M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2005-06-23):
Prečo sa Slovensko jednoznačne k reformám? Predovšetkým preto, že máme presne taký istý záujem ako tí, ktorí zmienené európske reformy navrhujú. A ten záujem by som rozdelil do takých štyroch bodov. Tým prvým je snaha, aby sme do výdavkov európskeho rozpočtu zaviedli väčší poriadok, transparentnosť, zrozumiteľnosť a spravodlivosť. Ten dnešný systém je pomerne komplikovaný, je tam viacero anomálií, viacero výnimiek, napríklad ten známy britský rabat a potom, samozrejme, sa pomerne ťažko orientuje v tom, do akej miery jednotlivé krajiny prispievajú spravodlivo na ten európsky princíp solidarity alebo na európsku kohéziu. To znamená, vyrovnávanie životných rozdielov medzi tými najvyspelejšími a medzi tými, ktorí sú vyspelí menej. Je naozaj čas, aby sa celá  štruktúra zjednodušila a aby bola urobená tak, že miera spravodlivosti bude maximálna. Druhým dôvodom, pre ktorý si myslím, že sa treba hlásiť k reformám európskej agendy, je málo efektívne vynakladanie prostriedkov na niektoré činnosti. Zmienim sa predovšetkým o tej, ktorá je v samom centre pozornosti, a to je spoločná poľnohospodárska politika. Vieme, že skoro polovica európskych peňazí ide do tohto sektora, ale vieme aj to, že efektívnosť tohto sektora nenarastá, ale skôr naopak. Ba, stávame sa aj svedkami takých anomálií, ako sú vyhlásenia v niektorých krajinách, že nie sú schopní rozumne nadprodukciu umiestniť, a preto napríklad obilie bude najefektívnejšie možné spáliť v elektrárňach. Preto sa pridávam k tým, ktorí si vážia daňových poplatníkov, pretože tie európske peniaze netvorí nikto iný, len občania Európskej únie, a preto by sme mali s týmito peniazmi nakladať čo najefektívnejšie. Volanie po reforme, po dôkladnom posúdení spoločnej poľnohospodárskej politiky je volanie seriózne a objektívne. Tretím dôvodom, pre ktorý si myslím, že tá reforma je potrebná, je nedostatok peňazí na Lisabonskú stratégiu. Viete, že sme si pred časom dali odvážny cieľ v Európe, že do roku 2010 dostihneme Spojené štáty americké v konkurencieschopnosti. Dnes sa skôr môžeme trpko pousmiať na takýmto plánom a projektom aj preto, že sme napríklad také oblasti, ako je vzdelávanie, veda, výskum, inovácie značne finančne podhodnotili. A keď porovnáme výdavky na tieto strategické záležitosti, o ktorých hovoríme, že sú strategické, s výdavkami na poľnohospodárstvo, tak je to obrovský nepomer. Napokon štvrtým dôvodom, pre ktorý si myslím, že tá reforma je potrebná, je jednoducho tlak niektorých krajín, najmä čistých prispievateľov, najvýznamnejších prispievateľov, aby, ak majú naďalej prispievať aj na rozšírenú Európsku úniu, to prispievanie bolo zmysluplné, objektívne, efektívne a odôvodniteľné. Zhodou okolností dnes v dopoludňajších hodinách vystúpil podľa mňa so zaujímavým prejavom v Európskom parlamente Tony Blair. Tá téma je taká vážna, že sa jej ešte pár minút chcem venovať. Britský premiér dnes veľmi poctivo odôvodnil, prečo nesúhlasil s návrhom štátneho, teda európskeho rozpočtu finančnej perspektívy na roky 2007 – 2013. Myslím, že týmto dôvodom Tonyho Blaira sa rozumieť dá. Vítam, že sa do tohto chce ako predsedajúca krajina Európskej únie pustiť. A úplne s ním súhlasím, že potrebujeme naštartovať proces, ktorý by viedol k rozpočtu racionálnejšiemu. Som rád, že aj Tony Blair dnes otvorene hovoril o tom, že toto nie je spor medzi predstavami, že jedni hovoria, že Európa to je len voľný trh a druhí hovoria o akejsi stále vysoko sociálnej Európe, ani medzi zástancami a odporcami užšej spolupráce, ani medzi eurooptimistami a euroskeptikmi. Vždy som mal pocit, že ide skôr o nálepky, keď sa takto označujú ľudia. Takéto nálepky nás odvádzajú od normálnej logickej odpovede na normálnu logickú otázku. Prečo napríklad tak masívne dotujeme zmienených poľnohospodárov, keď potom ich nadprodukciu vyhadzujeme?  Myslím, že je to normálna vec, o ktorej sa dá hovoriť, a nie sa tváriť, že je daná raz navždy a nedá sa s ňou pohnúť. Veľmi ma oslovilo, že Tony Blair dnes povedal, že všetko toto je o zdravom rozume. A som veľmi rád, že takto reformne hovorí politik, ktorý sa inak hlási k novej ľavici. Iba to potvrdzuje, že nálepkovanie reforiem ako pravicových je naopak, proti tomuto zdravému rozumu. Veľmi ma oslovila dnešná reč kolegu Blaira. A veľmi dobre som porozumel, že je to naozaj o zdravom rozume, nie o tom, či sa cítime pravicovou alebo ľavicovou stranou. Práve príklad Tonyho Blaira ukazuje, že aj v ľavici nájdeme ľudí, ktorí sa riadia zdravým rozumom, a potom ľudí, ktorí sa riadia populizmom. Tak ako to nepochybne je aj na tej stredopravej politickej strane. Myslím, že Tony Blair má odvahu práve ako predstaviteľ sociálnej demokracie takto otvorene hovoriť. A ešte by som rád zaznamenal z dnešného vystúpenia pána Blaira v Európskom parlamente. On povedal, že to čo dnes prežívame, nie je krízou inštitúcií Európskej únie, ale že to je krízou leadershipu, teda zodpovednosti, že je to aj o odvahe, ale najmä o zodpovednosti a zmysle pre budúcnosť. Myslím si, že práve krajiny ako Slovensko môžu pomôcť vysvetľovať a presadzovať, že rast a efektívnosť vedie len  a len cez reformy, že jednoducho nejde aj starnúť, aj nepracovať viac a pritom mať rovnaké peniaze. A tak ako som povedal, nejde aj stále rovnako dotovať poľnohospodárov takmer polovicou rozpočtov Európskej únie, ale zároveň očakávať, že sa ako Európska únia dostaneme na čelo v iných oblastiach. Ja som vybral ešte jednu vetu, ktorú Tony Blair dnes povedal. Doslova povedal, že v Európe zostali len dve univerzity na svetovo uznávanej úrovni. Veľmi vážna reč. Nejde naozaj rovnako štedro stále dotovať poľnohospodárov, volať po vzdelaní ako hlavnom kľúči pre napredovanie a pritom tak drasticky vzdelávanie podceňovať. Skrátka a dobre, Tony Blair sa silno prihlásil k reformám, k takým reformám, akými prešlo a prechádza Spojené kráľovstvo, k takým reformám, akými prešlo a prechádza Slovensko. Preto by sme sa aj my, aj naša republika mali prihlásiť k takým lídrom, ako je Tony Blair a k jeho volaniu po reformách v Európskej únii. Žiada sa mi v odpovedi na túto otázku povedať ešte jednu vetu, ktorú často pociťujem a počúvam najmä zo strany tých populistických lídrov bez ohľadu na to, či sú pravicoví alebo ľavicoví. V Európe sa stále, a možno dnes ešte viacej ako včera, vyvoláva zdanie, že sa môžeme mať lepšie a pritom môžeme menej pracovať. Toto sa jednoducho nedá. Sú to vyslovene falošní hráči, populistickí hráči, ktorých politika nemôže priniesť pozitívny obrat ani v európskej agende. Pán poslanec, chcem vám povedať, že urobím všetko pre to, aby Slovensko aj pre to, čo sme urobili v posledných rokoch, čo dokázali občania našej krajiny v posledných rokoch, aby sme sa odvážne a smelo konštruktívne a aktívne prihlásili práve k tým, ktorí chcú reformovať aj európsku  agendu. Všetko, pán predsedajúci.