V. Novotný, poslanec: (2006-09-06):
Prvým je zámer predkladateľa posunúť termín na transformáciu štátnych zdravotníckych zariadení, ktorá sa podľa v súčasnosti platného zákona č. 578/2004 Z. z. o poskytovateľoch zdravotnej starostlivosti mala uskutočniť do 31. 12. tohto roku, o jeden rok skôr, teda do 31. decembra 2007. V dôvodovej správe, ktorou odôvodnil tento svoj návrh aj pán predkladateľ pán poslanec Chovanec, je napísané, že predčasné parlamentné voľby v roku 2006 neumožnili dokončiť transformáciu podľa citovaných ustanovení, že vzhľadom na skutočnosť, že hrozí nedodržanie tohto termínu, je potrebné ho posunúť o jeden kalendárny rok a tento posun termínu zároveň vytvorí časový priestor, aby sa mohlo v oblasti transformácie štátnych zdravotníckych zariadení postupovať podľa programového vyhlásenia novej vlády a tak ďalej. V podstate by sa s tým dalo aj súhlasiť a tomu by sa dalo aj rozumieť, že keď vláda má určitý zámer, určitú predstavu o fungovaní štátnych príspevkových organizácií, zdravotníckych zariadení, samozrejme, že do decembra má krátky časový interval, dokedy nestihne realizovať kompletnú prípravu na túto transformáciu, a teda potrebuje viacej času. Potiaľ by to bolo v poriadku. Ale tu prichádzame k problému, že v programovom vyhlásení vlády sa nepíše ani čiarka o tom, na akú formu právnickej osoby chce vláda alebo teda vládna koalícia transformovať štátne zdravotnícke zariadenia. Pýtal som sa na to aj na výbore pre zdravotníctvo pána ministra Valentoviča, ktorý mi povedal, že teda mali by zostať štátnymi príspevkovými organizáciami. No tak keď teda zostávajú štátnymi príspevkovými organizáciami, tak načo ich vlastne chceme transformovať? Veď nimi sú už dnes. Ďalším problémom je, že jediné, čo som našiel, musím čestne priznať, v programovom vyhlásení vlády, čo sa týka práve týchto štátnych zdravotníckych zariadení, je veta, že štát zostane vlastníkom fakultných zdravotníckych zariadení. A tu sa vlastne dostávame veľkou okľukou k tomu, čo hovoril vo svojom vystúpení aj pán poslanec Janiš, keď rozprával o akciových spoločnostiach, ktoré akosi dnešná vládna koalícia nechápe, tak ako ich chápeme my. My sme predsa pripravili transformáciu štátnych zdravotníckych zariadení na akciové spoločnosti, ktorá je kompletne pripravená na ministerstve zdravotníctva. Podľa môjho názoru ju pán minister už dnes má k dispozícii. Ja nehovorím, že je všetko hotové. A určite ako každá vládna koalícia, aj táto môže mať námietky k tej-ktorej konkrétnej transformácii, ale audity, ocenenie majetku, príprava celého transformačného procesu, zákonný rámec sú pripravené. Nič nebráni vládnej koalícii, aby do decembra tohto roku stransformovala všetky štátne zdravotnícke zariadenia na akciové spoločnosti. A prosím, dodržíte svoje vlastné programové vyhlásenie vlády, v ktorom píšete, že štát zostane vlastníkom fakultných zdravotníckych zariadení. Veď, áno, zostane vlastníkom týchto koncových nemocníc, veď to budú 100-percentné štátne akciové spoločnosti. Čiže vy hovoríte A, predkladateľ hovorí A, to znamená, potrebujeme ešte jeden rok, aby sme pripravili transformáciu, ale nepovedal nikto B. Na čo to budeme transformovať? Na neziskové organizácie? Na nejaké iné verejnoprávne inštitúcie? Na akciové spoločnosti? Ale tá transformácia je pripravená. Na čo to vlastne chceme transformovať? A druhým momentom, pri ktorom sa musím pozastaviť, a mám taký dojem, že už sa o ňom diskutuje dlho, je pôvodný návrh, ktorý prišiel do Národnej rady, ktorý navrhuje zrušiť exekúcie pre zdravotnícke zariadenia. A musím povedať, že v tom pôvodnom návrhu to bolo urobené veľmi nešikovne, aby som použil kulantný výraz, tak, že sa len vypustil termín, do ktorého platili, teda termín 31. 12. 2005. Teraz nebudem diskutovať o tom, či to bolo z ústavnoprávneho hľadiska v súlade s ústavou, nebolo, myslím, že o tom hovoril aj pán exminister Lipšic, bude hovoriť aj pani exministerka Žitňanská. Ja tu nie som odborník na ústavné právo, ja sa skôr chcem spýtať, prečo chceme zrušiť exekúcie. To ma zaujíma omnoho viacej, lebo sa musím rečnícky opýtať, ako chceme vykonať tlak na zdravotnícke zariadenia, aby hospodárili efektívne, vo vyrovnanom rozpočte, ak tento prirodzený hospodársky nástroj, bežný vo všetkých ostatných odvetviach národného hospodárstva, chceme práve zrušiť v zdravotníctve. A k tomu sa ešte dostanem, že to chceme aj nie v celom rezorte zdravotníctva, len pre niektorých poskytovateľov. Do konca roku 2005 boli oddlžené všetky zdravotnícke zariadenia, na čo predchádzajúca vláda použila viac ako 20 mld. Sk. Preto sme práve od 1. januára 2006 uvoľnili možnosť exekúcií, lebo mám za to, je to môj názor, hovorím to už niekoľkýkrát tu v pléne, povedal som to opakovane aj na výbore, že v priebehu rokov 2003 až 2005 mali zdravotnícke zariadenia dostatok času na to, aby zefektívňovali a racionalizovali svoje hospodárenie. V programovom vyhlásení vlády, ale aj tu v pléne poslanci vládnej koalície veľakrát, naozaj ja si myslím, úprimne hovorili o tom, že majú záujem zefektívňovať a reštrukturalizovať sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Ja im verím, ja verím v ich úprimný záujem. Chcem ale povedať, že práve exekúcie sú skvelý ekonomický nástroj, ako vytvoriť dostatočný tlak na nemocnice, aby sa museli reštrukturalizovať, aby mali lôžka, o ktoré je dopyt u pacientov a ktoré zazmluvnia a zaplatia poisťovne, a museli prijať také racionalizačné opatrenia, aby boli vo vyrovnanom rozpočte, aby sa teda vyhli hrozbe exekúcií, lebo naozaj sa musím pýtať, ako ináč chceme reštrukturalizovať sieť, ak na ňu nevytvoríme aj určitý ekonomický, nevyhnutný ekonomický tlak. Dobrým slovom ju chceme reštrukturalizovať? Teraz budem naozaj veľmi úprimný. V rokoch 1998 až 2002 sa dvaja ministri za SDKÚ, pán minister Šagát a pán minister Kováč, ľudia, ktorých si nesmierne vážim a ktorých si, myslím, nesmierne váži aj celá zdravotnícka obec, aj ako medicínskych odborníkov, aj ako bývalých ministrov zdravotníctva, naozaj úprimne snažili dobrým slovom reštrukturalizovať sieť na základe dohody všetkých zainteresovaných znižovaním počtu lôžok, pamätáme si na to, že sme zatvárali izby v nemocniciach, aby sme mali menej lôžok akútnych. Zatvárali sa jednotlivé oddelenia tak, aby na určitom území bola zachovaná dostupnosť tej-ktorej špecializácie. To znamená, keď boli tri nemocnice vedľa seba, tak len v jednej sme zachovali očné oddelenie. V ďalších dvoch sme očné oddelenie zavreli, lebo pacient to mal, povedzme, v nejakom akčnom rádiu 20 kilometrov. Musím povedať, že sa to nedarilo. Naozaj sa to nedarilo. Minister Zajac v uplynulom období začal realizovať rozsiahlu reštrukturalizáciu siete už nie celoplošne, na celom území Slovenska, ale v Košiciach a Bratislave. V Košiciach je to už známy guľový blesk, názov, ktorý sa stal už takým mierne nadneseným, ktorým aj keď sa dosiahli, treba povedať, že sa dosiahli, obrovské úspechy v náraste výkonov a v dostupnosti niektorých modalít zdravotnej starostlivosti, taká onkologická, kardiochirurgická, kardiologická starostlivosť, aká je dneska v Košiciach pre občanov z Prešovského alebo Košického kraja tam nikdy nebola. Myslím si, že je to fakt, o ktorom je nám ťažké diskutovať, keď predtým sme čakali na kardiostimulátor 1,5 – 2 roky. Mnohokrát sa pacienti z Košíc, Prešova ani nedožili, kým sa dostali na operáciu v Bratislave. Teraz sa tam čakacia doba počíta na týždne. Takže naozaj došlo k výraznému posunu vpred. Napriek tomu, keď to mám veľmi zjednodušiť, ani jedna nemocnica sa nezavrela, ani v Bratislave, ani v Košiciach, pričom všetci vieme, že ich máme viac, ako ich potrebujeme. Ďalšou otázkou v súvislosti s exekúciami, týka sa to predloženej novely, ktorá prišla do Národnej rady, je teda otázka, prečo bol zámer exekúcie rušiť tak nešikovne. Vtedy som v prvom čítaní, myslím, dosť rozsiahlo hovoril o tom, že ak tieto exekúcie zrušíme retroaktívne, to znamená, že vlastne od 1. januára 2006 nebudú platiť aj v čase, keď vlastne platili, je to niečo, čo naráža na samotnú ústavnosť tohto zákona. Naozaj uznávam, že pri prerokovaní tejto novely vo výboroch si aj poslanci vládnej koalície uvedomili tieto skutočnosti a podali pozmeňujúce návrhy, ktoré síce odstránili spomínanú retroaktivitu, ale len potvrdili ďalšiu podľa ústavných právnikov aj podľa odboru legislatívy Národnej rady protiústavnosť, a to diskrimináciu poskytovateľov, t. j. pozmeňujúci návrh v spoločnej správe, ak ho teda plénum schváli, zavedie ochranu poskytovateľov od 1. októbra 2006 do 31. 12. 2007. Teda retroaktivitu by sme odstránili, už by to nebolo retroaktívne, ale diskriminácia zostáva. Prečo? Aj v pôvodnom návrhu, aj v pozmeňujúcom návrhu by mali spod exekúcií byť vyňaté len štátne zdravotnícke zariadenia, zariadenia, ktorých zriaďovateľom sú vyššie územné celky, ďalej, neziskové organizácie a tzv. mestské, resp. obecné zdravotnícke zariadenia, teda tie, ktorých zriaďovateľom sú mestá a obce. No a tak ako v prvom čítaní, sa pýtam aj v druhom čítaní, čo s ostatnými poskytovateľmi, prečo spod  exekúcií nevyjmeme aj ambulantnú sféru, keď už chceme všetkých chrániť, ktorá je už skoro celá odštátnená. Ale keď už o ambulanciách nehovoríme, prečo nevyjmeme spod exekúcie aj nemocnice, ktoré sú eseročky alebo akciové spoločnosti a ktorých prevádzkovateľmi sú súkromné firmy, aby som to povedal jednoducho. Dnes máme mnoho súkromných nemocníc, resp. nemocníc, ktorých prevádzkovateľom sú súkromné firmy. Mnohé zdravotnícke zariadenia VÚC, zariadenia miest a obcí sú pre súkromné spoločnosti prenajaté. To znamená, mesto vlastní tú nemocnicu, ale prenajalo to súkromnej spoločnosti v záujme a z presvedčenia, že to bude prevádzkovať a robiť lepšie. Vzniká teda obrovská diskriminácia. Ten príklad poviem znovu. Fakultná nemocnica Louisa  Pasteura v Košiciach, ktorá je štátna príspevková organizácia, bude vyňatá spod exekúcií, ale napr. Nemocnica Šaca nie. No ako majú teraz v jednom mieste súťažiť o pacienta, ako majú presviedčať pacienta, že má predpis práve na ich interné oddelenie, práve na ich ortopedické oddelenie, že oni mu vedia poskytnúť lepšiu zdravotnú starostlivosť, keď jednu práve tú súkromnú spoločnosť výrazne znevýhodníme voči štátnej príspevkovej organizácii. Veľa sa tu hovorilo aj o Spiši aj  pri programovom vyhlásení vlády, aj pri vystúpeniach jednotlivých poslancov, že teda máme tam veľa nemocníc, keď sa tak stále vyťahuje ten Spiš, to aj uviedol raz alebo dvakrát predchádzajúci predseda vlády pán Dzurinda, no tak ja sa spýtam konkrétne na ten Spiš. Spišskonovoveskú nemocnicu teda chrániť spred exekúcií budeme, pretože je v zriaďovateľskej pôsobnosti VÚC. Gelnickú nemocnicu takisto budeme chrániť, lebo je v zriaďovateľskej pôsobnosti mesta. V poslednom období ale bola prenajatá jednej súkromnej firme. A teraz dúfam, že v tej súkromnej firme má mesto nejaký podiel, lebo teraz neviem, ako to budeme posudzovať. Ale zvlášť ma zaujíma Nemocnica v Krompachoch, ktorá je prenajatá pre súkromnú eseročku. Tak tú už spod exekúcie chrániť nebudeme. Ako majú teda súťažiť o pacienta? Čím budú súťažiť? Kvalitou? Určite nie tým, že jedni sa budú môcť zadlžovať, jedni budú môcť k sebe ťahať odborníkov a dať im možno aj vyššie mzdy, pretože nebudú musieť hľadieť na ekonomickú rentabilitu a na hospodársky výsledok, a druhá nemocnica si to nebude vedieť dovoliť. Čiže my naozaj zásahom zhoršíme hospodársku súťaž medzi dvoma vedľa seba stojacimi nemocnicami. Túto novelu považujem nielen za legislatívne zle pripravenú, lebo aj po schválení pozmeňujúcich návrhov diskriminuje jednu skupinu poskytovateľov voči druhým, ale aj za škodlivú pre slovenské zdravotníctvo, lebo odštartuje nové kolo bezbrehého zadlžovania zdravotníckych zariadení. A to je tá najhoršia správa pre celý rezort. Je totiž nad slnko jasnejšie, že zrušenie exekúcií spustí lavínu neefektívnych nákupov a míňania prostriedkov v nemocniciach. Veď prečo by sa riaditeľ či manažment trápil? Vytvorí stratu. Nebude vedieť splácať záväzky. No a čo sa vlastne stane? Postih vo forme exekúcií sa na nich nevzťahuje, nech sa trápi zriaďovateľ, teda predovšetkým štát alebo VÚC, alebo mesto. A teraz sa úprimne pýtam: To naozaj vo vládnej koalícii veríte, že 1. 1. 2008, teda keď ochranárske opatrenie spred exekúcií prestane v zmysle tejto novely a v zmysle pozmeňujúceho návrhu platiť, naozaj veríte, že keď exekúcie začnú platiť v zdravotníckych zariadeniach, keďže budú mať mnohomiliónové záväzky v tej chvíli, ihneď sa na nich nevrhnú exekútori, že ihneď nebudeme používať a počúvať tie isté argumenty, ktoré hovoríte teraz, že zadlžujú sa, nevedia ešte efektívne hospodáriť, je tam rozdiel medzi reálne zaplatenými službami a nákladmi na tieto služby? To si naozaj myslíte, že od 1. 1. 2008, keď budú nakopené stámiliónové dlhy týchto poskytovateľov, tento problém nebudeme znovu riešiť? Podľa mňa niekedy na jeseň budúceho roku budeme počúvať presne tie isté argumenty o ohrození zdravotnej starostlivosti a o potrebe prevziať dlhy, ktoré vytvorili predovšetkým štátne zdravotnícke zariadenia, ale aj ostatné v zriaďovateľskej pôsobnosti VÚC, miest a obcí, na štát a chrániť poskytovateľov pred exekúciami naďalej. Teda bude pokračovať neefektívne hospodárenie a na jeho závere sú všetci daňoví poplatníci, ktorí to zo svojich peňazí nakoniec zaplatia. Preto chcem povedať, že túto poslaneckú novelu považujem jednak za legislatívne zle pripravenú, jednak za diskriminujúcu, ale jednak a predovšetkým za škodlivú pre slovenské zdravotníctvo. Z tohto dôvodu tento návrh nepodporím. Ďakujem pekne. (Potlesk.)