I. Mikloš, poslanec: (2007-12-06):
Takže interpelácie. Prvá interpelácia na predsedu vlády. Pán predseda vlády, obraciam sa na vás s interpeláciou  vo veci správy o výsledkoch preverovania činnosti spoločnosti Veriteľ, a. s. Dôvodom mojej interpelácie je skutočnosť, že ste niekoľkokrát spochybnili jej pôsobenie a obvinili ste spoločnosť a jej predstaviteľov z nezákonnosti, šafárenia, z toho, že, citujem: „Hazardovala s 20 miliardami, ktoré sa síce použili, ale nikomu nepomohli“, koniec citátu. Takéto konštatovanie, či už je vaše osobné alebo prevzaté zo správy, svedčí len o tom, že ani vy, ani kontrolný orgán, ktorý túto správu na objednávku z vášho úradu napísal, vôbec nepochopil proces oddlžovania zdravotníctva. Kontrolná skupina ministerstva financií pre nepochopenie jednotlivých odborných otázok a uplatnených postupov považuje proces oddlženia za neprehľadný a netransparentný, pričom toto tvrdenie je účelové a nie je podložené žiadnymi relevantnými argumentmi. Neznalosť a nekvalifikovanosť v problematike nie je dostatočným dôvodom na spochybnenie projektu. Na ilustráciu uvediem niekoľko vašich vyjadrení, pán predseda vlády, a ich konfrontáciu so skutočnosťou a to v poradí, v akom ste tieto použili pri vystúpení v Národnej rade Slovenskej republiky dňa 25. 10. 2007. Citujem slová predsedu vlády, ktoré zazneli z tohto miesta: „Je zarážajúce, že 20 miliárd disponibilných zdrojov pretieklo za necelé tri roky existencie spoločnosti cez 13 účtov používaných spoločnosťou Veriteľ. Finančné prostriedky boli aj niekoľkokrát denne prevádzané medzi jednotlivými účtami spoločnosti, čím sa peňažné toky stali absolútne neprehľadné. Na takýto systém netransparentnosti pri nakladaní s 13 účtami v bankových operáciách by mohla byť hrdá aj firma z podsvetia alebo iného kriminálneho prostredia. Vážené dámy, vážení páni, opakujem, 13 účtov za účelom zahmlievania pohybu prostriedkov z verejných zdrojov.“ Koniec citátu predsedu vlády. Správa teda spochybňuje potrebnosť takéhoto počtu účtov v rôznych bankách a súčasne v rozpore s tým konštatuje tá istá správa, že spoločnosť bola povinná viesť každú návratnú finančnú výpomoc na osobitnom účte. Zmätočným popisom situácie a nekvalifikovanými závermi potom následne umožňuje rôznorodú interpretáciu záverov správy a verejné spochybňovanie činnosti akciovej spoločnosti Veriteľ. Spoločnosť Veriteľ, a. s. bola štátnou akciovou spoločnosťou so 100-percentným vlastníctvom štátu. Základné imanie spoločnosti vzhľadom na jeho výšku bolo uložené na účtoch spoločnosti vedených vo viacerých komerčných bankách v súlade s pravidlami obozretného podnikania a aby sa predišlo podozreniam z preferovania jednej banky. Takže práve viaceré účty, opakujem, sú v súlade s pravidlami obozretného podnikania a robilo sa to aj preto, aby sa nepreferovala jedna banka. Súčasne boli tieto finančné prostriedky dočasne ukladané ako voľné finančné zdroje na termínované účty, pričom z výnosových úrokov boli hradené prevádzkové náklady spoločnosti. Členovia kontrolnej skupiny zjavne nemajú žiadne skúsenosti a poznatky z toho, ako fungujú banky a ako pracujú s voľnými finančnými zdrojmi. Táto nevedomosť potom viedla k chybným záverom a úplne nesprávnej interpretácii tejto skutočnosti. Teda nie netransparentnosť a zahmlievanie, ale naopak, obozretné podnikanie a efektívne využitie zdrojov. Ďalší citát predsedu vlády, ktorý odznel z tohto miesta, citujem: „Vážené dámy, vážení páni, opakujem 13 účtov za účelom zahmlievania pohybu prostriedkov z verejných zdrojov. Pritom v dochovanej evidencii úplne chýba výpis napríklad z jedného účtu za roky 2004 a 2005. Nuž, ani nehovoriac o nezabezpečení základných povinností obchodnej spoločnosti vyžadovaných zákonom v podobe účtovníctva, výkazníctva a ďalších náležitostí. Nie je nehoráznosť, že spoločnosť, ktorá dostane 20 miliárd korún, sa správa horšie ako nejaká garážová firma?“ Koniec citátu predsedu vlády. Správa zabúda na skutočnosť, že činnosť spoločnosti Veriteľ, a. s. bola počas celého obdobia existencie opakovane kontrolovaná Najvyšším kontrolným úradom Slovenskej  republiky, daňovým úradom, kontrolnými orgánmi ministerstva financií a nezávislým audítorom, pričom výrok audítora k činnosti a. s. Veriteľ bol vždy bez výhrad. Počas svojej činnosti spoločnosť Veriteľ dvakrát ročne predkladala správu o svojej činnosti do Národnej rady Slovenskej republiky v čase, keď Smer bol najsilnejšou opozičnou stranou, kde ste teda mali možnosť s činnosťou akciovej spoločnosti Veriteľ sa podrobne oboznámiť. Úplne zvláštne pôsobí informácia, že údajne chýbajú výpisy jedného z účtov. Navodzuje to dojem, že spoločnosť niečo skrýva. Nebolo by jednoduchšie a lepšie, keby si kontrola obstarala kópie výpisov priamo v banke, namiesto vyvolávania falošných obrazov? Tretí citát predsedu vlády, citujem: „Spoločnosť Veriteľ, a. s. neposkytovala pravidelné mesačné písomné informácie Ministerstvu financií Slovenskej republiky o poskytnutých finančných prostriedkoch, nebolo preukázané ich použitie, vecné plnenie účelu a realizácie formou finančných výkazov tak, ako bolo zmluvne dohodnuté.“ Koniec citátu predsedu vlády. Odporúčam vám, pán neprítomný predseda vlády, zoznámiť sa podrobne so správou o výsledku následnej finančnej kontroly, číslo je tu konkrétne uvedené, v organizácii Veriteľ z februára 2006. Už táto správa konštatuje, že dohodnuté informácie boli zaslané v troch prípadoch oneskorene o jeden deň, čo v žiadnom prípade nemožno hodnotiť ako zásadné porušovanie podmienok zmluvy. Na základe tejto správy by bolo korektné generálne zovšeobecnenie nahradiť explicitnou citáciou z tohto protokolu, aby bolo zrejmé, o aké porušenie zmluvných podmienok išlo. Opakujem, v troch prípadoch oneskorené zaslanie informácie o jeden deň. Ďalší citát predsedu vlády, citujem: „Nakoľko kapitalizácia pohľadávok z návratných finančných výpomocí vo výške 2,2 mld. korún a 2,88 mld. korún v čase schválenia vládou Slovenskej republiky nebola v súlade s platnou legislatívou, vy páni z opozície“, tvrdí predseda vlády, „ste si pomohli účelovou zmenou zákona a pomenili ste vloženie týchto pohľadávok do základného imania spoločnosti Veriteľ až po nadobudnutí účinnosti zákona o rozpočtových pravidlách verejnej správy a novely zákona o správe majetku štátu, v ktorých boli ustanovenia príslušných paragrafov prispôsobené požiadavkám projektu oddlženia.“ Koniec citátu. Toto tvrdenie je zavádzajúce a nesprávne. Uznesenie vlády nie je právnym, ale politickým aktom, teda nie aktom aplikácie práva. Uvedené tvrdenie o nutnosti rešpektovať časové súvislosti platnosti a účinnosti právnych predpisov je preto bezpredmetné. Vláda naopak, postupovala správne a odložila realizáciu svojho uznesenia až dovtedy, keď to právna úprava bude dovoľovať. Z toho vyplýva, že predmetné uznesenie vlády nemalo byť a ani nebolo realizované inak ako v súlade s platnou právnou úpravou. Podotýkam, že rovnaký postup uplatňuje aj súčasná vláda a nikto jej postup nepovažuje v tomto zmysle za rozpor s platnými právnymi predpismi. Navyše, z týchto uznesení vlády nie je možné vyvodiť žiadnu právnu zodpovednosť voči  bývalým štatutárnym orgánom spoločnosti. Ďalší citát predsedu vlády, ktorý povedal, citujem: „Veriteľ uplatňoval nerovnaké podmienky pre oddlžovanie subjektov tým, že niektorým uhrádzal iba istinu a iným aj príslušenstvo.“ Koniec citátu. Úlohou spoločnosti Veriteľ, a. s. bolo vynaložiť čo najmenší objem finančných prostriedkov na oddlženie všetkých dotknutých subjektov. Práve preto bola zvolená forma individuálneho vyjednávania podmienok vo vzťahu ku každému dotknutému veriteľovi, a preto boli napríklad odplaty za postúpenie pohľadávok rôzne, pričom priemerná výška úspor pri odkupovaní bola stanovená na 3 % istiny a súčasne sa do maximálne možnej miery využívala forma zápočtov jednotlivých účastníkov systému. Jednotliví veritelia z vlastnej vôle, slobodne postupovali svoje pohľadávky na akciovú spoločnosť Veriteľ a výška dohodnutého skonta súvisela s ich individuálnym postojom a rozhodnutím. Medzi veriteľov, ktorí získali svoje peniaze za postúpené pohľadávky vo výške desiatok až stoviek miliónov, patrili napríklad aj SPP, a. s.; Slovak Telecom, sieťoví dodávatelia, energetické spoločnosti, vodárne a v mnohých prípadoch boli dlhy vysporiadané v stave, ktorý existenčne ohrozoval nemocnice. Pre vašu informáciu zamestnanci akciovej spoločnosti Veriteľ nahrávali telefonické rozhovory a jednania s veriteľmi nemocníc, aby nebolo možné dôjsť k spochybneniu ich postupu. Z rokovaní sa vyhotovoval zápis a konečné rozhodnutie bolo podmienené niekoľko stupňovou kontrolou. Ďalší citát predsedu vlády, citujem: „Z celkovej sumy viac ako 20 miliárd korún sa však niekto poriadne nabalil, mnohí. V správe nie je o nich veľa zmienky. Sú tu ale údaje o tých, ktorí mali funkčne toto oddlženie zabezpečiť. Nezabezpečili. Namiesto toho zabezpečili sami seba a to veľmi dobre. Posúďte niekoľko údajov o vysoko nadštandardnom odmeňovaní členov napríklad predstavenstva v tejto spoločnosti, ktorá nebola podnikateľským subjektom, to podčiarkujem, ale bola to spoločnosť, ktorá mala oddlžovať zdravotníctvo a mala k dispozícii viac ako 20 miliárd korún. V celej spoločnosti pracovalo počas obdobia troch rokov 46 ľudí, len 46. Ich hrubé mzdy za celé obdobie činnosti však dosiahli výšku 56 miliónov korún, z toho odmeny boli vo výške viac ako 30 miliónov korún. Predstavenstvo spoločnosti tvorili počas celého obdobia len 3 ľudia, 3 zamestnanci a teraz dobre počúvajte. Priemerná hrubá mzda na jedného člena Predstavenstva spoločnosti Veriteľ za necelé 3 roky bola 7 mil. 223 tisíc 760 slovenských korún. Priemerná hrubá mzda krásne stúpla, ako sa blížilo obdobie, keď už išlo k likvidácii tejto spoločnosti. Napríklad v mesiaci v roku 2005 bola priemerná hrubá mzda na jedného člena predstavenstva 141 000 korún a priemerná hrubá mzda v roku 2006 v mesiaci, keď už Veriteľ skončil, bola 875 370 priemerná mesačná mzda. Priemerná odmena napríklad za jeden mesiac v roku 2006 bola 662 000, čiže okrem hrubej mzdy ešte bola odmena 622. Mohol by som pokračovať v ďalších číslach, ale myslím si, že je evidentné, o čom teraz hovorím. Je zbytočné uvádzať, vážené dámy, vážení páni, nič nehovoriace mená takto vynikajúce odmenených členov predstavenstva, ktorí sú nakoniec na webovej stránke Obchodného registra.“ Koniec dlhšieho citátu predsedu vlády, v ktorom obviňoval zamestnancov a konateľov spoločnosti z toho, že sú nehorázne preodmeňovaní. Teraz stanovisko k tomuto tvrdeniu predsedu vlády. Kontrolná skupina v časti mzdy účelovo interpretuje, aký objem mzdových nákladov vykázal Veriteľ, a. s. počas svojej existencie a aká bola priemerná mzda. Neuviedla však správa, že tieto mzdy obsahujú odstupné súvisiace s ukončením činnosti spoločnosti a súčasne mala korektne uviesť, že členovia predstavenstva dostávali mzdy za riadny výkon exekutívnej funkcie, pričom neuviedla ani to, že členovia štatutárnych orgánov spoločnosti vykonávali svoju funkciu bezplatne. Použité prostriedky nepochádzali z rozpočtových prostriedkov, ale z vlastných príjmov spoločnosti. Navyše, výška vyplácaných miezd sa žiadnym spôsobom neodlišuje od miezd vyplácaných v iných akciových spoločnostiach so 100-percentnou majetkovou účasťou štátu a je podstatne nižšia ako mzdy iných topmanažérov v súkromnom sektore. Ďalší citát predsedu vlády: „V procese oddlžovania dochádzalo k duplicitnému uhrádzaniu faktúr, ktoré boli jednotlivými veriteľmi uplatňované u Veriteľa a následne opakovane uhrádzané zdravotníckymi zariadeniami.“ Koniec citátu. Áno, je možné, že zo 616 540, opakujem, 616 540 pohľadávok sa mohol vyskytnúť prípad opakovaného uhradenia faktúr. Odsúhlasenie zoznamu pohľadávok alebo záväzkov zabralo určitý čas. Medzitým mohla poisťovňa alebo zdravotnícke zariadenie zaplatiť nejaký zo svojich záväzkov alebo zinkasovať nejakú pohľadávku. V zmluvách bola táto možnosť riešená. Ak došlo k duplicitnej platbe, ten, kto bol príjemca a dostal finančné prostriedky dvakrát, bol povinný ich vrátiť ako neoprávnený majetkový prospech. Za správnosť poskytnutých informácií podľa zmlúv zodpovedal postupca, teda poisťovňa alebo zdravotnícke zariadenie. Pán predseda vlády, uviedol som len niekoľko neprávd a mystifikácií, ktoré správa obsahuje a vy ich s radosťou opakujete. Z takýchto omylov a nepochopení je poskladaná celá správa a to s jediným cieľom, spochybniť oddlženie zdravotníctva minulou vládou a pripraviť si alibi na čas, keď dlhy zdravotníctva dosiahnu takú výšku, že sa už nebudú dať zakrývať. Okrem toho, čo správa obsahuje, je veľmi zaujímavé aj to, čo v nej chýba. Chýbajú v nej zistenia kontroly ministerstva financií o tom, ako bol likvidačný zostatok spoločnosti Veriteľ použitý. V časti VI bod 3 správa uvádza: „Likvidačný zostatok spoločnosť Veriteľ, a. s. previedla v súlade s uznesením vlády č. 575/2006 v sume 650 mil. 850  357 korún a 89 halierov na účet Iné nedaňové príjmy Ministerstva zdravotníctva SR a urobila to po voľbách po nástupe novej vlády koncom júna a začiatkom júla roku 2006.“ Likvidačný zostatok na základe citovaného uznesenia vlády nebol vyplatený obom správcom majetkovej účasti Slovenskej republiky v pomere 50 : 50, ale celý bol odovzdaný Ministerstvu zdravotníctva Slovenskej republiky. Pri odovzdaní likvidačného zostatku ministerstvu zdravotníctva ako správcovi majetkovej účasti štátu spoločnosti bolo rozhodnuté, že tento využije po odsúhlasení ministerstvom financií na nasledovné účely: 1. Vyrovnanie nevysporiadaných záväzkov zdravotníckych zariadení, ktoré neboli riešené prostredníctvom spoločnosti Veriteľ, a. s. v zmysle zásad prijatých uzneseniami vlády SR. 2. Vyrovnanie nevysporiadaných záväzkov štátnych zdravotníckych zariadení voči svojim dodávateľom, ktoré sú predmetom súdnych sporov. 3. Vyrovnanie záväzkov Všeobecnej zdravotnej poisťovne voči poskytovateľom zdravotnej starostlivosti na základe súdnych rozhodnutí vo veci zdravotnej poisťovne Perspektíva v konkurze. Podľa medializovaných informácií bolo použitie úplne iné, teda iné, ako ukladalo uznesenie vlády. Ministerstvo zdravotníctva zaplatilo 148 miliónov korún spoločnosti Technopol, 236 miliónov korún poslalo nezákonne na účet Spoločnej zdravotnej poisťovne a 700 tisíc korún zaplatilo firme IMPAX Trading za údajné kurzové straty. Preto sa vás, pán predseda vlády, pýtam: 1. Bola správa o výsledkoch preverenia činnosti spoločnosti Veriteľ, a. s. prerokovaná na zasadnutí vlády, schválila vláda k tejto správe nejaké uznesenie? Ak nie, tak prečo? Pretože informácie, ktoré máme, ktoré sú dostupné z verejných zdrojov, sú také, že vláda túto správu, z ktorej tu opakovane predseda vlády zavádzajúco a lživo interpretuje údaje, táto správa dokonca ani nebola prerokovaná vo vláde, bolo prerušené rokovanie o nej. Takže, pýtam sa, či bola táto správa prerokovaná. Ak nebola a neexistuje k nej uznesenie, prečo? 2. Pýtam sa, prečo boli zo správy predloženej na rokovanie vlády vynechané zistenia kontroly o skutočnom použití likvidačného zostatku. Ako bol zostatok použitý? Bolo použitie zostatku v súlade so zákonmi a uzneseniami vlády? 3. Pýtam sa, ako chce vláda vyriešiť problém narastajúceho dlhu v zdravotníckych zariadeniach. Toľko prvá interpelácia k problematike oddlžovania zdravotníctva akciovou spoločnosťou Veriteľ. Druhá interpelácia znovu na stále neprítomného predsedu vlády sa týka vysielania Slovenského rozhlasu na stredných vlnách. Pán predseda vlády, obraciam sa na vás s interpeláciou vo veci vysielania Slovenského rozhlasu na stredných vlnách. Dôvodom mojej interpelácie je, že vláda a vládna koalícia koná tak, že výsledkom môže byť, že Slovenská republika stratí medzinárodné licencie na strednovlnné vysielanie. Mám informácie, že sa tak deje zámerne a motívom konania sú pozemky, ktoré sa majú stať predmetom veľmi lukratívnych obchodov. Na stredných vlnách Slovenský rozhlas vysiela predovšetkým na stanici Patria. Stanica Patria vysiela pre národnostné menšiny v šiestich jazykoch: v maďarčine, rusínčine, ukrajinčine, češtine, nemčine, poľštine a rómčine. Stredné vlny používa aj slovenská stanica Rádio Regina. Teda stredné vlny počúvajú nielen národnostné menšiny, ale aj občania slovenskej národnosti a dôležité je povedať, že ich počúvajú najmä starší ľudia a často na prijímačoch, ktoré neumožňujú príjem na iných frekvenciách, ako sú stredné vlny. Ide približne o 200 tisíc občanov a sú to najmä dôchodcovia a ľudia s nízkymi príjmami. Zákon o Slovenskom rozhlase v § 21 ods. 1 písm. b) doteraz zaväzoval vládu uhrádzať výdavky Slovenského rozhlasu na zabezpečenie vysielania v pásme stredných vĺn. Bývalá vláda tieto výdavky aj uhrádzala. Je pravda, že niekedy ich preplácala dodatočne, ale faktom je, že to vždy urobila. Naposledy na jar roku 2006 vláda Mikuláša Dzurindu Rozhlasu vyčlenila 270 miliónov korún na staré dlhy vrátane úhrady za toto vysielanie za rok 2005. Vaša vláda, pán predseda, dodnes neuhradila Slovenskému rozhlasu výdavky za vysielanie na stredných vlnách za rok 2006 a v rozpočte na rok 2008 žiadne prostriedky na úhradu vysielania nie sú vyčlenené. Po medzinárodnom tlaku, ktorý sa vytvoril v priebehu tohto roka, uvoľnila vláda platbu pre strednovlnné vysielanie, za licenciu na strednovlnnom vysielaní pre tento rok, rok 2007. Dlh Slovenského rozhlasu voči šíriteľovi signálu však stále zostáva značný. Ak nebudú záväzky uhradené do konca tohto roka, prestane vysielanie na stredných vlnách. Po polroku nevysielania na stredných vlnách Slovenská republika stratí licenciu na využívanie týchto vĺn. Snahu o likvidáciu vysielania na stredných vlnách vláda a celá vládna koalícia dovŕšila novelou zákona o Slovenskom rozhlase, v ktorej ruší povinnosť uhrádzať výdavky na zabezpečenie vysielania v pásme stredných vĺn zo štátneho rozpočtu. Po vašom nástupe do vlády, pán predseda vlády, došlo k privatizácii Rádiokomunikácií. Rádiokomunikácie sú tým podnikom, ktorý obhospodaruje vysielače, okrem iného aj vysielače pre strednovlnné vysielanie, ktorých je jedenásť. Chcel by som zdôrazniť, že k tomuto predaju došlo napriek tomu, že vaša vláda a najmä vy osobne ste opakovane tvrdili, že vláda nebude privatizovať. Je pravda, že Rádiokomunikácie boli predané Slovenskými telekomunikáciami a akciovou spoločnosťou, ktoré ich vlastnili, ale faktom tiež je, že štát vlastní a teda vláda disponuje 49-percentným podielom v Slovenských telekomunikáciách a teda, ak by vláda ako 49-percentný akcionár odmietol tento predaj, ak by nesúhlasil s týmto predajom, tak by k nemu nedošlo. Čiže k predaju Rádiokomunikácií došlo s aktívnou účasťou a plným vedomím vašej vlády. No a v čom je ten lukratívny obchod? V tom, že strednovlnné vysielače, mimochodom je ich jedenásť, sa nachádzajú vo veľmi lukratívnom území napríklad v Bratislave na Vajnorskej ulici, v Nitre v lokalite Jarok, ale aj v iných ďalších veľkých mestách. Strednovlnné vysielače sú špecifické tým, že nemusia byť a ani nie sú na kopcoch a okolo nich je vyčlenené relatívne veľké územie, ktorého využitie je zo zákona obmedzené v dôsledku silného žiarenia z vysielačov. Samozrejme, susedstvo vysielača znižuje aj hodnotu ostatných priľahlých nehnuteľností. Akonáhle by Slovenská republika prestala vysielať na stredných vlnách, vysielače zaniknú a toto územie bude možné využiť na lukratívne komerčné účely. Odhad trhovej ceny týchto pozemkov, ktoré sa nachádzajú v okolí vysielačov, je vyšší ako cena, za ktorú boli Rádiokomunikácie predané. Takisto je dôležité, že licencie na strednovlnné vysielanie sú obmedzené. Žiadna krajina sa ich dobrovoľne nevzdáva, dokonca ani vtedy, keď na nich nevysiela. Napríklad Rakúsko na týchto frekvenciách vysiela formálne polhodinu preto, aby o tieto licencie neprišlo. Už dnes sú známi viacerí čakatelia na licencie, napríklad Turecko alebo Čína, ktoré sa uvoľnia, ak na nich nebudeme polroka vysielať. Pán predseda vlády, v súvislosti s vyššie popísanou situáciou vám kladiem nasledovné otázky: 1. Ako chcete zabezpečiť, aby Slovenská republika nestratila licenciu na vysielanie na stredných vlnách? 2. Ako je možné, že štát ako akcionár Slovenských telekomunikácií, a. s. súhlasil s privatizáciou Rádiokomunikácií? Keď v programovom vyhlásení vlády máte napísané, citujem: „Vláda nebude pokračovať v privatizácii a do privatizácie majetkovej účasti štátu v strategických podnikoch vláda určí, ktoré podniky a inštitúcie sú z hľadiska národnoštátnych záujmov strategické.“ 3. Treťou otázkou je, na akú sumu boli ohodnotené pozemky pri stanovení ceny, za ktorú sa Rádiokomunikácie predali? Na záver by som chcel zdôrazniť, že ak Slovensko stratí licencie na vysielanie na stredných vlnách a vláda svojím konaním umožní zrealizovať výhodné kšefty s pozemkami, ak státisíce ľudí stratia možnosť počúvať vysielanie v jazyku národnostných menšín, ale aj v slovenčine, zodpovednosť za toto bude niesť vaša vláda, vy ako jej predseda a konkrétne aj ministri financií a kultúry. Nevyhnete sa podozreniam, že ste zlikvidovali vysielanie Slovenského rozhlasu na stredných vlnách vedome a plánovane. Výhovorka na nedostatok prostriedkov v štátnom rozpočte nemôže obstáť v situácii, keď výdavky štátneho rozpočtu rastú medziročne o takmer 10 %. Vaša rezerva, pán predseda vlády, oproti rezerve bývalého predsedu vlády o 200 % a rezerva vlády oproti minulému roku o 75 %. Tretiu interpeláciu predkladám a interpelujem ňou podpredsedu vlády Čaploviča, taktiež neprítomného. Pán podpredseda vlády, obraciam sa na vás s interpeláciou vo veci vašich výrokov, ktoré ste uviedli vo vysielaní Televízie JOJ dňa 2. 12. 2007. Okrem iného ste povedali, že, citujem: „Tie stá hektárov, ktoré má pán Mikloš, či sa niekedy nezmení to, čo on má, nezmení na golfové ihriská.“ Koniec citátu. Keď sa vás redaktorka opýtala, odkiaľ máte takéto informácie, odpovedali ste, zase citujem: „Ja som presvedčený, ja z Myjavska veľmi dobre viem, chodím tam veľmi často, ako to nadobudol pán Mikloš a, samozrejme, budem aj v tejto veci konať.“ Koniec citátu. Na otázku, ako budete konať, ste odpovedali, citujem: „Budem konať, počúvajte, viete, keď zoberieme tie stá hektárov, viete čo? Keby to bola reštitúcia, tak za bývalého režimu pred rokom 38 je to latifundista na Slovensku. To boli poľnohospodári, však mne nikto nedokáže, že jeho rodina mala takéto obrovské polia v takomto prostredí, ako je Myjavsko, hoci pochádza z východného Slovenska od Svidníka.“ Koniec citátu. Ďalej ste v súvislosti s tvrdením Roberta Fica, že som sa mal obohatiť pri privatizácii SPP, kvôli čomu som, mimochodom, na neho podal žalobu, uviedli, zase citujem: „Ja si takisto myslím, že pán Mikloš patrí k tým, ktorí patria k tomu TOP, čo sa týka a bol veľmi dlho, veľmi dlho bol v politike.“ Koniec citátu. Na opätovnú otázku redaktorky, na čom staviate tieto obvinenia, ste povedali, citujem: „Pozrite sa, však sa pozrite do tých jeho registrov. To je latifundista na Slovensku a bol veľmi dlho v politike a kedy to získal.“ Koniec citátu. V súvislosti s týmito vašimi tvrdeniami, pán podpredseda vlády Čaplovič, sa vás pýtam: 1. Na akých dôkazoch staviate vaše tvrdenie o tom, že vlastním stovky hektárov pôdy a som latifundista? 2. Na čom zakladáte vaše tvrdenie o tom, že na Myjavsku vlastním veľké pozemky? 3. Ako a kedy budete konať v súvislosti s mojimi pozemkami? Ďakujem pekne za pozornosť.