Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2015-10-21):
Dobrý večer všetkým prajem. Vážená pani predsedajúca, vážené dámy poslankyne, páni poslanci, ja len na chvíľu, ja len na chvíľku. Musím sa priznať, že z toho krátkeho pobytu, ktorý som tu strávil počas úvodnej časti schôdze a teraz, mám taký pocit, že vládne tu neuveriteľná zúfalosť. Neuveriteľná zúfalosť opozície, ktorá vlastne nemá materiál a snaží sa z toho ničoho urobiť aspoň nejaký koláč, ale proste sa to rozpadá pod rukami. A nervózne reakcie, či už pani navrhovateľky, alebo ostatných poslancov, to iba potvrdzujú. Nuž priznám sa, že niekoľko vecí ma prekvapuje, a je ich naozaj len pár, historicky nepatrím medzi tých najstarších členov tohto parlamentu, tu s pánom bývalým predsedom parlamentu Paľkom Hrušovským sa nemôžem určite počítať, ale predsa len som piate volebné obdobie a nepamätám si, že za personálnu otázku sa odvolával minister. Pretože minister je preto ministrom, lebo má právo meniť zloženie svojho tímu. A keď sa to niekomu nepáči, môže podať žalobu, takýchto žalôb vláda, v ktorej ste boli súčasťou v predchádzajúcom období, prehrala desiatky. Desiatky otcov dorastajúcich dcér ste vyhodili v roku 2010 pod zámienkou, že sú to smeráci, desiatky, možno stovky, mnohé žaloby ste poprehrávali. A tých dôkazov je obrovské množstvo. Niet väčšieho pokrytectva, ako sa tu domáhať, že niekto má doma deti a bol neprávom vyhodený z práce, pretože to ste robili celý čas vy. To sú desiatky tých prípadov, ktoré sme museli vziať naspäť, a radi sme to urobili, po tom, čo ste jednotlivé spory prehrali a štát musel platiť veľké odškodné, tam vám to bolo jedno. To znamená, dovolávať sa nejakej morálky a ohrňovať nad niekým nos a niečo podobné je úsmevné, z vašej strany veľmi úsmevné. Čiže odvolať ministra pre vyvodenie zodpovednosti z problému, to si myslím, že by nielen ako na Slovensku sa nestalo, ale nepamätám si, že inde v Európe sme zaznamenali takúto nejakú vec. Čo sa týka tých peňazí, ktoré som tu počul, že včera sa zrazu našli. Nenašli sa včera. Tri týždne vieme o tom minimálne my, že sa podarili zablokovať. Avšak český právny poriadok a slovenský poriadok majú dve rozdielne veci, u nás o tom musí rozhodnúť prokurátor, v Čechách je to o niečo jednoduchšia cesta, a preto česká časť peňazí pôjde rýchlejšie naspäť domov. To znamená, zaistené sú všetky peniaze. Tak ako rýchlo malo konať vedenie ministerstva, tak konalo. Za ten čas som nezaregistroval žiadne iné snahy ministra, ako vylepšenie celej situácie, ktorá na školstve je, a mnohí z vás, ktorí ste teraz v opozícii, mali svojich ministrov vo vláde štyri roky, možno osem, ale zodpovedne môžem povedať, že v oblasti napríklad učebníc a ďalších vecí urobil pán Draxler určite viac ako mnohí z vás za osem rokov. Či ho odvolávate preto, že závidíte jeho mladícku energiu a odvahu, s ktorými tieto veci rieši? Možno popretŕhal nejaké kontakty, ktoré tam mali staré firmy, aj to môže byť dôvod, uznávam, môže. Faktom však zostáva, že nenašli sa peniaze včera, ale pred troma týždňami, a preto vás poprosím len o jednoduché: neklamte. Peniaze boli zaistené okamžite, u nás hneď, v Čechách o pár dní neskôr, ale okamžite. Výhoda českého právneho poriadku je, že sa rýchlejšie vrátia. Majú jednoduchší poriadok, u nás o tom musí rozhodnúť prokurátor po skončení niektorých procedurálnych vecí. Toto chcete vyčítať ministrovi? Že sa včera našli peniaze – a to ste odkiaľ na to prišli? Myslím si, že ale podstatnejšie na tomto celom je, že ako sa nestretávajú činy, alebo s tým, čo hovorievate pred tým, keď začínate, a ja sa k tomu vrátim a rád ten príklad používam. A včera ma potešila jedna správa, pamätáte si, páni poslanci, keď v roku 2010 sa poslankyne za SaS pýtali na niektoré veci, z ktorých si teraz tak pán prof. Osuský robí srandu, že niekto bol dlhšie preč? Počas rokovania parlamentu chceli prerušiť schôdzu, aby mohli odbehnúť, pretože oni prišli pracovať do parlamentu, aby tu sedeli, aby za celý čas neopustili miestnosť. A čo sa dnes dočítame o predsedovi SaS v našich novinách? No že je najväčším absentérom Europarlamentu. Najväčší absentér Europarlamentu! (Potlesk.) A toto je vaša vizitka. Toto je vaša definícia, takto vy pracujete a takto vy vyzeráte. Všetko robíte naoko, všetko robíte pre efekt, všetko robíte preto, aby ste sa vysporiadali s tým, že proste sa to nedarí nejak urobiť. A jediná vec, pani poslankyňa, viete, ako sa volá, keď niečo robíte pre efekt? To je gýč. Všetko, čo robíte, je jeden veľký, velikánsky gýč. Preto vám to ľudia neveria. Preto vám to proste neveria. To je celý problém. Raz urobte nejakú úprimnú vec, ktorá bude mať nejaký výsledok, a začnú vám veriť. Ak vás vyzýval predseda vlády, aby ste chodili medzi ľudí a chodili do regiónu, viete, ísť do Prešova a povedať, že som bol v regióne, ísť do metropoly Prešovského kraja a povedať, že som bol v regióne, to vás aj východniari vysmejú. Skúste ísť proste niekam do obcí, do menších miest, do veľkých miest, bavte sa naozaj s ľuďmi, čo je problém, ktorý ich trápi. A nie odvolávať ministra preto, lebo možno mám taký pocit, že mu ten úspech závidíte. Pravdepodobne. Čiže na jednej strane chcú veľmi silne pracovať, na druhej strane ich predseda je najväčší absentér v Európe. To je svetový rekord. Určite sa zapísal listom, akým sa má. Možno aj týmto spôsobom treba na seba upozorniť, možno je to nejaká špecifická marketingová stratégia, na ktorú sme ešte neprišli, možno je. Možno je. (Potlesk.) Možno je v tomto smere génius. A musím povedať ešte jednu dôležitú vec, že – použijem jeden výrok klasika, ktorý pre vás absolútne platí, pre dnešnú opozíciu – naozaj dokážete dôsledne oddeliť zrno od pliev? Ale potom hovoríte plevy. To je skutočne ten fakt. Jednoducho s realitou, s faktami, to ste sa naozaj nestretli, to nie je vaša disciplína. Hovoriť pravdu jednoducho dnes nie je moderné. Pán profesor Osuský, viete, od vás by som to čakal najmenej. Naozaj. Ak si spomeniete na prípad Hedvigy Malinovej, ktorý sa stal 25. augusta 2006, opozícia vtedy, ktorej ste vy súčasťou teraz a veľká časť z nich tu sedí, po 14 dňoch atakovali verejnými výzvami ministerstvo vnútra, ako to, že im tak dlho trvá vyšetrenie? Ako to, že v takom jednoduchom a v jasnom prípade im trvá vyšetrenie? Po troch týždňoch sa uzavrelo vyšetrovanie. Tri dni po uzavretí vyšetrovania, to vyšetrovanie bolo uzavreté v piatok, v pondelok bola tlačová konferencia, o ktorej hovoríte, a nebol tam pán Packa, bol som tam ja. (Reakcia z pléna.) Nie, bol vedľa mňa pán predseda vlády. Podstatné je, že tri dni po uzavretí vyšetrovania, to, že netvrdím, že si to musíte pamätať, nemusíte, a to, čo ste povedali, je len to, čo ste uverili tomu stereotypu, ktorý sa tu hovorí. Po uzavretí a ukončení vyšetrovania sme urobili tlačovú konferenciu a len to vystihuje fakt, ako ďaleko je realita od toho, čo hovoríte. Je to veľmi kvalitným príkladom. Ak by som niekedy povedal niečo, čo nebola pravda, prečo ma ani pani Hedviga Malinová, ani pán Kvasnica, ani všetci ostatní aspoň raz nezažalovali na súde? Aspoň raz. Aspoň raz zaútočili, kdekoľvek, aj do Štrasburgu, hocikde, kde by sme mohli sa kdekoľvek o tom porozprávať? Aspoň raz. Ten prípad je jednoduchý. Lebo my sme hovorili pravdu. To tak jednoducho bolo. Na druhej strane len obštrukcia. Ani detektor lži, ani neprísť na súd, ani k prokurátorovi, ani nič. Mne je ľúto. Si myslím, že ten prípad sa nemá vyšetrovať sedem rokov. A nemyslím si, že ten prípad je hodný toho, aby bol niekto stíhaný za krivú výpoveď. Krivých udaní máme na Slovensku tisíce. Tisíce. To, že nehovorila pravdu, sme si už dávno vydebatovali. Či za to má byť človek stíhaný, o tom aj ja sám vážne pochybujem. Ale to nie je téma nadnes. Ja som len chcel povedať, že nepovedali ste pravdu, že do dvadsaťštyri hodín od činu. Bolo to dvadsaťštyri dní. Možno v tom je tá základná chyba. Tri dni po uzavretí prípadu. Len aby sme teda vedeli, kde je pravda a kde je lož. A táto schôdza celá je jednou veľkou lžou hlavne preto, že podľa môjho názoru, keď sa pozrieme na sálu, ktorú tu vidíme v tejto chvíli, a zrátam vás, páni poslanci z opozície, raz, dva, tri, štyri, päť, šesť, sedem, osem, deväť, desať, jedenásť, dvanásť, trinásť, štrnásť, pätnásť, šestnásť, sedemnásť, osemnásť, devätnásť, dvadsať, dvadsaťjedna, dvadsaťdva, dvadsaťtri, dvadsaťštyri. Dvadsaťštyri. Na to, aby ste mohli zvolať mimoriadnu schôdzu, vás je potrebné tridsať. Je vás šesťdesiatsedem v opozícii. Viete, o čom to je, táto schôdza? Že vás je tu iba dvadsaťštyri? O vyslovení nedôvery opozícii vašimi vlastnými poslancami, lebo... (Potlesk.) Lebo väčšina opozičných poslancov, ktorí tu nie sú, vám nedôveruje v tom, o čom dnes tu schôdzu robíte. Lebo keby vám dôverovala v tom, čo dneska sa snažíte predniesť, tak by tu celá opozícia bola. Nie je tu. Kde je pán predseda KDH? Kde je pán predseda SDKÚ? Jednoducho, aby som bol... (Reakcia z pléna a smiech v sále.) No čo? (Smiech v sále.) Ja si myslím, ale vy vyslovujete nedôveru, vaša schôdza to je, vážená opozícia. Ja chápem tieto nervózne reakcie, ja chápem. Ale ešte raz sa k tomu vrátim. Zopakujem vám to vo veľkom kľude. Väčšina opozície vám vyslovila nedôveru. Ani toľko vám neverí, aby prišli aspoň tí tridsiati, ktorí vám podpísali návrh. A o tom to celom je. O jednej naozaj veľkej zúfalosti z toho, že nemáte predloženú ani jednu reálnu alternatívu, čo chcete urobiť v školstve, čo chcete urobiť v energetike, kdekoľvek, v cenách, v čomkoľvek, čo ľuďom naozaj pomôže. Jeden návrh. Jediné, čo viete, je robiť emotívne výstupy o tom, či niekto je, alebo nie je spravodlivo vyhodený po tom, čo poslal na zlý účet bezmála pol milióna eur. Myslím si, že sami by ste mali pozrieť do zrkadla a videli ste ten skutočne pravý obraz. Ďakujem vám pekne. (Potlesk.)