J. Kvorka, poslanec: (2007-10-30):
Spochybňujeme tu prvý pilier. Vieme, že tie garancie v tom pilieri sú zaručené. Pýtam sa, aké garancie sú zaručené v tak nastavenom druhom pilieri, ktorý bol prijatý pravicovou vládou Mikuláša Dzurindu. Choďte pomedzi ľudí a spýtajte sa ich, či vedia vlastne, o čom my tu rokujeme, o čom sa tu bavíme. Obyčajní ľudia, ktorých je väčšina, robotníci, ktorí tu boli spomenutí od daktorého pána poslanca, majú s týmto, čo momentálne je platné v praxi, veľmi veľké problémy, vážení. To si treba uvedomiť, či je to tak, alebo onak, treba počúvať hlas národa, hlas ľudu a ten je totižto troška iný, ako si myslíte vy a ako to vy tu presadzujete. Vieme dobre, že pri súčasnom stave takmer 500-tisíc ľudí si v tom druhom systéme skoro nič nenasporí pri tých pravidlách, ktoré sú zavedené. A preto ešte raz zopakujem, že je potrebné tento systém urobiť, novelizovať a myslím si, že v konečnom dôsledku pri veľkej novelizácii, ktorá bude robená v roku 2008, vychytať ešte ďalšie veci, ktoré pre krátkosť času nie je možné urobiť pri dnešnom prerokovávaní. Ja sa vyjadrím k veciam možno až z pohľadu, ktoré sa budú dotýkať petície, ktorá bola zozbieraná, pretože tých odborných názorov, pohľadov, tých pozmeňujúcich návrhov tu bolo v plenárnej miestnosti už podaných veľmi veľa. Preto mi dovoľte vyjadriť sa a povedať, že dnešný systém dôchodkového sporenia v Slovenskej republike vychádza predovšetkým z právnej filozofie krajne pravicového režimu bývalého diktátora v Čile Augusta Pinocheta, ktorý bol pripravený na jeho zákazku v USA. Systém má postupne zlikvidovať solidárny princíp a umožniť bohatej spoločenskej vrstve investovať do podnikania, v ktorom sa podniká aj s finančnými prostriedkami menej či málo solventných občanov. Pričom rizikovosť tohto podnikania je garantovaná štátom. Je nastavený tak, aby tzv. rýchlozbohatlíci sa mohli čo najskôr dostať k svojim prostriedkom, umožňuje finančné prostriedky v desaťročnej dobe dôchodkového sporenia a starobného dôchodkového sporenia získať naspäť. V zákone o starobnom dôchodkovom sporení je síce zákaz diskriminácie podľa antidiskriminačného zákona, to však nechráni nízkopríjmové vrstvy, a tých je väčšina v našej spoločnosti. Tam sa treba uberať a na týchto občanov sa treba pozerať. Pretože zisk z podnikania sa medzi účastníkov príslušných DSS-iek prerozdeľuje podielovo podľa vloženého vkladu. Najmä z konkurzného konania vieme, že podľa takéhoto kritéria menší či malí konkurzní veritelia veľmi často nedostanú nič. Minimálnou istotou postihnutým dôchodkovým sporiteľom garantuje štát, ale garantuje to z ich peňazí daňových poplatníkov. Napokon pre mnohých to zrejme ani nemá význam, pretože z nízkych príjmov málo vkladajú, alebo keď sú nezamestnaní, nevkladajú vôbec nič. Na druhej strane dôchodkoví podnikatelia, keď ich môžem takto nazvať, sú ušetrení od obrovskej nestability trhu, pretože investujú do cenných papierov s garanciou štátu aj s cudzím kapitálom vždy s najväčším výnosom v pomere ku vkladu. Nezabúdajú na tých, čo im to zabezpečujú, odmeňujú ich ako manažérov v priam kozmických číslach z finančného balíka všetkých. Pre pravicu je tu však dôležité, aby teraz odvody do prvého piliera boli čo najnižšie a aby čo najskôr všetci občania povinne prešli do druhého piliera, aby sa bohatí čo najskôr dostali k svojim zveľadeným peniazom a aby ich nezaťažovali následky solidarity. Scenár a réžia dnešného sociálneho poistenia, najmä starobného dôchodkového sporenia je z pohľadu nadnárodného kapitálu dobre pripravený. Umožňuje plne kontrolovať hospodárstvo a informačný systém Slovenskej republiky cez DSS-ky a podnikateľské subjekty, do ktorých DSS-ky investujú. Suverenita štátu je tým vážne narušená a okrem toho štátu a občanom zákonom protiústavne ukladá povinnosť, aby finančné prostriedky vkladali do súkromného sektora. Všetko sa navonok prezentuje, že je to v prospech občana, v prospech štátu, jeho finančnej stability a je to založené na princípoch a zásadách spravodlivosti. Navonok sa to však prezentuje ako kapitalistický systém, ktorý ekonomický a právny systém, ktorý je nositeľom rozvoja jednotlivca, tvorcom pokroku a rozvoja spoločnosti, a to predovšetkým vďaka voľnému trhu. Systém, ktorý sa navonok prezentuje ako garant a obhajca ľudských práv, v skutočnosti je to však celkom inak. Tento systém vytvára veľké sociálne rozdiely v spoločnosti, plodí honbu za bohatstvom, ekonomickou a politickou mocou a absolútnou deformáciou humanity a ľudských práv a morálky. Pretože ľudskosť je fiktívna a takmer všetky práva, slobody sú závislé od bohatstva. Účastníci v rámci svojich podnikateľských aktivít sú vystavení zákonom trhu. Platí to pri podnikaní s realitami v obchode, vo výrobe aj v podnikaní na burze cenných papierov. Honba za ziskom mu bráni solidárne sa podieľať na zabezpečení potrieb spoločnosti. Snaží sa do spoločnosti dávať minimum, a keď už musí do nej prispieť aj on, snaží sa vložené prostriedky okamžite získať naspäť. Preto sa napríklad snaží, aby priame dane boli čo najnižšie, aby rekvalifikáciu zamestnancov zabezpečoval štát, aby získal rôzne dotácie od štátu alebo rôzne podnikateľské výhody zo štátneho rozpočtu. V snahe vyhnúť sa nebezpečenstvu na trhu, v snahe preniesť riziko podnikania na štát, v snahe zlikvidovať solidaritu v sociálnej oblasti krajne pravicoví politici vniesli do dôchodkového systému nový prvok – dôchodkové sporenie. Tento systém odmieta v dôchodkovom poistení solidárny princíp a nahrádza ho princípom zásluhovosti. Do právneho poriadku Slovenskej republiky ho zaviedla predchádzajúca vláda, keď v oblasti dôchodkového poistenia prijala legislatívu v duchu tejto filozofie. Vytvorila systém dôchodkového sporenia. Terajšia opozícia zakotvila do dôchodkového systému krajne pravicovú legislatívu a v snahe zabezpečiť pre určitú vrstvu v spoločnosti podnikanie s cennými papiermi s tým, že riziko z tohto podnikania sa prenieslo na štát a daňových poplatníkov, v podstate na nás všetkých. Solventní a najmä vysoko solventní občania si vložia do systému finančné prostriedky, ktoré sa im so slušným ziskom vrátia. Vložia ich na svoj účet dôchodkovým správcovských spoločnostiam, ktoré ich spolu s finančnými prostriedkami nízko solventných sporiteľov poukážu vybranému podnikateľskému subjektu. Ten, ak bude úspešný, vykáže zisk, ktorý potom podielovo dôchodcovské spoločnosti rozdelia medzi sporiteľov. Na tomto princípe je teraz momentálne založené dôchodkové sporenie. Ale ja sa pýtam. Koľko získajú tí, čo majú nízke príjmy, tí, ktorí majú nízke mzdy, a koľko získajú tí, čo boli postihnutí nezamestnanosťou v tomto dôchodkovom systéme? Na to sa tu zrejme  nemyslelo a nepamätalo. Zákon s tým počíta, keď stanovuje pre tých občanov dôchodok značne pod životné minimum. Zákon počíta aj s garanciou štátu v prípade krachu takéhoto podnikania. Vieme, že mnohí rýchlo, často a čudne, hlavne po roku 1989 zbohatli. Majú teda finančné prostriedky, ktoré vložili do dôchodkového sporenia, aby si zabezpečili veľký zisk. Mnohí sú už vo veku, kedy na využitie tohto zisku veľa rokov nemajú. Nízko zarábajúci občan očakáva, že v rámci tohto sporenia si ušetrí na prežitie či živorenie v starobe. Solventný občan chce, aby sa dostal čo najrýchlejšie k vloženým a zveľadeným finančným prostriedkom. Tých 10 rokov povinného poistenia je doba, ktorá mu prinesie spolu s vkladom slušný zisk. Takýto občan nie je odkázaný na dôchodok, sleduje jediný cieľ – s minimálnym rizikom podnikať a maximálne z toho vyťažiť. Opozíciu netrápi, že prijatým zákonom prikazuje štátu aj fyzickým osobám, aby povinne vkladali finančné prostriedky do súkromného podnikateľského sektora. Podľa môjho názoru to je nielen nemorálne, ale aj protiústavné. Okrem toho povinný prechod poistencov do tohto systému pre už spomínanú vrstvu spoločnosti prináša aj ďalší efekt. Likviduje sa solidárny princíp v tejto oblasti. Táto privilegovaná vrstva spoločnosti si prisvojuje cudziu nadhodnotu, pretože sa snaží, aby sociálne slabých ponechala len osudu ich existencie. Nadnárodné monopoly a krajná pravica potrebujú získať maximálnu moc nielen nad fyzickými alebo právnickými osobami, ale aj nad štátom. Systém dôchodkového sporenia, ktorý ste tu zaviedli, to plne umožňuje. Cez finančné väzby a informačné toky úplne preniká do ekonomiky štátu, podriaďuje si ju svojim záujmom a v konečnom dôsledku oberá Slovenskú republiku aj o časť jej suverenity. Rétorika pravice v tomto prípade, môžem to povedať až krajnej pravice, lebo taký je pohľad na to, vo veci dôchodkového sporenia je len zavádzanie občanov Slovenskej republiky, aby udržala nastolené princípy privilegovanej vrstvy spoločnosti. Nespravodlivo nastavený systém dôchodkového sporenia, ktorý zaviedla predchádzajúca vláda, je potrebné zmeniť. Navrhovaná novela zákona sa predkladá v záujme väčšiny občanov. V záujme toho, aby sa vyriešil doterajší pre nich zlý stav v dôchodkovom systéme sporenia. Preto vyjadrujem presvedčenie, že táto snemovňa návrh novely zákona s podporou väčšiny prijme a chcem vás preto poprosiť, aby ste pri hlasovaní tento návrh podporili. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)