodu. Je to ďalšia veľká téma. Pani poslankyňa Tóthová spomenula, že kde je právo otca. Je to zaujímavá myšlienka, len utajovaný pôrod nie je preferovaná alternatíva, to je núdzové riešenie pre ženu v ťažkej životnej situácii. A keď sa má žena rozhodnúť medzi dvoma situáciami, jedna je horšia ako druhá, medzi interrupciou a utajeným pôrodom, keď skomplikujeme možnosť utajeného pôrodu a budeme ho viazať na súhlas otca, pôjde na interrupciu, kde súhlas otca nepotrebuje. To znamená, ak budeme komplikovať podmienky utajeného pôrodu, budeme tlačiť ženu v ťažkej situácii k horšej alternatíve, ktorá predstavuje smrť nenarodeného dieťaťa, a nie jeho život, čo je preferovaná alternatíva. Čo sa týka pani poslankyne Angyalovej, to posunutie na novembrovú schôdzu, k tomu nemám vážne výhrady. Je naozaj dôležité zodpovedne, detailne, v kľude, v pokoji o návrhu zákona diskutovať. K rozvodom. My sme prebrali platnú právnu úpravu rozvodov. A zrejme v tak citlivej otázke by nebolo vhodné to otvárať. My sme sa na vláde zhodli, že tak, ako nebude otváraná otázka rozvodov z pohľadu konzervatívneho, nebolo by vhodné to robiť ani z pohľadu liberálneho. Asi by ani pre mňa nebolo prijateľné, aby návrh zákona liberalizoval platnú úpravu. Proste je to citlivá otázka, a preto je asi vhodnejšie ponechať status quo, pokiaľ nevzíde iný spoločenský konsenzus. Na záver len k domácemu násiliu. Samozrejme, domáce násilie okrem toho, že je trestným činom a dnes už veľmi prísne sankcionovaným, vytvára rozvrat v rodine, čo je podmienkou rozvodu. Čiže tam problém nie je z tohto pohľadu, že by domáce násilie nemohlo byť príčinou rozvodu. Samozrejme, je, je to úplne klasický prípad, bez akýchkoľvek pochybností. A na záver k príspevku na výživu rozvedeného manžela. Tam môžeme o tom diskutovať. My sme to spresnili. A spresnili sme to tak, že sme zakotvili v ustanovení § 72 ods. 3, že súd môže aj nad päť rokov zaviazať manžela na príspevok, ak tá oprávnená osoba, bývalý manžel nie je z objektívnych dôvodov schopný sám sa živiť ani po uplynutí piatich rokov, najmä ak ide o manžela, ktorému bola zverená do osobnej starostlivosti osoba, teda dieťa, s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom, alebo ten manžel má dlhodobo nepriaznivý zdravotný stav. Proste je to v tej línii, že chceme chrániť slabšieho, či ide o dieťa alebo o manžela, ktorý je v najhoršom zdravotnom stave. Takže toľko asi stručné reakcie, pán predseda, k rozprave. A pokiaľ návrh prejde do druhého čítania, tak, samozrejme, sa teším na diskusiu v rámci druhého čítania.