B. Bugár, podpredseda NR SR: (2001-11-06):
Otváram rozpravu k týmto trom návrhom. Konštatujem, že som dostal jedinú písomnú prihlášku, pána poslanca Kalmana, do rozpravy. Takže nech sa páči, pán poslanec, dávam vám slovo a, samozrejme, po vašom vystúpení sa opýtam, či sa niekto hlási ústne do rozpravy. Pán poslanec Kalman, máte slovo. J. Kalman, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada, myslím si, že minulý týždeň sme prerokovali v tejto snemovni tiež jeden z návrhov, v tomto prípade návrh vlády, ktorý, žiaľ, tiež len riešil otázku nezamestnanosti veľmi kozmeticky a veľmi nesystematicky. A nedá mi povedať, že aj predložené návrhy sú v tejto istej rovine, aj keď ten rozdiel vidím v tom, pán predkladateľ, že ho predkladajú v tomto prípade samotní poslanci ako poslanecké návrhy, čo určitým spôsobom si treba oceniť, ale na druhej strane si opäť treba položiť otázku, prečo nehľadajú všetky možné riešenia, optimálne riešenia na vyriešenie problému nezamestnanosti tí najkompetentnejší, teda tí, čo sedia na Úrade vlády, resp. v čele jednotlivých rezortov. Navonok sa zdá, že sú výhodné aj tieto predložené materiály, že je tu stimul pre zamestnávateľa zamestnávať znevýhodnené skupiny na trhu práce, že tu bude určitý úbytok z evidencie nezamestnaných, ale skutočne si postavme otázku, o čo tu vlastne ide v tomto prípade. Vyriešime len takýmito čiastkovými spôsobmi, čiastkovými opatreniami problém, ktorý sa volá nezamestnanosť? Nevyriešime. Chápem to aj v tom zmysle, že ak ste s tým začali, poviem vám aj to, čo som pôvodne nechcel, ale ste ma to donútili, pán kolega. Kladiem si aj otázku, prečo to až teraz dávate, ku koncu funkčného obdobia, ku koncu volebného obdobia, pretože párkrát ste poslancov Hnutia za demokratické Slovensko aj vy osobne vyzvali alebo povedali, že robíme určitú populistickú politiku. Preto mi dovoľte povedať, že aj toto je určitý populizmus, pretože hľadáte spôsob riešenia len niečoho čiastkového, nie podstatného, nie komplexného. Teraz k jednotlivým návrhom týchto zákonov, k tomu, čo predložil pán poslanec, pán kolega Fico. V marci tohto roku Hnutie za demokratické Slovensko predložilo svoj návrh volebného programu pre budúce volebné obdobie a jednou z alternatív na zamedzenie čiernej práce, jednou z alternatív na zrušenie, ak to tak možno surovo povedať, súčasnej formy verejnoprospešných prác, jedným z návrhov na zachovanie si návyku pracovať a na zvyšovanie zamestnanosti bola postavená aj otázka alebo námet v rámci verejnej diskusie, ktorá zhodou okolností v týchto dňoch skončila v štruktúrach straníckych, aby tí, ktorí sú dlhodobo nezamestnaní a viditeľne alebo dokázateľne sa vyhýbajú pracovať, povinne odpracovali pre obec, tam v návrhu je to, 32 hodín do mesiaca, v súčasnom období Smer prichádza s pracovným testom 8 hodín. Dnes zhodou okolností tuším v Národnej obrode som čítal materiál alebo článok, kde Smer uvažuje s predložením ďalšej právnej normy na základe, ktorej by sa redukovala, ak to tak tiež možno surovo povedať, pôrodnosť alebo vývoj pôrodnosti na Slovensku, najmä, predpokladám, v tých sociálne zložitých rodinách s tým, že Smer uvažuje, že by rodinné prídavky a rôzne sociálne dávky s tým súvisiace boli platné pre 3 deti. Chcem povedať, že aj v našom navrhovanom volebnom programe uvažujeme o niečom podobnom, že tiež sme sa zamýšľali a dali na verejnú diskusiu, či v záujme zdravého populačného vývoja Slovenskej republiky i v záujme ďalších negatívnych javov, ktoré sa v súčasnom období v našej spoločnosti objavujú, by sme sa nemali zamyslieť a hľadať takéto riešenia. V našom návrhu je otázka 5 detí, otázka zdôvodňovania, že by rodinné prídavky mali ísť len do tejto situácie. Prečo to hovorím? Hovorím to preto, že je dobré, že momentálne 2 najsilnejšie opozičné strany na Slovensku chcú aj zásadným a rapídnym spôsobom, rezom, keď sme dnes mali doobeda zdravotníctvo, tak takýmto spôsobom sa vyjadrím, riešiť niektoré potrebné problémy našej spoločnosti, a teda nielen kozmetickými úpravami, ako sa to navrhuje v niektorých otázkach. Je dobré, že naše námety padajú na úrodnú pôdu a sú premietnuté, aj keď cez inú politickú stranu, do parlamentu sa dostávajú takouto formou. V každom prípade si myslím, že je to návrh, ktorý bol predložený, že je to určitý dobrý pokus, ako zamedziť, znížiť čiernu prácu, ako zachovať návyky práce, ako určitým spôsobom donútiť ľudí pracovať hlavne tam, kde sú vytvorené aké také pracovné príležitosti, a tých je veľmi málo, tak ako hovoril kolega Brocka, keď predložil celkový počet, koľko je voľných pracovných miest dnes na Slovensku, predsa len niečo môžu z toho vytvoriť. Takže to je na zváženie alebo skôr na podporu tohto návrhu. Pokiaľ ide o návrh zákona pod tlačou 1039, tiež mi dovoľte niekoľko poznámok. Aj tu treba oceniť tú snahu, ktorú som už nakoniec ocenil, že aký taký prínos pre riešenie nezamestnanosti je pozitívny. Ale, dámy a páni, zamyslime sa aj nad inými súvislosťami, ktoré tieto opatrenia so sebou prinesú alebo prinášajú. Dovoľte mi asi v takých štyroch bodoch sa zamyslieť predovšetkým nad tým návrhom zákona pod tlačou 1039. Cena práce. Jednoznačne priznávame, že vlastne podmienkou alebo dôvodom toho, že ľudia nechcú cestovať za prácou, sú ich nízke zárobky. Prečo teda sa nezamýšľame a nehľadáme spôsob, ako ísť tendenciou ovplyvňovania jednak vytvárania pracovných miest vo všetkých regiónoch rovnomerne a jednak tendenciou pôsobenia na cenu práce. Mám na mysli také nástroje ako kolektívne vyjednávanie a podobne. Možnože to súvisí aj s tým, že práve za pôsobenia tejto vlády reálne mzdy klesli o 8 % v doterajšom funkčnom období. Možnože aj tam je dôvod nesplnenia hospodárskej politiky, ak vôbec ona nejaká existuje, že v takomto prípade sa hľadajú riešenia, akým iným spôsobom tieto veci zabezpečiť. Ak máme dnes pokles reálnej mzdy o 8 % a ak my budeme naďalej presadzovať tendencie, ktoré na jednej strane síce pomôžu otázke zamestnanosti, ale na druhej strane nám budú potvrdzovať alebo ten celkový priemer mzdy priemernej znižovať, pretože všetky tie opatrenia sú prakticky na úrovni minimálnej mzdy, ak ste si všimli, aj jeden, aj druhý návrh, ktorý v tomto smere je, tak tieto opatrenia a tieto pracovné miesta nám nevyriešia tú tendenciu, potrebnú tendenciu rastu a prispôsobovania sa našej krajiny aj vo vzťahu k približovaniu sa k Európskej únii a vo vzťahu k vývoju miezd. Teda opak je pravdou toho, čo sa doposiaľ v tomto smere zo súčasnej vládnej koalície dostalo. Pán kolega Brocka hovoril o tom, koľko je voľných pracovných miest, ja som presvedčený, že sú, a to sú určite všade, pretože štatistiky to jednoducho potvrdzujú, regióny alebo oblasti, kde je viacej voľných pracovných miest a kde je menej voľných pracovných miest, resp. niekde sú prakticky minimálne, akým spôsobom opäť pôsobiť, ak nám chýba regionálna politika, koncepcia regionálnej politiky na to, aby sa tieto pracovné miesta vytvárali. Opäť ideme, a prispôsobujeme sa teda týmto spôsobom tomu, čo tu je, opäť nevyrobíme tlak na to, aby sa vytvárala regionálna politika, ale prispôsobujeme sa, že trebárs z tej Rimavskej Soboty budú do tej Bratislavy alebo možno do Košíc dochádzať za pracovnými miestami. Na druhej strane si dovolím zase povedať, že aj v tej Bratislave či niekde inde, kde sú voľné pracovné miesta, sú tiež nezamestnaní, ktorí tú prácu neprijímajú. A opäť som pri tom prvom momente, pretože väčšinou tie pracovné príležitosti, ktoré sú dnes voľné, ktoré  sa dávajú do ponuky práce, sú predovšetkým práce, ktoré sú veľmi nízko ohodnotené, opäť na úrovni minimálnej mzdy. To znamená, že my opäť týmito opatreniami tlačíme, aby sa približne na minimálne mzdy počet pracovných miest vlastne rozširoval. Je tu síce pekný pokus dať príležitosť niekomu pomôcť zo zaostalého alebo menej ekonomicky vyspelého regiónu a vytvoriť mu pracovné príležitosti alebo umožniť mu pracovať trebárs vo vyspelejšom regióne, ale na druhej strane zase je to určitým spôsobom diskriminačné, pretože ak niekto napr. bude cestovať 15 – 20 km kvôli 5 tisícom a niekto, dajme tomu, napr. kvôli  7 tisícom tam cestuje a ten niekto dostane 1 500 korún, opäť je to rozdiel. A tu teraz nastupuje ďalší moment, ktorý sme, predovšetkým Hnutie za demokratické Slovensko, veľmi často kritizovali, prečo sa upustilo od služby tzv. prepravy vo verejnom záujme. Ak budeme len určitej skupine zase dnes poskytovať finančné prostriedky na cestovné, ja si dovolím tvrdiť, že mnohí ďalší, napr. študenti, starší ľudia, chorí ľudia, sú v tomto prípade diskriminovaní. A to zasa vyvoláva určitú nerovnomernosť. A preto aj pri tomto návrhu, aj možno v súvislosti s problémom riešenia zamestnanosti opäť vyvstáva otázka, či sa nevrátiť k tej tendencii prepravy vo verejnom záujme, možno už v budúcich obdobiach, aby sa takýmto spôsobom vlastne pre všetkých občanov, ktorí chcú a môžu pracovať, vytvorili opäť jednaké príležitosti, pre všetkých študentov opäť vytvorili jednaké príležitosti, a nie aby sa išlo takým spôsobom, že niekomu áno, možno na určité obdobie, niekomu vôbec nie a dookola to takýmto spôsobom vytvárať. Takže aj z tohto pohľadu si myslím, že aj keď zámer je v tomto prípade ťah na nezamestnanosť, zároveň je tu ťah, ktorý ukazuje určité problémy, ktoré pretrvávajú a ktoré môžu spätne vyvolávať trebárs aj rozširovanie nezamestnanosti, pretože tí, o ktorých som hovoril, že, dajme tomu, za tých 7 tisíc korún dneska v nejakom okresnom meste robia, môžu si povedať, že tiež budú radšej nezamestnaní a budú čakať, kedy potom im niekto bude prispievať trebárs na túto cestu. Je to teda dôvod alebo sú tu možnosti v týchto návrhoch zákonov aj na to, aby sa špekulovalo, a to, žiaľ, aby sa špekulovalo tak na strane tých nezamestnaných, ako sa môže špekulovať aj strane tých, ktorí budú vytvárať alebo ktorí vytvárajú pracovné miesta, to znamená na strane zamestnávateľov. Chcem tým teda povedať, že nie je to jednoznačne čisté, nie je to jednoznačne spravodlivé, tieto riešenia, že predsa by sme mali spoločne hľadať cestu, ale predovšetkým vláda, predovšetkým vláda, znova to chcem zdôrazniť, predovšetkým vláda, ktorá sľubovala, že to pripraví, ktorá sľubovala, že to vyrieši, ktorá sľubovala, že predloží do parlamentu komplexný a dôrazný a dôsledný návrh na riešenie nezamestnanosti, ísť takouto cestou, a nie takýmito dielčími cestami alebo takýmito dielčími problémami. Toľko, vážené dámy a vážení páni, na zamyslenie sa k predloženým poslaneckým návrhom na riešenie nezamestnanosti pri ich snahe hľadania ako takého uplatnenia tých nezamestnaných, ktorí v súčasnom období možno chcú pracovať a ktorým možno niektoré podmienky, trebárs cestovné alebo niektoré iné, ktoré sú v návrhoch zákonoch riešené, nevyhovujú. Ďakujem. (Potlesk.)