Droba, Juraj, poslanec NR SR (2012-06-27):
Vážený pán predsedajúci, ctení kolegovia, je už pokročilá hodina, ale tým z vás, čo sú tu, tak budem vďačný za vašu pozornosť. Na úvod chcem povedať snáď iba toľko, že tento návrh ja osobne aj moji kolegovia považujeme za niečo, čo je v súlade so zdravým sedliackym rozumom a ak sa bavíme o novej politickej kultúre, tak možno toto je jedna z možností ukázať, že to myslíme vážne, a zamyslieť sa nad tým, čo ponúkame viac, ako nad tým, ktorú stranu zastupuje predkladateľ v parlamente. Toľko na úvod. Dovoľte mi predstaviť návrh zákona, ktorým sa mení zákon o rodine. Návrh, ktorý s kolegom Poliačikom predkladáme, je vo svojej podstate veľmi jednoduchý. Ako zrejme viete, jeho účelom je zjednodušiť podmienky pre rozvod manželstva zavedením takzvanej možnosti rozvodu manželstva bez zásahu súdu, avšak iba v prípade, ak sa na takomto postupe manželia zhodnú a súčasne manželia nevychovávajú neplnoleté deti. Netreba asi zdôrazňovať, že obsahom tohto zákona nie je politikum, to už som koniec koncov spomínal. Jeho zmyslom a jediným účelom je uľahčiť riešenie zložitej životnej situácie občanom v prípade, u ktorých, že sa slobodne zhodnú na spôsobe rozvodu a vysporiadania svojho osobného pomeru, nie je úlohou štátu posudzovať, či je alebo nie je rozvod manželstva namieste, pokiaľ nie sú ohrozené záujmy maloletých detí, na ochranu ktorých by sa, samozrejme, bolo potrebné postaviť. Možno vám dám nejaké štatistické čísla hrubé, aby ste vedeli, o čom hovorím. Z tých rozvádzaných manželstiev na Slovensku je približne, podľa toho, ktoré obdobie beriete na vedomie, 25 až 30 % bezdetných. A z týchto manželstiev je asi 90 % rozvedených na prvom pojednávaní na prvýkrát, zvyšných 10 % je v podstate z môjho pohľadu zo svojvôle sudcu nie rozvedených, napriek tomu, že tam neexistuje žiadna zábrana a obidvaja partneri prejavia slobodnú vôľu rozviesť sa. Ako predkladatelia vychádzame z toho, že účelom práva je znižovať spoločenskú entropiu a predchádzať konfliktom. Ak sa obaja manželia zhodnú na tom, že ich osobný vzťah je rozvrátený natoľko, že ho nie je možné naďalej udržiavať pri živote, slúži súčasná právna úprava rozvodu skôr na to, že manželskú agóniu umelo predlžuje o často útrpné a zdĺhavé súdne konanie. Na konci takéhoto konania o rozvode je obvykle aj tak len formálny rozsudok, avšak za cenu dlhého čakania manželov a najmä zbytočného zaťažovania súdnej sústavy nespornou agendou na úkor zložitejších sporov a rozvodov s maloletými deťmi, ktorým by sudcovia mali svoj čas skutočne venovať. Podľa štatistických údajov, ktoré sa uvádzajú v dôvodovej správe, by vďaka tomuto návrhu mohla súdom ubudnúť až jedna tretina rozvodovej agendy. Niekedy zasa súdy skúmaním rozvratu manželstva nemiestne zasahujú do ľudskej dôstojnosti manželov, ak overujú rozvrat manželstva skúmaním podrobností toho najintímnejšieho a najosobnejšieho života manželov. Skúmanie podmienok rozvodu i v prípadoch, kde niet medzi stranami sporu o rozvrate manželstva, je dnes v európskych pomeroch celkom ojedinelé. A treba konštatovať, že takáto miera zasahovania do osobných pomerov bezdetných manželov nie je v súčasných spoločensko-politických pomeroch na rozdiel od dirigizmu reálneho socializmu nijako odôvodnená. Proti predkladanému návrhu zákona sa bude isto najkonzervatívnejšou časťou snemovne namietať, že podnecuje k rozvodu manželstva, že rozvody zjednodušuje, pretože ich činí jednoduchšími a lacnejšími. Podstatou tejto námietky potom ale je vlastne tvrdenie, že stabilitu manželských zväzkov zaručí iba zložitá a neprehľadná právna úprava. Úlohou súdov zrejme v duchu tejto logiky nie je ochrana strán rozvodového konania, keďže tieto strany ani niet prečo chrániť, ak ide o dospelé osoby, ktoré sa sami rozhodli svoje manželstvo ukončiť, ale skôr odradenie občanov od absolvovania strastiplnej justičnej cesty. Rozhodne teda nejde o prostriedok pomoci štátu manželstva v kríze, na to by mali slúžiť iné nástroje, ako napr. zabezpečenie zodpovedajúceho poradenstva, psychologickej, sociálnej či podľa okolností materiálnej pomoci zabezpečením dostupnej mediácie v rodinných veciach a podobne. Manželstvo, tak ako je zakotvené v slovenskom občianskom práve, vnímame predovšetkým ako občiansky inštitút. To, prirodzene, nevylučuje, aby si jednotlivé cirkvi sami upravili podľa svojho učenia vlastnými predpismi podmienky vzniku manželstva, ako aj podmienky pre jeho rozluku. Nie je nutné, aby všetky cirkvi občianske rozvody uznávali. A stáva sa často i podľa dnešnej úpravy, že súdom rozvedené manželstvo zostáva spoločenstvom určitej cirkvi neuznané. To je predmetom cirkevnej autonómie, do ktorej tento zákon vôbec nejde zasahovať. Nazdávame sa, že k rozvodu manželstva nikto nedospieva bezhlavo a že rozvrátenému manželstvu nepomôže, ak ho budeme umelo udržiavať pri živote zriadením zložito prekonateľnej byrokratickej mašinérie. Podstatou manželstva je naostatok dohoda o spoločnom živote v rodine a je plným právom manželov rozhodnúť sa, že v spoločnom živote pokračovať nechcú. Vzhľadom na závažné majetkové i spoločenské dôsledky takéhoto rozhodnutia, a s tým spojenú zmenu osobného stavu jednotlivcov nenavrhujeme celkom opustiť účasť štátu na celom procese. Tak ako štát dohliada na to, aby bolo manželstvo riadne uzavreté, pričom za určitých okolností môže manželstvo vzniknúť i bez súčinnosti štátnych orgánov, tak bude vďaka požiadavke notárskej zápisnice zachovaný dohľad štátu prostredníctvom notárov i nad riadnym rozvodom manželstva. Záverom by som rád uviedol, že tento návrh nevzniká vo vzduchoprázdne. Pri jeho príprave sme sa inšpirovali právnou úpravou iných európskych krajín, kde rozvody dohodou nie sú neznáme. Majú podobu súhlasného prejavu vôle buď pred súdom alebo pred iným štátnym orgánom. Napr. estónska právna úprava umožňuje rozvod mimosúdnou dohodou pred orgánom matriky, a to i v prípadoch manželstiev s maloletými deťmi. Napriek tomu, že nám táto úprava bola v niektorých ohľadoch vzorom, rozhodli sme sa i v predkladanom návrhu ponechať významnejšiu rolu štátu práve pri rozvodoch manželstiev s deťmi. Veríme, že sa nám tým podarilo zachovať vyrovnaný pomer medzi záujmom štátu na ochranu rodiny, najmä detí, a záujmom na ochrane osobných práv a slobôd jednotlivcov. Vážení kolegovia, teším sa na ďalšiu rozpravu, ďakujem za pozornosť. A verím, že minimálne sa zamyslíte nad tým, čo som povedal, a zvážite posunutie tohto návrhu do druhého čítania. Ďakujem.