M. Drobný, poslanec: (2001-12-12):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Vážení páni poslanci, pani poslankyne, vyhlasujem rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Pán minister, chcete sa vyjadriť? Nech sa páči. M. Ftáčnik, minister školstva SR: Vážené panie poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi stručne zareagovať na krátku rozpravu k tomuto návrhu zákona. Najprv ku Akreditačnej komisii. Vážení páni poslanci, keď ste sa pýtali na Akreditačnú komisiu, tak tu ide o Akreditačnú komisiu pre ďalšie vzdelávanie. Čiže nie je totožná s tou Akreditačnou komisiou, ktorá pôsobí zo zákona o vysokých školách. A treba povedať, že ten zákon je istou anomáliou, pretože my máme na ministerstve ešte jednu komisiu, ktorá udeľuje akreditácie pre ďalšie vzdelávanie v oblasti športovej činnosti pre trénerov a funkcionárov a v tejto oblasti máme ďalšiu akreditačnú štruktúru, ktorá je čisto rezortného charakteru. Pretože ministerstvo školstva je ústredným orgánom štátnej správy aj pre oblasť celoživotného vzdelávania, preto rezortná komisia. Čiže výsadné postavenie vysokoškolskej komisie vyplýva z toho, že je priamo podriadená vláde a pri diskusii o vysokoškolskom zákone, o ktorom budeme o chvíľu hovoriť, treba zvážiť aj túto otázku, či to tak má zostať, my to tak navrhujeme, alebo sa má to tiež posunúť nejakým iným smerom. Čiže preto tá komisia má túto podriadenosť, pretože ministerstvu má radiť v tej oblasti, za ktorú v plnom rozsahu zodpovedá ministerstvo školstva. Nemyslím si, že tu by nadrezortná komisia dosiahla viac, pretože stále by musel byť orgán, ktorý je oprávnený vydávať tie akreditácie, a to aj v prípade vysokých škôl je len ministerstvo školstva. Zrejme by to tak zostalo aj v oblasti ďalšieho vzdelávania. Pán poslanec Šťastný hovoril o viacerých otázkach alebo aspektoch toho zákona, ale nenavrhoval žiadne pozmeňujúce návrhy. Skôr to bolo také zamyslenie sa nad tým, či orgány verejnej správy majú navrhovať len svojich zamestnancov. Vychádzali sme z toho, že vlastne mali by sa prezentovať pôsobením svojich vlastných ľudí, ktorých navrhnú do týchto akreditačných orgánov, aby poznali problematiku verejnej správy, pretože aj kvôli nej sa robí táto novela, aby vzdelávanie v oblasti verejnej správy bolo dobre pripravené. Čo sa týka obsahu, rozsahu a podmienok, to súvisí s tým, že sa nemôžeme spoliehať a nechceme sa spoliehať na to, že len vzdelávacie ustanovizne alebo vzdelávacie ustanovizne predovšetkým budú formulovať to, čo sa má vzdelávať v oblasti verejnej správy. Mal by to definovať orgán alebo orgány verejnej správy, v čom chcú preškoliť svojich zamestnancov. A preto tá podmienka je formulovaná takto. Zodpovedajúcim lektorským zborom a materiálnymi podmienkami sa myslí to, aby to bolo primerané tomu, čo sa poskytuje. Ak ide o vzdelávanie na vysokej úrovni, to znamená charakteru poskytovaného povedzme vysokou školou, mali by tomu zodpovedať aj lektori a, samozrejme, aj materiálne podmienky. Iná vec je, ak ďalšie vzdelávanie bude určené povedzme pracujúcim občanom, ktorí neskončili základné alebo stredné vzdelanie a chcú si takéto vzdelávanie dokončiť cestou tzv. druhej šance. Otázka pána poslanca Šťastného smerovala k tomu, prečo sme vysoké školy vylúčili z poskytovania ďalšieho vzdelávania. Nie je to celkom pravda. My počítame s tým, že vysoké školy budú poskytovať ďalšie vzdelávanie, ale nemôžu poskytovať ucelenú časť vysokoškolského štúdia, ktorá sa môže skončiť získaním titulu. To znamená, nebude možné cestou ďalšieho vzdelávania získať vysokoškolské štúdium. Je to istá reakcia na tú situáciu, ktorá dnes je, čiže nám súkromné spoločnosti v spolupráci s vysokými školami poskytujú prakticky formou ďalšieho vzdelávania vysokoškolské štúdium. My sme v zákone o vysokých školách, alebo v návrhu zákona, ktorý sme vám predložili, zapísali, že vysokoškolské vzdelávanie môže poskytovať len vysoká škola a v zásade formami tam uvedenými. To znamená dennou alebo externou formou, pričom ďalšie vzdelávanie za takúto formu nepovažujeme. Je pravda, že napríklad v Českej republike to riešili inak. Časť vzdelávania môže študent absolvovať aj v ďalšom vzdelávaní, hovorím časť vysokoškolského. Zarátajú sa mu kredity, ktoré takto získal v počte 60 % toho, čo sa vyžaduje na získanie vysokoškolského titulu. A zvyšných 40 % si musí dorobiť na vysokej škole. U nás sme teda započítali nula percent. Nie je možné získať kredity ani časť vzdelávania mimo systému vysokoškolského vzdelávania. Opakujem, chápeme to ako istý prechodný stav, ktorý v tejto situácii zodpovedá tomu, čo sa na Slovensku deje. Čo sa týka pečiatok. Jazykové vzdelávanie poskytujú jazykové školy, ktoré sú definované ako školy zo zákona. Jazyková škola pôsobí ako školské zariadenie, ktoré dnes má v zásade štátnu povahu. Pokiaľ je takýmto neštátnym zariadením, vychádza sa z toho, že poskytuje ekvivalentné vzdelanie ako štátna inštitúcia. Preto dáva pečiatku so štátnym znakom. Sféra súkromná, poväčšine táto poskytuje ďalšie vzdelávanie a tam sme nevideli dôvod opatrovať osvedčenia pečiatkami so štátnym znakom, pretože nejde o vzdelávanie v mene štátu. Je získané v súkromnom sektore a tomu zodpovedá aj spôsob vydávania dokladov alebo osvedčení o takto získanom vzdelaní. Čo sa týka predloženia koncepcie ďalšieho vzdelávania, nemáme problém, len som rozumel pánovi poslancovi tak, že chce aj komplexnú právnu úpravu, ktorá by do 30. 6. nanovo upravovala systém ďalšieho vzdelávania, a tam si myslím, že čas do 30. 6. je predsa len prikrátky. Ak ide o koncepciu, nemáme s tým problém. Vieme predložiť, pretože diskutujeme aj na ministerstve školstva, aj širšie s inštitúciami alebo ustanovizňami ďalšieho vzdelávania o tom, ako reagovať na aktuálny vývoj v Európskej únii, kde téma celoživotného vzdelávania je v oblasti školstva vlastne témou č. 1 a do tohto kontextu sa zasadzujú všetky ďalšie reformné kroky, ktoré jednotlivé členské krajiny Európskej únie robia. Čiže ak by to zostalo v rovine koncepčnej, ministerstvo školstva je pripravené to splniť. Ak by bolo potrebné predložiť aj normu, tam máme isté problémy. Už len krátku poznámku mi dovoľte k pozmeňujúcemu návrhu, ktorý navrhol pán poslanec Rusnák. Je jasné, že je to nad rámec tohto zákona, pretože zákon o ďalšom vzdelávaní sa netýka zákona 416, na druhej strane chápem naliehavosť, čo pán poslanec hovoril, a súhlasím v mene predkladateľa s tým, aby sa to stalo súčasťou tejto normy, pretože je potrebné ten problém, o ktorom pán poslanec hovoril, vyriešiť do 1. januára budúceho roku, a preto odporúčam, aby ste vecne posúdili v hlasovaní, či sa prikloníte k tomuto návrhu, alebo nie. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán minister, ďakujem za vaše vystúpenie k rozprave. Pán spravodajca, chcete sa vyjadriť? Nech sa páči.