R. Kaliňák, podpredseda vlády a minister vnútra SR: (2008-12-03):
Ministerstvom spravodlivosti bol do legislatívneho procesu predložený návrh rozsiahlej novelizácie Trestného poriadku reagujúci na podnety praxe orgánov činných v trestnom konaní a súdov. V rokovaní o návrhu predloženého v rámci realizácie Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky bolo však 9. apríla 2008 vo vláde prerušené. Je však namieste predložiť aj mimo plánu legislatívnych úloh návrh na zmenu a doplnenie Trestného poriadku, ktorá pokrýva oblasť úpravy zabezpečenia osoby obvineného pre účely trestného konania väzbou. Dôvodom je okolnosť, že po prijatí rekodifikácie trestnoprocesnej úpravy priniesla aplikačná prax aj problémy súvisiace s nesúladom zákona a Ústavou Slovenskej republiky. Tieto problémy sa postupne preniesli i do obsahu nálezov Ústavného súdu a sú predmetom kritiky odborných autorít v právnickej literatúre. V dôsledku marenia účelu niektorých trestných konaní, a táto situácia sa opakuje, sú však predmetom i kritiky najširšej verejnosti. Ide najmä o potrebu zabezpečenia rozhodnutia o ďalšom trvaní väzby súdom konajúcim vo veci po podaní obžaloby alebo návrhu na schválenie dohody o vine a treste ešte skôr, než uplynie lehota, ktorá by bola základnou alebo predĺženou lehotou väzby v prípravnom konaní, čo spôsobuje na základe nálezov Ústavného súdu prepustenie obvineného na slobodu pre porušenie jeho základných práv z iných dôvodov, než je pominutie väzobných dôvodov, ale aj o riešení ďalších ústavne nekonformných ustanovení doterajšej úpravy, tak ako sa to popisuje v dôvodovej správe. Popritom sa navrhujú úpravy ďalšou aplikačnou praxou zistených nedostatkov ustanovení o väzbe. Úpravu tejto problematiky je potrebné predložiť do legislatívneho procesu ako celok, keďže ide o komplex ustanovení, ktoré na seba navzájom nadväzujú a dopĺňajú sa. Aktuálny vývoj ukazuje i naliehavú potrebu doplniť úpravu ustanovení týkajúcich sa ochranného liečenia a zabezpečovania osôb pre potreby rozhodovania o tomto liečení a na účel výkonu liečenia v zdravotníckom ústavnom zariadení. Aj tu je potrebné zabrániť excesom spojeným nielen s negovaním výsledkov už vykonaného liečenia, ale i s možnými následkami spojenými s násilným konaním neliečených osôb alebo osôb, u ktorých sa ústavné liečenie napriek súdnemu rozhodnutiu o jeho pokračovaní prerušilo. V konečnom dôsledku na základe aktuálnych zistení o stave vývoja a podmienkach v rozhodovacej praxe súdov v trestných veciach je potrebné zmenou pravidiel o zápisnici, najmä o hlavnom pojednávaní a verejnom zasadnutí v súdnom konaní zabezpečiť, aby pozitíva rekodifikácie trestných kódexov v oblasti vybavenia v časti veci takzvaných odklonmi a skrátenými formami konania neboli eliminované súčasnou úpravou, respektíve nevytvorením adekvátnych faktických podmienok na jej efektívnu aplikáciu. Ide o používanie záznamových zariadení, ktorých niektoré funkcie sa po uvedení do praxe v roku 2006 ukázali ako nedostatočné, ale najmä o nedostatok administratívnych kapacít na vyhotovovanie prepisov nahrávok, čo spôsobuje prieťahy v prvostupňovom i opravnom konaní. Vážené poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľujem si vás požiadať o podporu tohto vládneho návrhu. Spoločná správa výborov k návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa, obsahuje pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ku ktorým sa vyjadruje ministerstvo spravodlivosti nasledovne. Bod 1 predstavuje legislatívnotechnickú zmenu a ministerstvo s ňou súhlasí. Nesúhlasí však s pozmeňujúcimi návrhmi v bode 2 a 3. Jednou z hlavných myšlienok navrhovanej novely je uvádzanie zákona do súladu s ústavou a Dohovorom o ochrane ľudských práv, a to tak, aby sa obsah zákonných ustanovení prispôsobil  výkladu ústavy a dohovoru podľa právneho názoru Ústavného súdu vyjadreného v nálezoch, ktorými sa rozhodlo o ústavných sťažnostiach. Vypustením možnosti nahradiť kolúznu väzbu niektorou z procesných garancií ustanovených zákonom, napríklad vo forme kaucie z predkladaného návrhu takejto úpravy nezodpovedá. Ponechanie dotknutých ustanovení prvej vety v doterajšej podobe ako pozmeňujúci návrh žiada a odporuje nálezu Ústavného súdu v uvedenom odôvodnení pozmeňujúcich návrhov, ktorý je už dlhodobo akceptovaný v rozhodovacej praxi všeobecných súdov vrátane Najvyššieho súdu. Na základe čoho potom pristupujú všeobecné súdy k priamej aplikácii čl. 5 ods. 3 dohovoru. Ak by postupovali inak, došlo by pri uplatnení ústavnej sťažnosti proti takémuto rozhodnutiu k vysloveniu porušenia základných práv obvineného. Povinnosťou všeobecných súdov pri rozhodovaní je totiž v tomto prípade aplikovať citované ustanovenie dohovoru, ktoré má podľa výslovne ústavnej úpravy prednosť pred zákonom. Keďže zabezpečuje väčší rozsah základného práva, to neznamená pre obvineného nárok na prepustenie z väzby, ale povinnosť súdu zvažovať, či vzhľadom na konkrétne okolnosti prípadu je, alebo nie je možné väzbu, a to aj kolúznu nahradiť. Zásadne teda takáto náhrada nie je vylúčená a súdne rozhodnutie, samozrejme, podlieha preskúmaniu v konaní opravných prostriedkoch. Právny názor Ústavného súdu nijako neodporuje judikatúre Európskemu súdu pre ľudské práva, ale ju v tejto otázke dopĺňa, pričom v dotknutých prípadoch je zároveň konštatované porušenie viacerých článkov Ústavy Slovenskej republiky. Je teda potrebné body 19 a 23 návrhu zákona ponechať nedotknuté, aby sa citované ustanovenia Trestného poriadku stali plne ústavne konformnými. Ďakujem pekne.