Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2019-06-20):
Dobrý deň, kolegovia, kolegyne, pán minister, pán predsedajúci. Dovolím si vystúpiť teda k návrhu zákona a povedať môj postoj k tomuto návrhu zákona, ako je to spravidla vždy. Nedá mi povedať, lebo mrzí ma to, že o sociálnych veciach hovorí veľa politikov, ale ak sa prejednávajú tieto, táto oblasť v pléne, tak je ich tu veľmi málo. Takže vrátim sa k tomu, čo chcem povedať. Návrh zákona, ktorý predkladá vláda sa mení už štvrtýkrát za tri roky, odkedy som tu. Zhruba by som túto štvrtú novelu nazvala ďalším dôkazom toho, že dlhodobá starostlivosť o odkázaného človeka nebola v centre pozornosti tohto ministerstva desať rokov. Je v tom chaos. Slovensko má problém so zabezpečovaním základnej siete starostlivosti o chronicky choré dieťa či dospelého zdravotne ťažko postihnutého človeka. Dva hlavné okruhy, ktoré riešime po desiatich rokoch, sú teda, riešite teda, riešite vy, sú, aby sa platba za ošetrovateľský paušál neodpočítavala z príspevku, ktorý dostáva poskytovateľ podľa ekonomicky oprávnených nákladov. A druhým okruhom je, že zavádzate informačný systém po desiatich rokoch, lebo v podstate ste zistili, že neviete, aký je reálny stav v poskytovaní sociálnych služieb pre odkázaných ľudí v Slovenskej republike. Bez toho sa v podstate plánovať nedá. Koncepcie viacerých vyšších územných celkov nenadväzujú na Národné priority rozvoja sociálnych služieb na roky 2015 – 2020. Dokonca vám nevadilo, že päť vyšších územných celkov odovzdalo svoje koncepcie pred vami vydaným dokumentom národných priorít rozvoja sociálnych služieb. Samozrejme, že potom potrebujeme vytvoriť informačný systém, ktorý nás zorientuje v tom, aké sú problémy v tejto oblasti dlhodobej starostlivosti, lebo máme rovnakých klientov, čo sa týka pacientov s chronickou diagnózou a teda u nás je to klient s ťažkým zdravotným postihnutím. Vrátila by som sa k paušálnej dávke, keďže prvý okruh sa týka práve toho, aby poskytovateľom, ako správne ste to v predstavení zákona povedali, aby v jednoduchosti im ostali, ostalo viac peňazí. Ale ja idem upozorniť na to, že v minulosti tiež bolo možné uhrádzať pár úkonov ošetrovateľskej starostlivosti v zariadeniach sociálnych služieb a nefungovalo to. Preto sa zdravotná starostlivosť zariadení sociálnych služieb dnes neposkytuje, len sa zabezpečuje a nie sú nútení poskytovatelia sociálnych služieb poskytovať 24-hodinovú komplexnú ošetrovateľskú starostlivosť. Čo je problém, je to, že v podstate sa nám v praxi ukazuje, že ľudia poberajú lieky alebo teda injekcie od rôznych opatrovateľov a tak ďalej. To bolo v minulosti, prešli ste cez tie štyri novely ošetrovateľským paušálom, ale ten opäť neprináša v tej praxi taký efekt, aby sme si mohli povedať, že ideme skvalitňovať sociálny systém a že tí ľudia tú zdravotnú starostlivosť dostanú, ak sú v takzvaných kamenných domoch a pobytových službách už teda do konca svojho života väčšinou. V tej paušálnej dávke, môžem povedať to, že Všeobecná zdravotná poisťovňa pri ošetrovateľskom paušále požaduje od zariadení sociálnych služieb, aby napríklad pre 43 poistencov museli vypracovať 300 listov, nielen návrhov a indikačných formulárov, kontrolných listov, ale prehodnotenie komplexnej ošetrovateľskej starostlivosti a z rôznych dôkazov z ošetrovateľskej dokumentácie v duchu neefektívnej byrokracie na úkor starostlivosti o chronicky chorého človeka. Pritom nič z toho legislatíva nevyžaduje, ak je prvýkrát pacient zaradený ako indikovaný a je doložený aj návrh a kontrolný list v zmysle legislatívy. V zmysle štandardu by teda postačovalo raz za šesť mesiacov pripraviť pre poskytovanie sociálnej služby kontrolný list, nový návrh a ďalšie dôkazy potrebné nie sú. Tým pádom sa brzdí zavádzanie paušálu a zariadenia sociálnych služieb sa naďalej nebudú uchádzať o tento paušál, pretože ak im vyškrtajú finančné prostriedky, tak samozrejme opäť sa do zariadení sociálnych služieb peniaze nedostanú. A dostávame sa zase do bodu a, ktorý bol pred novelou, kde sa uhrádzali len určité úkony v zdravotnej starostlivosti pre ťažko chronického a trpiaceho človeka v zariadení sociálnych služieb. Ďalší problém je s uhrádzaním tohto paušálu. Všeobecná zdravotná poisťovňa sa tvári, že platí tento paušál, ale realita je iná. Majú síce zazmluvnené lôžka v zariadení sociálnych služieb, ale druhá vec, že ich neuhrádzajú. V tomto býva v praxi problém, lebo odkedy boli v ozdravnom pláne, hľadajú cestu ako ponížiť poskytovateľom platby. Výsledkom toho je to, že zariadenia sociálnych služieb sa húfne nehlásia k ošetrovateľskému paušálu a dostávame sa spiatočnícky naspäť, kde v podstate opäť nemôžme odkontrolovať 24-hodinovú komplexnú ošetrovateľskú starostlivosti v zariadeniach sociálnych služieb práve s odkázaným človekom, ktorý trpí a je teda väčšinou na lôžku zariadenia sociálnych služieb s ošetrovateľským paušálom. Indikačné kritéria a v tom je potrebná nevyhnutná a rýchla aktualizácia vyhlášky z apríla 2018, ktorú Všeobecná zdravotná poisťovňa dezinterpretuje, čo spôsobuje nenormálnu administratívnu záťaž. Neschvaľovanie pobytov, obavy ďalších zariadení sociálnych služieb vstúpiť do kontraktu so Všeobecnou zdravotnou poisťovňou. Štandard pre zariadenia sociálnych služieb máme platný od 1. 1. 2019. No treba urýchlene prijať aktualizáciu vyhlášky. Ak aj formálne sa prijímajú nejaké kroky v sociálne oblasti, musia byť nevyhnutne, musia byť nevyhnutne konzultované s ministerstvom zdravotníctva a teda aj so sociálnymi poisťovňami. Dnes napríklad UNION nemá problém uhrádzať 333 lôžok, Dôvera 494 a Všeobecná zdravotná poisťovňa síce má zazmluvnených 3799 lôžok, ale z toho uhrádza veľmi malú časť a odkazuje sa na to, že klienti tam neboli plné obdobie. Ale pravdou je to, že v podstate tou byrokratickou záťažou chcú šetriť na preplácaní paušálu teda zariadeniam sociálnych služieb, a tí o to, jasné, že potom nemajú záujem, aby takýchto klientov prijímali do zariadení sociálnych služieb. Čiže do budúcnosti nás čaká kolaps toho, ako, ako zabezpečiť chronicky chorým ľuďom nie v nemocničnom prostredí dobrú a kvalitnú sociálno-zdravotnú starostlivosť. Je to jedna časť, kde ešte minister Drucker v podstate 10-tisíc lôžok vyčlenil na to, aby sa zariadenia sociálnych služieb mohli zazmluvniť. Dnes môžme povedať, že nejakých necelých 800, sú to Union a Dôvera, ktoré aj riadne vyplácajú poskytovateľom sociálnych služieb, a Všeobecná zdravotná poisťovňa sa tvári cez tú byrokraciu, že teda niečo nesplnili a v podstate nemá, nemá, nemá, neuhrádza teda všetku starostlivosť pre tie zariadenia, ktorú tam vykonávajú. Na druhej strane chcem povedať, že 6-tisíc, ďalších 6-tisíc lôžok by mohlo byť k dispozícii, ale nie sú, pretože máme rovnaké problémy, ako sme mali problémy uhrádzania zdravotnej starostlivosti s poisťovňou v minulom období. A skončilo to tak, že tí trpiaci ľudia v podstate tú zdravotnú starostlivosť nedostávajú cez zdravotnícky personál, lebo ten zdravotnícky personál si nevedia konkrétne zariadenia zaplatiť. Takže dnes, keď, samozrejme, je to dobrý krok, teda s tým vzorcom, aby sa to neodpočítavalo od príspevku na prevádzku. Na druhej strane musím povedať, že húfne sa nám nikto do toho opäť nehrnie, pretože máme rovnaké problémy ako v minulosti. Takže aj keď by im nejaké finančné prostriedky mohli ostať navyše, tak práve tá byrokracia a neuhrádzanie týchto lôžok v zariadeniach sociálnych služieb spôsobuje obrovský problém. Aj keď prichádza táto legislatíva a je v podstate v prospech neverejných poskytovateľov, na druhej strane je tu obrovský problém vôbec rozvíjať ju takým smerom, aby trpiaci človek alebo človek s chronickou diagnózou, ktorý sa nachádza v pobytovom zariadení, dostal to, čo potrebuje. Pretože dostávame sa opäť, ako som hovorila, spiatočnícky naspäť. Ale aby zariadenia sociálnych služieb boli konkurencieschopné voči verejným poskytovateľom, aby v konečnom dôsledku ten občan dostal to, čo má, je potrebné urobiť také krátkodobé riešenia aj dlhodobé riešenia a naliať finančné prostriedky, zmeniť formu nastavenia legislatívy tak, aby sme teda mohli povedať, že o nášho človeka, ktorý sa nachádza v chronickom stave, je aj na Slovensku postarané. Krátkodobými riešeniami z môjho pohľadu by bol v zákone 48, ktorý je teraz otvorený, vypustiť v § 77 ods. 12, ktorý porovnáva dosiahnuté príjmy z platenia úhrad za sociálnu službu poskytovanú neverejným poskytovateľom sociálnej služby v príslušnom rozpočtovom roku a priemerné skutočne dosiahnuté príjmy z platenia úhrad za sociálnu službu poskytovanú verejnými poskytovateľmi za predchádzajúci rozpočtový rok, znižuje príspevok neverejnému poskytovateľovi sociálnej služby o rozdiel medzi skutočne dosiahnutými príjmami z platenia úhrad za sociálnu službu poskytovanú neverejnému poskytovateľovi sociálnej služby v príslušnom rozpočtovom roku a priemernými skutočne dosiahnutými príjmami z platenia úhrad za sociálnu službu poskytovanú v pôsobnosti obce alebo vyššieho územného celku za predchádzajúci rozpočtový rok. Vzhľadom na reálne zvyšovanie obligatórnych nákladov v každom roku je tento odstavec v zákone likvidačný pre neverejných poskytovateľoch sociálnych služieb. Po druhé. Dofinancovať zvýšené obligatórne náklady v roku 2018 cez mimoriadne dotáciu v rozpočte ministerstva práce. Zvýšené náklady poskytovateľov sociálnych služieb vznikli najmä zákonným zvýšením minimálnej mzdy, zrušením 10-percentnej úľavy na odvodoch v zdravotných poisťovniach nízkopríjmových skupín, zvýšenie príplatkov od 1. mája 2018, zvýšené náklady na zavádzanie štandardov kvality, zvýšené náklady na aplikáciu vyhlášky 529/2008 o minimálnych technických požiadavkách, zvýšením nákladov na splnenie smernice Európskej únie platnej od 1. mája. Dlhodobým riešením je navrhnúť novú metodiku výpočtu finančného príspevku pre poskytovateľov sociálnych služieb na základe analýzy ekonomicky oprávnených nákladov z pohľadu nákladovosti služby, z účtovníctva, s využívaním ekonomických nástrojov. Čiže museli by sme ísť do veľkej reformy, čo sa týka účtovania. Po štvrté. Zrovnoprávniť právne formy z hľadiska inštitucionálnej stability verejných a neverejných poskytovateľov sociálnych služieb formou transformácie rozpočtových organizácií na príspevkové, príp. NO-čky. Po piate. Vzhľadom na sociálne problémy a starnúce obyvateľstvo zanalyzovať a prehodnotiť financovanie sociálnych služieb novým spôsobom nastavenia financovania opatrovania. K tomu je potrebné urobiť veľkú reformu. To, čo robíme, v podstate nastavuje len na ten systém, ktorý je. Ale tým, ako nám pribúda počet ľudí, ktorí sú chronicky chorí, ktorí sú ťažko chorí, ktorí sú v bdelej kóme, pribúda autizmus, potrebujeme nastaviť novú reformu o starostlivosti o ťažko chorých ľudí. Ďakujem za pozornosť.