B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-04-24):
Pýtam sa pána navrhovateľa, či sa chce vyjadriť k rozprave. Nech sa páči, pán poslanec Drgonec, máte možnosť. J. Drgonec, poslanec: Dámy a páni, nebýva zvykom vysvetľovať na záver zmysel právnej úpravy, ale myslím si, že poslanec by mal vedieť, o čom sa má rozhodovať, o čom má hlasovať, a preto mi dovoľte vysvetliť niektoré veci, ktoré tu zazneli. Priznávam sa, že z hľadiska pocitového ma najviac oslovil pán poslanec Paška, ktorý nechápavo kládol otázku, prečo také zmäkčenie predloženého návrhu zákona. Priznávam sa tiež k tomu, že keby otázka predčasného alebo predchádzajúceho, alebo následného súhlasu s odpočúvaním bola riešená ideálne podľa mojich predstáv, tak nie je vôbec možné používať informačno-technické prostriedky inak ako s predchádzajúcim súhlasom. Ale je niekoľko ale. Po prvé, celá problematika používania informačno-technických prostriedkov z právneho hľadiska je o dvoch balíkoch právnych úprav. Je to o odpočúvaní v trestnom konaní a mimo trestného konania. Odpočúvanie v trestnom konaní je upravené Trestným poriadkom. Táto právna úprava, alebo prvé obmedzenia použitia informačno-technických prostriedkov, použitia odpočúvacích prostriedkov, bola vytvorená začiatkom 90. rokov práve v Trestnom poriadku. My momentálne nehovoríme o použití informačno-technických prostriedkov v trestnom konaní. Hovoríme o ich používaní mimo trestného konania, kde sa pre tri štruktúry štátnej moci ruší možnosť použiť informačno-technické prostriedky bez predchádzajúceho súhlasu zákonného sudcu. Čo zostáva, je možnosť Policajného zboru, polície, používať informačno-technické prostriedky aj bez predchádzajúceho súhlasu zákonného sudcu. Táto možnosť sa znižuje po prvé tým, že sa skracuje zákonom daná lehota 24 hodín na 12 hodín, a zároveň tým, že sa ruší možnosť opakovaného odpočúvania v tom cykle, ktorý som tu spomínal pri prvom čítaní, to znamená, že sa neodpočúva celých 24 hodín, na chvíľu sa zariadenia odstavia a po uplynutí zanedbateľného času sa teda zas cyklicky používajú stále dokola. Vo vzťahu k trestnému konaniu za súčasného stavu nie je možné vyriešiť všetky problémy používania informačno-technických prostriedkov z jednoduchého dôvodu. Každý zákon, každý návrh nového zákona, každý návrh zmeny zákona vstupuje do systému právneho poriadku. Nezostáva nič iné, než tento systém rešpektovať minimálne z jednoduchého dôvodu, aby sa zachoval aký-taký prehľad o platnej právnej úprave. Ja som sa zaoberal otázkou odpočúvania asi osem rokov. A napriek tomu tá dnes platná úprava je natoľko neprehľadná, natoľko chaotická, že mi nezostáva nič inšie, než sa priznať, že tým, že som na niekoľko mesiacov vypustil túto problematiku z pozornosti, som prehliadol, že došlo k novelizácii Trestného poriadku s účinnosťou k 1. októbru 2002. Tou novelizáciou sa výrazne zmenil režim používania informačno-technických prostriedkov Policajným zborom v trestnom konaní. Keby sme išli na vytvorenie úplne protikladných režimov použitia informačno-technických prostriedkov Policajným zborom v trestnom konaní a mimo trestného konania, nemalo by to za následok nič iné, než obchádzanie zákona o použití informačno-technických prostriedkov mimo trestného konania tým, že by sa veľmi ľahko dali predstierať úkony trestného konania a tým ich v rámci Policajného zboru vykonávať oficiálne pod hlavičkou Trestného poriadku. Čiže prakticky nemá význam vytvárať rozdielny právny režim pre činnosť Policajného zboru v rámci trestného konania a mimo trestného konania. Problematika informačno-technických prostriedkov z hľadiska systému právneho poriadku je problematikou, ktorú upravuje niekoľko zákonov, alebo rad zákonov, a ak ju chceme riešiť dôsledne, nezostáva nič iné, než postupne vstupovať do jednotlivých zákonov. Určite najbližší v poradí by mal byť Trestný poriadok, v ktorom by sa veci mali výrazne vrátiť späť, to znamená do čias pred poslednou novelizáciou Trestného poriadku. Ale to je o inej veci a inom čase. Aby sa riešila problematika použitia informačno-technických prostriedkov v celej šírke, mal by sa novelizovať Trestný zákon, mala by sa vytvoriť minimálne jedna skutková podstata, pomocou ktorej by sa mimo zákona a do režimu zodpovednosti určenej zákonom dostali všetky nelegálne transakcie alebo podnikanie, či už legálne, alebo nelegálne získanými záznamami. To je však zase otázka, ktorá sa nedá riešiť v tejto chvíli novelizáciou toho zákona alebo schválením toho zákona, o ktorý ide. Návrh právnej úpravy, o ktorom máte rozhodovať, zavádza kontrolu parlamentu nad používaním informačno-technických prostriedkov. Tá právna úprava zveruje kontrolu výboru Národnej rady Slovenskej republiky s tým, že zrejme v zákone o rokovacom poriadku by sa mala rozšíriť buď pôsobnosť existujúceho výboru Národnej rady, alebo vytvoriť nový výbor, ale opäť ide teda o problematiku, ktorá by sa z hľadiska systému právneho poriadku mala riešiť v inom právnom predpise, nie v tom, v ktorom je predložená v tej podobe, v ktorej je predložená. Čiže opakujem, ja súhlasím so všetkými, ktorí tu upozorňovali na rad problémov, ktoré zostávajú otvorené. Ale nie sú to problémy, ktoré by bez neuváženého zásahu do systému právneho poriadku mali byť upravené týmto návrhom zákona. Z toho dôvodu je ten návrh taký, aký je. A v tomto smere ma s pánom poslancom Paškom spája istá melanchólia, že ten zákon nemôže riešiť všetko, čo by bolo potrebné, aby naozaj odo dňa účinnosti zákona platilo, že informačno-technické prostriedky sú jednoznačne a nespochybniteľne právne upravené a nebude môcť dôjsť k ich zneužitiu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)