Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2015-12-01):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážení hostia, vážení občania, v pôvodnej reči k zákonu o preukazovaní pôvodu majetku som už pripomenul, že návrh a pokusy o presadenie takéhoto návrhu, majú desaťročnú históriu. Začalo sa to už v roku 2005 neúspešným pokusom, ktorý Ústavný súd zrušil. V roku 2010 by sme mohli nazvať, že to bol úspešnejší pokus, pretože vtedy sa zmenila aj ústava, ktorá povedala, že majetok nadobudnutý nezákonným spôsobom nepožíva ústavnú ochranu. Teda ako neprávnik z toho vyvodzujem záver, že dovtedy vlastne podľa ústavy požívať mohol ochranu aj majetok nadobudnutý nekalým spôsobom. No ale napriek tomu, že sa zmenila ústava a uzrel svetlo sveta nový zákon, ktorý dnes sa snažíme opraviť, zákon č. 101/2010 Z. z., musíme konštatovať v súlade s realitou, že tento zákon má nulový výklad, nulovú schopnosť niečo zmeniť a že tá chyba je v tom zákone, nie v tom, že by bol zbytočný a táto krajina ho nepotrebovala. Táto krajina ho potrebuje, len potrebuje ho aj opraviť. A práve tu je ten úvodný bod, ktorého sa môžeme chytiť a na základe ktorého v mene skupiny predkladateľov z nášho klubu hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti môžeme predložiť návrh, o ktorom nemôžeme predpokladať len to, že by účinne napomohol tomuto zákonu byť účinným, ale aj to, že máme tu vážnu a veľmi významnú oporu v slovách generálneho prokurátora, ktorý práve potrebu takejto opravy zdôvodnil a použil na to argumenty, ktoré nebudú veľmi vzdialené od návrhu, ktorý predkladáme. Ešte predtým, ako poviem, čo podstatné navrhujeme v súlade s názorom generálneho prokurátora pána Čižnára opraviť, poviem aj to, že v príprave na tento návrh som navštívil dve inštitúcie, Generálnu prokuratúru a pána ministra spravodlivosti. Na Generálnej prokuratúre mi bolo povedané, že nie pán generálny prokurátor, ale jeho zástupca pán Vanek je poverený touto agendou, ktorý ma prijal a s ktorým sme naozaj prešli nefunkčnosť toho zákona s tým, že ju v plnom rozsahu potvrdil a zároveň potvrdil, priznal, povedal, bolo to oficiálne stretnutie, tak vari môžem ho takto sa pokúsiť bez citácie trocha zmapovať, že oni by to veľmi radi urobili, len nemajú zákonodarnú iniciatívu, a preto generálny prokurátor nemôže prísť s takouto opravou. Ale urobil, čo mohol, verejne, jasne neúčinnosť tohto zákona kritizoval. Druhá návšteva, druhé stretnutie bolo s pánom ministrom spravodlivosti Borecom, ktorý už zákonodarnú iniciatívu má, ale zase mi teda potvrdil v súlade so schváleným plánom legislatívnych prác na jeho ministerstve, že takáto úloha nebola zaradená medzi to, čo by malo ministerstvo v tomto volebnom období robiť. Nuž ak teda som v tomto prípade ako človek poverený v našom klube prípravou tohto návrhu urobil tieto kroky, ostáva mi len konštatovať, že ak teda ani pán generálny prokurátor nemôže a pán Borec tiež nemôže tak urobiť, tak potom treba adresovať túto iniciatívu práve šéfovi vlády pánovi Robertovi Ficovi a pokúsiť sa teda získať možno jeho rozhodnutie, aby spôsobom, ktorý určite je možný, sa pokúsil v spolupráci s opozíciou a s naším návrhom vlastne vyjsť v ústrety volaniu po tom, aby takýto zákon po desiatich rokoch o pokúšaní sa o jeho vstup do legislatívnych vôd, účinných legislatívnych vôd tejto krajiny bol konečne naplnený. A teraz je už tá chvíľa, keď môžeme povedať, ako si predstavujeme sfunkčniť zákon o preukazovaní pôvodu majetku. Prvá výhrada, ktorá zaznieva v tejto súvislosti a ktorá je možno ozaj možno výhradou číslo jeden, je tá, že hneď ako bol použitý zákon pre to, aby sa konkrétny vlastník podrobil preskúmaniu svojho majetku podľa tohto zákona, obyčajne to hneď malo následný účinok, že takto označený vlastník začal majetkom disponovať a znižovať jeho hodnotu tak, aby sa vyhol limitu, ktorý zákon ukladá. Tým pádom aj keď zákon mal schopnosť konkrétne označiť osobu, ktorá pravdepodobne môže vlastniť majetok, ktorý je nad rámec dokázateľného majetku, mal dostatok času na to, aby tento majetok prevodom na tretie osoby, darmi, prevodmi, predajmi, znížil. A tým pádom muselo byť akékoľvek konanie zastavené, pretože už dotyčného vlastníka majetok sa nezaraďoval pod kuratelu takéhoto zákona. Nuž v tomto prípade navrhujeme, a nie je to originálna myšlienka, opäť sa odvolávam na slová pána Čižnára, aby sa teda vo chvíli, keď vlastník takéhoto majetku začína byť podrobovaný jeho skúmaniu, akékoľvek prevody majetku, disponovanie s ním zastavilo a ak by aj nastalo, aby akékoľvek vlastnícke prevody boli vyhlásené za neplatné. Presne toto v našom návrhu zákona uvádzame. To znamená, už v takomto prípade, keď začalo konanie, nie je možné, aby vlastník, u ktorého je potenciálna pravdepodobnosť, že majetok nebude vedieť vydokladovať a že jeho rozsah je taký, že teda je nad rámec tohto zákona, sa veľmi elegantne vyhol dozoru takéhoto zákona, resp. podrobeniu sa takémuto zákonu tým, že by hodnotu majetku prevodmi znížil. To je alfa, ale nie omega. Je to proste to najdôležitejšie, čím by možno už sám tento bod veľmi účinne zvýšil funkčnosť zákona, o ktorom hovoríme a ktorý predkladalo mnoho kolegýň a kolegov, ktorí tu pôsobia v zákonodarnom zbore už viac volebných období a ktorí o tejto histórii vedia veľa. Druhá vec, o ktorej si myslíme, a tak ju aj navrhujeme, že by mohla zvýšiť účinnosť tohto zákona, je zníženie rozsahu majetku, jeho hodnoty, nad ktorou začína byť povinnosť dokazovať legálnosť jeho nadobudnutia. Doteraz zákon hovorí o 1 500-násobku priemernej mzdy, čo je zhruba 570-tisíc eur v tejto chvíli alebo v tomto čase. Aby bolo jasné, vážení občania, tu nejdeme sa hrať, ani to nemali pôvodne nejako navrhovatelia tohto zákona na mysli, tak, že by sa išli chytať nejaké drobné blšky a nejaké lístočky bez DPH alebo teda bez bločkov s tým, že niekto niečo urobil. Tu bol zámer, že až v tom prípade, keď bude nedokázateľný majetok, ktorý prekonáva sumu 570-tisíc eur, až potom táto časť sa musí podrobiť takémuto zákonu. To znamená, že toto je čiastka, ktorá je pomerne vysoká. A ak teda v takomto prípade by sme si povedali, že by bolo dobré ju znížiť, znižujeme ju tak, aby sme veľmi nezasahovali do znenia zákona, znižujeme ju spôsobom, že 1 500-násobok, túto číslovku ponechávame, ale hovoríme nie o priemernej mzde, ale o minimálnej mzde. To znamená, v tomto prípade by už táto čiastka, na ktorú je potrebné mať vydokladovaný majetok, bola okolo 300-tisíc eur. Ďalším momentom, ktorý je v zákone spomenutý, je to tiež veľmi oprava, takpovediac z čierneho sa robí biele a z bieleho sa robí čierne, alebo je to proste taká antagonistická oprava. Požadovalo sa doterajším znením zákona, že to dôkazné bremeno je na polícii, teda na orgánoch, ktoré vyšetrujú. Pravdupovediac mali asi dostatok možností, aby preverili tieto ich spôsoby. A keďže sa ukázali ako neúčinné, máme za to, dôkazné bremeno ponechať na polícii, aby na základe buď samého vlastného rozhodnutia alebo nejakého podnetu zvonku konala a dokazovala, že niektorý majiteľ má majetok, ktorého hodnota prevyšuje o spomínanú čiastku vydokladovateľné majetky, tak je asi dosť ťažké predpokladať, že by to polícia zvonka mohla urobiť, a preto prenášame opäť v súlade s tým, ako to bolo často už pertraktované, a v súlade aj s názorom Generálnej prokuratúry, dôkazné bremeno na vlastníka takto označeného majetku. To znamená, že už je jeho teraz povinnosť ukázať, že pri majetku, ktorý vlastní, má schopnosť dokázať legitímnosť jeho nadobudnutia preukázateľným, dôveryhodným spôsobom. Iste je takých spôsobov viacej a nie je potrebné ich teraz rozvádzať. A štvrtá, podstatná vec, ktorú zavádzame našou novelou zákona o preukazovaní pôvodu majetku, je otázka urýchlenia procesu. Je známou chorobou nášho právneho systému alebo vôbec vyšetrovateľsko-právneho systému, že mnohé kauzy nemajú ani šancu byť vyšetrené, pretože sa ich podstata stráca v hlbinách vekov, rokov. Uplynie niekedy desať rokov aj viac a pomaličky nám niet ani koho sa spytovať, ako to vlastne bolo. Máme záujem, aby v takýchto prípadoch, ako má na mysli tento zákon, boli urobené všetky kroky k tomu, aby neboli zbytočné prieťahy. A preto máme tú prvú termínovanú záležitosť, že už po mesiaci hneď ako vyšetrovateľ je presvedčený, že mu nebolo poskytnuté do mesiaca od podozrivého vlastníka, alebo nenazývajme ho podozrivým, od označeného vlastníka, dokladovanie výšky jeho majetku, tak že musí v takomto prípade do troch mesiacov, teda odovzdáva to po mesiaci, akonáhle nebol spokojný s preukázanými podkladmi, to prokurátor vyhodnotiť. To znamená, mesiac uplynul, odkedy polícia začala konať a zistila, že teda nie sú doklady v poriadku, dáva to prokuratúre a tá je povinná do troch mesiacov prípad uzavrieť a prípadne, ak ho tak vyhodnotí, dať ho na súdne konanie. A súd má tú ďalšiu lehotu v našom návrhu, do dvanástich mesiacov by mal tento prípad uzavrieť buď tak, alebo tak. Nikto nehovorí, že v takomto prípade je dopredu a priori všetko jasné a že u majiteľa, ktorého niekto považuje za majiteľa, ktorý nemá svoj majetok dokázateľne vydokladovaný, nemôžeme ani hovoriť o nejakom trestnom čine, lebo tento zákon, vlastne jeho samotná podstata, tak ako ju voľakedy pred desiatimi rokmi a pred piatimi rokmi zbor prijímal, stále hovorí o tom, že je to povinnosť vydokladovať a keď ho nemožno vydokladovať, tak nie je označenie za zločinca, jednoducho o ten majetok, ktorý prevyšuje tú čiastku, ktorá sa nedokáže vydokladovať, sa príde. Takže možno je to teda trest. Je to teda možno naplnenie istej spoločenskej potreby, aby vlastníci majetkov, ktoré sa nedajú preukázať, zvážili vôbec krok, ktorým sa takýto majetok dá nadobudnúť. Ale v každom prípade nemôžeme to považovať za trestný čin, aspoň ja sa tak domnievam ako neprávnik, je to jednoducho len zákon, ktorý hovorí, ak to nemožno vydokladovať, tak je potrebné to dať štátu, bodka. No a keď som sa už toľkokrát odvolával na pána generálneho prokurátora, že teda konáme v súlade s jeho kritikou tohto zákona, s ktorou sa stotožňujeme, tak musím povedať, že tu máme ešte ďalšieho silného spojenca, ktorý by mohol pomôcť schváliť náš návrh novely. A to je pán predseda vlády Robert Fico, jednoducho preto, lebo si môžeme pomôcť citátom jeho výroku z roku 2010, bolo to tiež takto pred voľbami, keď táto vláda Roberta Fica končila a keď vlastne pán premiér presadil takúto právnu úpravu, ktorá už riešila aj zmenu ústavy, ako som spomínal. Keď môžeme citovať pána premiéra, asi takto, na konto zákona o preukazovaní pôvodu majetku hovorí: „Chceme, aby platil účinný zákon o preukazovaní pôvodu majetku, pretože ani ja osobne, ani my nemáme záujem na tom, aby sme v Národnej rade Slovenskej republiky schvaľovali len niečo pre oči, teda s tým, že urobíme niečo len preto, aby to bolo.“ No čo iné sa dá na to povedať iné, ako súhlasiť s pánom premiérom vtedajším i terajším. Bolo by nedôstojné, aby sa v sieni zákonnosti schvaľovali zákony len preto, aby sa schválili, pretože už kedysi pred časom, keď sme v tomto priestore skladali sľub, tak sme nehovorili len o prijímaní zákonov, ale aj o ich presadzovaní do života. A zjavne sa tu stala chyba, že tento zákon napriek tej dlhej mnohoročnej histórii sa presadiť do života zatiaľ stále nepodarilo. A môžeme sa domnievať, že teda keď tá snaha viacerých vládnych garnitúr, viacerých politických zoskupení tu bola, tak asi tá snaha je namieste a potom sa musíme len v súlade s tým, ako povedal pán premiér, pokúsiť o to, aby sme chybu, ktorá sa stala tým, že sme schválili niečo neúčinné, napravila. A my sme v našej novele, ktorú som popísal, takúto možnosť tomuto plénu ponúkli, a preto prosím, aby boli vypočuté nielen návrh skupiny poslancov z nášho hnutia, ale aj závažné pripomienky pána generálneho prokurátora Jaroslava Čižnára, jeho námestníka, s ktorým som si to odkonzultoval, pána ministra Boreca, ktorý tiež nemá výhrady voči tomuto. A neostáva tu nič iné, len povedať aj v súlade s tým, ako to pán premiér Fico povedal, nemáme schvaľovať zákon len preto, aby bol, ale preto, aby fungoval. A keďže nefunguje, vážení občania, za päť rokov jediný prípad, podľa funkčného zákona nikto v tejto krajine, podľa tohto zákona to vypadá tak, nemá majetok, ktorého istá časť by bola nadobudnutá nie v súlade so zákonmi ale tak, že dotyčný vlastník ho nevie preukázať, a teda by mal tú čiastku, ktorá prevyšuje limit zákonný, ktorý sme znížili, vrátiť štátu, respektíve mal by prepadnúť v prospech štátu ten majetok. Je tam inak, keby sme išli do detailov, aj taká relatívne demokratická vec, že ešte sa môže dohodnúť so štátom, ktorá tá čiastka v tom vyjadrení by mala byť prepadnuvšia v prospech štátu. A vlastne mohol by som skončiť nádejne, že keď máme takúto silnú oporu my opoziční politici vo vládnych štruktúrach, nechcem povedať, že pán Čižnár je vládna štruktúra, zase je verejne známe jeho dlhoročné a blízke priateľstvo alebo spolužiactvo s pánom premiérom, tak že by vari to mohlo aj ľudsky fungovať, aby si to vedeli povedať nielen takto tu od mikrofónu, ale aj medzi sebou, urobme s tým dačo, tak chcem veriť, že to aj urobiť asi chcú, ale mám jednu malú pochybnosť. Musím ju tu vysloviť, pretože tá pochybnosť sa týka toho, že pán premiér nie vždy dodržal svoje vyhlásenia. A to na chlapa všeobecne a na premiéra zvlášť nie je dobré vysvedčenie. V tomto prípade musím sa odvolať na jeho vyjadrenie z roku 2009, ešte o rok staršie, keď vznikol problém v Lesoch Slovenskej republiky, veľmi vážny problém, ktorý hovoril o korupčnom dianí, ktoré bolo potenciálne veľmi veľkého rozsahu, vtedy pán premiér 1. júla stopol aj pôžičku 2 mld. korún, lebo povedal, kým sa to nevyšetrí, tak ju nepovolí. A nepovolil ju dodnes. Sú tam prípady, aby som len zase špecifikoval, že dve takéto stránky blízke jeho posudku stáli 2 mil. korún (teda každá stránka milión), a kopa ďalších a ďalších takých prípadov. Milióny nám tam naskakovali a premiér vtedy povedal vec, ktorú som si veľmi vážil a ktorú som stále považoval za sľub premiéra, že sa stotožňuje, aby podnik Lesy Slovenskej republiky dostal novú štruktúru, ktorá by vylúčila možnosť korupčného správania. A ja som sa pána premiéra pred niekoľkými dňami na to listom spýtal. Čo a aké kroky sa teda za tie roky vykonali, aby sa to jeho vyhlásenie z roku 2009 naplnilo. Prišla mi odpoveď, takže môžeme hovoriť o oficiálnom texte. Pán premiér už stratil predsavzatie a pocit, že treba dačo na tej štruktúre meniť, pretože, ako mi tam argumentuje písomne, už ten podnik za niekoľko rokov posledných zaplatil za vyše 30 mil. eur odvody do štátneho rozpočtu a investuje. Vážení občania, ak teda máte pocit, že niekto sa správa korupčne a že je teda dôvod na to, aby premiér tejto krajiny povedal, áno, tu treba dačo zmeniť, vyčistiť, stransparentniť, tu jednoducho dačo smrdí a musíme to zmeniť, a potom uplynie nejaký čas a my zistíme, že ten podozrivý subjekt platí odvody a investuje, tak je to zásadný podklad na to, aby premiér tejto krajiny zmenil názor, aby oznámil opozičnému politikovi, že jeho slová z roku 2009 už neplatia, respektíve stratili ten náboj, ktorý mali. A ja si myslím, že aj premiér má právo meniť názor, len potom by mal mať nejaké argumenty. Argumenty pána premiéra nie sú podľa mňa vôbec významné, pretože ak niekto platí odvody a investuje, to ešte neznamená, že dianie, ktoré pán premiér považoval v súlade aj s naším pocitom za hodné veľmi vážneho podozrenia, by mohol spätne zaradiť medzi diania, ktoré sú legitímne, v poriadku a ktoré už netreba ďalej skúmať. A tu by sme mohli aj skončiť, vyzývam teda pána premiéra, aby sa pokúsil o reparát a toto svoje vyjadrenie na konto zákona o preukazovaní pôvodu majetku, že to nemá byť pre oči, teda si pripomenul a povedal, že urobí maličké prekvapenie na záver VI. volebného obdobia a povie svojim poslancom: „Dohodneme sa, nech to podporia. Je na strane opozičných poslancov Generálna prokuratúra, moje vyhlásenie. Nebudem si teraz už z pusy robiť nič, pretlačíme to.“ Ale nekončím, je tu ešte jeden rozkošný moment, pretože život je skvelý režisér. Ja som sa nezávisle od toho, bez toho, aby som mal taký úmysel, spytoval pána podpredsedu vlády Kaliňáka, tiež v posledných dňoch, na jednu vec, v akom štádiu je vyšetrovanie trestného oznámenia, ktoré som so svojimi kolegami 1. júla 2009 podal na Okresnej prokuratúre v Bystrici, a potom následne som bežal do Bratislavy, kde som povedal, že budem stáť pred Úradom vlády dovtedy, kým tam nezavrú bránu alebo kým ma tam niekto s nimi neprijme. A odpoveď pána Kaliňáka na to je preto veľmi zaujímavá, že je dosť vo veľkom rozpore s názorom pána premiéra... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)