R. Bauer, poslanec: (2009-04-21):
Vy ste začali s tým, že finančná kríza vyplýva z neoliberálneho prístupu, ako tie banky a podnikatelia proste týmto prístupom to vlastne pokazili všetko a že z toho vznikla finančná kríza. Ja si myslím, že finančná kríza vznikla z iného dôvodu. Na začiatku bola práveže ľavicová idea, že každý má nárok na bývanie. A na základe toho politickým rozhodnutím boli dané právomoci tým najprv pološtátnym agentúram americkým, ktoré garantovali vlastne hypotéky, ktoré neboli kryté. Áno, to bolo na začiatku. Potom Wall Street a tie balíčky, to bolo až neskôr. Tam, samozrejme, dá sa diskutovať ďalej. A teraz požadujú financie a rôzne daňové úľavy. No však vaša vláda sa snaží vyhovieť týmto lobistickým skupinám. A proste akceptuje akože rôzne takéto návrhy, o ktorých ste hovorili ako o niečom neprijateľnom. Že návrh je nehumánne vykorisťovateľský návrh. Tak návrh, ktorý sa snaží nájsť v čase krízy ako keby rovnováhu medzi tou ochranou zamestnancov, čo súhlasím, že aj to je legitímne, to je v poriadku, ale aj možnosťami zamestnávateľov, je pre vás vykorisťovateľský návrh. Totiž pokiaľ zamestnávatelia dajú výpovede svojim zamestnancom z titulu toho, že vlastne, povedzme, klesá dopyt, nemajú zákazky a Zákonník práce ich núti rozmýšľať na polroka dopredu, my sa to snažíme, povedzme, zmeniť, že na dva mesiace, tak tým vlastne takýto návrh, aj keď vyzerá, že chráni zamestnávateľov, chráni v konečnom dôsledku aj zamestnancov. Čiže je tam rovnováha medzi týmito ako keby pohľadmi z pohľadu zamestnanca, z pohľadu zamestnávateľa. K jednotlivým bodom, ktoré ste komentovali. Že ten prvý návrh, vlastne reťazenie pracovných dohôd na dobu určitú neumožní opätovné uzavretie pracovného pomeru. Práveže keď sa to takto zliberalizuje, prečo by to nemalo umožniť pracovný pomer. S tým sa nedá súhlasiť. K tomu druhému. Argumentovali ste, že výrazne poklesne ochrana zamestnanca, ak miesto šiestich mesiacov tam budú tri mesiace. No ale na čo je ochrana zamestnanca, keď proste ten zamestnávateľ pod tlakom krízy je vlastne donútený mu dať výpoveď? No tak nie je lepšie teda, keď ten Zákonník práce je pružnejší, aby aj ten zamestnávateľ mal viacej miesta na to, aby, povedzme, mohol udržať tie pracovné miesta? Stále ste argumentovali, že dokonca je v rozpore s dobrými mravmi, keď miesto šiestich mesiacov tam budú tri mesiace. Tak to je teda absolútny nezmysel. V ďalšom bode ste argumentovali zase, že úroveň ochrany zamestnancov by poklesla. No ale zase sa pýtam, načo je vysoká úroveň ochrany zamestnanca, keď aj tak vlastne sa neudržia tie pracovné miesta, ten zamestnávateľ ich pri takýchto podmienkach nevie udržať. Tak nie je lepšie, keď je tá úroveň ochrany ako keby zdanlivo nižšia alebo proste je pružnejší ten Zákonník práce pre to, aby zamestnávateľ mohol udržať tie miesta? A tým pádom je tá ochrana zamestnanca de facto následne je vyššia ako pri súčasných podmienkach. Pri tej päťke, šestke ste argumentovali, že súčasné znenie je v súlade so smernicou. Ale ja hovorím, že aj navrhované znenie je v súlade so smernicou Európskej komisie. Ten návrh je v súlade so všetkými smernicami. Takisto máme na to odborné analýzy. Takže v tomto prípade, žiaľ, sa to nevylučuje. A v osmičke ste argumentovali, že to bolo vlastne na základe dohody, konsenzu sociálnych partnerov a zvýšila sa pôsobnosť odborových organizácií. No ale v prvom rade to bolo v čase pred hospodárskou krízou. A ja som vám v úvode tohto návrhu povedal, že vlastne našou motiváciou je reagovať na existenciu, na prebiehajúcu hospodársku a sociálnu krízu, že to je hlavná motivácia tohto  návrhu, aby sa spružnil Zákonník práce, a tak vlastne následne sa udržali pracovné miesta v čase krízy. Načo je vám proste takýto konsenzus, keď vlastne dôsledkom proste súčasného znenia aj Zákonníka práce je, že vlastne zamestnávatelia nevedia udržať pracovné miesta? Tak darmo je vyššia pôsobnosť odborových organizácií. V konečnom dôsledku to pôsobí negatívne na počet pracovných miest a na celkovú zamestnanosť na Slovensku. Ďakujem.