Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2015-10-02):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. S požiadavkou, aby zviera nebolo vecou, sme takisto v zásade prišli do tejto sály už v roku 2010 v rámci pracovnej skupiny, ktorú sme vtedy dali dohromady spolu s pani poslankyňou Rosovou. Bola to jedna zo základných požiadaviek pre vznik zákona o ochrane zvierat, ktorý sme vtedy v paragrafovom znení predložili vtedajšiemu ministrovi životného prostredia. Uňho ostal tento zákon v šuplíku aj pre súčasného ministra životného prostredia, takisto pre ministra pôdohospodárstva. Od tej doby sme ho nevideli a veľa vecí sa teda nezmenilo. Keď sa pozrieme na českú úpravu Občianskeho zákonníka, tá jednoznačne hovorí: „zviera je cítiacou bytosťou, ku ktorej treba vo všetkých tomu zodpovedajúcich situáciách takto pristupovať“ a ustanovenia o zvierati ako o veci sa používajú len vtedy, keď to neodporuje týmto jej špecifickým vlastnostiam. A toto sa tam potom následne upravuje na jedenástich alebo dvanástich miestach. Toto isté čakávam, že by sa mohlo udiať aj pri rekodifikácii Občianskeho zákonníka na Slovensku. Dnes sme vystavení mnohokrát situáciám, že ľudia ako ochrancovia zvierat sa musia len bezmocne prizerať konaniu, ktorému nevedia zabrániť. Tým, že zviera je v našom zákone stále vecou, svoju vec môžem usmrtiť podľa ľubovôle, keď pri tom, ak ju pri tom netýram, ak ju len „zabijem“, nedopúšťam sa týrania zvierat a tým pádom som nijakým spôsobom neporušil zákon. Ak ju nechám v lese, je to to isté, akoby som tam nechal práčku. Ak to nevyhodnotia orgány činné v trestnom konaní ako týranie, ktoré je definované v Trestnom zákonníku a sú zaň sadzby, ktoré sme dvíhali v roku 2010 alebo 2011, takisto nijakým spôsobom neporušujem zákon. Ak ja uvidím na parkovisku v aute zavreté, zavretého psa a neviem, kde je majiteľ tohto auta a vonku je 35, 37 alebo 40 stupňov, rozbijem okno na tom aute, aby som toho psa odtiaľ vytiahol, tak podľa súčasnej legislatívy sa bude pomeriavať cena toho psa s cenou toho okna a podľa toho budú voči mne vyvodzované následky, pretože nezachraňujem živé, živú bytosť obdarenú zmyslami a cítiacu bolesť, zachraňujem vec. Toto je z môjho pohľadu absurdné, absurdná situácia. Sme poslednou krajinou Európskej únie alebo jednou z dvoch posledných, teraz si nie som istý, čo sa týka Rumunska, ktorá takúto úpravu vo svojich, vo svojom kódexe nemá. Ja by som bol veľmi rád, keby sme to napravili. Ak niekoho zaujíma, ako to vyzerá v slovenských útulkoch, ako to vyzerá v komunite ochranárov zvierat, pozývam vás všetkých zajtra tretieho na Partizánsku lúku, tu v Bratislave, kde sa zídu zástupcovia útulkov. Môžete si tam adoptovať psov. Slabšie nátury varujem, berte si doprovod, lebo keď pôjdete sami, odídete so šteňaťom. Každoročne máme tú situáciu, slabšie nátury, ktoré prichádzajú na Partizánsku lúku, odchádzajú so štencami pod pazuchami, lebo oni jednoducho nemohli odolať. Takže berte si, prosím, doprovod, ak už jedného, dva, jeden alebo dva kúsky tých psov doma máte, aby sa (reakcia z pléna) hej? (Povedané so smiechom.) Aby sa vám nestalo, že budete mať ďalšieho. Ale ak nemáte psíka, nekupujte si ho. Ak nemáte psíka, nekupujte si ho, príďte zajtra na Partizánsku lúku. Ja osobne som patrónom seredského útulku, určite tam pre vás buď tento útulok alebo nejaký iný nejaké šteňa, ktoré si môžete zobrať, bude mať. Úprimne dúfam, že nepotrvá dlho a Slovensko sa pridá k rodine ostatných civilizovaných krajín tejto planéty, ktoré už si uvedomili, že k zvieratám jednoducho ako k veciam nemôžeme pristupovať. Budem o to radšej, keď prvým krokom bude schválenie tejto novely. Ďakujem vám veľmi pekne.