P. Kresák, poslanec: (2001-10-24):
M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Na svojich predrečníkov chce reagovať pán poslanec Brňák. Pán poslanec máte slovo. P. Brňák, poslanec: Ďakujem pekne. Ja sa vyjadrím len k  poslednej pripomienke pána poslanca Kresáka. Ja si uvedomujem, že vnútorná činnosť filozoficky obsiahnutá v inštitúte verejného ochrancu práv skutočne môže byť vnímaná aj, tak ako on hovorí, vo vzťahu k inštitúciám, vo vzťahu k nevládnym, mimovládnym organizáciám, vo vzťahu k autoritám, osobnostiam a pod. z hľadiska ich praktického života a dovednosti. Ale my dnes hovoríme o niečom inom. My hovoríme o tom, že zriaďujeme v podstate nový orgán, nový ústavný orgán, ktorý má istú vnútornú štruktúru. Ak by sme povedali, že tento orgán bude fungovať a pôsobiť v systéme akejsi deľby moci, vnútornej, ak povieme, že je možné organizačným poriadkom dospieť k záveru, že jednoducho sa rozdelí aj tá pôsobnosť a právomoc v rámci tohto orgánu medzi jednotlivé zložky pracovníkov a zodpovedných ľudí v rámci tohto orgánu, potom súhlasím s tým, čo hovoríš. Ale ak na druhej strane budeme hovoriť, že je to orgán monokratický a že vystupuje v mene celej tejto inštitúcie bez ohľadu na to, či tam budú ako pomocníci vysokoškolskí pedagógovia, akademickí funkcionári, veľmi silné osobnosti a ja neviem kto všetko, tak na ten záver a na všetky dôsledky plynúce z rozhodovacej právomoci alebo, by som povedal, z toho, čo ombudsman má robiť a podpisovať, to je na výsosť podľa mňa možno 80 %, neviem to v túto chvíľu nejako kvantifikovať, možno 80 %, možno 90 % záležitosť právnického charakteru. A tam si myslím, že tento monokratický princíp viaže na seba aj nejakú špecializáciu vzdelania. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem veľmi pekne, pán kolega. V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Orosz, pripraví sa pán poslanec Tkáč. L. Orosz, poslanec: Ďakujem za slovo, pán podpredseda. Vážený pán podpredseda vlády, vážené dámy, vážení páni, už diskusia o novele Ústavy Slovenskej republiky ukázala, že na otázku konštituovania inštitútu verejného ochrancu práv v ústavnom systéme Slovenskej republiky sú v našich radoch diametrálne rozdielne názory. Sú medzi nami na jednej strane krajní skeptici, ktorí považujú zriadenie inštitútu verejného ochrancu práv za úplne zbytočné mrhanie prostriedkov zo štátneho rozpočtu. K nim sa zaraďuje pán poslanec Gašparovič. Ja rešpektujem jeho názor. Drží si ten názor od diskusie po novele ústavy. Je to možno poznamenané tým, že pôsobil práve v orgánoch prokuratúry a takisto bol generálnym prokurátorom. Na druhej strane sú medzi nami aj extrémni optimisti, ktorí zatiaľ síce v rozprave nevystúpili, ale určite medzi nami sú. A tí zasa vidia  v inštitúte verejného ochrancu práv nástroj na zásadnú zmenu situácie v oblasti ochrany základných práv a slobôd. Osobne sa nezaraďujem ani k jednému ani k druhému prúdu. Nemyslím si, že ombudsman bude práve tá osoba s čarovným prútikom, ktorá bude schopná vyriešiť všetky problémy, s ktorými sa trápia naši občania v styku s verejnou správou, či už ide o prieťahy v konaní orgánov verejnej správy, či už ide o neochotu a arogantnosť štátnych úradníkov, či už ide o porušovanie základných pravidiel slušnosti, etiky, ale aj právnych predpisov, či už ide o neoprávnené zvýhodňovanie silných alebo, naopak, odbíjanie tých, ktorí nemajú za sebou niekoho silného, prípadne nie sú ochotní ponúknuť štátnemu úradníkovi nejakú pozornosť, keď nie už úplatok. Skutočne si nemyslím, že verejný ochranca práv bude schopný toto všetko odstrániť. Na druhej strane ale nemám dôvod, aj na základe pozitívnych skúseností iných krajín, vrátane transformujúcich sa, že ombudsman môže, a myslím si, že aj mierou nemalou, prispieť k tomu, aby sa tieto problémy postupne z verejného života odstraňovali. Treba si v tejto súvislosti uvedomiť zodpovednosť Národnej rady Slovenskej republiky pri konštituovaní tohto úradu. Ústava Slovenskej republiky nám zveruje na jednej strane právomoc zvoliť do funkcie verejného ochrancu práv človeka, ktorý bude schopný zastať sa tohto úradu, a na druhej strane máme právomoc prijať zákon o verejnom ochrancovi práv, kvalitný zákon, ktorý vytvorí právne predpoklady na to, aby tá osoba, ktorú zvolíme do tejto funkcie, mohla túto funkciu dôstojne zastávať a naplniť aspoň čiastočne očakávania, ktoré do nej vkladáme. Diskusia o konečnej podobe tohto návrhu bola v posledných mesiacoch veľmi intenzívna, zúčastnili sa jej viacerí domáci, zahraniční experti, mimovládne organizácie. Prispel k tomu aj náš parlamentný inštitút, ktorý zorganizoval veľmi zaujímavý seminár za účasti ombudsmanov viacerých okolitých krajín. Viacerí z nás sme tam boli a myslím si, že sme boli obohatení o poznatky, ktoré sme tam získali. Pán podpredseda mi šepká, že organizoval ho, samozrejme, aj Úrad vlády. To beriem do úvahy, ale sme na pôde parlamentu, tak spomínam hlavne Parlamentný inštitút. Na základe tejto diskusie predložila vláda do parlamentu návrh zákona, ktorý chce konštituovať tzv. parlamentný typ ombudsmana so všeobecnou právomocou, zdôrazňujem všeobecnou. Z toho vyplýva odpoveď na to, že to bude jeden ombudsman. K tomu, aby sme mohli bez problémov, bez výhrad charakterizovať tohto ombudsmana ako parlamentného,  treba ešte zodpovedať v návrhu zákona niekoľko otvorených otázok. Myslím si, že v dnešnej rozprave boli veľmi správne pomenované. Na to je jednoducho priestor v rámci druhého čítania. Ak si zoberieme napr. len český zákon, tak tam vidíme oveľa tesnejšiu väzbu medzi ombudsmanom a českým parlamentom. Možno to môže byť inšpirácia pre určitý posun tohto návrhu v rámci druhého čítania. Myslím si, že vládny návrh zákona vybavuje ombudsmana pomerne silnými právomocami. Nechcem to teraz rozoberať, vychádzam z toho, keď to porovnávam s právnymi úpravami iných krajín. Prirodzene, tieto oprávnenia, ktoré budú verejnému ochrancovi práv zverené, by mu boli veľmi málo platné, ak nebude mať k dispozícii kvalifikovaný a funkčný kolektív spolupracovníkov, ktorí budú pripravení odborne i ľudsky od okamihu začatia činnosti kancelárie ombudsmana riešiť sťažnosti a podnety občanov. V tejto súvislosti veľmi súhlasím s tým, čo povedal pán poslanec Gašparovič, ale aj pán poslanec Brňák, že nie je dôvod urýchľovať otvorenie kancelárie verejného ochrancu práv. To potvrdzujú naozaj aj skúsenosti z Českej republiky, ktoré sme získali počas nedávnej cesty ústavnoprávneho výboru do Českej republiky. Ak si totiž uvedomujeme, že asi najvážnejším problémom verejnej správy, ale aj súdnej moci sú v našich podmienkach prieťahy v súdnom konaní, tak jednoducho prieťahy v konaní sa nemôžu stať problémom kancelárie verejného ochrancu práv a verejného ochrancu práv. To by bolo proti podstate tohto úradu. Práve naopak, tá inštitúcia sa zriaďuje preto, aby napomohla tomu, aby sa tieto problémy odstraňovali. Treba si uvedomiť, že inštitút verejného ochrancu práv sa vo veľkej miere opiera o dôveru občanov k tejto inštitúcii a keď sa táto dôvera vytratí už v prvých týždňoch pôsobenia kancelárie, tak potom sa nikdy nevráti. Aj z tohto hľadiska naozaj  bude treba veľa diskutovať o tom, o čom tu hovoril pán poslanec Brňák, o tom, aký kvalifikovaný kolektív treba dať k dispozícii verejnému ochrancovi práv a aké finančné prostriedky na to vyčleníme, pretože naozaj by bolo zbytočné vytvárať formálnu inštitúciu. Dovoľte ešte jeden námet na zamyslenie, ktorý tu zatiaľ v rozprave nezaznel. Moje osobné skúsenosti z podobnej agendy, skúsenosti českého verejného ochrancu práv potvrdzujú, že občania v našich zemepisných šírkach uprednostňujú, pokiaľ je to aspoň trocha možné, ústny, teda osobný kontakt s tým, od ktorého očakávajú pomoc. Verejný ochranca práv bude práve takým ústavným činiteľom, ktorý sa jednoducho nemôže vyhýbať osobnému kontaktu s občanmi, naopak, musí byť v každodennom kontakte s nimi. Z tohto hľadiska sa mi nezdá najvhodnejšie lokalizovať tento úrad v zmysle § 2, myslím, do excentricky položenej Bratislavy. Ak máme vytvoriť inštitúciu, ktorá má byť k dispozícii občanovi, tak sa mi javí ďaleko vhodnejšie lokalizovať kanceláriu verejného ochrancu práv niekde na strednom Slovensku, povedzme v Banskej Bystrici alebo vo Zvolene. V tejto súvislosti určite neobstojí ani tvrdenie z dôvodovej správy, že z ekonomického aspektu bude najvhodnejším sídlom kancelárie verejného ochrancu práv Bratislava, pretože je sídlom väčšiny orgánov, ktorých činnosť ombudsman preskúmava. Som presvedčený, že väčšina sťažností nebude smerovať proti ústredným orgánom štátnej správy a ústredným orgánom verejnej moci, ale, naopak, vo vzťahu k miestnym orgánom verejnej moci a vytvárame úrad nie pre styk s úradmi, ale vytvárame inštitúciu, kanceláriu pre občanov. Z týchto dôvodov sa mi zdá veľmi vhodné v priebehu druhého čítania diskutovať aj o otázke sídla kancelárie verejného ochrancu práv. Pokiaľ viem, táto problematika bola predmetom diskusie aj počas prípravy vládneho návrhu zákona, vláda sa priklonila k názoru, že by verejný ochranca práv mal byť v Bratislave. Ja osobne mám iný názor. Ďakujem pekne. (Potlesk.) M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem za vystúpenie. S faktickou poznámkou sa prihlásila iba jedna poslankyňa. Končím možnosť prihlásiť sa s ďalšími faktickými poznámkami. Slovo má pani poslankyňa Keltošová. Nech sa páči. O. Keltošová, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Chcela by som reagovať na tú časť vystúpenia, pán predsedajúci, pána poslanca Orosza, kde hovoril takisto o pôsobnosti organizácií, úlohách kancelárie. Tak ako je to v návrhu zákona, v § 12 ods. 6 sa hovorí, že to upraví organizačný poriadok, čiže právny predpis nižšej právnej sily, ktorý vydá verejný ochranca práv. Ja si myslím, že by bolo na prospech tohto zákona aj v súvislosti s tým, čo ste hovorili, že ak sa raz dôvera občanov v túto novú inštitúciu nenaplní, tak ťažko ju bude znovu získavať naspäť. Keby zároveň sme dostali návrh organizačného poriadku, ktorý táto kancelária vydá, a vlastne bude sa ňou riadiť, ja si myslím, že ako to býva aj v iných prípadoch, že k zákonu žiadame vyhlášku alebo sme ku zákonu žiadali štatút niektorých fondov napr., tak by to bolo užitočné a prospešné, keby návrh organizačného poriadku tejto kancelárie mali poslanci k dispozícii. To je prvá poznámka. Druhá. Viete, sídlo ombudsmana v dnešných časoch elektronickej pošty, telefónov, mobilov a tak ďalej nemusí byť nutne na strednom alebo na východnom Slovensku. Ja nie som za bratislavocentrizmus, ale v Štokholme, kde som bola pred 2 týždňami, sú 200-ročné kancelárie. A to vtedy ešte nemali ani fax ani telefóny, pretože 99 % sťažností, a je ich ročne asi 5 000, ktoré prichádzajú na ombudsmanov, sa vybavujú písomne. Takže nemyslím si, že v tomto bode vás môžem podporiť, pán poslanec Orosz. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec Orosz chce reagovať. Nech sa páči. L. Orosz, poslanec: Budem reagovať veľmi stručne. Mne sa páči doterajší priebeh diskusie o tomto návrhu zákona, je konštruktívny. Máme na viaceré otázky rozdielne názory, ale vyjadrujeme ich a argumentujeme. Takto by to možno v slovenskom parlamente malo vyzerať. K tej otázke toho sídla ja som argumentoval niečím úplne iným, pani poslankyňa, ja som argumentoval tým, že z hľadiska občana, ktorý sa chce stretnúť s tým, ktorý má zastupovať jeho záujmy, by bolo vhodné, aby to miesto nebolo na jednom konci republiky, ale niekde v strede. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Keďže pán poslanec Tkáč je na zahraničnej služobnej ceste a všetci poslanci, ktorí boli písomne prihlásení do rozpravy, už vystúpili, chcem sa spýtať, kolegyne, kolegovia: Hlási  sa niekto ústne do rozpravy? Ak tomu tak nie je, uzatváram, vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania za skončenú. Pýtam sa, pán podpredseda vlády: Chcete reagovať na vystúpenia v rozprave? Áno. Nech sa páči, máte slovo. Ľ. Fogaš, podpredseda vlády SR: Ďakujem za slovo. Rád by som poďakoval tiež za obsah rozpravy, pretože naznačuje, že je záujem, aby sme pripravili pôdu na fungovanie ďalšieho ústavného orgánu tak, aby naozaj išlo o orgán funkčný, aby sa to nestalo iba nejakou perličkou, ktorá bude doložená kdesi v systéme našich orgánov. Myslím si, že viaceré z vašich poznámok sú také, nad ktorými je potrebné sa zamyslieť, na niektoré sa pokúsim odpovedať. No myslím si, že na poznámku, že vláda znova odčerpáva nejaké prostriedky z rozpočtu tým, že sa zriaďuje tento inštitút, hádam nemožno odpovedať nejako inak než tak, že garancie ochrany práv a slobôd nepoznajú cenu, a preto ani rozpočet jednoducho nemôže z tohto pohľadu byť prekážkou zriadenia takejto funkcie. Snažili sme sa vygenerovať pôsobnosť ombudsmana tak, aby sme rešpektovali fakt, že na Slovensku je prokuratúra, ktorá uskutočňuje všeobecný dozor. A poviem úprimne, komunikovali sme to s predstaviteľom istej krajiny, kde je obdobný systém a kde dokonca bol terajší námestník generálneho prokurátora, vykonával funkciu ombudsmana predtým. Takže sme sa snažili nabrať priame skúsenosti pri tvorbe samotného zákona. Myslím si, že sa to ako-tak podarilo. Prosím, áno, beriem do úvahy aj to, že to je parlamentný typ ombudsmana a že svojou právomocou ide o všeobecný typ a že máte čo do toho hovoriť, ak Národná rada usúdi, že treba niektoré veci formulovať voľnejšie, prosím. Pán poslanec Gašparovič tu nesedí, ale musím povedať, že vláda nikdy nepredloží návrh na zriadenie 6 alebo 7 ombudsmanov,  tak ako to je napr. v Nórsku alebo v niektorých iných krajinách. Myslím si, že pre krajinu takú ako sme my s toľkým počtom obyvateľov, ale aj toľkými garanciami fungovania a zárukami fungovania základných práv a slobôd to ani nie je potrebné. Nechceme rušiť všeobecný dozor, poznáme skúsenosti z Českej republiky. Vieme, ako to v Českej republike je hodnotené. Práve preto prichádzame s modelom, ktorý je napísaný. Česká republika prijala zákon o ombudsmanovi. Áno, je to pravda, pán poslanec. Na druhej strane treba povedať, že česká vláda sa pokúsila 3-krát predložiť návrh novely Ústavy Českej republiky. Žiaľ, vzhľadom na to, že ide o menšinovú vládu, zrejme, tento návrh neprešiel. Výsledkom bolo to, že sa našiel kompromis v podobe zákona. Inak by to ani nemohlo byť. Ide o teplé miesto, pán poslanec Prokeš hovoril. No myslím si, že naozaj táto Národná rada bude voliť ombudsmana, táto bude rozhodovať o čase, kedy to bude, a rozhodne aj o tom, kto to bude. Takže ak dovolíš, pán poslanec, túto poznámku by som nebral celkom vážne, lebo tak to nie je naozaj ani myslené, ani zo zámeru zákonodarcu. Pani poslankyňa Keltošová vzniesla niekoľko otázok. Ja sa ich pokúsim zosumarizovať. Ak by som niektorú opomenul, rád tak odpoviem potom pri druhom, treťom čítaní. Ale prečo je vyňatá polícia napr.? No chcem upozorniť, že polícia nie je vyňatá, sú vyňaté len tie časti, kde ide o rozhodovacie právomoci vyšetrovateľov Policajného zboru, všetko... M. Andel, podpredseda NR SR: Pán podpredseda, prepáčte, prosím. Pán poslanec Moric, nielen to, že nemáte kravatu, ale ešte aj v rokovacej miestnosti telefonujete. Nehnevajte sa, je to proti rokovaciemu poriadku. Ďakujem. Pán podpredseda, môžete pokračovať. Ľ. Fogaš, podpredseda vlády SR: Môžem pokračovať? Čiže upozorňujem, že ten § 3 ods. 2 sa snaží nepodriadiť „kontrolnej funkcii“ ombudsmana všetky tie činnosti, kde buď nejde o orgány štátnej správy, ani o ústredné orgány štátnej správy, všetky tie činnosti, kde je to neobvyklé alebo sa to nežiada, teda najmä tam, kde má ísť o nezávislé rozhodovanie. A preto aj pokiaľ ide o políciu, tak právomoc ombudsmana sa nebude vzťahovať na rozhodovacie právomoci vyšetrovateľov Policajného zboru. Všetko ostatné je možné, aby bolo predmetom sťažností a mohol to ombudsman šetriť. Na to nadväzuje aj, ako to bude so správou,  že má povinnosť mlčanlivosti, a pritom má podávať správy. Nuž, áno, ombudsmanovi sme dali možnosť zoznamovať sa s utajovanými skutočnosťami. Okrem toho mu dovoľujeme, aby nahliadol do spisov. Má šancu zúčastniť sa niektorých konaní, má šancu klásť otázky, má možnosť vstúpiť do väzníc, a teda je veľa informácií, ktoré nie je vhodné i s ohľadom na súčasnú dobu, aby boli zverejňované. Tieto informácie, máme na mysli, nemá zverejniť a tam má povinnosť mlčanlivosti, tak ako má chrániť osobné údaje, príp. informácie zo spisov, aby sa náhodou z ombudsmana nestal ďalší prostredník eventuálnych informácií pre patričných ja neviem napr. právnych zástupcov. Čiže nekryje sa to a neprie  sa to. Správa by mala byť správou, veľmi zjednodušene to poviem, ktorú podáva Národnej rade, by mala byť správou o stave ľudských práv z jeho pohľadu, z pohľadu sťažností obyvateľstva vo vzťahu k štátnej správe. Prečo 2 volebné obdobia? No diskutovali sme o tom, koľko a za akých podmienok. Dospeli sme k záveru, že obdobné funkcie sú obsadzované maximálne na 2 volebné obdobia. To aj preto, aby sa naozaj nenarušili princípy nezávislosti, osobné väzby a ďalšie, ktoré môžu spôsobiť, že ombudsman sa nespráva spravodlivo. Ak dospejete k inému názor, vláda nebude určite bojovať proti tomuto názoru. My si myslíme, že náš návrh je v tomto smere racionálny. Odvolanie. To myslím, že aj pán poslanec Brňák namietal, že pokiaľ ide o to odvolanie, existujú nejaké nejasnosti, ale § 8 nehovorí o odvolaní, hovorí o zániku funkcie verejného ochrancu práv. A o odvolaní hovorí § 9, v nadväznosti na čl. 151a ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky. My nestanovujeme kvórum, to je pravda, pretože to nestanovuje ústava. Ja si myslím, že kvórum na voľbu by musela stanoviť ústava a tá to neustanovila. Takže budú musieť byť disciplinovaní poslanci s ohľadom na bod „voľba ombudsmana“, aby naozaj nedošlo k tomu, že to bude prostá väčšina, ktorá by mohla byť počítaná zo 76 poslancov. Orgány verejnej správy, pani poslankyňa, sú uvedené. Aspoň tie, ktoré máme my na mysli, sú uvedené v dôvodovej správe k § 3, nebudem ich tu opakovať. Myslím si, že je možné uvažovať o rozšírení týchto orgánov, je to možné. Mali by sme ale brať do úvahy, že ombudsman má chrániť subjektívne práva. Teda malo by to byť len tam, kde plní funkcie štátnej správy – povedzme verejnoprávna inštitúcia –, pokiaľ ide o rozhodovanie o subjektívnych právach. Ústava dáva na to priestor. Tým vás nechcem na nič navádzať, len hovorím, že ústava na to dáva priestor tým, že charakterizuje pôsobnosť ombudsmana ohľadne základných práv a slobôd všeobecne, nevyníma žiadne základné práva a slobody, znamená to, že je možná i takáto predstava. Ja si myslím, že by bolo možné túto úpravu urobiť, príp. si to vysvetliť v dôvodovej správe, tak aby bolo jasné, že to individuálne právo môže byť predmetom záujmu. Anonymná sťažnosť a či sa ňou môže zaoberať alebo nie. Musím povedať, že táto otázka bola predmetom dlhej diskusie na niekoľkých rokovaniach v súvislosti s prípravou návrhu zákona, pretože časť účastníkov debaty, ale i konferencií sa domnievala, že by vôbec nemal brať ombudsman ohľad na anonymné sťažnosti, a iná časť sa, naopak, domnievala, že by mal všetky anonymné vybaviť. No ja si myslím, že ak z anonymnej sťažnosti bude vyplývať, že ide o otázku, ktorá sa týka základných práv a slobôd, terajšia navrhovaná úprava mu dáva možnosť zakročiť. A to je veľmi dôležité, pretože mnohé z anonymov, ktoré nebudú mať tento charakter a nebudú spĺňať podmienky sťažnosti, tak jednoducho nebudú vybavené. Je potrebné zrejme, aby sme aj týmto spôsobom transparentne poukazovali na problémy, ktoré okolo nás sú. Ombudsman nemá zástupcu, nepočítame s tým. Niektoré kom-petencie bude môcť vykonávať vedúci kancelárie, tak ako je to navrhované, ale so zástupcom sme nepočítali práve preto, že ide o monokratický orgán. A jednoducho nemyslíme si, že by mala existovať hierarchia podriadenosti a nadriadenosti v niektorých stupňoch, pretože tak ako je koncipovaný tento návrh, predpokladá sa, že jediným ústavným orgánom a voleným, teda tým, ktorý bude mať aj zodpovednosť pred Národnou radou, je len ombudsman. Preto v návrhu nie je ani zástupca. Pán poslanec Brňák, myslím si, že viaceré otázky, ktoré ste otvorili sú na diskusiu. Myslím si, že ombudsman naozaj nevyrieši problémy, ktoré súvisia s vynútiteľnosťou nášho právneho poriadku a najmä s tým, že aplikačná prax v súčasnom období výrazne zaostáva za tým, čo jej ponúka právny poriadok. Existuje množstvo príkladov, ja ich tu nebudem vymenúvať, keď aplikačná prax tvrdí, že nie je možné nejaký problém vyriešiť, pričom si myslím, že je to tak len preto, lebo sa to nechce riešiť. Zákonov sme naprijímali takpovediac dosť. Je potrebné, aby sa príslušné orgány, ktoré s nimi prichádzajú do styku, nimi zaoberali a, naviac, konali. To mám na mysli aj aktuálnu záležitosť okolo šírenia antraxu a vyjadrení niektorých kolegov právnikov o tom, že to je nepostihnuteľné. Ale veď my máme skutkové podstaty, ktoré hovoria o všeobecnom ohrození, o šírení poplašnej správy a ďalších, ktoré je možné využiť. Len sa mi zase zdá, že niekto pohodlne sa chcel zbaviť nejakých starostí súvisiacich s konaním. Ale ombudsman nepochybne bude významnou súčasťou komplementárnej ochrany základných práv a slobôd a o to zrejme aj tvorcom ústavy, tomuto parlamentu pri jej schvaľovaní a tvorcom zákona aj išlo. Absolútne súhlasím s tým, len to nebudem komentovať, pokiaľ ide o potrebu vytvárať podmienky. Áno, je to tak, treba postupne vytvoriť podmienky na to, aby táto kancelária mala dobré zázemie, predovšetkým kvalifikované zázemie a aby mala aj dostatok prostriedkov na vybavenie vecí. A hovorím to so všetkou zodpovednosťou, pretože viem, že niektoré inštitúcie alebo úrady vrátane škôl jednoducho sa dostali v istom období do situácie, keď nemali na známky. Myslím, aj také materiálne vybavenie ombudsman musí mať, aby tá komunikácia z jeho strany bola možná, rýchla, vrátane personálneho vybavenia. Počítame s tým, že na začiatok, na zriadenie tohto úradu a na rozbeh kancelárie, by tých 20 mil. mohlo stačiť. Ja si myslím, že v rámci Všeobecnej pokladničnej správy budú prostriedky, ktoré bude možné počas roka uvoľniť, ak by vznikla takáto potreba. Treba otvorene povedať, že máme čas i nemáme čas. To je na margo vystúpenia pána poslanca Orosza. Máme i nemáme čas, pretože ak vo všetkých krajinách tento orgán funguje a ak to množstvo najmä nečinností orgánov je také veľké, tak si myslím, že čím skôr sa otvorí kancelária a začne fungovať, tým lepšie. Na druhej strane by sme mali byť rozumní pri vytvorení podmienok pre činnosť tejto kancelárie. V tom sa asi zhodujeme. Platobné pomery sú upravené v § 28 s odkazom na existujúci zákon 120. Tam myslím si, že by nemal vzniknúť žiadny problém. Dôvodová správa to hovorí preto, lebo sme počítali s tým, že bude už nová „stodvadsiatka“. Musím povedať, že je pripravená. Nebude sa týkať nás v tomto volebnom období. Ukazujem všetkých, i poslancov, i členov vlády a predstaviteľov vládnej moci. Predpokladáme, že takú úpravu treba prijať pre budúcnosť, pre ďalšie volebné obdobie, čo sa mi zdá byť korektné. Ak Národná rada bude inej mienky, prosím. Preto ale sme nakoniec natvrdo hľadali cestu na úpravu platov potom v texte zákona. Kapitola rozpočtová a nezávislosť. Nuž poviem to na rovinu. Návrh zákona pôvodne obsahoval samostatnú rozpočtovú kapitolu pre ombudsmana. Exituje ale materiál, ktorý dostanete v krátkej dobe do rúk. Ten vypracovalo ministerstvo financií, ktoré počíta so znížením počtu kapitol už teraz existujúcich, pretože v súlade s predpismi, ktoré súvisia s naším vstupom do EÚ, počet kapitol, ktorý dnes má náš rozpočet, je tak vysoký, že údajne už sme hádam jediná krajina, ktorá ich má toľko. Takže v rámci týchto úprav došlo i k podaniu návrhu na to, aby sa tá samostatná kapitola do tohto zákona nezakotvila, ale v zákone 303, a to v novom, lebo zrejme bude nový, by boli tieto princípy ekonomickej nezávislosti vyjadrené i vo vzťahu k ombudsmanovi. Čiže nie je to tak, že by bola snaha ekonomicky to zavesiť niekde, kde by mohol byť, povedzme, mocenský vplyv. Takže tento zákon by to mal vyriešiť, zrejme zákon o rozpočtových pravidlách. Sľub, pán poslanec Brňák, a prečo i nariadenia vlády. No jednoducho preto, lebo sa predpokladá, že v zmysle príslušných článkov Ústavy Slovenskej republiky bude možné vydávať nariadenia, ktoré budú ukladať povinnosti. Medzi také budú patriť, dúfam, i aproximačné nariadenia. Ale z nich môže vyplývať tiež porušovanie nejakých práv. (Hlasy z pléna.) No veď, samozrejme, ale z toho môžu vyplývať určité práva pre občanov, napr. ochrana spotrebiteľa už nebude zabezpečovaná tým, že bude 300 inšpekcií, ale že budú kladené podmienky na kvalitu výrobku. A z toho budú vyplývať práva pre občana, ktoré, samozrejme, musia byť kryté i možnosťou podať sťažnosť. Tak preto nariadenia, iný dôvod to nemá, len sme citovali všetky tie normy, v ktorých budú uložené povinnosti. Opakujem, ak by ste si mysleli, že to tam, povedzme, nepatrí, ja s tým nemám problém, len aby sme neopomenuli zase niečo, čo je z hľadiska funkčnosti dôležité. Odvolanie. Už som to vysvetlil. Vzťah k § 8 a § 9 je jasný. Ak si myslíte, že to treba dovysvetliť, nie je s tým problém. Naviac ten čl. 151a ods. 4 v nadväznosti na túto právnu úpravu je úplne zreteľný. O odvolaní hovorí len teda § 9 konkrétne. Z hľadiska prípravy poviem stručne, bola nie jedna konferencia v Papierničke, ale boli tri konferencie celkove, dve s medzinárodnou účasťou. Z nich vzniklo veľa podnetov. A myslím si, že tvorcovia komentára alebo diskusií na tému ombudsman budú sa mať o čo neskoršie oprieť, aj keď ide o inštitút, ktorý v našich podmienkach je nový. My, samozrejme, nemôžeme určiť, aký kolektív to má byť, aký kvalifikovaný, aký veľký a v konečnom dôsledku ani aký dobrý. To by mal určiť sám ombudsman. Myslím si, že preto je potrebné čím skôr konštituovať tú kanceláriu, tak aby sa pripravilo spustenie samotného úradu. K sídlu. My navrhujeme Bratislavu. Navrhujeme ju aj preto, lebo s ohľadom na to, čo ste povedali, pani poslankyňa Keltošová, dnes komunikačné prostriedky sú absolútne k dispozícii. A myslím si, že pri vzdialenostiach, ktoré na Slovensku sú, hovoriť o nejakých problémoch s excentrickou Bratislavou, ale hlavným mestom, s naším pekným hlavným mestom je asi nenáležité. Je fakt pravda, že existoval i v zámeroch návrh Banská Bystrica alebo Bratislava. Realita je taká, že vláda navrhuje Bratislavu. Organizačný poriadok. Myslím si, že by mal byť pri tom už ten ombudsman alebo aspoň ten šéf kancelárie. To je asi ťažké nanútiť. A nechcel by som, aby sme vyrábali nejaký dokument, ktorý, povedzme, bude len preto, aby sme splnili my nejaký svoj vlastný záväzok. Záverom opakujem, som rád, že tá diskusia mala veľmi vecný tón, som rád, že hľadáme cestu k tomu, ako zriadiť tento inštitút. Som hlboko presvedčený o tom, že pokiaľ sa budeme vzájomne počúvať, vznikne zákon, ktorý bude mať trvalejšiu hodnotu a bude vytvárať platformu na to, aby naozaj funkcia verejného ochrancu práv bola plnohodnotná a plnohodnotne využívaná. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Vážený pán podpredseda vlády, ďakujem vám za vaše vystúpenie. Pýtam sa, pán spoločný spravodajca: Chcete aj vy zaujať stanovisko? Nech sa páči, môžete zaujať stanovisko k rozprave. Máte slovo.