Ľ. Kaník, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: (2004-12-14):
Najprv sa pokúsim zareagovať na tie pripomienky a otázky, ktoré boli vznesené, pretože, samozrejme, boli rôzneho charakteru a medzi nimi boli aj mnohé konštruktívne a podnetné, s ktorými sa dá pracovať, o ktorých sa dá diskutovať a tak ako som to vždy robil a robiť budem, ktoré môžu byť aj zdrojom ďalších zlepšení. Pán Blajsko, pani Tóthová, pani Martináková, pán Ševc, pán Šulaj aj pán Hopta sa viac-menej dotkli alebo dotýkali jednej oblasti, otázky sociálneho systému, sociálnej reformy, kde som bol kritizovaný alebo obvinený z toho, že celá sociálna reforma priniesla len úsporné opatrenia a nič iné, žiadnu ďalšiu zmenu. No, musím odmietnuť toto tvrdenie, pretože počas tohto roku, počas realizácie sociálnej reformy naopak došlo k zvýšeniu a už vôbec sa nedá hovoriť, že v nasledujúcom rozpočte, v rozpočte na budúci rok, ani v rozpočte, ktorý teraz dokončujeme, že tento rozpočet bol nejakým spôsobom taký, ktorý sporil a neprinášal do sociálnej sféry nové prostriedky. Čo bolo pre ňu charakteristické, bolo to, že menila systém, že nedáva všetkým plošne, ale že sa snaží pomáhať tam, kde to viac treba, a presúvať prostriedky tam, kde to viac bude vidieť. Opäť tu zaznelo, aj keď to bolo na výbore pre sociálne veci a bývanie vysvetlené aj za účasti predsedu rady riaditeľov, obvinenie z akýchsi politicky motivovaných zmien regionálnych riaditeľov v Sociálnej poisťovni. Opäť to musím rázne odmietnuť, je to jednak zvrchovaná právomoc rady riaditeľov a nie ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny a došlo k nemu len a len na základe toho, aby sme zlepšili situáciu vo výbere poistného v Sociálnej poisťovni, a zo žiadnych iných. Tvrdenia, že boli odvolaní práve tí, ktorí mali najvyššie plnenia, tak ako bolo vyargumentované na výbore, preto sa čudujem, že sa to znova objavuje v pléne, jednoucho to nie je pravda a dnes - a tým aj odpovedám na celkovo veci okolo Sociálnej poisťovne -, dnes už Sociálna poisťovňa plní svoje plánované výbery na 138 %. Presne tak, to je údaj, ktorý som mal včera na stole, a verím, že keď takýmto spôsobom budeme pokračovať do konca roka, takže aj tie hrozby a riziká, ktoré sa objavovali v plnení príjmov, budú minimálne, výrazne, rozsiahlo eliminované. Bol som obviňovaný, že reformy sú síce potrebné, ale že mali obrovský a tvrdý dopad na obyvateľstvo. Nuž pýtam sa, na aké obyvateľstvo mali tieto reformy tvrdý dopad, keď sa bavíme o sociálnej reforme. Malo tvrdý dopad na obyvateľstvo to, že sme výrazne zvýšili rodinné prídavky pre zamestnaných občanov? Malo výrazne reštriktívny dopad na všetko obyvateľstvo to, že sme sprísnili podmienky pre dlhodobo nezamestnaných a že sme takýmto spôsobom spolu s ďalšími opatreniami aktivizovali túto časť obyvateľstva? Myslím si, že určite nie. Na väčšinu obyvateľstva určite nie. Je pravdou, že máme tu ohniská chudoby. Tie ohniská chudoby sú v rómskych osadách. To sa nedá popierať a je to pravda. A je pravdou tiež to, že opatrenia na túto časť obyvateľstva zákonite museli mať citeľný dopad, pretože dnes už sa nedá lepšie žiť z príjmu zo sociálnej podpory ako z príjmu z práce. Ale takýmto smerom, myslím si, že táto cesta mala ísť. V otázke štátneho rozpočtu sa tu stretávajú od opozície dva protichodné názory. Pán Blajsko hovorí, že v rozpočte je málo a že by bolo treba viac do tejto sféry nasmerovať, zo strany Slobodného fóra aj pri prerokúvaní rozpočtu, aj vo vystúpení pani Martinákovej zaznievalo, že nám treba vziať, že je nám treba vziať miliardu z rozpočtu a presunúť ju niekam inam. Ako aj z tohto vidno, ťažko vyhovieť opozícii, pretože tu nejde o to nájsť optimum, ale kritizovať je možné naozaj aj to, aj to. Diskutovaná bola otázka spravodlivosti dôchodkového systému. No obnažuje to, táto diskusia a súčasná realita tú krutú pravdu, že minulý dôchodkový systém, ktorý sme zrušili, bol veľmi nespravodlivý, pretože naozaj dával nízke dôchodky bez ohľadu na aktivitu ľudí počas ich pracovného veku. Práve to, že nový dôchodkový systém už nie je nespravodlivý, teraz vnímajú tí, ktorí boli postihnutí nespravodlivým dôchodkovým systémom diskriminačne. Ja tomu z ľudského hľadiska skutočne rozumiem a vnímam to, ale kladiem otázku: Nemali sme zlepšiť ten systém? Mali sme ho nechať taký, aký bol? Nespravodlivý? Aby sme nevyvolali tento pocit u ľudí a tým pádom žili naďalej v zlom dôchodkovom systéme? To isté sa týka aj otázky vdoveckého. Zaviedli sme vdovecké, pretože si myslíme, že je správne, aby aj tento typ dôchodku bol poskytovaný. Prečo nebol poskytovaný v minulosti, to naozaj je otázka ťažká pre mňa. Možno sa treba spýtať ministrov, ktorí sedeli na tejto stoličke predo mnou, prečo už omnoho dávnejšie vdovecké dôchodky neboli zavádzané a potom keď takúto situáciu máme, samozrejme, že sa ju snažíme riešiť, ja som ochotný o nej diskutovať a hľadať riešenia, ale tak ako mnoho vecí dozadu sa nedá zmeniť alebo sa menia veľmi ťažko, aj v tomto prípade je zmena nie ľahká, aj keď nevravím, že by zákonite musela byť nemožná. Takže suma sumárum, v novom sociálnom systéme sa dávky zvyšovali, zvyšoval sa príspevok na bývanie, pani Tóthová povedala, že sa znižuje, neviem, prečo má taký pocit, pretože sa zvyšuje, zvyšoval sa najviac spomedzi všetkých dávok a teraz napríklad analyzujeme situáciu, ktorá vzniká zvýšením ceny plynu, a podľa tejto analýzy uvidíme, čo budeme robiť, nechcem nijaké rozhodnutie dopredu prejudikovať, ale veľmi pozorne sledujeme túto situáciu a príspevok na bývanie je určite kategóriou, ktorú nezanedbávame. Pán Fico vystúpil, samozrejme, s veľmi ostrým a šťavnatým vystúpením, o tom niet pochýb, a predovšetkým by som vysoko hodnotil jeho divadelnú hodnotu. Ale rád teda zareagujem na to, na čo sa reagovať dá. Je absolútnym nezmyslom hovoriť, že účinkujem v nejakých reklamách pre súkromné správcovské spoločnosti. Ani jeden argument tu nebol v tomto smere vznesený, ani žiaden dôkaz. Bol som veľmi zvedavý, čo v tomto smere zaznie, ale naozaj to pokladám za až kuriózny nezmysel. Čo nie je dobré, je to, že pán predseda Smeru Fico si zrejme poriadne nenaštudoval zákon, pretože mu uniklo, akým spôsobom je v novom dôchodkovom systéme rozdelená zodpovednosť za jednotlivé zložky. Uniklo mu to, že za reklamu a kontrolu nad dodržaním zákona, ktorý veľmi podrobne popisuje aj spôsob reklamy, je zodpovedný Úrad pre finančný trh a že tento Úrad pre finančný trh aj koná a že veľmi rýchlo a rázne zakročil vtedy, keď sa reklama jednej z dôchodkových správcovských spoločností podľa jeho názoru vymkla z noriem, ktoré stanovuje zákon. Je to skôr dôkaz toho, že systém funguje a že jednotlivé zložky reagujú okamžite, a preto vyzývať mňa, alebo sa pýtať, prečo som nekričal, znamená akurát nerozumieť tomu, kto mal kričať a či konal, alebo nekonal. A v tomto prípade jednoznačne konal. Takže pán predseda Fico, ja naozaj nechodím agitovať za žiadnu z dôchodkových správcovských spoločností, ale ak sa dobre pamätám, vy ste chodili agitovať za súkromnú spoločnosť, keď ste nahovárali ako poslanec Národnej rady ľudí, tuším v Rusovciach, ak sa nemýlim, aby predali svoje pozemky a aby na tom niekto, jedna stavebná spoločnosť veľmi dobre zarobila. Čiže nie ja, ale vy chodíte agitovať ako ústavný činiteľ. Pán poslanec Tkáč položil otázku týkajúcu sa 65 miliárd z SPP. Tiež by som upozornil a tak trošku sa čudujem, či to pán poslanec len úmyselne takto povedal, alebo to naozaj nevie, táto otázka je v zákone upravená už veľmi dlho, niekoľko rokov, v zákone o veľkej privatizácii a zákon, ktorý vznikol, a návrh zákona na základe uznesenia výboru, je už po pripomienkovom konaní a je v legislatívnej rade. Takže na nič sa nezabudlo a 12 miliárd z fondov Národného úradu práce sú, samozrejme, kde inde ako v Sociálnej poisťovni vo fonde poistenia v nezamestnanosti a nikde inde ani nemohli ísť. Takže tým som odpovedal na túto otázku. Pán Burian sa rozsiahlo zamýšľal nad otázkou investovania na kapitálovom trhu a nad 30-percentnou povinnosťou investovať, 30-percentnou povinnosťou investovať na slovenský trh a dôvodil, že sa to nedá. Len mi nejde potom do hlavy, prečo poslanci strany Smer presadzovali pri schvaľovaní dôchodkovej reformy, aby 80 až 100 % bolo povinne investované na Slovensku, keď 30 % sa nedá. Logika mi hovorí, asi len preto, aby potom naozaj mohli povedať, že tá dôchodková reforma je nerealizovateľná a že sa nedá uskutočniť. Aspoň tak som to pochopil. Je tu ešte, samozrejme, veľa vecí, o ktorých by sa dalo hovoriť podrobne, ale prejdem nejako k záveru a pokúsim sa zosumarizovať veci. Vážené dámy, vážení páni, z toho, čo som dnes počul, z toho, čo tu zaznelo, cítim a vidím, že sme sa tu zišli podľa môjho názoru nie preto, aby sme posudzovali moju kompetentnosť, ale hlavne aby sme sa rozhodli, či dáme poslednú zelenú plnému spusteniu dôchodkovej reformy alebo pripustíme jej spochybnenie. Myslím si, že väčšina, ktorí pozorne sledovali proces prípravy reformy, môže potvrdiť, že v doterajšej praxi tvorby sociálnej politiky u nás sme ešte nemali prípad, keď legislatívna práca na takej zásadnej zmene bola ukončená rok predtým, než zákon začal naplno účinkovať, a tým pádom sa vytvorila dostatočne dlhá doba, aby za prispenia odborníkov mohla byť prípadne ešte vylepšovaná a pripravovaná na skutočne dobrú realizáciu. Od polovice decembra minulého roku máme schválenú legislatívu, s ktorou má každý občan príležitosť sa dôkladne oboznámiť, a povinnosť zodpovednej inštitúcie je spoľahlivo ju realizovať. Pri schvaľovaní a za celý rok nezaznela ani raz výhrada, ktorá zaznieva dnes, ktorá má za cieľ spochybniť dôchodkovú reformu napriek tomu, že sme o tomto široko a dobre diskutovali. Po roku schválenia od dôchodkovej reformy vidíme to, že časť opozície reprezentovanej predovšetkým novo sa integrujúcou ľavicou začala vnímať túto reformu aj ako možné nebezpečie, začala chápať aj to, že reforma má kľúčový význam pre našu krajinu a jej budúce osudy. V súčasnosti sme v stave, keď výskum verejnej mienky dokazuje, že táto reforma má súhlas takmer 60% percent verejnosti, keď veľká väčšina občanov chápe zásadné atribúty tejto vážnej zmeny a prijíma ich s pozitívnymi očakávaniami. Sme v stave, keď vieme, že paradoxne práve mladá skupina voličov dnes zadefinovanej ľavice patrí k výrazným podporovateľom tejto reformy. Tej reformy, ktorú politická strana Smer má snahu dnes torpédovať. Je to skutočne podľa môjho názoru dosť neprirodzený úkaz a stojí mu za to venovať pár slov. Prirodzene, že každý politik vo svojom politickom živote musí kedykoľvek počítať s tým, že opozícia má právo použiť celý rad nástrojov, aby upozornila občana na väčšie či menšie chyby pri realizácii vládneho programu. Všetci však vieme, že toto výsostné právo sa spravidla nepoužíva samoúčelne, napriek tomu mne sa dnes zdá, že väčšina najmä poslancov Smeru chcú skôr preukazovať svoju akcieschopnosť a razantnosť ľavice než starosť o lepší dôchodkový systém. Preto si myslím, že ani odvolávanie ministra by sa nemalo viesť len na základe totálnej deštrukcie, osobného osočovania s cieľom zvýrazniť preferencie novej ľavice. Napriek tomu, že návrh na moje odvolanie obsahuje len niekoľko bodov, táto chvíľa môže slúžiť nám všetkým na to, aby som aspoň stručne zhrnul skúsenosti z dvojročného riadenia rezortu, skúsenosti s reformnou agendou ako aj s dôchodkovou reformou, ktorú ešte stále nie je možné považovať za ukončenú. Dovoľte mi preto pripomenúť, v akom rámci sa nachádzal náš sociálny systém pred dvoma rokmi, keď som ho preberal od straníckeho kolegu pána Fica, od pána Magvašiho, a v akom stave sa nachádza dnes. Uvediem aspoň niekoľko čísiel a faktov. Nezamestnanosť dosahovala takmer 20 %, rigidný trh práce bránil rastu zamestnanosti. Počet sociálne odkázaných občanov dosahoval takmer 12 %. Výška sociálnych dávok prevyšovala príjem z pracovnej činnosti a tým pádom demotivovala ľudí. Rodinné prídavky poberali občania vo výške 250 korún plus ďalšie príspevky, bez ďalších podmienok návštevy dieťaťa v škole alebo zamestnania rodičov. Reálne dôchodky klesali k hranici 40-percentnej miery náhrady. Už bolo rozhodnuté a v zákone schválené zvyšovať dôchodkový vek občanov na 62 rokov, no bez zásadných, potrebných ďalších zmien v celom dôchodkovom systéme. Je zrejmé z tohto, že roky moji predchodcovia vo vládach i parlamentoch v sociálnej sfére preferovali zásadu širokej, neadresnej solidarity, platenia podporných príspevkov bez motivácie a aktivity. V súčasnosti presadzujeme zásadu aktívnej a adresnej sociálnej politiky, v ktorej pracovať sa oplatí a nie neoplatí, v ktorej sa ľahšie zamestnáva, v ktorej dôchodky poskytujú 50-percentnú mieru náhrady a rastu na základe ekonomického vývoja a nie na základe politického handrkovania. Priznávam, že kritickým bodom pre zmenu klímy sociálnej politiky bolo spustenie nového systému sociálnej pomoci a dávok od februára tohto roku. Všetci sa dobre pamätáme na nepokoje časti rómskeho obyvateľstva, aj na kritické signály zo zahraničia. Spoločnými silami sme zvládli túto úlohu, zvládli túto situáciu. Dosiahli sme široký konsenzus obyvateľstva aj väčšiny politických elít v tom, že iba diferencovaná a adresná sociálna starostlivosť je efektívna. Len mimochodom pripomeniem, že iba málokto v tom čase veril, že už o pár mesiacov prostredníctvom takmer všetkých obcí a miest, niekoľko stoviek mimovládnych organizácií budeme mať zaktivizovaných 120 000 ľudí, ktorí vykonávajú verejnoprospešné práce, že 70 000 detí bude dostávať dotáciu na stravu a školské pomôcky, že na základe toho sa zvýši radikálne školská dochádzka v tejto skupine obyvateľstva a 17 000 detí aktuálne bude mať za dobré výsledky prospechové štipendiá. To je zásluha aj politickej odvahy nielen problémy pomenovať, ale aj pustiť sa do ich riešenia, je to zásluha politickej odvahy celej vlády. Dátum podania návrhu na moje odvolanie sa takmer na deň kryje s časom, keď som sa pred rokom spoločne s trinástimi poslancami vrátane poslaneckej opozície vydal do Čile, aby sme tesne pred záverečným rokovaním parlamentu overili správnosť našej slovenskej dôchodkovej cesty. Diskutovali sme o súkromnom vlastníctve, diskutovali sme o percentách odvodov do druhého piliera. Keď sme stade odchádzali, reforma bola v takom štádiu, že sa za ňu razantne postavila drvivá väčšina účastníkov tejto cesty, a dovolím si povedať, že od toho času sme sa všetci zhodli na tom, že dôchodková reforma je predovšetkým odborná, a nie politická otázka. Je mi preto dvojnásobne ľúto, ak sa dnes stáva predmetom politikárčenia. Preto mi prepáčte, ak moja argumentácia neprijíma toto politikárčenie a obmedzím sa iba na suchý výpočet faktov. Som obviňovaný, že som údajne odborne nezvládol reformu, lebo nútim veľkú kategóriu občanov povinne vstúpiť do druhého piliera. Slovenský dôchodkový pilier, druhý pilier, je najliberálnejším systémom z hľadiska rozsahu dobrovoľnosti v porovnaní so všetkými krajinami, ktoré použili tento spôsob. Tých krajín je na celom svete zatiaľ 25 a nehovorím to ja, ale hodnotiaca správa Svetovej banky. Dobrovoľný vstup na Slovensku je pre všetkých, ktorí majú nároky v súčasnom systéme, to znamená povinný je len pre mladších ako 16 rokov, z čoho jasne vyplýva, že ani tvrdenie o výraznej skupine nie je pravdivé. Na ilustráciu, ako je to inde. V Poľsku je povinný pre mladších pre všetkých mladších ako 30 rokov. V Lotyšsku rovnako pre mladších ako 30 rokov, v Chorvátsku pre mladších ako 40 rokov, v Maďarsku pre všetkých, ktorí začnú pracovať. Zároveň však zdôrazňujem a tým aj odpovedám na otázku pána Fica, že túto otázku nepovažujem vôbec za principiálnu, a keby bola nastolená ako zásadná otázka vtedy, keď sa schvaľovala reforma, mohli sme o nej úplne pokojne a odborne diskutovať. Prečo však prichádza táto otázka ako zásadná až tri týždne pred spustením ostrého štartu reformy. Nemám žiadne problémy ani s tým, že by sa druhý pilier stal dobrovoľný aj pre tých najmladších, pretože naozaj tomu systému plne dôverujem a z logiky veci vyplýva, že tak či tak väčšina z nich, tých najmladších alebo možno aj všetci sa úplne dobrovoľne zapoja doňho tak či tak. Samozrejme, keď budeme pracovať na tejto zmene, treba domyslieť množstvo technických detailov, ale nebudem to dnes rozvádzať, ale zároveň sa tomu ani nebránim. Som obviňovaný z toho, že nový dôchodkový systém negarantuje výnosy občanov v druhom pilieri. Zákon garantuje 100-percentnú ochranu vkladov sporiteľov pred porušením zákona. Výnosy na finančných trhoch však vláda predsa nemôže garantovať a nerobí tak nikde na svete. V každom prípade som však plne presvedčený, že nový dôchodkový systém garantuje podstatne viac než starý systém, ktorý obhajuje strana Smer aj Komunistická strana. Keby sme totiž túto reformu nezrealizovali, o niekoľko rokov by dôchodky občanov z verejného systému boli neufinancovateľné, neudržateľné a systém by sa zrútil. Ďalej som obviňovaný, že sa podieľam na propagácii súkromných spoločností, ktoré pôsobia v druhom pilieri. Absolútne, ako som už dnes povedal, odmietam takéto nepodložené tvrdenia. Je svätou povinnosťou vlády sprístupňovať informácie, vzdelávať verejnosť o svojej agende. Vôbec nerozumiem tomu, ako môže byť moja zodpovednosť, ktorú sa snažím vykonávať tak, ako ju vykonávali všetci moji kolegovia všade tam, kde takéto zmeny boli realizované, vnímaná ako dôvod na odvolanie. Tiež by som rád povedal, že opäť zrejme nedošlo ani len k preštudovaniu našich materiálov, a tomu, čo je dôchodková reforma, ako ju propagujeme. Dovolím si preto ukázať túto brožúrku, ktorá je dostupná každému občanovi, ktorý má o túto reformu záujem, kde je veľmi podrobne písané nie o druhom pilieri, je v nej podrobne písané o celom novom dôchodkovom systéme, pričom súčasťou nového dôchodkového systému je aj prvý pilier, ktorý bol takisto reformovaný, a kde sa doslovne upozorňuje aj na riziká vstupu do druhého piliera. Je to tu na tejto strane v strede a každý si tam môže nájsť a ja predsa len odcitujem: „S investovaním je spojené riziko, presnú výšku dôchodku z druhého piliera vám nevie nikto vopred zaručiť“. Nie náhodou sa dostalo do zákona presné ustanovenie, ktoré túto povinnosť ukladá všetkým, ktorí sa budú touto tematikou zaoberať, takže zároveň veľmi pekne ďakujem za investovanie do propagácie dôchodkovej reformy zo strany Smeru tým, že túto časť zákona zverejnili na bilborde. Je to pre mňa skutočne potešiteľné. Naša informačná kampaň je skutočne od začiatku pod drobnohľadom médií ako aj celej verejnosti. Do dnešného dňa som okrem aktuálnej iniciatívy Smeru nezaznamenal žiadne signály, ktoré by svedčili o tom, že výstupy tejto kampane sú v rozpore s povinnosťou vlády objektívne informovať občana. Nechám na vás, vážené panie poslankyne a páni poslanci, aby ste posúdili, čo v tejto diskusii je relevantné a čo nie. Nebudem uvádzať svoje slová ani žiadne domáce autority. Mohlo by ich byť príliš veľa, ale všeobecne uznávaného autora dôchodkových reforiem nielen v Čile, ale v celom rade ďalších krajín, pána Pineiru, ktorého aj pán Tkáč spomínal, ktorý o našej dôchodkovej reforme povedal verejne toto: „Dôchodková reforma je pre slovenských pracujúcich veľký krok dopredu a je to jedna z najvýznamnejších zmien, aké boli na Slovensku realizované.“ Popri celom rade pripomienok sociálnej politiky a dôchodkovej reforme sa v niektorých prejavoch, samozrejme, odzrkadľovala reakcia na kampaň v časti našich médií, ktorá účelovou manipuláciou s faktami aj s domnienkami vyvolávala dojem, že v mojej podnikateľskej minulosti som sa dopustil krokov, ktoré sú v rozpore so zákonmi a dobrými mravmi. Dámy a páni, som si vedomý, že stokrát opakovaná lož sa napokon stáva pravdou, a preto čím viac takúto „pravdu“ vyvraciame, pravdu v úvodzovkách, tým viac časť verejnosti v nej utvrdzujeme. Vo svojom verejnom vyjadrení som už minulý týždeň uviedol, že niektoré médiá sa zaoberajú polopravdami, a preto som sa obrátil na súd. Nebudem preto rozpitvávať znova celú túto záležitosť. Z môjho pohľadu je celá kauza nielen na vode, ale hlboko pod vodou, ako už v jednej televíznej relácii zaznelo. Dámy a páni, odznelo tu veľa príspevkov, ktoré považujem za dobré, prínosné aj závažné. Pravdu povediac, viaceré z nich, i keď dobre mienené, vychádzajú z predstavy o fungovaní sociálnej politiky v štýle silného, bohatého a štedrého štátu, na ktorý postkomunistické Slovensko nikdy nemalo, ani mať nebude a tiež by to znamenalo, že keby sme sa touto cestou chceli vybrať, vraciame sa naspäť do čias SDĽ, čo znamená zároveň stratu ekonomického rastu a stratu životnej úrovne obyvateľov. Odzneli však aj príspevky vecné, ktoré realisticky posudzujú naše možnosti, a som o nich pripravený verejne aj interne a odborne diskutovať. Verím, že sa v takejto vecnej diskusii čoskoro stretneme, aj keď ukázali tieto hodiny, niektorí poslanci skôr potrebujú dokázať to, že naša nová ľavica dokáže zvrátiť jednu z reformných agend vlády. Majú oprávnené obavy, že ak sa im to nepodarí, ich politika bude v najbližšom období smerovať do izolácie. Dámy a páni, aj táto diskusia podľa môjho názoru ukázala, že stále ide o tú istú kampaň, ktorú vedie pán Fico a jeho strana už niekoľko dní. Najskôr vyvolávali dojem, že som porušil zákon. Potom, že dôchodková reforma je zlá, napokon, že som zneužil postavenie verejného činiteľa. Ide však stále o to isté, o zastavenie a spochybnenie reforiem. Nakoniec aj pán predseda Smeru dnes vo svojom vystúpení jasne povedal, že vlastne už ani nejde o to, či som porušil zákon, ani o to, aká je dôchodková reforma. Teda sám uviedol to, čo uviedol ako dôvody konania tejto mimoriadnej schôdze. 33 poslancov, ktorí sa podpísali pod túto iniciatívu, ale aj celé toto naše rokovanie podľa mňa týmto spôsobom bolo do značnej miery zdevalvované. Uviedol takzvane úplne nový fakt, na základe ktorého zdôvodňuje požiadavku môjho odstúpenia. Tvári sa pritom, ako keby nevedel dodnes, čo je samozrejmosťou pre tisíce pracovníkov Sociálnej poisťovne aj úradov práce. Generálny pardon v jednej či druhej inštitúcii sa dá udeliť len na základe splnenia podmienok zaplatenia všetkých odvodov a nie iným spôsobom. Tieto rozhodnutia sa riadia zákonnými administratívnymi procedúrami, ktoré v tom čase prebiehali v Sociálnej poisťovni aj na úradoch práce. Nielen ja, ale žiaden iný verejný činiteľ ich nemohol akýmkoľvek spôsobom ovplyvňovať, tým skôr, že o odpustení penále v NÚP v tom čase rozhodovala tripartitou riadená správna rada. Predmetná žiadosť bola podrobená rovnakému procesu ako tisíce iných a na tom, jednoducho, pán Fico, ťažko niečo zmeniť. Aj keď ste sa snažili vyvolať dojem, že celý generálny pardon bol len a len o mojej osobe. Ďakujem za pozornosť.