Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2014-09-24):
Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán spravodajca, vážení kolegovia, kolegyne, nechcem tu vystupovať ako poradca pre všetko, ale vo svojom živote som sa niekoľkokrát stretol s týmto problémom aj dosť zblízka, takže dovolím si povedať pár slov a otázok k tejto téme. Som samozrejme za atómovú energiu, momentálne niet inej cesty. Poslanec Huba sedí tam, aj tak to hovorím. Jediná perspektíva je preto, aby sme sa zamerali na atóm. Možno, že príde nejaký vedecký výsledok o plazme a ďalších možnostiach, nateraz nie je také, a teda nemôžme to len kritizovať a potom využívať energiu, musíme povedať aj to B, že súhlasíme s postupom tak, aký je dnes vo svete. Samozrejme, atómová energia musí byť bezpečná, kontrolovaná s najnovšou modernou technikou. Myslím, že takou aj ku koncu bola aj elektráreň Jaslovské Bohunice. No, žiaľ, po renovácii sa Bohunice sa zastavili, najmä na nátlak Rakúska a na našu snahu vstúpiť do Európskej únie, keď bola táto podmienka. Myslím si, že to bola škoda, že sme vtedy zastavili Bohunice, ale inej cesty asi nebolo. Vtedy Európskej únii nevadilo, že Nemecko, Francúzsko má možno sto elektrární dohromady. A takisto to podobne bolo aj s Gabčíkovom. Gabčíkovo veľmi vadilo, ale priehrady nad Bratislavou tie boli v poriadku, ale to sa už vraciam troška ďalej. Druhý bod je taký, že NKÚ je samozrejme dôležitá organizácia, chodí kde-kade na kontroly, na to tu vlastne je, ale za dva a polroka sme v podstate nevideli, kde chodí. Však je to jej kompetencia. Teraz sa to prvýkrát ženie cez Národnú radu. Predtým boli nejaké policajné razie, ktoré išli do stratena, že prečo vlastne boli, doteraz sám neviem. Takže je otázka, prečo akurát NKÚ do Slovenských elektrární musí ísť cez Národnú radu. To mi nie je celkom jasné. Ja som bol veľvyslancom v Taliansku, keď sa práve o účasti Enelu na Slovensku začalo rokovať. Môžem potvrdiť z Talianska, že Enel naozaj bola silná, celosvetová, známa firma, úspešná, by som povedal. Taliansko malo to nešťastie, ja to tak  nazvem, že tuším v ´87. mali referendum a tam jasne zakázali atómovú energiu. To bolo niekedy po Černobyle. Zakázalo sa to a odvtedy sami videli, že vlastne oni naďalej používajú elektrinu z okolitých štátov aj z atómových elektrární. Vtedy niekto hovoril aj taký vtip, že iste Berlusconi sedí tam na tých transformátoroch, či jak sa to volá, a že každý atóm kontroluje, či je z vody alebo z uhlia, alebo z atómu, a keď je z atómu, tak ho pošle domov, keď nie, tak ho pustí do Talianska. No, samozrejme, bolo to vtedy silná politická téma. Talianov to mrzelo, do dnešného dňa to mrzí. Tak ako aj Rakúšanov, si myslím, to vnútorne mrzí, a teda nikdy sa k tomu neozvali. Bola to tabu téma. Samozrejme, Taliani hľadali možnosti na vstup do atómovej loby niekde v Európe a vtedy zistili, že Slovensko by takou mohlo byť. Ja sa dobre pamätám, keď na podpis do Bratislavy priletel podpredseda vlády Fini, extra kvôli tomuto. Všetci boli prekvapení. A potom, keď sa vrátil, na rôznych vážnych akciách v Taliansku veľmi chválil Slovensko za tento krok, že umožnilo vstúpiť Talianom medzi atómovú loby. Oni naďalej mali školy, ktoré týchto odborníkov vychovávali, aj keď nemali žiadnu elektráreň, do dnešného dňa nemajú v Taliansku. Ja si myslím, že hlavne v prospech Enelu, aspoň tak sa mi vtedy zdalo, okrem platby za podiel v Slovenských elektrárňach, hlavný dôvod bol prísľub, tak sa pamätám, nemal som už čas to overiť, 2 mld. korún na dostavbu Mochoviec. Možnože to boli aj eurá, ale skôr koruny. Vtedy sme tie peniaze naozaj nemali. Po uzavretí Bohuníc bolo výhodné získať nejakého zahraničného investora na dostavanie Mochoviec a nebolo v našich silách to nejakým spôsobom sami urobiť. Čiže aj to, že v bode B alebo C, sa pamätám na tú zmluvu, bolo napísané, že Taliani zabezpečia dofinancovanie. Investovanie do Mochoviec bolo vtedy silným argumentom v prospech podpísania tejto zmluvy. Ešte raz, pokladám Enel za schopnú firmu, aj keď, samozrejme, v poslednom čase nerozumiem, prečo naraz po pár rokoch chce svoj podiel predať. A teraz hrozia, že aj Rusi by to mohli kúpiť. Ale to už vedia odborníci lepšie, kto má o to záujem a či to naozaj takto pôjde. Ešte k histórii pár slov. V roku 1992 boli naraz Mochovce prerušené na osem rokov. Mali sme samostatný štát, tak možná, že sme to nemuseli urobiť. Tak už sa nepamätám, prečo to bolo, ale tam bol prvý krok, že sme to zakonzervovali a nechali takto ležať osem, možno deväť rokov do roku 2000. Potom bolo dlho ticho, tak niečo sa pracovalo, niečo nepracovalo, odborníci lepšie vedia, 30. 1. až 2013 terajšia vláda prejednala aktuálnu správu o aktuálnom stave v Mochovciach, kde to podrobila určitej kritike. Je to v tej správe, ktorá nám bola predložená. Odvtedy je rok a osem mesiacov, a teda aj my máme na tom podiel, že sa k tejto dnešnej situácii teraz naraz musíme obrátiť na parlament a snažiť sa niečo riešiť. Samozrejme, to posúvanie termínov bolo zvláštne. Najprv tretí blok 28. februára ´13, štvrtý 31. 10. ´13, hurá, za chvíľu sa objavil ďalší termín, tretí blok 2015, štvrtý blok 2016. To môže naďalej pokračovať, nie je žiadna záruka, že sa to ďalej nebude predlžovať a ďalej nebudú narastať požiadavky na financie.  Slovenské elektrárne predložili ďalší návrh na zvýšenie rozpočtu. V práci sa, v návrhu sa nepíše o koľko. Bolo by zaujímavé to vedieť, aj to zdôvodniť, prečo to došlo takto. To je aj zdôvodnenie politické, by som povedal. Ja si myslím, že ministerstvo hospodárstva, ktoré je predsa garantom tohto, mohlo už dávno konať. A divné je, že teraz to otvára pred komunálnymi voľbami. To je tiež taký maličký otáznik. Posledný odstavec je taký, že poučujú poslancov, načo je NKÚ, je oprávnený kontrolovať aj hospodárenie s majetkom, práva, finančné prostriedky, právnických osôb s majetkovou účasťou štátu a tak ďalej. To samozrejme všetci dobre vieme, na to NKÚ je. A teda na moje otázky by bolo možné odpovedať, pán spravodajca, bol by som vám vďačný. Ďakujem.