D. Lipšic, poslanec: (2009-11-05):
Návrh zákona, ktorý nám bol predložený a o ktorom sme rokovali včera, má asi jeden a pol strany a sedem paragrafov. Spoločná správa, ktorá nám bola predložená dnes ráno, má 19 bodov, novelizuje ďalšie zákony a má asi jedenásť strán. Považujem za prejav mimoriadnej trúfalosti posudzovanie právnych kvalít od pána ministra včera s tým, že prišiel s takýmto návrhom do parlamentu. To je naozaj prejav pomerne veľkej trúfalosti, ale nezaloženej na odborných argumentoch. Po druhé tie pozmeňujúce návrhy meritórne zužujú rozsah návrhu zákona na konkurz, na konkurzné konanie. Ja som včera spomínal, že pokiaľ má vláda pocit, že je potrebné preferovať v konkurzom konaní predaj podniku ako celku, tak mala vstúpiť do konkurzného zákona. Tento návrh zákona vlastne nie je ničím iným ako nepriamou novelou konkurzného zákona. Nepriama novela konkurzného zákona, ktorá bude spôsobovať problémy v praxi. Poviem jeden konkrétny príklad. V konkurznom konaní máte prípady mnohých záložných veriteľov, ktorí sú uspokojovaní z oddelených podstát a záložné právo zaniká po skončení konkurzného konania. V prípade, že preberie, predpokladám, že podnik ako taký štát, čo bude so záložnými právami? Aký bude vzťah tohto, ktorý sa týka čisto konkurzného konania a konkurzného zákona? A by som poprosil o konkrétnu odpoveď na tento argument. Lebo ak chcete riešiť osobitným spôsobom konkurz, novelizujte zákon o konkurze. Koniec koncov zákon o konkurze pozná ešte nelikvidačnú formu konkurzu a tou je reštrukturalizácia. A je to nový moderný inštitút, ktorý sa na Slovensku už aj aplikuje. Ak sa vám zdá, že ho treba ešte vylepšiť, fajn, vylepšite ho, ale tento spôsob zákona, ktorý vytvorí právny chaos s konkurzným zákonom, nebude slúžiť podľa mojej mienky ničomu okrem naozaj nejakej marketingovej snahe zaujať. Naviac, veď fajn, v konkurznom konaní nech sa predá podnik ako celok, aby sa zachovala zamestnanosť. Na tom sa zhodneme. Ale prečo to musí ísť cez štát? Prečo najskôr štát zrejme konkurznú podstatu kúpi, lebo to tiež nie je celkom jasné z pozmeňujúcich návrhov, konkrétne majetok strategickej spoločnosti, ktorý štát kúpi v konkurznom konaní, nie je jasné, ako to kúpi – ako podnik ako celok alebo to po jednotlivých kusoch nehnuteľnosti a hnuteľných vecí? Nie je jasne vyjadrené, ale prečo to má ísť cez štát? Prečo má byť štát sprostredkovateľ? Veď nech v konkurznom konaní sa predá podnik ako celok záujemcovi, ktorý ponúkne najviac. Prečo to robíte cez dva kroky? Že najskôr štát a potom to štát ponúkne ďalšiemu súkromnému záujemcovi, čiže bude privatizovať ďalej? To nedáva žiaden zmysel okrem nejakej marketingovej snahy zaujať a hovoriť, pozrite, štát rieši vaše problémy, štát zabezpečí vašu zamestnanosť. To sa mi zdá, že je riešenie, ktoré je právne nesprávne a nelogické. Na záver sa vyjadrím ešte k včerajšej rozprave. Som sa k tomu ja nechcel vyjadrovať, vyjadril sa k tomu pán predseda Hrušovský, ale vyjadrím sa teraz k tomu stručne aj ja. Ja som na to nereagoval včera preto, pretože osobné invektívy každého z nás mrzia, ak ich povie človek, ktorého si niekto váži, teda ktorého si napríklad ja vážim, v opačnom prípade mi to je pomerne jedno. To nehovorím, to hovorím úprimne. Poslanci, ktorí potom reagovali na vystúpenie pána predsedu Hrušovského, hovorili, že tuná padajú mnohé iné osobné invektívy. No tak takto. Ja niekedy veľmi jasne pomenúvam politiku tejto vlády, aj tvrdo. Snažím sa to ale aj vyargumentovať. Nikdy som v tejto snemovni na nikoho, ani na ministra, ani na poslancov, nepoužil osobné invektívy. Je to, pán minister, prejav vašej úrovne a úrovne niektorých vašich poslancov. Ďakujem.