S. Janiš, poslanec: (2006-08-03):
Pán predseda vlády, poprosil by som vás, aby ste nekomentovali moje vystúpenie, máte na to priestor po mojom ukončení. Rozprava k Programovému vyhláseniu vlády dáva mimo iných aj dve takéto možnosti alebo dva takéto možnosti pohľadu. Porovnať predvolebné sľuby, silácke vyhlásenia a tým si utvrdiť alebo vyvrátiť obraz o tej-ktorej politickej strane. Myslím si, že nemá zmysel porovnávať, lebo najlepšie je, ak každý sám príde na to, čo bolo sľubované a čo v skutočnosti bude. Napríklad bezplatné zdravotníctvo. Druhý uhol pohľadu na programové vyhlásenie je pohľad, kam je možné Slovensko nasmerovať, či Slovensko zostane na ceste vzostupu, či bude medzinárodne akceptované, alebo sa začne vracať späť k prekonaným ťažkostiam a problémom. Tento pohľad na vládny program je oveľa vážnejší a dôležitejší. Vo vládnom programe sa mnohokrát spomína solidarita. Solidaritu si Smer privlastnil, akoby iným solidarita, solidárne cítenie chýbalo. Dámy a páni zo Smeru, nie je to tak. Váš pohľad na solidaritu je prerozdeliť peniaze, ktoré reálne nie sú, a za solidárne považujte si ich požičať od ďalších, budúcich generácií. Základným predpokladom našej skutočnej, nie falošnej solidarity je prerozdeliť to, čo máme, aby sme zmiernili nedostatky tých, čo to objektívne potrebujú. Za solidárne považujeme vytvárať také podmienky spoločnosti, aby prosperovala, aby bolo z čoho byť solidárnym, aby tých odkázaných na pomoc štátu bolo čo najmenej a aby tí na pomoc odkázaní, ju aj mali z čoho dostať. Pozriem sa bližšie na časť hospodárska politika vládneho programu, oblasť, ktorá má mimo iného zabezpečiť aj podmienky na to, aby sme mohli byť solidárni. Základným predpokladom rastu, udržateľného rastu, ekonomiky a hospodárstva je dobré podnikateľské prostredie a medzinárodná akceptácia krajiny. Veľakrát to počujeme, hovoríme o tom a mnohé veci dnes už berieme ako samozrejmosť. Ja považujem za samozrejmosť, že dobrý daňový systém je taký, ktorý dodržiava princíp solidarity a zároveň nedemotivuje hospodársku činnosť, netlmí aktivitu ľudí, netrestá za aktivitu. Hlásanie, že rovná daň je rovnaká daň, je klamstvo. A musím uznať, že sa vám to v Smere toto klamstvo podarilo dobre propagovať aj napriek tomu, že 19 % zo 100 000 je 19 000 a 19 % z milióna je 190 000. Alebo ináč. Ten, čo zarába 12 000 mesačne, po odpočítaní nezdaniteľného minima a odvodov zaplatí 19 % len zo sumy zhruba 2 800 korún, teda jeho skutočná daň je asi 4 % a to si ešte odpočíta alebo uplatní daňový bonus. Ja považujem za samozrejmosť vytvárať také podnikateľské prostredie, ktoré podporuje nové investície, zvyšuje produktivitu, inovácie a tvorbu nových pracovných miest. Je samozrejmé, že štát chráni hospodársku súťaž, vytvára pre ňu pravidlá a nedeformuje ju prispievaním, dotovaním niečoho a niekoho, lebo viem, že efektívna súťaž je základným motorom ekonomiky, prosperity a to je základným predpokladom na to, aby bolo na tú skutočnú solidaritu, nie falošnú solidaritu. A aby bolo na pomoc tým, ktorí sú objektívne odkázaní na pomoc štátu. Dnes už všetci vieme, že pružný, flexibilný trh práce, ktorý umožnila novela Zákonníka práce, má veľký podiel na raste zamestnanosti, na vytváraní nových pracovných miest, že spružní mobilitu pracovnej sily. Vieme aj to, že túto flexibilitu trhu nám závidia aj v Nemecku aj vo Francúzsku, lebo vedie k rastu konkurencieschopnosti hospodárstva. Len niet tam politickej sily to presadiť. Preto volajú v rámci Únie po harmonizácii daní. Chcú robiť opatrenia u tých druhých a nám zobrať nástroj na ich dobiehanie. Viem aj to, že sa to nepáči odborovej centrále, lebo ich to vyháňa z teplého bratislavského prostredia, tam, kde je ich pravé miesto. Ich miesto je medzi ľuďmi vo fabrikách, tam si zastávať zamestnancov, tam im pomáhať, tam vyjednávať so zamestnávateľom a nie sedieť v centrále, uzatvárať zmluvy s politikmi a robiť tlačovky. Dnes považujeme za samozrejmé, že Slovensko je vnímané a chápané ako dôveryhodný, seriózny partner, zdravo sebavedomý partner, partner, ktorý má čo ponúknuť, partner, ktorý je akceptovaný. Vieme, že tento imidž Slovenska veľmi pomáha podnikateľskému prostrediu. V takomto prostredí dnes pôsobí hospodárstvo a darí sa mu. Viem, že je čo ešte zlepšovať, vylepšovať, zjednodušovať, ale na čo rozhodne nebudeme vytvárať priestor, proti čomu budeme bojovať, to je nahlodávanie, deštruovanie tohto prostredia. My nechceme ísť späť a o pokuse návratu k prekonanej minulosti je toto Programové vyhlásenie vlády. Je o bezradnosti ako naplniť to, čo všetko bolo nasľubované, je o silných, ale falošných slovách solidarity. A hlavne o návrate k všemožnému štátu, ktorý vyrieši každý problém občana. Vláda zabezpečí, vláda zariadi, je to nebezpečný návrat späť. Ako rieši predložený vládny program dnešný stav podnikateľského prostredia. Ako prvé likviduje rovnú daň. Vydávate sa na cestu späť. Vydali ste sa na cestu, ktorá sa skončila v roku 2003. Vtedy bolo 21 rôznych sadzieb daní a 443 druhov príjmov, odpočítateľných položiek, výnimiek a neviem čoho. Vydali ste sa na cestu ku komplikovanému, administratívne náročnému daňovému systému. A čo je podstatné, vraciate sa späť k menej účinnému, efektívnemu daňovému systému. K systému, ktorý bude rajón pre daňových poradcov a špekulantov. Váš záväzok vo vládnom programe, zníženie daňových únikov, vyznieva opäť falošne. Vydali ste sa na cestu trestania úspešných a ako dôsledok možno očakávať zníženie aktivity, menej hodnôt, menej zdaniteľných peňazí. Ale z čoho chcete potom robiť štedrú sociálnu politiku? Z čoho chcete dávať viac? Viac zdravotníctvu, školstvu, dôchodcom, poškodeným nebankových subjektov a tak ďalej. Veď ste v protismere. Vy sa vydávate na cestu najmenej adresnej a najnákladnejšej sociálnej politiky, falošnej sociálnej politiky, robenej cez dane. Tá faloš spočíva v tom, že pri tejto politike viac pomáhate bohatým ako chudobným. Ako druhé likvidujete flexibilitu trhu práce. Vláda zabezpečí zvýšenú ochranu zamestnancov. No najradšej by ste za nich podpisovali aj pracovné zmluvy. Stanovíte maximálne týždenný pracovný čas, no zbohom sezónnym prácam. A tak ďalej a tak ďalej. A po tomto hrubom zásahu, po tejto deformácii podnikateľského prostredia sa vo vládnom programe buď objavujú veci všeobecné, nič nehovoriace alebo veci, ktoré bežia, ktoré ste odpísali z existujúcich, živých projektov. Ako príklad, vláda zabezpečí prípravu operačného programu zameraného na podporu konkurencieschopnosti priemyslu a služieb prostredníctvom inovácií tak, aby sa stimulovali investície do výskumu, vývoja a inovačných procesov. Ale ten, kto čítal Minervu minulej vlády, dnes nečíta nič nové a ak niekto nečítal Minervu, ale národný strategický rámec tiež minulej vlády, tak to tam tiež našiel. Ďalej, vláda sa v oblasti investícii zameria na zlepšenie podmienok pre ich podporu pri zachovaní kontinuity prijatých pravidiel na poskytovanie individuálnej štátnej pomoci, rozumej tej pomoci a tých pravidiel, ktoré prijala minulá vláda. Alebo: Vláda podporí rozvoj priemyselných parkov a priemyselných zón ako nástroj regionálneho rozvoja a zmenšovania disparít medzi jednotlivými regiónmi. Opäť nič nové pod slnkom, len to, čo sa už roky na Slovensku realizuje! Vláda podporí proexportnú, aktivitami export slovenských firiem ako aj prílev zahraničných investícií do Slovenskej republiky. Ak chcete, ak chce vláda dnes pomôcť exportu a hlavne prílevu investícií, tak si v prvom rade musí uvedomiť, aký imidž krajiny vytvára v zahraničí a aký dopad na krajinu majú vyhlásenia vládnych politikov, akú dôveryhodnosť majú vyhlásenia predsedu vlády Slovenskej republiky napríklad na finančné trhy. Žiaľ, pre Slovensko, dôveryhodnosť Slovenska padá a nie je to vidno len na sile koruny alebo na desiatkach miliárd korún, našich korún, ktoré Národná banka v priebehu dvoch týždňov minula na posilnenie našej koruny. Dôvera, imidž sa ťažko buduje. Ale veľmi ľahko stráca. Strata imidžu a dôvery Slovenska je a bude veľmi drahá. Ďalej sa vo vládnom programe hovorí: Vláda podporí prípravu a zavedenie nových produktov finančného trhu s podporou štátu, ktoré budú cielene orientované na zabezpečenie potrieb pre sociálne najslabšie vrstvy obyvateľstva najmä v oblasti bývania. V praxi to dnes vyzerá tak, že po nástupe tejto vlády úroky na hypotekárnych úveroch každým dňom rastú, teda nadobúdanie bývania je každým dňom drahšie. A vláda to rieši tak, že bude bonifikovať úroky. Míňať daňové peniaze na bonifikáciu úrokov. Samozrejme, že na bonifikáciu sa skladajú aj tí, ktorí žiadny hypotekárny úver nemajú. A na záver si dovolím jednu úvahu. Klasické politologické príručky delia strany na pravicové, ľavicové, konzervatívne, liberálne a tak ďalej a tak ďalej. Ja si dovolím tieto príručky, toto delenie rozšíriť ešte na dve strany. Strany zodpovedné a strany nezodpovedné. Zodpovedné sú strany, ktoré presadzujú riešenia reálnych problémov a nezodpovedné sú strany, ktoré hovoria to, čo chcú ľudia počuť. Strany zodpovedné ponúkajú riešenia problémov. Riešenia nemusia byť vždy síce správne, sú však vždy zamerané na elimináciu problémov. Strany nezodpovedné robia to, čo je populárne bez ohľadu na to, či to prinesie riešenie problému alebo jeho zhoršenie. Keďže problémy, ktoré by sa vyriešili populárnym spôsobom, sú už väčšinou dávno vyriešené, prichádzajú tieto strany štandardne so škodlivými riešeniami. A o takomto škodlivom riešení je aj toto Programové vyhlásenie vlády. Ďakujem vám pekne.