Vašečka, Richard, poslanec NR SR (2018-09-17):
Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, ja si tiež dovolím sa vyjadriť v prvom čítaní k tomuto návrhu zákona. Nebudem nijakým spôsobom útočiť na predkladateľov, nebudem tu spomínať fašistov alebo neomarxistov a chcel by som povedať svoju, svoj vhľad na to. Asi na začiatku je dobré povedať, že budem hlasovať proti tomuto návrhu zákona, no a možno by bolo dobré zdôvodniť, že prečo. Ja s predkladateľmi, aj keď ich rešpektujem, zásadne nesúhlasím a považujem to, čo, k čomu pripravuje tento návrh cestu, alebo k čomu vedie, za škodlivé a nebezpečné a ani po právnej stránke ho nepokladám za dobrý a za vhodný. O to viac, ako to bolo viackrát v rozprave spomenuté, už dnes existuje veľké množstvo príležitostí, ako si ľudia vo svojom súkromí môžu svoje občianske záležitosti právne usporiadať. Nebudem dôvodiť z kresťanského hľadiska, aj keď tu je a úplne bez debaty, ubezpečujem vás, jednoznačné, aký je postoj kresťanskej viery, aký je postoj cirkvi k takýmto veciam. Ale na rozdiel od rôznych liberálov, neomarxistov, keď používame teda, tak ja nikdy, nikdy necítim potrebu takto argumentovať. Môžte toto kľudne zahrnúť, zahrnúť kľudne aj fašistov, boľševikov alebo kohokoľvek. Je to také zaujímavé, že ak kresťan argumentuje Bibliou, argumentuje kresťansky, tak sa hneď ozvú mnohí, že my sme štát oddelený od náboženstva, nepoužívajte kresťanské alebo náboženské argumenty, ale ak niekto príde a začne v prospech homosexuálnych partnerstiev argumentovať Kristom, láskou a neviem, čím všetkým možným, tak to je priam nádherné. Viete čo? Ak sa vám nepáči naša argumentácia, tak už ju vôbec nepoužívajte vy. Poďme naozaj k takému nejakému politickému, filozofickému, právnemu rozboru tejto veci. Začnem tým, že si ctím, a je to moja povinnosť ako občana, ako poslanca Národnej rady, ctím si rovnoprávnosť všetkých jednotlivcov v našej krásnej krajine na Slovensku a vylučovať kohokoľvek z nejakých individuálnych práv by bola diskriminácia. Ale chcem povedať, že v tejto veci má naozaj každý svoje práva zaručené. Tu nejde o žiadnu diskrimináciu. Tu ide o to, že my chceme zrovnoprávňovať nejaké zväzky. A dovolím si povedať, že takúto rovnoprávnosť ja neuznávam ani nevyznávam. Rovnoprávnosť medzi jednotlivcami je, ale rovnoprávnosť medzi zväzkami nie je. A to nie je môj názor. To je Ústava Slovenskej republiky, to je zákon o rodine. Ak chcete zmeniť túto filozofiu, získajte 90 hlasov a zmeňte ústavu, zmeňte zákon o rodine, kde sa jasne hovorí, že manželstvo je zväzok muža a ženy a že takýto zväzok má mať podporu exkluzívnu, nadštandardnú. Žiaden iný zväzok v zákone nemá napísané, že by na toto mal právo. Takže toto je prvá kľúčová vec, rovnoprávnosť jednotlivcov platí, rovnoprávnosť zväzkov automaticky neplatí. A v našom právnom poriadku ani nie je. Isté exkluzívne práva proste patria len manželstvu muža a ženy. Ja som veľmi rád, že som bol aj súčasťou tých asi, myslím, 106 poslancov, ktorí v minulom volebnom období hlasovali za to, aby v našej ústave bolo jasne natvrdo napísané, že keď hovoríme o manželstve, tak hovoríme o mužovi a žene. Je to čiastočne smutné, že to tam dnes musíme napísať, pretože vždy to tak bolo a vždy to tak aj bude, ale dnes je potreba to aj právne tam napísať. A som rád, že to tam máme. Treba povedať, že v rámci toho neuznávania nejakých nadštandardných práv pre iné zväzky ako pre manželstvo muža a ženy tu nejde o zasahovanie do práv žiadneho jednotlivca. Každý v súkromí ako jednotlivec, alebo v skupinách, aké chce vytvárať, si môže žiť podľa svojich vlastných preferencií. Nikto, a tým myslím teraz štát alebo politikov, nikto nikomu nelezie do spálne. Problém je v tom, že niektorí strašne silno cítia potrebu vynášať svoju spálňu na verejnosť, a s tým nesúhlasím. Nech sa páči, v súkromí robte si, čo sa vám páči. Prečo som, prečo som proti tomuto zákonu? Ak by sme prijali tento návrh zákona, tento konkrétny návrh zákona, teraz nehovorím len o jednotlivých právnych bodoch, ale tento návrh zákona o životných partnerstvách, heterosexuálnych a homosexuálnych, prekročili by sme určitú hranicu, odbrzdili by sme určitú, určitý proces, na konci ktorého, a to nie je fantazmagória, to nie je dohadovanie, by boli homosexuálne manželstvá, ktoré by boli úplne rovnocenné do všetkých dôsledkov s manželstvom muža a ženy a ktoré by mali jednoznačne právo aj na adopciu detí, a to je aj v súčasnosti v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. Vidíme to za posledných dvadsať rokov veľmi plasticky v európskych krajinách, že to tak jednoducho je, že ten proces je taký, že prídu a začnú hovoriť: „No veď, veď oni majú problém s dedením, veď oni majú problém s OČR.“ Potom povedia: „Veď len registrované partnerstvá, veď my vieme, že to je niečo iné ako manželstvo muža a ženy.“ Akonáhle takejto demagógii, takýmto sladkým rečiam v nejakej krajine podľahnú akýmkoľvek spôsobom, niekde súdnou cestou, ako napríklad v Rakúsku, niekde normálne ďalšími parlamentnými krokmi, ako napríklad vo Francúzsku, skončíme pri tomto. Iks prípadov. To si viete ľahko naštudovať, je to realita, veď to vieme. Registrované partnerstvá by boli prvý takýto krok, ale určite nie posledný. Toto, čo predkladatelia predkladajú, tak je taký nultý alebo polovičný krok k tomu, aby sa to celé spustilo. Vďakabohu, na Slovensku dnes nie je politická vôľa na to, aby sa spustil ani ten prvý krok. Ale politická úloha alebo domáca úloha nepustí, tak musíme to skúšať z každej strany, pričom sa argumentuje niečím, čo u ľudí, ktorí sú otvorení, nachádza odozvu. No veď prečo by sme niekomu robili naprieky, prečo by sme mu nenechali dediť a ošetrovné? Súhlasím. Ale nech to platí pre všetkých. Prečo len pre tých, ktorí žijú spolu v nejakom spolužití. Prečo nie dve panie susedky alebo dokonca bývajúce aj v jednom dome, vdovy, ktoré si navzájom chcú nahliadnuť do zdravotnej dokumentácie alebo prípadne dediť? Príďte s návrhom, ktorý bude toto riešiť pre všetkých jednotlivcov, lebo tu ide o individuálne právo, za taký zahlasujem určite veľmi rád, a v rámci toho môžu vyriešiť svoje problémy aj ľudia žijúci v akýchkoľvek partnerstvách, čo mňa skutočne nezaujíma a nepotrebujem sa do toho starať. Problém je v tom, že okrem toho, že tento prvý krok by spustil homosexuálne manželstvá a adopcie, a to tiež vidíme, by spustil aj to, že by sa začalo perzekvovať a trestať tých, čo majú iný názor. Takto to je. Dnes ľudia v krajinách, kde tieto homomanželstvá a adopcie sú uzákonené, majú problém, prichádzajú o zamestnanie, sú trestaní, sú pokutovaní, dokonca niektorí aj zatváraní. Toto nechceme. Ja osobne si myslím, že homosexualita je úchylka. Znamená to, že tí ľudia sú menejcenní? Absolútne nie. Ale ja si myslím a je to moje právo, že je to úchylka, odchýlka, ja neviem čo. Nepotrebujem to zdôrazňovať. Keď to nikto nerieši, ja na poslednom mieste. Ale ak niekto s tým ide navonok a povie, že je hrdý na to, že je to úchylka, tak sa mi to zdá zvláštne a dovolím si úctivo s tým nesúhlasiť. Na záver pár poznámok z toho, čo zaznelo v debate a čo ma trocha aj šokovalo. Tuto pani kolegyňa povedala vec, pri ktorej normálne mi až dych vyrazilo, že: čo je, čo je na tom zlé, keď sa ľudia považujú za psov a mačky? No ja neviem, ja chcem každému dopriať jeho radosť zo života, že keď sa považujú za psov a mačky, ale ja neviem, asi, asi sa naozaj ten svet mení rýchlo, ale ja som si stále myslel, že to je problém s vnímaním reality a že ten človek potrebuje odbornú pomoc. A teraz to nehovorím ako, ako dehonestáciu. Veď každý možno máme nejaký zdravotný problém fyzický, psychický. To nie je na posmech. Ale či je to normálne? A či by sme mali podporiť? A uznať? Aby sa cítili fajn? Áno, človek môže byť kľudne mačka alebo pes, keď chce, ale človek je človek a nie je pes a mačka. Hotovo. Vybavené. Ak si to niekto doma chce robiť alebo má skupinku priateľov, ktorí sa pokladajú za mačky, ja proti tomu nič nemám. Ale prečo by sme to mali riešiť zákonom? To má riešiť lekár. Alebo v súkromí. Ďalšia vec. Pani predkladateľka Blahová povedala, citujem teraz, presne som si to zapísal, „nič nie je v našej spoločnosti stabilné“. Absolútne nesúhlasím. Vďakabohu, je dosť vecí, ktoré sú nielen v našej, ale v každej spoločnosti stabilné, celé dejiny ľudstva, lebo sme ľudia, lebo existuje ľudská prirodzenosť. Iste, je veľa vecí, ktoré nie sú stabilné a ktoré sa menia. To je v poriadku. Ale povedať, že nič nie je v našej spoločnosti stabilné, bohužiaľ, odhaľuje zmýšľanie predkladateľov, ale ja tak nezmýšľam. A nakoniec tu bolo ohradenie sa proti prirovnávaniu k pedofílii. Veď predsa pri homosexuáloch ide o dvoch dospelých ľudí, ktorí navzájom s tým súhlasia. Teraz na začiatku áno, ale o pár rokov, ak to odsúhlasíme, pôjde aj o deti. Pozor! Neobviňujte ma, že tvrdím, že homosexuálni partneri by zneužívali deti. To netvrdím, to netvrdím, ale hovorím to, že v tejto chvíli, ak nejde o deti, ako v prípade pedofílie, tak o deti pôjde. A z môjho pohľadu, neprirovnávam to k pedofílii, ale tiež pokladám za škodlivé, aby homosexuálny pár vychovával deti. Deti majú vychovávať otec a matka, a preto som proti návrhu tohto zákona. Ďakujem. (Potlesk.)