Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2014-07-04):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Na margo tajnej voľby. Poslednú tajnú voľbu, ktorú sme mali v tomto parlamente nie tak dávno, možno pred mesiacom, dvomi, bola voľba špeciálneho prokurátora. Teraz som si prečítal, že špeciálny prokurátor zastavil vyšetrovanie po roku. Priamo osobne Dr. Kováčik zastavil vyšetrovanie kauzy zmanipulovaného tendra na urgentný príjem v košickej nemocnici za asi 26 mil. eur. Vyšetrovanie, ktoré začalo ešte za našej vlády, kde boli dôkazy o dohode medzi tromi firmami, ktoré sa uchádzali o tender na urgentný príjem, kde spolu predstavitelia komunikovali, dohovárali sa, ktorá firma vyhrá, kto dá akú ponuku. Išlo o tender z eurofondov. A teraz v posledných dňoch bolo vyšetrovanie zastavené, aby náhodou polícia ešte nezistila náhodou niečo, niečo iné. Keď to ujde na polícii, treba to mať zazichrované na prokuratúre a zjavne, zjavne tajná voľba špeciálneho prokurátora teda v dobrej veci nepomohla. Špeciálny prokurátor, ktorý v tajnej voľbe napriek tomu, že opozičné strany ho verejne nepodporili, získal aj niekoľko opozičných poslancov. No to je zaujímavé! Kto by to povedal? To ako u pána Trnku tiež. Kto by to povedal? Nikto sa k tomu neprizná. To je podľa SMER-u tá spravodlivá, transparentná tajná voľba, ktorá umožňuje korupciu, vydieranie úplne bez problémov. Ale teraz sa ešte vrátim k tomu, že prečo verejná voľba by mala byť štandardom a nie tajná. Tajná voľba by mala byť, a je aj podľa našej ústavy, štandardom pri všeobecných voľbách, aj musí byť, komunálnych, regionálnych, parlamentných, prezidentských. Ale v parlamente, v Súdnej rade, vo vláde koniec koncov sú zástupcovia občanov alebo v Súdnej rade sudcov alebo prezidenta a vlády a parlamentu. Nikto z nás tu nie je sám za seba. A naši voliči, a v Súdnej rade tiež sudcovia, majú právo vedieť, ako ich zástupcovia hlasujú. Musím povedať, že názor, že tajné hlasovanie v zastupiteľských inštitúciách je slobodnejšie, je dosť hlúpy, lebo potom hlasujme aj o zákonoch tajne. Prečo hlasujeme verejne o zákonoch? Ak niekto má pocit, že sa mu hlasuje slobodnejšie tajne a na neho je vyvíjaný nátlak lobistických skupín, aby zahlasoval nie ako za zákon o vode napríklad alebo o PPC napríklad, alebo neviem o čom, o fotovoltaike, tak asi tajné hlasovanie je slobodnejšie. Ale to vás nikdy nenapadlo, že tajne hlasovať o zákonoch je slobodnejšie, lebo by ste si nevedeli možno proste poslancov skontrolovať, ako hlasujú. Ale podľa mňa nie je slobodnejšie. A ľudia majú právo vedieť, ako vedia pri zákonoch na internete, ako ich zástupcovia hlasujú, lebo nehlasujeme sami za seba. A aký je ten dramatický rozdiel, ten rozdiel proste v nejakých fyzikálnych zákonoch, medzi voľbou pri zákonoch pri hlasovaní a medzi voľbou personálnou? Ja v tom rozdiel nevidím žiaden. Prečo ľudia nemajú právo vedieť, kto hlasuje za špeciálneho prokurátora a kto hlasuje proti? Veď v personálnych veciach tiež hlasujeme tu verejne. Hlasovanie o vyslovení nedôvery členovi vlády je aké hlasovanie? To nie je personálne hlasovanie? To je personálne hlasovanie, samozrejme, tiež. Čiže, čiže o čom tu hovoríme, že tajné hlasovanie je, je lepšie a demokratickejšie? Vo všeobecných voľbách áno, ale vo voľbách v zastupiteľskom orgáne, ako je parlament alebo svojím spôsobom Súdna rada, ja si myslím, že nie, že tajné hlasovanie umožňuje manipuláciu, umožňuje vydieranie, umožňuje korupciu. A boli sme toho svedkami aj v tejto Národnej rade. A nie raz, minimálne niekoľkokrát. Mňa jeden z poslancov SMER-u upozornil, že podľa jeho názoru z čl. 30 ústavy vyplýva, že keďže majú občania právo sa zúčastňovať vecí verejných a je tam v tomto článku aj pravidlo tajného hlasovania, a keďže Súdna rada je orgán verejnej správy, tak ústava vyžaduje, aby Súdna rada hlasovala tajne. To je veľká blbina. Po prvé čl. 30 sa týka všeobecných volieb. Celá druhá hlava ústavy sa týka práv občanov, nie práv inštitúcií. A po druhé orgánom verejnej správy koniec koncov je v prvom rade vláda a vláda v personálnych veciach vždy rozhoduje verejne! Nikdy nehlasuje vláda tajne ani o štátnych tajomníkoch, ani o nikom. To je úplne absurdný nápad. Neviem, koho toto mohlo, takéto veci, napadnúť, z ústavy že vyplývajú. To je úplne pomýlené. Čiže tým chcem povedať, že prezident sa rozhodol správne, keď vrátil schválený zákon Národnej rade. Pretože ak chceme posilňovať transparentnosť Súdnej rady, tak si myslím, že by hlasovanie malo byť v nej verejné. A Súdna rada a jej personálne nominácie spôsobujú vážne problémy. Poviem to na konkrétnom príklade. Parlamentné zhromaždenie Rady Európy odmietlo už druhý zoznam kandidátov na sudcov Európskeho súdu pre ľudské práva. To je škandál, ktorý sa nestal ani v Gruzínsku. Hovorím to, a ma to neteší vôbec. Proste Súdna rada navrhuje kandidátov, ktorých v Štrasburgu odmietajú pre nekompetentnosť, a navrhuje do zoznamu niekedy tých istých kandidátov ešte raz. Však nech Slovensko má hanbu. Toto ja považujem za, za tak škandalózne. A v princípe, však ešte posilníme Súdnu radu a teraz nech hlasujú tajne. Teraz už sa k tomu nikto neprizná, v Súdnej rade ako hlasoval, ale znovu dajú zoznam kandidátov, ktorý, ktorý proste bude neprijateľný, a to už možno teraz ho vláda zablokuje, lebo už to bude, to už by bol veľký prúser, pardon, ale proste nevadí. Takže nech hlasujú tajne, aby neniesli žiadnu zodpovednosť za svoje kroky, ktoré sú škandalózne v mnohých prípadoch. Čiže ja si myslím, že prezident koná správne. Mali by sme jeho pripomienku podporiť, ak máme, tu boli reči pred dvomi mesiacmi, aj možno pred tromi, o tom, ako je potrebné reformovať justíciu. A novela ústavy bola tou základnou, tou základnou vecou na reformu justície. Teraz sa robí krok späť, kde sa tá reforma vlastne zbrzdí, lebo tajné hlasovanie Súdnej rady podľa mňa bude viesť k menšej transparentnosti rozhodovania Súdnej rady. Dokonca aj o nových kompetenciách, ktoré jej snemovňa v novele ústavy priznala. Aj pri previerkach sudcov budú hlasovať v Súdnej rade tajne, čo svedčí o veľkej prezieravosti niektorých kolegov z opozície, ktorí zahlasovali za novelu ústavy. Vediac, že potom bude tajné hlasovanie v Súdnej rade, aj keď oni ho nepodporia, ale však ono prejde, lebo to je obyčajný zákon. A chcem aj z tohto, z tohto miesta vyjadriť prezidentovi republiky uznanie. Je to, myslím, jeho prvý vetovaný zákon a myslím, že bez akýchkoľvek pochybností to urobil správne. Rovnako správne, ako rozhodol o otázke menovania sudcov Ústavného súdu. A som prekvapený, som veľmi prekvapený, že poslanci SMER-u, vrátane predsedu snemovne, ktorí tlieskali judikátu Ústavného súdu v kauze Čentéš, dnes hovoria, že to už nie je platné právo. Ja som s tým judikátom nesúhlasil, lebo si myslím, že prezident bol zadefinovaný v ústave tak, že má právo posudzovať len zákonné predpoklady na vymenovanie. Ale Ústavný súd povedal, že nie. Prezident môže aj ďalšie podmienky posudzovať. A to je dnes platné právo, ktorému ste tlieskali. A dnes hovoríte, že, no ale to bolo len na ten okamih platné právo, to už ďalej neplatí. No platí, samozrejme, pokiaľ ho nezmení Ústavný súd. Čiže spochybňovať platné právo, dnes platné právo, po rozhodnutí Ústavného súdu považujem za veľmi, veľmi farizejské, veľmi farizejské, pretože ho rešpektovať proste musíme. Taký je stav. Takže verím, že aj takýmito krokmi, možno, možno malými, žiaľ, nie tejto snemovne alebo jej väčšiny, tá justícia sa bude uberať trošku lepším smerom, ako sa uberala doposiaľ. Nerobím si ilúzie, že o jedenástej prezidentské veto nebude prelomené. Ja si dokonca myslím, že zo SMER-u dnes, dnes ani v rozprave nikto nevystúpi, lebo však „načem bukvy“, aj tak „vsjo jasno“, však? Čiže nie je, netreba diskutovať, či tajná, verejná voľba, proste rozhodneme sa, prelomíme veto. Takže som zvedavý. A bol by som rád, keby kolegovia, ktorí tvrdia, zo SMER-u právnici, že ústava vyžaduje v Súdnej rade tajnú voľbu, lebo čl. 30, keby vystúpili a oboznámili nás s ich ústavnoprávnymi úvahami o tejto téme takto verejne, aby, aby sa preukázalo, že, že čo je a čo nie je kompetentné a čo je a čo nie je vymyslené. Ďakujem veľmi pekne.