I. Šimko, minister vnútra SR: (2002-02-06):
Pani poslankyňa Malíková ma naozaj požiadala o prijatie a ja som ju hneď v ten deň bol ochotný prijať, teda na druhý deň po tom, ako som dostal podnet. Určite uznáte, že som vám dal termín, ale vy ste vtedy nemohli. Veď, však to je v poriadku. Potom som zas ja nemohol. Nehnevajte sa. A bude to ešte asi nejaký čas trvať, lebo všetko si musím odsúvať vzhľadom na to, že celé hodiny a dni musím aj tráviť niekedy počas pracovného času tu, v tomto parlamente. Takže tým sa mi prijatia odsúvajú. Ale, samozrejme, poslanci Národnej rady, keď sa ku mne nahlásia, majú absolútnu prednosť pred všetkým a ten prvý termín im dám hneď. Druhý potom už až neskôr, keď prídete na rad. Ale teším sa na naše stretnutie, pani poslankyňa. Chcel by som teraz povedať niekoľko slov k tej právnej stránke účasti, alebo možnej účasti ministerstva vnútra na riešení tohto sporu. Združenie, ktorého názov celkom neviem prečítať, bolo registrované na Krajskom úrade v Nitre. Je záujmovým združením právnických osôb podľa § 20f a ďalších Občianskeho zákonníka. Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky podľa týchto ustanovení Občianskeho zákonníka nemá založenú pôsobnosť pri výkone kontroly týchto právnických osôb a taktiež ani registrový orgán, krajský úrad, nemá oprávnenie vykonávať kontrolu činnosti týchto záujmových združení právnických osôb. Článok 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky hovorí, že „štátne orgány môžu konať iba na základe ústavy, v jej medziach a v rozsahu a spôsobom, ktorý ustanoví zákon“. To platí pre všetky štátne orgány, ale pre orgány, ktoré predstavujú donucovaciu moc štátu, to platí dvojnásobne. Ak by sme nejakým spôsobom pripustili, že sa začne donucovacia moc štátu používať len na základe politických kritérií, tak by sme sa vracali do režimu, ktorý tu určite nikto z nás nechce. Nemám žiadnu zákonnú možnosť ani len vykonať kontrolu týchto združení právnických osôb. (Hlasy z pléna.) Je to, je to podľa môjho názoru nedostatok Občianskeho zákonníka, ale Národná rada je zákonodarný orgán, ktorý túto možnosť môže založiť a vo chvíli, ako budem môcť konať, tak konať budem. A na záver mi však dovoľte povedať aj takú všeobecnú, všeobecnejšiu poznámku. Medzi štátmi, aj medzi štátmi, ktoré majú inak priateľské vzťahy a majú aj zmluvy o priateľstve, môžu vzniknúť spory, môžu vzniknúť nedorozumenia, môžu vzniknúť veci, kde sa krížia záujmy, a takýto spor má vždycky niekoľko možných etáp. Tá prvá etapa je etapa, keď má hovoriť predovšetkým diplomacia. Ďalšia etapa je potom etapa, keď prichádza na rad sústava orgánov, ktoré predstavujú donucovaciu moc štátu, a to je naozaj ministerstvo vnútra. A ďalšia etapa je potom iné ministerstvo. Prechádzať ľahkomyseľne z jednej etapy do druhej je podľa môjho názoru veľmi nezodpovedné. Myslím si, že my sme v štádiu, keď má hovoriť diplomacia. A ja si myslím, že je to v záujme nás všetkých, aby sa to aj v tomto štádiu vyriešilo. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister, za vaše vystúpenie. K vystúpeniu ministra vnútra sú štyri faktické poznámky. Končím možnosť ďalších faktických poznámok. Ako prvý – pán poslanec Brňák. P. Brňák, poslanec: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vlastne zo slov pána ministra vnútra vyplynulo skôr akési osudové vyhlásenie, alebo osudové tvrdenie v tom smere, že nie je možné v danej chvíli postupovať v zmysle nášho platného právneho poriadku v prípadoch registrovaných občianskych združení. Len tá osudovosť podľa môjho názoru nie je namieste a ona vlastne potvrdzuje to, čo viacerí poslanci dnes kritizovali, ani nie tak vo vzťahu povedzme k Strane maďarskej koalície alebo k nejakým politickým subjektom, ale práve voči tejto vláde. Veď ak si zoberieme základný fakt, že táto vláda Slovenskej republiky počas tohto volebného obdobia predložila na pôdu parlamentu možno 90, alebo dnes už 100 návrhov zákonov v skrátenom legislatívnom konaní, ktoré z hľadiska ich prerokovania na pôde parlamentu boli prerokované možno zo dňa na deň, doslova zo dňa na deň, a na druhej strane si vypočujeme takú suchú informáciu pána ministra vnútra, že aj keby sme chceli, máme ruky viazané, pretože je tu článok 2 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, tak jednoducho to nie je namieste. Vláda v danom prípade mala vytvorené všetky právne mechanizmy na to, aby, ak takýto nedostatok náš právny poriadok obsahuje, tento bol odstránený, aby minimálne z hľadiska istej kontrolnej právomoci bolo možné zo strany krajského úradu povedzme posúdiť napríklad stanovy alebo nejaké vnútroorganizačné normy takéhoto občianskeho združenia aj s možnosťou hľadania nejakej nápravy, povedzme na strane súdu. Takže vláda jednoducho aj v tomto pochybila... (Zaznel zvuk časomiery.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Cuper. Pán poslanec Oberhauser, vyčerpal si čas, čo sa týka rozpravy o tomto bode programu. (Reakcia poslanca.) Áno, ja viem. Len sa musíme najprv zísť v takom množstve, aby sa mohlo hlasovať. Takisto, pán poslanec Bak, nemôžem vám dať slovo, prihlásili ste sa po tom, ako som uzavrel možnosť prihlásiť sa. Nech sa páči, pán poslanec Cuper. J. Cuper, poslanec: Pán minister vnútra, je to síce pravda, že článok 2 Ústavy Slovenskej republiky hovorí, že štátne orgány môžu len to, čo im zákon umožňuje. Ale vláda, našiel by som tisíc dôvodov, keď bolo treba prepadnúť Elektru, konala veľmi striktne a dokonca protizákonne, aby vylámala dvere a predviedla predsedu Hnutia za demokratické Slovensko protiprávnym spôsobom na výsluch. Pretože tak sa „obsielky“ na súd nedoručujú. Pokiaľ ide o príslušníkov maďarskej národnostnej menšiny a ich porušovanie zákonov Slovenskej republiky, je vláda oveľa menej benevolentná. Ja som ti už povedal, pán minister Šimko, že ústava tohto štátu umožňuje vláde konať, pretože vláda má všeobecnú nariaďovaciu právomoc, nepotrebuje výslovné splnomocnenie v zákone. Teda vláda mohla prijať nariadenie, aby sa takéto združenia podľa Občianskeho zákonníka neregistrovali na krajských úradoch, ktoré vykazujú niečo iné pri registrácii a ich činnosť je v zjavnom rozpore s tým, čo si dajú ako činnosť zaregistrovať. To je v každom demokratickom a právnom štáte celkom normálne a v súlade s právnym poriadkom a ústavou štátu. Nikto si v štáte nemôže robiť absolútnu svojvôľu. To len ukazuje na bezmocnosť tejto vlády a jej myslenia. Alebo azda, pán kolega Šimko, alebo pán minister Šimko, chceš nás presvedčiť, že úradníci sú v Nitre maďarskej národnosti a že to sa vedelo a zneužíva sa na to, aby sa také združenie jednoducho s tichým požehnaním vlády Slovenskej republiky a úradníkov maďarskej národnosti v Nitre zaregistrovalo? Potom... (Zaznel zvuk časomiery.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Kanis má slovo. Pán poslanec Kanis. P. Kanis, poslanec: Diskusia, ktorá tu prebiehala, bola vlastne nasmerovaná skôr k slovenskej diplomacii vzhľadom na charakter návrhu vyhlásenia, ktoré majú poslanci k dispozícii. Ale po vystúpení pána ministra Šimka musím povedať, že vlastne tie mnohé kritiky na nečinnosť vlády sú úplne namieste. Ja som úplne šokovaný z toho, čo si tu, pán minister, povedal. No to je azda neuveriteľné?! Veď stačí si len zobrať ústavu a prečítať. Ja som tu asi štyri porušenia ústavy úplne exemplárne prečítal. Na základe toho fungujú tu dajaké združenia, ktoré robia protiústavnú činnosť, a tu sa konštatuje, že to nie je legislatívne ošetrené. No tak po prvé, myslím si, že je dostatok právnych noriem, na základe ktorých možno konať. To je po prvé. A od teba, pán minister, som očakával, že tu povieš, čo vláda a čo ty urobíš v tejto veci. (Reakcia ministra.) Nepočul som nič. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán minister bude reagovať na faktické poznámky.