M. Kotian, poslanec: (2002-02-20):
M. Andel, podpredseda NR SR: Pán kolega, samozrejme, že vás absolútne chápem. Nesúvisí to síce, máte pravdu, s rokovaním, ale je to problém, ktorý sa týka priamo parlamentu, preto by som vám, tak ako aj včera naznačil pán predseda parlamentu. Treba sa na predsedu parlamentu obrátiť písomne, lebo o tomto nemôžem dať ani hlasovať. Ale aby to nezapadlo, ja by som vám odporúčal obrátiť sa písomnou formou na pána predsedu parlamentu. Súhlasíte? Tuná to neporiešime, jednoducho sa to tuná poriešiť nedá. (Hlasy z pléna.) Ale, Miro, však vieš, že som ti povedal, aby si to dal na papier. Zabije ťa to, keď to dáš na ten papier? (Hlasy z pléna.) Ďakujem. S procedurálnym návrhom sa hlási pán poslanec Oberhauser. Nech sa, páči pán poslanec Oberhauser, má slovo. V. Oberhauser, poslanec: Pán predsedajúci, nehnevajte sa, ale musíme na tej veci trvať, lebo porušovanie zákonov predsa nemôže byť v parlamente, v Národnej rade Slovenskej republiky, ktorá zákony prijíma. Jednoducho tu nejde o to, že my sa máme písomne obrátiť na vedenie parlamentu, ale pán Migaš ako predseda parlamentu nemôže z ústavy konať ináč, ako mu ukladá zákon. Zákon nezávislého poslanca nepozná. Takže žiadame, aby sa veci uviedli na pravú mieru ihneď. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Opakujem ešte raz, tu to neporiešime, chápem váš problém, obráťte sa písomne na predsedu parlamentu. Iné vám poradiť nemôžem a zbytočne o tom filozofujeme, ja to neporiešim v tomto momente. Pani Malíková. A. Malíková, poslankyňa: Ja by som sa chcela vrátiť k tomuto problému. Nie je to náš problém, je to problém morálky a problém Národnej rady. Tam si na prezenčných listinách čítame – poslanci KDH a neviem akí. Kto ste kedy kandidovali za KDH, za čo ste sa dostali sem do parlamentu. Poškodzujete Slovenskú národnú stranu. Je to zámerné. Žiadame, aby sa dodržiaval zákon hlavne v Národnej rade Slovenskej republiky, lebo toto, čo sa deje v tejto republike, je jednoducho hrozný stav. M. Andel, podpredseda NR SR: Dobre, ďakujem. Opakujem ešte raz, ja to tuná neporiešim. Dal som vám slovo, lebo chápem váš problém, ktorý tuná je. (Hlasy z pléna.) Jožko, chápem to. Ale jednoducho hlasovaním to tuná sa poriešiť nedá. (Hlas poslankyne Malíkovej z pléna.) Prosím, na to máte predsedu parlamentu, dal som vám slovo, chápem, ešte raz váš problém. Teraz za klub SMK vystúpi pani poslankyňa Dolník. Pani kolegyňa, nech sa páči, máte slovo. E. Dolník, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, moje vystúpenie bude určite podstatne kratšie ako môjho predrečníka pána kolegu Šťastného. Ja už vás nebudem zaťažovať podrobnou analýzou zákona, to sme urobili vo výbore a pri rokovaniach s akademickou obcou, so študentmi a podobne. Budem hovoriť iba o niekoľkých momentoch, ktoré potrebujem zdôrazniť kvôli tomu, aby som vám vysvetlila, prečo Strana maďarskej koalície považuje tento zákon za potrebný a prečo ho navrhujeme schváliť. V oblasti vzdelávania a výchovy sme v programovom vyhlásení vlády sľúbili aj prípravu nového zákona o vysokých školách, ktorý konečne sa prerokúva v Národnej rade Slovenskej republiky v druhom čítaní. Citujem z programového vyhlásenia: „Vláda vytvorí podmienky na postupné zvyšovanie počtu študentov na vysokých školách bez dopadu na zníženie kvality. V spolupráci so zástupcami akademickej obce vysokých škôl pripraví koncepciu ďalšieho rozvoja vysokoškolského vzdelávania pre 21. storočie. V realizačnom pláne na jej zabezpečenie prijme opatrenia z dôrazom na kvalitu vzdelávania, na riadenie a financovanie vysokých škôl. Bude presadzovať viaczdrojový systém financovania, ako je hospodárenie vysokých škôl, ako neziskových organizácii. Vláda pripraví nový zákon o vysokých školách, ktorý bude mať európske parametre...“ Sme teda pri tomto zákone, ktorý spolu s tými dvomi zákonmi, o ktorých sme včera hlasovali, to znamená so zákonom o vede a technike a zákonom o Slovenskej akadémii vied, podľa mňa tvorí určitú strechu. Ale mali by sme tvoriť tieto zákony od základu, teda od „školského zákona“. Ale predsa dúfam, že kým k tomu dôjdeme, tieto zákony sú prepotrebné. Cieľ, ktorý takto formulovala vláda, je správny, spoločnosť ho oného času vítala, veď dobre fungujúci vysokoškolský systém má obrovský význam pre jej ďalší rozvoj. Ministerstvo školstva v roku 1999 vymenovalo komisiu, ktorá už vtedy vypracovala koncepciu rozvoja vysokých škôl pre 21. storočie. Už vo verejnej diskusii v akademickej obci sa objavili, celkom pochopiteľne, rôzne názory na určité navrhnuté riešenia. A tieto, často úplne protichodné, ovplyvňovali diskusiu o zákone o vysokých školách tak vo výbore pre vzdelanie, vedu, mládež a šport, ako aj tu, ako aj teraz vidíme, v pléne Národnej rady Slovenskej republiky. Už po zverejnení Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky bolo jasné, že vytýčené ciele a úlohy ani v oblasti výchovy a vzdelávania nie je možné splniť za jedno funkčné obdobie, ale udalosti, ako Svetová konferencia o vysokoškolskom vzdelávaní v roku 1998 v Paríži a podpísanie tzv. Bolonskej deklarácie v roku 1999 ukázali, že s vypracovaním nového zákona o vysokých školách nie je možné ďalej čakať. Myslím si, že predložený zákon, hoci sú voči nemu aj opodstatnené výhrady, je potrebný pre Slovenskú republiku, ak chceme obstáť medzi štátmi Európskej únie v tak často spomínanom spoločnom európskom vzdelávacom priestore. Potrebu nového zákona o vysokých školách zdôrazňujú pretrvávajúce, ba až prehlbujúce sa problémy ako napr. nárast počtu študentov uchádzajúcich sa o dosiahnutie vyššieho vzdelania, zlá, až, môžem povedať, katastrofálna finančná situácia vysokých škôl, absencia, resp. nedostatok neštátnych vysokých škôl, ako i zlé podmienky na vytvorenie si vlastného vzdelávacieho profilu vysokých škôl. Vysoké školy tiež nie sú pripravené na zabezpečenie celoživotného vzdelávania, čo je deklarované v Bielej knihe – Vzdelávania Európskej únie – z roku 1996. Podľa definície uvedenej v spomínanej Bielej knihe je tento cieľ opísaný ako získanie všeobecného vzdelania širokého spektra vedomostí zaručujúceho sebadôveru a základné predpoklady na úspešné začlenenie sa do európskej spoločnosti, cieľavedomé rozvíjanie schopností študentov, akreditácia programov na rozvoj takých zručností a schopností, ktoré doteraz neboli akceptované v študijných programoch, ale sú potrebné na trhu práce, rozšírenie možností získať vzdelanie pre také skupiny občanov, ktoré sú v nevýhodnej pozícii ako napr. obyvatelia malých osád, imigranti, minoritné skupiny a podobne. Počet univerzít pritom v Slovenskej republike je dostačujúci, veď podľa údajov zo štatistickej ročenky UNESCO, ktoré boli zverejnené v dobe, keď komisia začala pracovať – síce odvtedy sa niečo už zmenilo –, na jednu univerzitu pripadá na Slovensku 254 000 obyvateľov, pritom napr. v Čechách 570 000, v Rakúsku 470 000 a tak ďalej, nebudem menovať všetky štáty v Európskej únii. Ak ale porovnáme materiálne vybavenie vysokých škôl v týchto štátoch, slovenské univerzity sú v oveľa horšej situácii. Už viackrát to tu odznelo. Dovoľte, aby som sa aj ja dotkla financovania vysokého školstva u nás a v okolitých štátoch. Len niekoľko príkladov poviem. Kým v Slovenskej republike tiež podľa toho istého zdroja sa venovalo iba 0,58 % HDP na vysoké školy, v Maďarsku to už bolo 0,67 %, v Čechách 0,70 %, vo Fínsku dokonca až 2,02 %. A tiež by som mohla spomínať aj ďalšie štáty. Samozrejme, aj v tomto smere sa dačo zmenilo, ale financovanie školstva, zvlášť financovanie vysokého školstva zostáva naďalej vážnym problémom. Aj nový zákon o vysokých školách akceptuje trend – a to by som chcela zdôrazniť – prechodu na viaczdrojové financovanie vysokého školstva. V súvislosti s tým sú citlivou otázkou, čo sa premietlo aj do rokovania vo Výbore Národnej rady pre vzdelanie, vedu, mládež a šport, príspevky študentov na úhradu nákladov na štúdium. Ani jednotlivé strany vládnej koalície nemajú rovnaký názor na tento problém. Vládny návrh zákona počíta so spoplatnením externého štúdia. Nebudem tu opakovať argumenty pre a proti. Strana maďarskej koalície od začiatku podporuje takéto riešenie hlavne z toho dôvodu, aby bol v tomto smere poriadok, aby študenti vedeli, za čo a koľko platia. Pritom nevylučujem, že v budúcnosti, ak sa vypracuje vyhovujúci systém pôžičiek, úverov, štipendií, dôjde k spoplatneniu aj iných foriem štúdia. Teraz ale je potrebné akceptovať pomerne zlú sociálnu situáciu veľkého množstva rodín a vysokoškolských študentov. V súvislosti s financovaním je nutné spomenúť aj sociálne služby poskytnuté študentom. Ubytovacie a stravovacie služby sú na veľmi nízkej úrovni, čomu je na príčine zlý technický stav internátov, zastarané zariadenie jedální a podobne. Úprimne povediac, ja osobne neviem si predstaviť, či je možné za takýchto podmienok aspoň čiastočne zabezpečiť napr. športovú alebo kultúrnu činnosť študentov. Ďalšia citlivá oblasť, ktorá rezonovala už v prvom čítaní a následne na rokovaniach gestorského výboru, je vnútorná štruktúra a riadenie vysokých škôl, vzájomný vzťah jednotlivých ich zložiek, postavenie rektora a dekana. V pôvodnom návrhu zákona o vysokých školách sa počítalo s tým, že sa právomoci sústredia tam, kde je aj zodpovednosť, teda sa počíta s osobou silného rektora. Pritom proti tomuto návrhu stál názor dekanov, resp. Rady vysokých škôl, ktorý obhajoval právnu subjektivitu fakúlt. Priznám sa, ja osobne som sa prikláňala skôr k zachovaniu právnej subjektivity fakúlt, ale teraz po diskusii v gestorskom výbore aj na iných fórach som presvedčená, že kompromis, ku ktorému dospeli zainteresované strany, je prijateľný pre vysoké školy, študentov i pre väčšinu politických strán. Strana maďarskej koalície je ochotná tento kompromisný návrh podporovať s tým, že sa bude samotný zákon o vysokých školách čo najskôr novelizovať, aby sa čo najviac otvorili napr. študentom a tiež aby sme odstránili niektoré ďalšie pretrvávajúce problémy. Z množstva pozmeňujúcich návrhov považujeme za dôležité ešte spomenúť úpravu postavenia Katolíckej univerzity v Ružomberku, ošetrenie problematiky pracovnoprávnych vzťahov, reguláciu vykonávania podnikateľskej činnosti fakúlt vysokých škôl, spoluprácu s inými vysokými školami, podporu výskumnej činnosti univerzít i samotných doktorandov, starostlivosť o študentov, keď sa zruší verejná vysoká škola, a podobne. Rovnako podporujeme i tie pozmeňujúce návrhy k zákonu o vysokých školách, ktoré smerujú k zlepšeniu finančného ohodnotenia práce vysokoškolských pedagógov, a tým i k zlepšeniu ich spoločenského a sociálneho postavenia. Len na porovnanie poviem: Včera som si pozrela napr. niektoré materiály v súvislosti s odmeňovaním vysokoškolských profesorov. Zo štátneho rozpočtu napr. Maďarskej republiky, s ktorou sme mali rovnakú štartovaciu polohu, vyplýva, že garantovaná výška platu vysokoškolského pedagóga bola v roku 2001 na mesiac 38 333 Sk, samozrejme prepočítané z forintov na koruny, pritom som počítala skutočne len zhruba v pomere 1 : 6 pri prepočte forintov na koruny, a v roku 2002, to znamená na tento rok, až 40 833 Sk na mesiac. Porovnajte to s tým, čo zarábajú terajší vysokoškolskí profesori u nás a, samozrejme, rovnako aj docenti a ďalší vysokoškolskí pedagógovia. Na záver chcem zdôrazniť, že zákon o vysokých školách, ktorý má zabezpečiť ich efektívnu činnosť, je jedným z najdôležitejších zákonov v oblasti reformy vzdelávacieho systému v Slovenskej republike. Čím bude zákon lepší, tým viac pomôže Slovensku začleniť sa do Európskej únie, tým lepšie pripravia vysoké školy študentov na prácu v konkurenčnom prostredí a ich uplatnenie sa doma i v zahraničí. A dovoľte ešte spomenúť 2 body, ktoré navrhuje gestorský výbor na samostatné hlasovanie, a to body 84 a 195. Sú síce vyňaté na osobitné hlasovanie a podľa hlasovania vo výbore teda tak, aby sme ich teda schválili, ale poznám teda mechanizmus hlasovania. Pokiaľ sú určité body vybraté na samostatné hlasovanie, vyzerá to tak, že teda navrhujeme hlasovať opačne. Ja osobne teda podporujem, aby sme hlasovali pozitívne o týchto bodoch. A pokiaľ bod 84 by nebol odsúhlasený, navrhujem, aby sme podporili návrh pani Rusnákovej, ktorá vo svojom príspevku a pozmeňujúcom návrhu rieši tento problém tiež pomerne prijateľne aj pre Stranu maďarskej koalície. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa prihlásilo 5 poslancov. Končím možnosť podania ďalších prihlášok do faktických poznámok. Ako prvá má slovo pani poslankyňa Tóthová. Nech sa páči, pani kolegyňa.