V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-05-25):
M. Murgaš, poslanec: Dámy a páni, posudzujeme v poradí posledný návrh zákona z dielne ministerstva zdravotníctva. Aj tento návrh zapadá do celkového kontextu, v úvodzovkách reformných snáh, cieľom ktorých je, podľa môjho názoru, podriadenie doteraz verejného zdravotníctva finančným investičným skupinám. Trójskym koňom tohto procesu je zmena charakteru zdravotných poisťovní a zriadenie úradu pre dohľad nad zdravotnými poisťovňami a poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti. Ak reformátori budú úspešní, dosiahneme na Slovensku európske prvenstvo vo vytvorení systému, ktorý v krajinách Európskej únie nemá obdoby. Opäť sa, žiaľ, potvrdzuje, že top manažment ministerstva zdravotníctva chce objavovať za každú cenu Ameriku a stvoriť niečo také originálne, na čo neprišli odborníci na zdravotnícke reformy v žiadnej z krajín Európskej únie. Spracovatelia zákona navrhujú vytvoriť naozaj niečo nevídané. Na jednej strane zotrvávajú na pozícii povinného zdravotného poistenia, ktoré je vlastne dodatočným zdanením ekonomicky aktívnych osôb. Na druhej strane sa však nerozpakujú navrhovať také zmeny, aby sa takto získané verejné zdroje dostali pod kontrolu súkromných spoločností. A akoby to nestačilo, reformátori vymysleli všemocný úrad pre dohľad. A tento úrad im má zabezpečiť absolútnu kontrolu nad zdravotnými poisťovňami a poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti. Toto monštrum má byť vybavené takými právomocami, aby mohlo nielen kontrolovať, ale aj súdiť a trestať. A propos, úrad pre dohľad. Pán minister Zajac sám vidí veľké riziko v jeho fungovaní. V dnešnom rozhovore pre denník Sme sa ho redaktor pýta, citujem: „Ale čo ak úrad nebude mať dostatok prostriedkov a ani schopných profesionálov.“ Koniec citátu. A pán minister odpovedá, opäť citujem: „Takéto problémy môžu vzniknúť, ale nemôžeme zákon stavať na tom, že nemáme kvalifikovaných ľudí. Keď to nebude fungovať prvý rok, tak druhý, tretí.“ Koniec citátu. No ďakujem pekne. Ideme zriaďovať úrad, pričom už teraz pripúšťame, že to nebude fungovať. Ale čože, veď úradníci sa to za pár rokov naučia. Že dovtedy napáchajú v zdravotníctve kopu škôd, to pánovi ministrovi zrejme nevadí. Veď občania Slovenskej republiky - daňoví poplatníci - už zniesli aj onakvejšie experimenty. Mladým poradcom ministra Zajaca sa zjavne nepáči zdravotníctvo, vo financovaní ktorého prevládajú verejné zdroje. Veľmi im však konvenuje zdravotníctvo založené prevažne na privátnom financovaní. Preto sa tak vehementne snažia presadiť princípy, na ktorých funguje zdravotníctvo napríklad v Spojených štátoch amerických. Chcem z toho miesta povedať, že nie som proti systému amerického zdravotníctva. Napokon, pri svojom pôsobení v Spojených štátoch som mal možnosť sa s ním podrobne oboznámiť a presvedčiť sa aj o jeho prednostiach, ale aj o jeho slabinách. Treba povedať, že ide o veľmi kvalitné zdravotníctvo, ktoré pre rozhodujúcu časť populácie zabezpečuje mnohokrát špičkové zdravotnícke služby. Je to však úplne odlišný zdravotnícky systém od systémov krajín Európskej únie a je omnoho, a to by som chcel podčiarknuť, omnoho zdrojovo náročnejší ako zdravotnícke systémy Európskej únie. O Slovensku ani nehovoriac. Pán minister s obľubou vo svojich televíznych a rozhlasových spotoch hovorí o tom, že opoziční poslanci argumentujú emocionálne a že uvádzajú malo faktov. Tak teda ak dovolíte, pán minister, pre porovnanie niekoľko faktov. Ročne míňajú Spojené štáty americké na zdravotnícke služby podľa údajov OECD viac ako 14% z hrubého domáceho produktu. Zdravotnícky vyspelé krajiny Európskej únie oscilujú v podiele výdavkov na zdravotnícke služby z hrubého domáceho produktu v rozpätí od 7 do 10% z hrubého domáceho produktu. Na Slovensku, ako je známe, je tento podiel menej ako 6%, pričom sa nedá porovnávať hrubý domáci produkt per capita Spojených štátov amerických a Slovenskej republiky. Všetky krajiny Európskej únie uplatňujú zdravotnícke systémy, ktoré sú financované hlavne z verejných zdrojov. Ďalej, v krajinách Európskej únie je zdravotným poistením krytá celá populácia vrátane detí. V Spojených štátoch amerických nemá 40,6 milióna obyvateľov ani základné zdravotné poistenie. Z toho je 8,5 milióna detí, čo predstavuje viac ako 11% všetkých detí Spojených štátov amerických vo veku do 18 rokov. Počet obyvateľov bez zdravotného poistenia vzrástol v minulom roku v Spojených štátoch amerických o 2,4 milióna osôb. Ďalej, v Spojených štátoch amerických sa vlani minulo v zdravotníctve, ktoré má v prevažnej miere súkromný charakter, 4 055 amerických dolárov na občana, v Slovenskej republike to bolo 652 dolárov na občana. Toľko skutočnosti. Dámy a páni, relevantné výskumy aj manažérska prax potvrdzujú, v rozpore s tým, čo tvrdí pán minister Zajac, že neexistuje vysoký stupeň korelácie medzi efektívnosťou zdravotníckych služieb a charakterom zdrojov, z ktorých sú financované. Ak by to tak bolo, tak potom podľa pána ministra Zajaca by najefektívnejšie pracovalo zdravotníctvo Spojených štátov amerických a najmenej efektívne by pracovali zdravotnícke systémy Dánska, Švédska, Nórska, Holandska, ktoré sú prevažne založené na financovaní z verejných zdrojov. Dlho som rozmýšľal nad tým, či to pán minister uvádza zo svojej neznalosti problematiky, alebo či nás chce zavádzať, alebo či má nejaké iné motívy. Dospel som k názoru, že pán minister má na mysli niečo iné, ako mám ja na mysli. Ja mám na mysli spoločenskú efektívnosť zdravotníctva a pán minister má na mysli mikroekonomickú firemnú efektívnosť v zdravotníctve. Táto skutočnosť okrem iného súvisí aj s tým, že zdravotnícke služby - a tu je opäť vážny teoretický omyl a nedostatočná vzdelanosť tu prítomného pána ministra - zdravotnícke služby, dámy a páni, nie sú čisté privátne statky, tak ako si myslí pán minister a jeho ním do neba vychvaľovaní poradcovia. Zdravotnícke služby sú zmiešané kolektívne statky. A je v zásade chybné narábať s nimi ako s privátnymi statkami. Relevantné výskumy, ale aj manažérska prax potvrdzujú na druhej strane, že ak má systém fungujúci prevažne na súkromných zdrojoch pracovať na takej úrovni spoločenskej efektívnosti ako verejné systémy, musí doňho prúdiť podstatne viac zdrojov. Napokon, v tom porovnaní Spojené štáty americké verzus systémy Európskej únie, je to, myslím si, jednoznačné. Je to, samozrejme, pochopiteľné preto, že súkromné zdravotníctvo pracuje na báze biznisu a na báze tvorby zisku. A verejné zdravotníctvo pracuje na báze verejnoprospešných služieb a neziskovosti. Chcel by som zdôrazniť, že nie som proti privátnemu zdravotníctvu, považujem však za korektné, aby reformátori čestne povedali občanom tohto štátu, že chcú systém zmeniť týmto smerom. Nečestné a nepoctivé je zakrývať to a tvrdiť niečo iné. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)