D. Lipšic, poslanec: (2006-09-06):
Jedna sa týka toho, čo pán generálny prokurátor povedal pred chvíľou, že minulý rok podával deväť návrhov na Ústavný súd, čo podľa jeho mienky je dôsledkom kvality rozhodovania minulého parlamentu. Ja som dostal len minulý týždeň na ústavnoprávnom výbore jedno rozhodnutie, ktoré bolo zamietnuté Ústavným súdom. Čiže pokým nerozhodne Ústavný súd, by som bol zdržanlivý k vyjadrovaniu sa o ústavnosti zákonov, lebo len Ústavný súd je kvalifikovaný rozhodnúť. Musím ale povedať, že za minulého parlamentu okrem prechodných ustanovení, ktoré sa týkajú aj invalidných dôchodkov, ktoré sa týkali nulovej tolerancie pri notároch a exekútoroch, v merite veci Ústavný súd o protiústavnosti nerozhodol. To je podľa mojej mienky merítko kvality alebo minimálne ústavnosti zákonov, ktoré boli schválené. To je poznámka číslo 1. Poznámka číslo 2 je, my sme o tom hovorili aj na výbore, k počtu vybavených vecí. Ja som si nechal štatistiku z ministerstva spravodlivosti na lavici, ale sme hovorili o tom, že štatistiky ministerstva spravodlivosti a Generálnej prokuratúry sa líšia, čo pán generálny prokurátor v úvode nepovedal. Povedali sme si, že to treba odkonzultovať, pretože podľa štatistík ministerstva spravodlivosti došlo v minulom roku k nárastu počtu odsúdených osôb. Dokonca od roku 2001 to je nárast o takmer 40 %. Ten rozdiel je v niekoľkých tisíckach. To je signifikantný rozdiel, ktorý potom môže mať aj dôsledky pre vyvodzovanie záverov. A preto by bolo dobré, keby ministerstvo spravodlivosti a Generálna prokuratúra si navzájom odkonzultovali štatistiky, aby sme mali relevantný údaj, o ktorom budeme ďalej hovoriť. Takisto jedna vec, ktorá chýba v správe, ktorú by bolo dobré pro futuro doplniť, je počet vecí vrátených na došetrenie prokurátorovi, lebo to je údaj, ktorý je z hľadiska posudzovania kvality obžalôb, samozrejme, dôležitý. Dovoľte mi sa ešte vyjadriť k jednej otázke, o ktorej sme tiež na výbore hovorili, ktorá nie je obsiahnutá v tejto správe, ale je dôležitá. A to je otázka trestných stíhaní pre trestný čin marenia výkonu úradného rozhodnutia v situácii, keď ho spácha osoba právoplatne odsúdená tým, že nenastúpi výkon trestu. Na Slovensku je, aby som kolegov do toho uviedol, dlhoročný problém, viac ako možno 15 rokov, že máme pomerne vysoký počet tzv. nenastúpených trestov. Kolíše to okolo čísla 1 500, čo sú tresty, ktoré boli právoplatne uložené, nepodmienečné tresty, ale odsúdení sa zväčša nástupu trestu vyhýbajú. My sme v roku 2004 kvôli tomu novelizovali Trestný zákon, aby takéto konanie bolo trestným činom, lebo dovtedy to bolo beztrestné konanie. Súd vydal zatykač. Potom keď bol zrealizovaný, tak odsúdený nastúpil do výkonu trestu. Ale žiadna ďalšia sankcia mu nehrozila, pretože sa – niekedy aj veľmi dlho – vyhýbal výkonu trestu. A znovu to nie je len teória, pretože z tých 1 500 nenastúpených trestov je niekoľko stoviek odsúdených zaradených do bývalej II. nápravnovýchovnej skupiny, niekoľko dokonca do III. Teda nejde o nejakých málo nebezpečných páchateľov, ale často ide recidivistov, ktorí môžu v trestnej činnosti na slobode pokračovať. Moja otázka bola aj na výbore, a bolo by fajn, keby sa ňou prokuratúra zaoberala, že v koľkých prípadoch od roku 2004 boli začaté trestné stíhania voči konkrétnym osobám, ktoré sa vyhýbali nástupu výkonu trestu, kde dnes je trestná sadzba do dvoch rokov, čo môže mať v prípade aplikácie aj výrazný preventívny účinok. Hovorím to preto, že často diskutujeme o náročnosti trestného konania, o práci polície, prokuratúry a súdov. Ale toto sú prípady, ktoré sú už skončené, kde celé trestné konanie prebehlo, prebehlo vyšetrovanie, prebehlo súdne konanie, eventuálne odvolanie, a máme právoplatný rozsudok a odsúdený je na slobode. Preto si myslím, že je veľmi dôležité, aby sa týmto otázkam venovala mimoriadna pozornosť. Dnes legislatívne to už upravené je. A podľa mojej mienky treba na tom tvrdo pracovať. Oceňujem aj časť v správe, ktorá sa týka špeciálnej prokuratúry a jej výkonnosti, najmä v oblasti korupčných deliktov, čo sme si mali možnosť prečítať. Na záver sa vyjadrím k návrhu na zvýšenie počtu prokurátorov a zamestnancov prokuratúry. Je pravdou, že od minulého roku od 1. januára bol zvýšený počet prokurátorov, tabuľkových miest o 65 tabuľkových miest. A aj z informácií, ktoré ja mám od prokurátorov, vyplýva, že prokurátori podľa nového Trestného poriadku využívajú do maximálnej miery nové inštitúty. Pokiaľ viem, v prvom polroku tohto roku bolo uzavretých asi 1 100 dohôd. A napriek tomu, že to je nový inštitút, ktorý bude treba aj doladiť, tak sa ukazuje jeho prospešnosť a účelnosť v novom Trestnom poriadku. Ale súhlasím s tým, že k nejakému zvýšeniu by malo prísť. Nemyslím si, že návrh, ktorý bol predložený na výbore, že majú byť dvaja na každú okresnú prokuratúru, je správny, lebo okresné prokuratúry majú rôznu veľkosť. Niektoré majú pár prokurátorov, niektoré oveľa viac. Čiže treba asi celoslovensky to číslo udať, ako ho udal pán generálny prokurátor vo svojom úvode. Ale čo, si myslím, je možno ešte dôležitejšie, je potreba navýšiť administratívny aparát na prokuratúre, ktorý navyšovaný nebol asi od roku 1993, pretože aj nové úlohy, ktoré prokuratúra plní v trestnom konaní, najmä cez odklony, najmä cez dohodovacie konanie, vyžadujú administratívnu podporu, ktorá je na prokuratúre na minimálnej úrovni. Čiže mne sa toto zdá byť možno ešte aktuálnejšie ako zvýšenie počtu prokurátorov. Ďakujem za pozornosť.