Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2015-11-25):
Ďakujem, pani predsedajúca. Pokračujem vo svojom príspevku. Hovoril som teda o podpore pozmeňovacích návrhov pána predsedu parlamentu, pokiaľ ide o garanciu minimálnej čiastky v rozpočte, pokiaľ ide o úpravy pri dobrovoľníkoch. Hovorím ďalej o podpore, pokiaľ ide o sponzorské, a odôvodňujem to tým, že všetky tie peniažky budú zaevidované v informačnom systéme, ktorý si ktorýkoľvek občan môže otvoriť, pozrieť, kto sponzoroval, koho sponzoroval a na aký účel boli tie peniaze použité. Takisto tie drobné náhrady za stratu času pri dobrovoľníkoch budú všetky zaevidované v informačnom systéme. Čiže obava o nejaké zneužívanie nie je na mieste. A zdôrazňujem ešte raz, ak v iných sférach spoločenského života voláme tiež po takejto úprave, pokiaľ ide o sponzorov, dobrovoľníkov, veľmi rád to podporím, ale treba príslušné zákony upraviť tak, aby to bolo tak transparentné, ako sa navrhuje v zákone o športe. Pokiaľ ide ešte o sponzorské, treba si uvedomiť, že dnes nemá podnikateľ, ktorý chce nejakým spôsobom dať peniaze do športového klubu, do športu, použiť nástroj reklama. To znamená, cez reklamu a následný uznaný daňový výdavok do športu peniaze idú už aj teraz. Ale aký rozdiel je medzi použitím reklamy a sponzorským? Prvý rozdiel je ten, vecná podstata. Reklama, účelom reklamy je zviditeľniť obchodnú značku toho, kto tú reklamu poskytuje, tú firmu, toho podnikateľa a podobne. Čiže prvým cieľom je urobiť reklamu tomu podnikateľovi, ale nie podporiť šport. To je prvá vec. Druhá vec, výroba reklamy niečo stojí a, žiaľ, v praxi sa stretávame s takzvanými vratkami, to znamená, dám ti 100 eur, ale ty mi vrátiš polovičku do vačku naspäť. Bohužiaľ, tie javy sa dejú. Pri sponzoringu takéto niečo byť nemôže, pretože keď dám 100 eur ako sponzor, tak 100 eur svieti v informačnom systéme a je vidno, akým spôsobom ten klub tie sponzorské peniaze použil. Ak to niekomu vadí, že je to transparentné, tak nech sponzoring nevyužíva a robí si možno nejaké iné operácie, ale určite fandím forme sponzoringu. Sponzoring nie je dar. To je ďalší rozdiel. Ak niekto povie, že to je vlastne dar a dar predsa nemôže byť daňovo uznaný výdavok, sponzorské peniaze nie sú dar. Prečo? Preto, lebo sponzor zrejme podľa nejakej sponzorskej zmluvy bude si nárokovať, aby to jeho meno predsa len viditeľné bolo, či vo forme nejakej jednoduchej nášivky na drese a podobne, alebo nejaká zmienka niekde bude v tlači, v médiách a tak ďalej, sponzor bol ten a ten, to znamená, že nie je to zase porovnateľné ani s čistou formou darovania nejakých finančných prostriedkov. Škoda, že tamtamy bubnujú, že nebude možný takzvaný superodpočet pri sponzorských peniazoch. Prihováral by som sa za to, aby sme ešte skúsili presadiť aj takzvaný superodpočet. To znamená, ak sponzor zasponzoruje povedzme 100 eur, tak aby do daňových výdavkov si mohol uviesť nie 100 eur, ale 125. To znamená, aby si od daňového základu odpočítal vlastne ešte o 25 % viac, ako sponzorsky dá. Prečo to podporujem? Aj keď je to daňová výnimka, takže som v tomto trošku schizofrenický, ale podporujem to preto, lebo šport mi je bližšie ako negatívny vzťah k daňovým výnimkám možno, ale podporujem to preto, lebo tým sa budú sponzori viac motivovať, aby tie peniažky do toho športu dali. Ak chceme, aby peniaze do športu tiekli a neboli to len zo štátneho rozpočtu, tak podporme návrh na tzv. superodpočet, pretože bude to viac motivovať sponzorov, aby to využili. Pripomínam znova a znova, všetky sponzorské peniaze, či už bude superodpočet alebo nebude, sú zaevidované v informačnom systéme. Čiže z tohto pohľadu, z toho pohľadu transparentnosti sa netreba obávať o nejaké zneužívanie, že by to bol nejaký daňový únik alebo niečo podobné. Čo sa, bohužiaľ, zrejme nepodarí presadiť a po čom športovci volajú, takzvaný mimorozpočtový účet. Jedna vec sú financie, garancie, Tipos, fajn, ale druhá vec je, škoda, že sa nepodarilo presadiť, a zrejme sa to nepodarí, presadiť mimorozpočtový účet, niečo ako fond na podporu športu, porovnateľný, keď zase ideme do sféry kultúry, s existujúcim Fondom na podporu umenia. Športovci po tomto volajú, žiaľ, ministerstvo financií si v tomto nedalo povedať. Je mi to ľúto, je mi to ľúto. Športové poukazy. Ďalšia vec, ktorá je v zákone, ale, žiaľ, bez garancie, tu v tomto prípade bez garancie, že športový poukaz nebude prázdne slovo, ale bude to reálne naplnené aspoň nejakou symbolickou čiastkou. Čiže sú tie dvere otvorené, ale za nimi je prázdno. Za nimi je prázdna miestnosť. Či niekedy športové poukazy prinesú reálny progres pre financovanie športu, ale pozor! Tu nejde len o to, že financovanie športu. Tu ide o to, že tí rodičia mládeže, detí, ktoré športujú, tí rodičia slobodne rozhodnú o tom, kam pôjdu peniaze. Jedna vec je systém, aký sa zavádza. Informačný systém, pravidlá, vzorec, to všetko je fajn, ale ešte lepšie by bolo, keby samotní ľudia mohli rozhodnúť o časti prostriedkov, ktoré idú do športu cez ich dane, cez štátny rozpočet, cez financovanie formou športových poukazov. Ja sa veľmi prihováram za to, aby, no už to neurobíme, je mi to jasné, ale veľmi sa prihováram za to, že ak bude v budúcnosti diskusia o zmenách v tomto zákone, aby sa do zákona presadila nejaká minimálna suma, ktorú bude musieť do športu dať ministerstvo formou športových poukazov. Zdôrazňujem prečo. Nejde o to, že tých peňazí bude viac. Ide o to, že povedzme z tých 46 miliónov istú časť o nej rozhodnú samotní rodičia detí, ktoré sú v športových kluboch. Veď máme kultúrne poukazy, takže zas na druhej strane, tam to máme, tuto to nemáme. Tuto to reálne zatiaľ nemáme. To, že tam bol navrhovaný ten odvod z príjmov zdravotných poisťovní, tak to je výsmech postoja, aké zaujalo ministerstvo zdravotníctva ku športu, pretože šlo o symbolickú, skutočne symbolickú čiastku, ktorá sa navrhovala. O žiadne ťažké milióny alebo stámilióny. Šlo o symbolických 10 miliónov eur, ktoré nebolo ministerstvo zdravotníctva po dohode so zdravotnými poisťovňami pustiť na športové poukazy, a to je veľká hanba znova pre ministerstvo zdravotníctva. Ďalej nie som spokojný s tým, že sa nepodarilo presadiť návrh, podľa ktorého by sa odpisy pri stavbách športových, pri infraštruktúre presunuli z odpisovej sadzby 40 rokov na sadzbu 20 rokov. Je to negatívna vec, pretože ak niekto bude uvažovať nejaký, tu zaznelo z úst pána podpredsedu Figeľa, investície do infraštruktúry a tak ďalej, no tak si zoberte, že podnikateľ chce postaviť nejaké športovisko, ale bude ho odpisovať 40 rokov, hej, čiže ten návrh na zmenu odpisovania na 20 rokov by bol určite z pohľadu takýchto investícií a takýchto plánov, viac by povzbudil tých, ktorí takto investovať chcú. Dnes, keď si niekto povie, no 40 rokov odpisovať, tak do toho jednoducho nepôjde. To je veľmi zlé. Ďalej, navrhovalo sa zníženie dépeháčky na vstupné na športové podujatie, nepresadilo sa to, bohužiaľ. Bolo by to v súlade so smernicou o DPH, s európskou smernicou, ktorú teda musíme rešpektovať, nič by sme v tomto z pohľadu európskej legislatívy neporušili a bolo by to na podporu zase účasti na športových podujatiach. Žiaľ, dépeháčka na vstupenky na športové podujatia zostáva 20 percent. Niežeby som bol teda fanúšik znižovania DPH, ale keď už sú tu dvere otvorené v podobe 10 %, tak pomohlo by to športu. Pozitívne zmeny, naopak, ešte zakončím svoje vystúpenie, boli, pokiaľ ide o vzdelávanie športových odborníkov, pokiaľ ide o systém stredných športových škôl, pokiaľ ide o riešenie situácie pri tých malých zväzoch, ktoré si vzájomne možno aj tak trošku konkurujú v tom istom športe, taekwondo napríklad alebo box, takže to sú takisto možno drobné, ale pre týchto ľudí veľmi podstatné zmeny. Chcem zároveň ešte, aby som nezabudol, podporiť pozmeňovacie návrhy, ktoré sú v spoločnej správe, je ich veľmi veľa a kto to nesledoval, tak si povie, že čo je to za habaďúru, zákon bol zle pripravený, keď je veľa bodov v spoločnej správe. Pozor, práve naopak, to množstvo bodov v spoločnej správe svedčí o tom, že do poslednej chvíle tí, ktorí zákon pripravovali, boli ochotní debatovať o možno maličkých zmenách, ale pre niekoho podstatných, respektíve o nejakých technických zmenách. Výčitka znovu na ministerstvo financií, ktoré ignorovalo tento proces a zobudilo sa, až keď bol vlastne zákon v parlamente, aj preto je množstvo zmien v spoločnej správe, pretože tí, ktorí mali konať skôr, sa zobudili, až keď bol zákon v parlamente. A chcem ešte podporiť aj pozmeňovacie návrhy, ktoré ešte len prídu po mojom vystúpení, ktoré avizuje pán spravodajca kolega Petrák, respektíve myslím, že aj pán Goga bude mať pozmeňovacie návrhy, ktoré sú podľa môjho názoru dobré a podporil by som ich. Chcem podporiť aj pozmeňovací návrh kolegu Poliačika a ak ho predloží aj kolegynka Kiššová, ten sa týka napríklad masérov. Pokiaľ ide a dea-flo-olympionikov, prepáčte, neviem to jednoducho to slovo vysloviť, tak ich pozícia je podľa môjho názoru dobre v súčasnosti ukotvená s tým, že sú fakticky pod krídlami paraolympionického výboru a ak sa dodržia dohody, ktoré boli povedané pri rokovaniach, tak si myslím, že nepočujúci, prepáčte, že to takto poviem, nepotrebujú nejakú vlastnú štruktúru, réžiu, ktorá je jednoducho drahá na to, aby plnili povinnosti, ktoré zákon potrebuje, aby plnili, tá réžia, právnici, štábna kultúra je relatívne vysoká na ten počet športujúcich a na to množstvo peňazí, ktoré tam potečie. Čiže tým, že budú zastrešení cez paraolympijský výbor, si myslím, že to postavenie je korektné a pri predpokladaných dobrých vzťahoch, verím, že ich majú, myslím si, že to netreba nejako špecificky upravovať. Ďakujem, ja si myslím, že majú, ďakujem za pozornosť a poprosím ešte raz, podporte návrh zákona o športe. Ďakujem.