M. Gibalová, poslankyňa: (2008-02-07):
Predkladám novelu zákona 195 o sociálnej pomoci, ktorou chcem odstrániť legislatívnu diskrimináciu neverejných poskytovateľov, diskrimináciu zákonom, konkrétne prílohou č. 14, kde sú určené podstatne nižšie minimá na poskytnutie finančného príspevku neverejnému subjektu na prevádzkové náklady oproti skutočným nákladom, ktoré rozpočtovo vykrýva samosprávny kraj pre subjekty v jej zriaďovateľskej pôsobnosti. Navyše, neverejný sektor je absolútne vylúčený z financovania verejných zdrojov v oblasti pravidelných kapitálových výdavkov. Samosprávny kraj síce môže zvýšiť príspevok, ktorý je povinný poskytnúť subjektu poskytujúcemu sociálnu pomoc, musí dodržať to minimum. Ale za 4 roky existencie prílohy č. 14 sa takto nestalo ani v jednom samosprávnom kraji, ani v jednom. Aj v minulosti sa stalo, že samosprávne kraje financovali neverejné subjekty len vo výške miním. Stalo sa a stáva sa aj teraz, že samosprávne kraje nedodržujú ani zákonom určené minimá v prílohe č. 14. Opodstatnenosť prijatia novely zákona na zosúladenie určených miním podľa zákona č. 195 v prílohe č. 14 aspoň na minimálny inflačný vývoj je jednoznačná, potrebná aspoň na minimálny inflačný vývoj. Príloha č. 14 prijatá v roku 2004 z podkladov roku 2003 neodráža štatisticky zverejnenú infláciu na Slovensku, pričom minimálne mzdy od podkladov k prijatiu prílohy č. 14 sa zvýšili postupne od 5 570 Sk v roku 2003, v roku 2007 8 100 Sk, čiže je to očividný nárast. Samozrejme, že došlo k nárastu energií. Návrh novely zákona môže aspoň zmierniť dopady vývoja ceny práce a cien energií. Keď hovoríme o diskriminácii alebo keď ustavične a často hovoríme o diskriminácii z prílohy č. 14 vo vzťahu k neverejným poskytovateľom, treba povedať, že sú tu ďalšie a ďalšie diskriminačné prvky a sú to absencia právnej istoty pri financovaní neverejných poskytovateľov zo strany príslušného orgánu, teda VÚC, kde zákon 195 o sociálnej pomoci používa slovo „môže“, ale aj „poskytne“. Túto nejednoznačnosť v prospech neverejných poskytovateľov som sa pokúšala odstrániť v novele zákona 195, ktorú som už predložila, ale vďaka koaličným poslancom neúspešne, a tak sa prehlbuje a stále prehlbovala tá, až priepastná, až drastická rozdielnosť medzi zariadeniami, ktoré sú financované v zriaďovateľskej pôsobnosti VÚC a ktoré sú neštátne, tzv. neštátne subjekty, ktoré, žiaľ, v mentalite aj všetkých poslancov, ktorí o tom rozhodujú a stále o tom počúvame, ako zariadenia naše a vaše a ich a občan náš a váš a ich a ide o to, aby sa zrovnoprávnili aj tie subjekty, ale aby sa zrovnoprávnil konečne aj občan, lebo o toho ide, ten je konečným prijímateľom služby cez tento zákon. Pre neverejných poskytovateľov sú prakticky v zákone definované len zodpovednosti a povinnosti, práva a konzekvencie ex lege nie. Absolútne zlý a k tomu byrokratický systém každoročného uzatvárania nových zmlúv a dodatkov, stanovenie rozsahov služieb s 9-mesačným predstihom v absurdných prepočtoch na tisícinky klienta, nad rámec zákona prijaté vo VZN, v ktorom sú zadefinované tzv. normy maximálnych bežných výdavkov pre poskytovateľov, kde sa protiprávne okliešťujú výdavky neverejných poskytovateľov ešte aj takouto formou, nie dosť, že sú obmedzované minimami, to všetko sú neprijateľné, niekedy až diktáty VÚC, ktoré spôsobujú, že tieto zariadenia zanikajú. Ja sa veľmi teším, že v každej odpovedi pani ministerky na moje otázky v hodine otázok, interpelácií aj mojich kolegýň, pani Sabolovej, aj pani Sárközy, pani ministerka vždy odpovedala, že, áno, toto je zo strany VÚC porušenie zákona. Žiaľ, ale nekonala v tom ani ona ako osoba, ani ministerstvo a odkazovala, že kto sa cíti byť diskriminovaný, môže sa obrátiť na súd. No, ale kým súd rozhodne, tak sociálna služba musí dávno predtým zaniknúť. Tak sa tento zákon stáva úplne nemotivačný pre subjekty, ktoré poskytujú službu na princípe neziskovosti. Je nespravodlivý aj pre prijímateľov služby či z hľadiska ich práv alebo povinností, lebo všetko to konečný prijímateľ, klient musí znášať. Je tu vážny rozpor s Európskou sociálnou chartou, pretože nie sú rovnako stanovené podmienky poskytovania a financovania sociálnych služieb. Zákon, výklady a prax nezakladá dobré tendencie, motivácie občana neverejných subjektov v sociálnych službách a pre vytváranie systému osobitne nie pre zvlášť citlivé skupiny ľudí, ktorí sú starí, chorí, zomierajúci, opustení ľudia, ale začína byť vážny problém aj opustené rodiny. Odkladanie prijatia nového zákona, podľa Plánu legislatívnych úloh vlády mal byť prerokovaný v septembri 2007 s účinnosťou od 1. 1. 2008, prerušenie prípravy nového zákona o sociálnych službách dostal a dostáva poskytovateľov sociálnych služieb do kritickej situácie. Týka sa to najmä tých, ktorí sa rozhodli posilňovať terénne a komunitné služby. Platný zákon o sociálnej pomoci neustanovuje právo občana na služby, nedefinuje jednoznačne povinnosti orgánov verejnej správy a nestimuluje poskytovateľov k rozvoju terénnych a komunitných sociálnych služieb. Týka sa to rovnako dlhodobej sociálnej starostlivosti, ako aj sociálnej intervencie v krízových životných situáciách. Prerušenie prípravy zákona odďaľuje riešenie týchto otázok na neurčito. Preto prijatie mojej novely zákona aspoň čiastočne zmierni diskrimináciu neštátnych poskytovateľov poskytujúcich sociálnu pomoc a zastaví ich zánik. Ja verím, škoda, že tu nie je pán poslanec Madej, ktorý tvrdil, že všetko nám vo výbore prechádza, ja na základe týchto uistení verím, že táto moja novela dorazí aspoň do výboru, pretože nemôže ináč prejsť vo výbore, ak sa tam neocitne. Takže vás prosím, prosím vás o podporu tejto novely, nehľadiac na to, že ju predkladá opozičný poslanec. Ďakujem pekne. (Potlesk.)