Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2015-05-29):
Ďakujem, pani podpredsedkyňa. Vážené dámy, vážení páni, predkladám vám novelu zákona, ktorá zásadným spôsobom prispeje k vylepšeniu podnikateľského prostredia. Ako všetci iste dobre viete, zaviedla sa tu plošne povinnosť pre všetky zárobkovo činné osoby, samostatne zárobkovo činné osoby, malých podnikateľov, jednoducho všetkých zamestnávateľov bez akéhokoľvek rozdielu, či je to samozamestnávateľ, alebo zamestnáva jedného, dvoch a viac zamestnancov, povinne mať zabezpečenú zdravotnú službu, ktorá sa zabezpečuje takým spôsobom, že súkromné firmy, ktoré majú v náplni činnosti túto zdravotnú službu poskytovať, ju vykonávajú za finančnú úhradu. Reálne, v realite to vyzerá tak, že u väčšiny bežných zamestnávateľov, pretože táto povinnosť sa vzťahuje na všetky kategórie zamestnancov, to znamená aj na administratívnych pracovníkov, aj na ľudí, ktorí nevykonávajú žiadnu fyzicky namáhavú činnosť, tak zamestnávateľ si vyberie zo zoznamu firiem firmu, s ktorou uzavrie zmluvu o výkone zdravotnej služby a potom už len chodia faktúry. Samotná zdravotná služba neznamená žiadnu zmenu činnosti, žiadnu ochranu zdravia pracujúcich, znamená to len zabezpečený pravidelný príjem pre súkromné spoločnosti, ktoré toto majú v náplni činnosti. Určite zákonodarca, ktorý v Európskej únii presadil smernicu o tom, o zdravotnej službe, nemal na mysli takýto spôsob výkonu zdravotnej služby, ale mal na mysli zabezpečenie zlepšenia ochrany zdravia tam, kde je to potrebné, aby zamestnanci, ktorí sú v riziku zhoršenia pracovného stavu vplyvom svojich pracovných podmienok, boli primerane chránení, aby bola vykonávaná predovšetkým prevencia a aby bolo zlepšované pracovné prostredie. Aplikáciou tejto smernice nesprávnym spôsobom, čo zdokumentujem za chvíľu, na Slovensku došlo k tomu, že je z toho formálna záležitosť pre väčšinu firiem, ktorá znamená akurát ďalšie aj administratívne, ale hlavne finančné výdavky. To znamená náš podnikateľský sektor, ktorý sa prepadá v konkurencieschopnosti z hľadiska kvality a vhodnosti podnikateľského prostredia stále hlbšie a hlbšie, asi včera alebo predvčerom bolo zverejnené ďalšie hodnotenie, kde sa opäť Slovenská republika prepadla nižšie oproti stavu v predchádzajúcom období. Tak aj takéto zlé a hlúpe zákony prispievajú k tomu, že podnikateľské prostredie sa zhoršuje a hádžeme ďalšie a ďalšie polená pod nohy zamestnávateľom a tým pádom vlastne zamestnancom, pretože komplikujeme tvorbu pracovných miest, komplikujeme vôbec prostredie na to, aby sa tu mohlo zamestnávať. V čom spočíva tá hlúposť uplatnenia takého zákona na Slovensku? Smernica Európskej únie predpokladá, že pre isté kategórie zamestnancov a hlavne istý počet zamestnancov, to znamená predovšetkým pre malé firmy, je možné vykonávať túto zdravotnú službu aj takým spôsobom, aby to nemalo negatívny dopad na podnikateľské prostredie ani administratívny, ani finančný, aby to neznamenalo zvýšené výdavky. Slovensko takúto možnosť, či úmyselne, alebo z nedbalosti, alebo z nekvalifikovanosti príslušných tvorcov tejto právnej normy, túto možnosť nevyužilo. A nielen že ju nevyužilo, ale dlhodobo zavádzalo verejnosť, poslancov Národnej rady, podnikateľov a zamestnávateľov v odôvodneniach, ktoré k tomuto zákonu sú predkladané, že všetky ustanovenia smernice príslušnej sú plne aplikované, že táto smernica je plne aproximovaná. Nie je. Pretože práve článok, ktorý umožňuje, aby do istého počtu zamestnancov túto službu vykonával sám zamestnávateľ, ktorá je uplatnená vo všetkých štátoch Európskej únie v rôznom rozsahu a v rôznej podobe, na Slovensku uplatnená nie je a nie je umožnená, čím podľa môjho názoru dochádza aj k priamemu rozporu so smernicou. Nielenže nie je využitá táto možnosť, ale že sme sa dostali do rozporu s touto smernicou a aj Európsku komisiu sme zaviedli tým, že oficiálne tvrdenie je, že smernica je plne aplikovaná, čiže upozorňujem aj na tento nesúlad. A prejdem teda k formálnemu predloženiu, kde je s odvolaním sa na konkrétne články tejto smernice a konkrétne paragrafy vysvetlené, v čom toto spočíva. Takže návrh novely zákona sa týka povinnosti každého zamestnávateľa zabezpečiť pracovnú zdravotnú službu. Od 1. 8. 2014 nadobudol účinnosť zákon č. 204/2014 Z. z., ktorým sa zaviedla povinnosť poskytovania pracovnej zdravotnej služby bez ohľadu na kategóriu práce z hľadiska hodnotenia zdravotných rizík. V čase od 1. 1. 2012 do 31. 7. 2014 bola povinnosť poskytovania zdravotnej služby upravená v zákone č. 124 o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a nevzťahovala sa na zamestnancov, ktorí vykonávajú práce zaradené do prvej a druhej kategórie, pri ktorých neexistuje riziko ohrozenia zdravia alebo existuje iba nízke riziko. Povinnosť zamestnávateľa zabezpečiť pracovnú službu sa vzťahovala iba na zamestnancov vykonávajúcich rizikové práce zahrnuté v tretej a štvrtej kategórii v zmysle ustanovenia § 31 zákona č. 355/2007 Z. z. o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia v znení neskorších predpisov. Od 1. 8. 2014 sa celá úprava pracovnej zdravotnej služby sústredila do zákona č. 355 zbierky a povinnosť zabezpečenia pracovnej zdravotnej služby sa rozšírila na všetky kategórie zamestnancov. Vláda odôvodnila navrhovanú zmenu potrebou plniť požiadavky európskej rámcovej smernice Rady z 12. júna roku ´89 o zavádzaní opatrení na podporu zlepšenia bezpečnosti a zdravia pracovníkov pri práci. Táto smernica síce predpokladá, že zamestnávatelia budú poskytovať zamestnancom ochranné a preventívne služby pred ohrozením zdravia v práci, konkrétna právna úprava je však ponechaná na členské krajiny. Smernica okrem zabezpečovania týchto služieb prostredníctvom vlastných pracovníkov a externých služieb a osôb umožňuje členským štátom definovať kategórie podnikov, v ktorých zamestnávateľ za predpokladu, že je kvalifikovaný vzhľadom na charakter činnosti a veľkosť podniku, môže osobne prevziať zodpovednosť za príslušné opatrenia. Je to čl. 7 ods. 7 smernice. V transpozičnej tabuľke zhody prislúcha tejto úprave smernice ustanovenie § 22 ods. 6 a 7 zákona č. 124/2006 o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci, ktoré umožňuje možnosť zamestnávateľa osobne vykonávať bezpečno-technickú službu na svojich pracoviskách, pričom ods. 7 upravuje podmienky odbornej spôsobilosti na osobné plnenie odborných úloh bezpečnostného technika alebo autorizovaného bezpečnostného technika a ods. 6 upravuje podmienky tohto zamestnávateľa z hľadiska počtu a klasifikácie zamestnancov. Avšak týmto už existujúcim ustanoveniam vôbec nedošlo k transpozícii príslušného článku smernice, keďže sa jedná len o úpravu možnosti osobného výkonu bezpečno-technickej služby zamestnávateľom a možnosť osobného vykonania pracovnej služby zamestnávateľom v našom právnom poriadku a táto upravená nijako nie je. Napriek tomu, že smernica dáva v danej možnosti členským krajinám slobodnú vôľu ju aktivovať a osobitne upraviť jej podmienky, a síce, aj keď zákon č. 124/2006 umožňuje, aby vykonával úlohu bezpečnostného technika aj zamestnávateľ osobne a bezpečnostný technik, podľa zákona č. 355/2007 môže vykonávať pracovnú zdravotnú službu, avšak problémom je, že podľa tohto zákona bezpečnostným technikom na účely výkonu pracovnej zdravotnej služby môže byť len zamestnanec zamestnávateľa, alebo iná zmluvne zabezpečená osoba. Opakujem, zdôrazňujem, môže byť podľa nášho zákona len zamestnanec zamestnávateľa alebo iná zmluvne zabezpečená osoba. Smernica ale umožňuje, aby to bol sám zamestnávateľ, to znamená, nepotrebuje na to zamestnanca ani zmluvne zabezpečenú osobu, čo v rozpore so smernicou naša právna úprava nezaviedla. Predkladaný návrh novely zákona predpokladá, že zamestnávatelia budú môcť osobne prevziať zodpovednosť za zabezpečenie pracovnej zdravotnej služby v prípade, ak spĺňajú podmienky už dnes stanovené v § 22 ods. 6 a 7 zákona č. 124 o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. To je, ak sú na osobné plnenie odborných úloh bezpečnostného technika alebo autorizovaného bezpečnostného technika na svojich pracoviskách odborne spôsobilí. Na to, aby sa tak stali, je potrebné vykonať školenie, nič viac, školenie, zákon predpokladá istý počet hodín a tým pádom zamestnávateľ splní tieto podmienky. Pre porovnanie s transpozíciou tejto povinnosti ustanovenej smernicou v iných členských štátoch uvádzam: v susednej Českej republike sa povinnosť nevzťahuje na zamestnancov prvej kategórie, v Poľsku má zamestnávateľ možnosť vykonať pracovnú zdravotnú službu osobne pri zamestnávaní menej ako 10 zamestnancov a pri splnení vyššieho stupňa odbornej spôsobilosti menej ako 20 zamestnancov. V Portugalsku je to do 10 zamestnancov, v Rakúsku, v susednom Rakúsku dokonca až do 50 zamestnancov. Celoplošná povinnosť pre všetkých zamestnávateľov nie je zavedená ani v Bulharsku, Španielsku, Írsku či Nórsku. Rovnako sa navrhuje, aby v zákone č. 124 o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci sa zvýšil počet zamestnancov, pri ktorých môže zamestnávateľ osobne vykonať odborné úlohy bezpečnostného technika alebo autorizovaného bezpečnostného technika. Dôvod je zrejmý, aby sme sa dostali na porovnateľnú úroveň s okolitými krajinami a tým pádom, aby sme dosiahli, že pokiaľ zamestnávateľ zamestnáva menej ako 15 zamestnancov, mohol túto činnosť vykonávať osobne, a v istých prípadoch pri počte zamestnancov menej ako dvadsať. Vážené dámy, vážení páni, toľko zdôvodnenie tejto navrhovanej zmeny a pokiaľ sa nebudeme riadiť tak ako vždy politickými kritériami a nebudeme pozerať, kto tento návrh novely predložil, tak je zrejmé, že prijatím takejto novely by sme na jednej strane sa dostali do plného súladu so smernicou Európskej únie a na druhej strane by sme výrazne znížili finančné zaťaženie a administratívne zaťaženie, ktoré úplne nezmyselne a neopodstatnene bolo poslednou úpravou zákona uvalené celoplošne na všetkých zamestnávateľov aj samozamestnávateľov v Slovenskej republike. Ďakujem za pozornosť.