R. Fico, poslanec: (2001-10-05):
Návrh zákona vychádza z predpokladu, že každá osoba vie preukázať pôvod svojich majetkových prírastkov. Ak to tak nie je, štát bude mať právo iniciovať konanie na civilnom súde a žiadať od žalovanej strany – osoby, aby vyvrátila dôvodné pochybnosti o nepoctivom pôvode svojho majetku. Mechanizmus je vcelku jednoduchý. Spočíva v tom, že ak bude mať dotknutá osoba problémy vysvetliť pôvod svojho majetkového prírastku, Generálna prokuratúra prostredníctvom generálneho prokurátora bude môcť začať konanie na civilnom súde a žiadať, aby majetok, u ktorého pôvod nie je jasný alebo preukázateľný, pripadol v prospech štátu. Keďže ide o civilné konanie, nevzťahujú sa tu určité zákazy, ktoré sú typické pre konanie v trestnom práve. Ide teda predovšetkým o zákaz retroaktivity, ide o otázku prezumpcie neviny a ďalšie zásady, ktoré sa nevzťahujú na oblasť občianskeho práva. Chcem povedať, že tento návrh zákona si nekladie mať ambíciu absolútnej dokonalosti, pretože ide o nóvum v slovenskom právnom poriadku. Aj preto privítam akékoľvek pozmeňujúce návrhy, ktoré zlepšia mechanizmus, odstránia možno niektoré medzery, ktoré sa môžu pri takomto novom návrhu zákona objaviť. V každom prípade, vážené dámy a páni, vás chcem poprosiť o podporu o posunutie tohto zákona do druhého čítania, kde môžeme formou vecnej diskusie a predkladania konkrétnych pripomienok celý návrh zákona zlepšiť. Chcem sa ešte vyjadriť k postoju vlády Slovenskej republiky, ktorá vypracovala niekoľko odmietavých argumentov k tomuto návrhu. Vláda Slovenskej republiky predovšetkým hovorí, že nie je možná spätná retroaktivita zákona. Chcem to odmietnuť, pretože spätná retroaktivita civilného práva bola povolená Európskym súdom pre ľudské práva a zdá sa, že autori tohto stanoviska neboli celkom dobre informovaní o tejto judikatúre Európskeho súdu. Rovnako musím odmietnuť ďalšie argumenty vlády, ktoré sa týkajú veľkých dosahov na štátny rozpočet, pretože tento zákon nezakladá žiadne nové inštitúcie, dáva právomoci existujúcej Generálnej prokuratúre. Na druhej strane musím pripomenúť, že je tu zábezpeka, aby tento zákon nebol zneužívaný. Zábezpeka spočíva v tom, že pokiaľ by generálny prokurátor podal návrh, ktorý nie je vyargumentovateľný, ktorý je iba formálny, a napadnutej strane by vznikla škoda, tak štát, takisto ako aj pri iných prípadoch nezákonného postupu alebo nespravodlivého rozhodnutia, bude zodpovedať za spôsobenú škodu, ktorá by takto vznikla. Mám preto za to, že tento návrh zákona naozaj vypĺňa medzeru v právnom systéme, pretože trestné právo nie je dostatočne efektívne na postihovanie osôb, ktoré sa dostávajú k majetku nepoctivým spôsobom. Mám za to, že tento návrh zákona zodpovedá nielen štandardom ústavnosti na Slovensku, ale aj požiadavkám, ktoré kladie na oblasť ľudských práv Európsky dohovor o ľudských právach. Preto vás prosím o posunutie tohto návrhu zákona do druhého čítania. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec, za uvedenie tohto návrhu zákona. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľov. Spoločným spravodajcom výborov pre tento návrh zákona mal byť pán poslanec Gašparovič. Keďže tu nie je, ja by som poprosil predsedu ústavnoprávneho výboru pána poslanca Orosza, aby prebral na seba úlohu spoločného spravodajcu. Nech sa páči, máte slovo, pán kolega. L. Orosz, poslanec.: Ďakujem pekne. Vážené dámy, vážení páni, keďže určený spravodajca výborov nie je prítomný, vychádza z rokovacieho poriadku, predseda výboru môže určiť potom spravodajcu. Preberám túto úlohu v tejto chvíli ja a dovoľte mi, aby som vás oboznámil so stanoviskom spravodajcu. Môžem konštatovať, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti, ktoré sú uvedené v § 67 a 68 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti, ktoré sú určené v legislatívnych pravidlách. K vecnej stránke návrhu sa vyjadrím počas rozpravy. V tejto chvíli chcem povedať, že vychádzajúc z oprávnení, ktoré mi dáva ako spoločnému spravodajcovi § 73 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, budem odporúčať, aby sa Národná rada uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) o tom, že odporučí tento návrh prerokovať v druhom čítaní. A takisto v zmysle § 74 ods. 1 budem navrhovať, aby sa tento návrh zákona pridelil na prerokovanie ústavnoprávnemu výboru, výboru pre financie, rozpočet a menu, výboru pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a takisto výboru pre verejnú správu a výboru pre ľudské práva a národnosti. Ďalej chcem navrhnúť, aby funkciu gestorského výboru plnil Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky a aby výborom boli určené lehoty na prerokovanie do 5. novembra 2001, gestorskému výboru do 6. novembra 2001. To je všetko, pán podpredseda, môžete otvoriť rozpravu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán predseda. Dámy a páni, otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania. Keďže som nedostal žiadnu písomnú prihlášku do rozpravy, pýtam sa vás, či sa niekto ústne hlási do rozpravy k tomuto bodu. Pán poslanec Orosz. Všetko. Uzatváram možnosť ďalších prihlášok do rozpravy. Pán kolega, máte slovo. L. Orosz, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážené kolegyne, kolegovia, problematika boja proti majetkovým prírastkom, ktoré boli získané z nestatočných, to znamená spravidla protiprávnych zdrojov, je predmetom záujmu prakticky vo všetkých krajinách sveta. Intenzita diskusie o tejto problematike je zvlášť aktuálna v krajinách strednej a východnej Európy, kde prebieha rozsiahla transformácia vlastníckych vzťahov, ktorá vytvára živnú pôdu na vznik množstva bezprácnych a spravidla nepoctivých ziskov. Väčšina sociologických výskumov z posledného obdobia potvrdzuje, že naši občania vnímajú ako jeden z najzávažnejších negatívnych javov našej spoločnosti rozsiahlu sociálnu a majetkovú diferenciáciu spoločnosti. Negatívne vnímanie tohto faktu vychádza, prirodzene, z toho, že táto majetková diferenciácia má svoj pôvod v nepoctivých, spravidla protiprávnych zdrojoch. Traumatizujúci priebeh tejto diskusie okorenili svojimi slávnymi výrokmi aj viacerí naši bývalí kolegovia. Keďže nechcem spomínať všetkých, stačí spomenúť bývalého oceliarskeho magnáta z Košíc, ktorého výrok o poctivo zarobených peniazoch vyvoláva len trpké úsmevy na tvárach. Vychádzajúc z tohto spoločensko-politického kontextu, považujem za správne, že náš kolega Robert Fico otvoril problematiku preukazovania pôvodu peňazí, pôvodu majetku aj na parlamentnej pôde. Tým sa táto problematika dostáva do pozornosti médií a, prirodzene, aj všetkých občanov. Aj keď mám proti riešeniam, ktoré navrhuje Robert Fico vo svojom návrhu, celý rad najmä ústavnoprávnych výhrad, chcem už teraz povedať, že nielen ja, ale, pokiaľ viem, aj väčšina členov poslaneckého klubu SDĽ podporí tento návrh do druhého čítania. Treba sa však, prirodzene, pozastaviť pri výhradách, právnych, ústavnoprávnych výhradách, ktoré môžu byť voči tomuto návrhu. Ja sa najprv pozastavím pri výhradách, ktoré má voči tomuto návrhu vláda Slovenskej republiky. Pán poslanec Fico ich spomínal vo svojom vystúpení, ale možno bude potrebné ich bližšie pripomenúť. V stanovisku vlády Slovenskej republiky sa okrem iného hovorí o tom, že navrhovaný zákon je retroaktívny, pretože zakotvuje spätnú pôsobnosť zákona i na majetok nadobudnutý od 1. 1. 1990. Podľa názoru vlády je toto ustanovenie v rozpore s čl. 1 ods. 1 a čl. 20 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky i s čl. 1 Dodatkového protokolu. Ďalej sa hovorí v tomto stanovisku, že ustanovenia § 1 a § 2, kde sa navrhuje zakotvenie princípu prezumpcie viny, sú v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. Ďalej sa poukazuje na to, že v § 3 ods. 2 a ods. 6 sa nepriamo novelizujú ustanovenia Občianskeho zákonníka, čo je v rozpore s legislatívnymi pravidlami vlády. Ďalej sa v stanovisku uvádza, že v § 3 ods. 3 sa fyzickým a právnickým osobám ukladá povinnosť poskytnúť generálnemu prokurátorovi informácie, i keď by boli podľa osobitného zákona viazaní povinnosťou mlčanlivosti alebo spovedným tajomstvom. Takto uložená povinnosť je podľa názoru vlády v rozpore s čl. 47 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky, ako aj s čl. 8 Základnej zmluvy medzi Slovenskou republikou a Svätou Stolicou. Ďalej sa v stanovisku vlády uvádza, že v § 3 ods. 7 sa prenáša dôkazné bremeno na žalovaného, čo popiera princíp zakotvený v § 120 ods. 1 Občianskeho súdneho poriadku, podľa ktorého účastníci sú povinní označiť dôkazy na preukazovanie svojich tvrdení. V tejto súvislosti sa v stanovisku vlády uvádza, že obdobné ustanovenie v § 200 písm. i) ods. 3 Občianskeho súdneho poriadku, ktorým sa prenieslo dôkazné bremeno na žalovaného, vyhlásil Ústavný súd nálezom č. 359/1997 Z. z. ako protiústavný. V stanovisku vlády sa spomína aj § 4 tohto zákona, kde ide o inštitút prepadnutia majetku štátu ako sankcia za to, že žalovaný nepreukáže pôvod a spôsob nadobudnutia majetkového prírastku alebo jeho časti. V stanovisku vlády sa uvádza, že zakotvenie tohto princípu je v rozpore s čl. 20 a s čl. 49 Ústavy Slovenskej republiky. Áno, vážené kolegyne, kolegovia, ak tento návrh prejde do druhého čítania, bude žiaduce dôkladne posúdiť, či retroaktívne pôsobenie tohto návrhu je zlúčiteľné s ústavnými princípmi, ktoré zákaz retroaktivity výslovne spomínajú síce len v súvislosti s trestnoprávnymi normami, ale Ústavný súd Slovenskej republiky už judikoval potrebu širšieho vnímania tohto zákazu v kontexte s čl. 1 ústavy. Bude potrebné tiež posúdiť, či je Robertom Ficom navrhované riešenie zlúčiteľné s právom na spravodlivý proces, a to najmä ním navrhované presunutie dôkazného bremena o preukazovaní pôvodu majetku zo štátu na dotknutú osobu s hrozbou prepadnutia majetku v prospech štátu v prípade nezvládnutia tohto bremena. Bude potrebné posúdiť aj tvrdenia navrhovateľa obsiahnuté v dôvodovej správe, že ním navrhovaná úprava je zlúčiteľná s Európskym dohovorom o ľudských právach, najmä s článkom 1 Protokolu č. 1 k dohovoru, kde sa hovorí o dovolenej kontrole používania majetku v súlade so všeobecným záujmom. Tvrdenie, ktoré je obsiahnuté v dôvodovej správe, je podľa môjho názoru prinajmenšom diskutabilné, najmä keď si vezmeme do úvahy ďalší fakt, ktorý je uvedený v dôvodovej správe, podľa ktorého platí obdobná úprava len v jednom členskom štáte Rady Európy, a to v Taliansku. Aj z tohto pohľadu pochybujem, že v tejto otázke existuje relevantná európska judikatúra. Zodpovedanie týchto otázok je však potrebné ponechať na druhé čítanie. Teraz sa pokúsim naznačiť možný smer modifikácie návrhu, ktorý predložil Robert Fico, ktorý by azda mohol byť zlučiteľný s princípmi, ktoré sú vyjadrené v Ústave Slovenskej republiky. Vo všeobecnej časti dôvodovej správy sa na strane 1 uvádza, že „predkladaný návrh zákona má zaplniť medzeru v právnom poriadku Slovenskej republiky a vytvoriť právny rámec účinného postupu proti osobám neschopným hodnoverne preukázať pôvod a spôsob nadobudnutia svojho majetku“. Chcem povedať, že s týmto tvrdením je možné minimálne polemizovať. Neviem, či zámerne, alebo nevedomky zabudol Robert Fico v dôvodovej správe spomenúť právnu úpravu obsiahnutú v § 40 zákona č. 511/1992 Zb. o správe daní a poplatkov a o zmenách v sústave územných finančných orgánov, v zmysle ktorého môže správca dane, teda daňový úrad, na základe majetkového priznania preskúmavať, či majetok príslušnej osoby pochádza zo zdanených, a teda poctivo priznaných zdrojov. Ak zistí opak, má možnosť vykonať dodatočné zdanenie tohto majetku podľa príslušných ustanovení zákona o dani z príjmov, ktoré sme do tohto zákona dostali prostredníctvom môjho pozmeňujúceho návrhu koncom minulého roka, ktorý prešiel v parlamente len o jeden hlas. Dôvodom predloženia tohto návrhu bol judikát Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, v zmysle ktorého procesnoprávnym oprávneniam daňových orgánov pri preukazovaní pôvodu majetku musí zodpovedať aj hmotnoprávna úprava, ktorá ustanoví spôsob zdanenia majetku, pri ktorom sa preukázalo, že pochádza z nezdanených zdrojov. Len tak mimochodom, tento judikát Najvyššieho súdu bol vydaný v súvislosti s preskúmavaním zákonnosti rozhodnutia daňového orgánu, ktorým sa vyrubila istému podnikateľovi z východného Slovenska dodatočná daň vo výške 14 mil. Sk. Na prvý pohľad je zrejmé, že právna úprava, ktorú spomínam, plní presne tú istú funkciu, akú sleduje Robert Fico svojím návrhom zákona, to znamená, jeho návrh nie je niečo úplne iné v našom právnom poriadku, niečo, čo je dosiaľ nepoznané. Výhodou úpravy, ktorú spomínam, je to, že je s vysokou pravdepodobnosťou zlúčiteľná s Ústavou Slovenskej republiky a zrejme tiež zlúčiteľná s európskou judikatúrou. Inou otázkou je efektívnosť tejto úpravy, poznatky o jej uplatňovaní v praxi. Toto hodnotenie, ak mám byť prísny, malo byť súčasťou dôvodovej správy návrhu zákona, ktorý predkladá Robert Fico, to by bolo v súlade s legislatívnymi pravidlami. Ak by sme dospeli k záveru, že táto úprava nie je efektívna, potom sú relevantné dôvody hľadať úplne iné riešenie. Ak mám povedať svoj názor na hľadanie optimálneho riešenia problému, ktorý nastolil do dnešnej parlamentnej rozpravy Robert Fico, tak ho vidím vo využití niektorých myšlienok z Ficovho návrhu na báze platného zákona č. 511/1992 Zb., a to najmä prípadné posilnenie oprávnení daňových orgánov, posilnenie foriem sankčného postihu voči majetku, ktorého pôvod dotknutý daňovník nevie hodnoverne preukázať, a azda aj možnosťou vstupu prokurátora do tohto konania v taxatívne určených prípadoch. Chcem len pripomenúť, že novela zákona č. 511/1992 Zb. bola práve na tejto schôdzi Národnej rady posunutá do druhého čítania. Je v nej otvorený aj spomínaný § 40, takže existuje priestor na hľadanie riešenia. To vytvára priestor, aby sme aj v spolupráci s exekutívou hľadali v najbližších dňoch optimálne legislatívne zvládnutie tohto problému, a to v záujme jeho riešenia, a nielen mediálnej prezentácie. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán predseda. Uzatváram všeobecnú rozpravu k tomuto bodu nášho rokovania. Chcem sa spýtať pána poslanca Fica, či chce reagovať na vystúpenie svojho predrečníka. Áno. Nech sa páči, máte slovo.