V. Veteška, podpredseda NR SR: (2003-12-09):
Otváram rozpravu k prednesenému návrhu zákona o štátnom rozpočte. Za poslanecké kluby sa prihlásili Jozef Ševc za KSS, Igor Šulaj za Smer, Július Brocka za KDH, Jozef Mikuš za SDKÚ, Pál Farkas za SMK, Sergej Kozlík za Ľudovú stranu-HZDS. Ďalej písomne sa prihlásili nasledovní poslanci a poslankyne: Karol Ondriaš, Beáta Brestenská, Milan Murgaš, Vladimír Ďaďo, Ján Jasovský, Dušan Čaplovič, Karol Fajnor, Dušan Muňko, Dana Podracká, Ján Mikolaj, Anton Blajsko, Dušan Jarjabek, Maroš Kondrót, Robert Kaliňák, Miroslav Maxon, Ľudmila Mušková, Milan Cagala, Ivan Kiňo, Pavol Paška, Eva Antošová, Karol Džupa, Tibor Cabaj, Ľubomír Vážny a ako posledný písomne prihlásený do rozpravy  k návrhu zákona o štátnom rozpočte Milan Rehák. Teraz žiadam o vystúpenie alebo dávam slovo na vystúpenie Jozefovi Ševcovi za poslanecký klub KSS. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán predseda vlády, vážená vláda, vážená Národná rada, nechcem a nebudem komentovať úvodné vystúpenie predsedu vlády Slovenskej republiky, nech to urobia analytici. No predpokladám, že história je múdra a ona povie svoj verdikt pravdy. S poľutovaním musím konštatovať, že predložený vládny návrh štátneho rozpočtu Slovenskej republiky na rok 2004 je nekoncepčný, asociálny a vo viacerých prípadoch hypotetický. V čom vidíme nekoncepčnosť návrhu? Predovšetkým v tom, že neprimerane reaguje na skutočnosť, že bude prvým štátnym rozpočtom Slovenska členskej krajiny Európskej únie. Nemáme na mysli rešpektovanie maastrichtských kritérií, dokončenie procesu decentralizácie kompetencií štátu na samosprávne orgány a pod., hoci aj v tejto oblasti vláda takmer nič neurobila pre striktné rozpočtové obmedzenie zložiek verejných financií, ktoré sú bezprostredne spojené so štátnou správou. Inými slovami by sa dalo v tomto kontexte dokonca povedať, že Achillovou pätou návrhu rozpočtu je ignorovanie otázky štátneho rozpočtu, ako je štát pripravený šetriť priamo vo vlastných výdavkoch. A nemám tu na mysli sociálnu sféru, školstvo a zdravotníctvo. Za závažné považujeme stanovisko Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky k návrhu štátneho rozpočtu. Poukazuje na rad metodologických nedostatkov. A ako viete, a všetci zrejme sme si urobili určitú analýzu štátneho rozpočtu, predložený návrh štátneho rozpočtu ukazuje z tohto pohľadu, že makroekonomický rámec zostavenia rozpočtu na rok 2004 vychádza z predpokladu, že tvorba HDP v bežných cenách bude na úrovni 1 293,2 mld. Sk, teda z ročného tempa rastu HDP v stálych cenách na úrovni 4,1 %, z priemernej ročnej miery inflácie na úrovni 8,1 % a z priemernej miery evidovanej nezamestnanosti na úrovni 14,9 %. Každému je jasné, že miera inflácie 8,1 % bude záležať nielen od kurzu koruny, ale aj od zvýšenia produktivity práce pred tempom rastu reálnych miezd na úrovni daných v rozpočte 0,6 %, ktoré budú, samozrejme, determinované, ako vieme, rozsahom úprav regulovaných cien už avizovaných znova, teda ide o zemný plyn, nájomné, vodné a stočné, a dopadmi zavedenia jednotnej sadzby dane z pridanej hodnoty a očakávaným rastom spotrebiteľských cien potravín a vývojom, samozrejme, svetovej ceny ropy. To znamená, rečou zrozumiteľnou, že štát si ide požičiavať od obyvateľov, odbúrava svoj sociálny charakter a privádza podstatnú časť občanov, nie všetkých, na hranicu biedy. Vážení páni finančníci, chcete alebo nechcete, môžete to brať i športovo či humorne, ale musím konštatovať, že bývalých pracovníkov v Štátnej plánovacej komisii niet za čo kritizovať – zlatá éra sociálnych istôt. Pre ilustráciu jeden príklad poviem, kde ste to doviedli až do absurdity. Navrhuje sa vodné a stočné spolu od januára 2004, kde za kubík bude cez 40 korún sa platiť. Je to nejaká vízia? Samozrejme, sme za šetrenie, ale nie takto drastické. Sú aj nové technológie, regulačná aparatúra. To nikto cenovo neponúka občanom? Alebo chceme, aby ľudia sa umývali iba raz do týždňa, aby sa doma nevarilo, nesplachovali sa WC? Ideme drasticky na hygienu? Likvidujeme záhradkárstvo alebo vedieme ľudí v zákone ku genocíde? A pritom tvárime sa proreformne a nebodaj závidí nám tieto reformy celý svet. Vážená vláda, nelikvidujte svojich spoluobčanov. To, čo robíte, po vás to nenapraví za 10 rokov nikto, ak by ste mali tvoriť ešte aj rozpočet na rok 2005. Nám však ide predovšetkým o to, že návrh rozpočtu ani len nenaznačuje stratégiu a taktiku, ktorá by umožnila Slovensku v krátkom čase prekonať súčasný krízový stav vo všetkých oblastiach spoločenského života a zaradiť sa medzi popredné členské krajiny EÚ. Členstvo v EÚ bude znamenať novú kvalitu vo všetkých oblastiach života ľudí a krajín. Taký ukazovateľ dynamiky rozvoja, ako je produktivita práce, bude postupne vystriedaný ukazovateľom racionálneho využívania všetkých zdrojov, ale najmä takej samoobnovujúcej sa a dynamizujúcej energie, ako je pracovná sila, teda človek a jeho vysokokvalifikovaná a tvorivá sila. A o to nám ide. Štátny rozpočet by mal ísť na službu občana a nie na jeho využívanie pre tvorbu a napĺňanie chýbajúcich zdrojov cestou reštrikcií, zvyšovania cien a znižovania životnej úrovne. Od začiatku priemyselnej revolúcie pokrok znamenal zvyšovanie produktivity práce. Súčasná etapa vyžaduje podľa mnohých odborníkov nový prístup k pokroku, namiesto produktivity práce zvyšovanie produktivity zdrojov. Žiaľ, na každom kroku sme konfrontovaní skutočnosťou, ktorá nás usvedčuje z neproduktívneho využívania zdrojov. Jednou z hlavných prekážok v prístupe k efektívnejšiemu využívaniu zdrojov je aj epigónske až otrocké napodobňovanie iných. Naše členstvo v EÚ bude mať za následok aj zmeny v sociálnej štruktúre spoločnosti. Otázka stojí tak, čo budeme robiť, aby Slovensko vnieslo svoj jedinečný vklad do nového zväzku v záujme spoločného rozvoja. Odpoveď na túto otázku by už mal jasne naznačovať aj predložený návrh rozpočtu. Podľa KSS najdôležitejšou úlohou pre Slovensko v najbližších rokoch a desaťročiach by malo byť po prvé zabezpečenie takej všestrannej vzdelanostnej úrovne občanov, aby bez ohľadu na to, kde budú pracovať, patrili k vyhľadávaným odborníkom, teda k špičke, po druhé všestranné upevňovanie slovenskej svojbytnosti v novom historickom kontexte. Inými slovami, hlavným zdrojom, ktorým sa môže Slovensko presadiť v európskej dvadsaťpäťke, je človek. Na rozdiel od tzv. neobnoviteľných, resp. dlho obnoviteľných prírodných zdrojov nie je potrebné ani možné skladovať ľudské zdroje. Naopak, treba ich čo najlepšie využívať, sú nevyčerpateľné vďaka svojej permanentnej obnove. Musíme mať sústavné na pamäti, že formujúca sa svetová informačná ekonomika je založená na vede a vysokokvalifikovaných ľudských zdrojoch. Človek na Slovensku sa môže a musí stať najsilnejším motorom našej ekonomiky. Mali by si to uvedomiť hlavne predstavitelia súčasnej vlády, a myslím si, že aj poniektorí si to uvedomujú, ktorí v tomto ohľade fetišizujú zahraničný kapitál. Zahraničný kapitál neprichádza na Slovensko, aby nám pomohol, ale aby nás všestranne vysával. Obnova ľudskej pracovnej sily je nepretržitá, okrem toho jej fantastickou špecifickou vlastnosťou je jej vnútorná potreba sebarealizácie. Z povedaného vyplýva, že hlavnými piliermi nášho investovania musia byť vzdelanie, veda, kultúra, zdravotníctvo. A to sú práve tie oblasti, ktoré návrh rozpočtu trestuhodne podväzuje až znefunkčňuje. Mali by sme si uvedomiť, že zahraničný kapitál prichádza do krajiny hlavne preto, že tu nachádza vysokokvalifikovanú všeobecne vzdelanú pracovnú silu a vysoké kultúrne prostredie, pochopiteľne, aj preto, že je zatiaľ ešte veľmi lacná. Ako vieme, dosiaľ, kde zahraničný kapitál na Slovensku prišiel, všade sa prepúšťa, rastie nezamestnanosť a zisky idú von z republiky. Návrh rozpočtu je krajne reštrikčný a podväzujúco škrtiaci všetko, čo je z hľadiska rozvojových a racionalizačných impulzov pre Slovensko najdôležitejšie. Transparentným dôkazom toho sú priame platby kandidátskych krajín do poľnohospodárstva. Vláda navrhuje úhradu iba do 50 %, teraz koalícia sa dohodla na 52,5 %, napriek tomu, že plný možný doplatok do 55 % predseda slovenskej vlády verejne prisľúbil v Kodani, aj napriek tomu, že okrem Slovenska všetky krajiny kandidujúce do EÚ a ich vlády operujú v príprave rozpočtov s 50-percentnou úhradou. Pritom všetci vieme, že tu ide o budúcnosť slovenského poľnohospodárstva, o budúcnosť nášho vidieka, tvorby krajiny, celého Slovenska. To isté platí aj o školstve, vede, kultúre a zdravotníctve. Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky poukazuje na havarijnú situáciu v našom školstve, zdravotníctve a v iných oblastiach reprodukčného procesu spoločenskej pracovnej sily. Požaduje zvýšiť objem finančných prostriedkov na zabezpečenie prevádzky škôl a školských zariadení o 1,3 mld. až 2 mld. Sk. Oprávnene nesúhlasí s poklesom výdavkov školstva na HDP o 0,3 % v strednodobom finančnom výhľade na roky 2003 až 2006. Klub poslancov KSS tieto požiadavky plne podporuje. Súčasne sa pripája aj k požiadavkám Konfederácie odborových zväzov, aby platby štátu za zdravotné poistenie boli upravené do výšky 1 350 Sk. Občania považujú za naprosto nemorálne, že hlavnou príčinou dezolátneho stavu, v ktorom sa nachádza naše zdravotníctvo, je štát, ktorý platí nedostatočne do zdravotného poistenia za tie skupiny poistencov, ktoré majú najvyššie koeficienty spotreby zdravotníckych výkonov, liekov a zdravotníckych pomôcok oproti ostatným skupinám obyvateľov. Ako vidieť, predložený návrh rozpočtu ignoruje široké vrstvy občanov Slovenskej republiky a ich životné záujmy v historickom momente, keď sa rozhoduje o ich budúcnosti v novom zväzku. Jeho hlavným cieľom je urýchlený vstup do menovej únie a to bez ohľadu na dôsledky pre občanov a pre Slovensko. Asociálny charakter predloženého návrhu štátneho rozpočtu majú obe časti, tak príjmová, ako aj výdavková. V príjmovej časti je to na prvom mieste 19-percentná DPH za všetko, aj na lieky, aj na kultúru. Žiada sa pripomenúť, že vo väčšine prípadov, keď sa predpokladali balíčky, vždy sa odvolávalo na EÚ a na susedné krajiny. Občania sa pýtajú, prečo v prípade zavedenia 19-percentnej DPH neboli pre nich vzorom tie členské a kandidátske krajiny EÚ, ktoré nemajú na lieky žiadnu DPH, resp. majú DPH 4 % až 5 %, ako je v Českej republike, v Poľsku. To isté platí aj o kultúre, národnej kultúre, pripomínam. Ak už ju vláda finančne nepodporuje, prečo ju ešte gniavi DPH? To isté platí aj o úrovni dane z príjmov. Dokonca aj v takom svetlom vzore pre našu vládu, ako sú Spojené štáty americké, majú diferencované príjmové dane, asi preto že nemajú M. E. S. A. 10. Nebolo by od veci, keby aj v tomto smere poradila. Výdavková časť nie je o nič menej asociálna, čaká nás priemerná ročná miera inflácia, ako som spomenul, 8,1 %. Bude ju generovať hlavne rast regulovaných cien, elektrickej energie, tepla, vodného, stočného a rast DPH zo 14 % na 19 %. Vôbec sa neuvažuje o zvyšovaní stupníc platových taríf pre učiteľov vysokých škôl, výskumných a vývojových zamestnancov a zdravotníckych pracovníkov v takej miere, ako by ju samotní títo predstavitelia potrebovali. Považujeme to pri 8,1-percentnej inflácii nielen za poľutovaniahodné, ale doslova za bezohľadné a tragické tak pre pedagógov, všetkých stupňov zdravotníkov, ako aj pre celé Slovensko. S hlbokým dešpektom si väčšina občanov kladie otázku, čo je to za systém, čo je to za vládu, čo je to za politiku, ktorá plodí také ohavnosti, že nielen stredoškolskí, ale aj vysokoškolskí profesori majú nižšie platy ako sekretárky v bankách a v štátnych úradoch, už nehovoriac o rôznych vládnych a bankových poradcoch a prognostikoch, ktorých je čím ďalej, tým viac. Neušla občianskej pozornosti ani taká závažná skutočnosť, že vláda hlavne cez štátny rozpočet ďalšie finančné a fiškálne nástroje ochromuje také životne dôležité piliere spoločnosti, ako je vzdelanie a veda. Vždy sa vravelo, že pravicové vlády uprednostňujú nevzdelaných pred vzdelanými občanmi, pretože sa im ľahšie vládne. Zrejme súčasná vládna garnitúra je presvedčená, že Slovensko nepotrebuje ani vedu, ani výskum. Veď na čo by krajina s komplementárnym postavením v medzinárodnej deľbe práce mala pestovať vedu a technický pokrok? Podľa nich zrejme by sme mali šťastní, keď sa k nám presúvajú automobilky, ktorých sa iné krajiny zbavujú. Túto hypotézu potvrdzuje aj predložený návrh rozpočtu, ktorý akcentuje hlavne vytváranie infraštruktúrnych podmienok pre príchod technológií, ktorých sa zbavujú vyspelé krajiny. Podľa tejto koncepcie nepotrebujeme ani kvalitné zdravotníctvo a sociálne zabezpečenie občanov. Načo by nám bolo? Dôchodcov nepotrebujeme, ich vydržiavanie je drahé, okrem toho si ešte veľa pamätajú. Kolegovia z nášho poslaneckého klubu vo svojich vystúpeniach sa určite zamerajú na vecnú stránku návrhu štátneho rozpočtu. Dovoľte mi však vysloviť stanovisko, že poslanecký klub KSS v takomto znení nepodporí tento návrh štátneho rozpočtu. Ďakujem.