Ľ. Vážny, poslanec: (2006-02-02):
Nemôžem sa stotožniť a dôrazne odmietam, aby sme takýmto spôsobom na pôde Národnej rady obchádzali štandardný legislatívny proces. Alebo mi vie niekto z kolegov vysvetliť, akým spôsobom novela zákona o Železničnej spoločnosti, ktorá bola v čl. 4 menená, súvisí s novelou zákona o elektronických komunikáciách? Plne sa stotožňujem s pripomienkami pána prezidenta, keď už vláda, resp. ani niektorí poslanci nemajú elementárnu úctu k zákonodarnému zboru a ani k legislatívnemu procesu, mali by sme ju mať aspoň k najvyššiemu ústavnému činiteľovi a stotožniť sa s jeho pripomienkami a nesnažiť sa silou-mocou prelomiť jeho veto. Pán prezident svojimi pripomienkami vôbec nezasahuje do novely zákona o elektronických komunikáciách. Navrhuje vypustiť čl. 4, ktorý v pôvodnom návrhu zákona vôbec nefiguroval a s pôvodným návrhom zákona vôbec nesúvisí a nemá s ním nič spoločné. Nebolo by vhodné, aby sme kvôli problémom so schválením tohto článku neschválili pôvodne navrhovanú novelu zákona č. 610/2003 o elektronických komunikáciách, ktorou sme sa na pôde parlamentu vážne a dlho zaoberali a ktorá má prispieť k odstráneniu nedostatkov vytýkaných zo strany Európskej únie a ktorá napomôže ďalšiemu rozvoju telekomunikačného prostredia v Slovenskej republike. Novela zákona vo svojom obsahu zahŕňa najmä pripomienky a výhrady Európskej komisie k zneniu zákona, ktoré sa objavili najmä v X. implementačnej správe Európska regulácia elektronických komunikácií a trhy zo dňa 2. 12. 2004. Výhrady Európskej komisie k úplnej implementácii sa neskôr objavili aj v oficiálnych oznámeniach Komisie o porušení zmluvy zaslaných Slovenskej republike (infridgement). Týchto oznámení bolo päť, pričom štyri z nich sa týkali vyslovene legislatívnych nedostatkov. Táto novela preto vznikla ako odpoveď na tieto oznámenia. Dovolím si tvrdiť, že ministerstvo dopravy a legislatívny odbor vykonali kus poctivej práce, ten istý kus poctivej práce sa vykonal na pôde výboru pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a nakoniec to chceme zmiesť s nejakým problémovým návrhom ohľadne Železníc Slovenskej republiky. Táto novela preto vznikla ako odpoveď na tieto oznámenia, ktoré som citoval z Európskej komisie. Neprijatím novely by Komisia pokračovala v začatom konaní voči Slovenskej republike, ktoré vyvrcholia súdnym konaním a uložením pokút. Veľmi citlivou oblasťou je napríklad prenositeľnosť čísla alebo presné upravenie právomocí regulačného orgánu. Zároveň novela obsahuje niekoľko potrebných úprav v oblasti prechodu z analógového na digitálne vysielanie užitočných najmä v najbližšom období, keď sa z pilotných projektov digitálneho vysielania má prejsť na pravidelnú prevádzku. Je to zo strany SDKÚ, ale aj celej koalície hazard, pretože takto vedome vystavujú Slovenskú republiku možným postihom zo strany Európskej komisie. Alebo je to už vopred pripravený scenár a SDKÚ chce vydierať toto plénum tým, že taký citlivý problém riešený v citovanom čl. 4 zahrnulo do zákona o elektronických komunikáciách, ktorý je schvaľovaný v tiesni a pod spomínanou hrozbou pokút z Európskej komisie. Nedá mi však obísť podstatu čl. 4, ktorý pán prezident navrhuje vypustiť. V tomto článku sa navrhuje, aby zo zákona č. 259/2001 Z. z. o Železničnej spoločnosti, a. s., bol v § 18 vypustený ods. 2, ktorý stanovuje trvalú 51-percentnú účasť, majetkovú účasť štátu na podnikaní tejto spoločnosti. Toto ustanovenie bolo súčasťou návrhu zákona o Železničnej spoločnosti, ktorý bol schválený v roku 2001 a ktorý bol schválený možno aj vďaka existencii tejto podmienky v zákone, na základe ktorého došlo k rozdeleniu železníc na ŽSR a Železničnú spoločnosť. Také dôležité ustanovenie, akým je ustanovenie § 18 ods. 2, predsa nemôže byť zo zákona odstránené jednoduchým poslaneckým návrhom a v zákone, ktorý s tým vôbec nesúvisí. Vláda mala pripraviť riadnu novelu zákona a táto mala prejsť riadnym legislatívnym procesom a až potom sa mala dostať na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky. Minister dopravy Prokopovič pre médiá dokonca tvrdí, že návrh poslanca Janiša nie je ani potrebný, pretože Národná rada Slovenskej republiky zobrala na vedomie, zdôrazňujem, zobrala na vedomie, nie schválila, návrh na zaradenie 100-percentnej majetkovej účasti štátu na podnikaní Železničnej spoločnosti Cargo Slovakia, a. s., do zoznamu podnikov určených na privatizáciu. A to je podľa neho vyšší právny úkon ako ustanovenie zákona o Železničnej spoločnosti. Zaujímavé, že v tomto prípade sa odvoláva na Národnú radu Slovenskej republiky, ale pri rozhodnutiach pre jeho ministerstvo negatívnych tvrdí, že jeho rozhodnutia, resp. žiadosti nie sú pre vládu a jej ministrov záväzné a nemusia ich akceptovať. S čím sme sa oboznámili prednedávnom. Dostali sme sa do stavu, vážené kolegyne a kolegovia, v ktorom je Národná rada Slovenskej republiky zneužívaná na presadzovanie niektorých záujmov spôsobom, aký v normálnom parlamentnom zriadení a v legislatívnom procese nemá čo hľadať. Žiadam vás preto, aby ste podporili pripomienky pána prezidenta na vypustenie čl. 4 a posunutie účinnosti zákona. Ešte raz pripomínam, že ani minister dopravy nepovažuje predmetný čl. 4 za potrebný. Schválením týchto pripomienok tak uvoľníme cestu k opätovnému schváleniu vráteného návrhu zákona o elektronických komunikáciách, ktorého prijatie je nevyhnutné pre ďalšiu legislatívnu úpravu a rozvoj telekomunikačného prostredia na Slovensku. V prípade, že parlament neschváli prezidentom navrhované pripomienky, strana Smer – Sociálna demokracia návrh ako celok nepodporí, pričom opäť zdôrazňujeme, že možné dôsledky zo strany Európskej komisie, ale aj negatívne dôsledky poškodenia dobrého mena Slovenska v oblasti elektronických komunikácií budú na pleciach navrhovateľa čl. 4, to znamená pána poslanca Janiša a SDKÚ, ako aj celej koalície. Ďakujem vám za pozornosť.