Vašečka, Richard, poslanec NR SR (2013-12-17):
Ďakujem veľmi pekne. Ja som rád, že možno aj postupujeme predsa v tej kultúre; možno až na to gesto, ktoré som nevidel, neviem o čo ide, možno aj dobre; oproti minulému roku. Hoci sme možno tú debatu o tom predchádzajúcom bode obohatili, alebo neviem, či obohatili, niektorými prvkami, ktoré, ktoré možno nemuseli byť, ale celkovo sa mi zdá, že sme sa možno k sebe priblížili a hľadeli sme na niektoré veci vecnejšie. Ja by som tiež chcel otvoriť tému, ktorá rezonuje v dnešnej spoločnosti dlhodobo a je aj aktuálna. Jednak sa týka všeobecne otázky abortu alebo potratu, alebo umelého ukončenia tehotenstva a jednak sa týka aj takzvaných potratových tabletiek alebo chemického potratu. Je to jednoduchá novela. V žiadnom prípade tu nejde o nejaké zákazy, ktoré by menili súčasnú situáciu. Ja by som ináč uviedol celú tú tému nedávnou hodinou otázok, keď som kládol pánu premiérovi otázku, že čo sa chystá urobiť vláda na ochranu nenarodených detí vzhľadom na spoločenskú požiadavku, ktorá sa tu objavila, či už ju reprezentovalo najväčšie ponovembrové verejné zhromaždenie, ktorým bol Národný pochod za život, alebo aj výzva slovenských katolíckych biskupov. Odpoveď pána ministra bola teda taká, akú som zhruba očakával, a to teda, že sa vyjadril aj po mojej doplňujúcej otázke, že je za zachovanie statusu quo, čo sa týka legislatívy. To znamená, že nechystajú sa robiť nijaké legislatívne obmedzenia alebo škrty. A povedal, že vidí, vidí riešenie vo výchove a prevencii. Tento náš návrh zákona, ktorý predkladáme, tiež nemení nejak prax, nezavádza nejakú reštrikciu v tom slova zmysle, že by menil súčasnú prax. Takzvaný chemický potrat, budem to vysvetľovať tak laicky, vlastne na Slovensku dnes nie je, nie je, aktuálne nie je možný. Tá téma sa pred niekoľkými mesiacmi preberala aj tu na parlamentnej pôde. Ale rozdiel je v tom, že momentálne je táto vec v rukách ministerstva zdravotníctva. Konkrétne dnes je to v rukách ministerky zdravotníctva Zuzany Zvolenskej, ktorá sa vyjadrila aj na výbore pre zdravotníctvo, že ona nič také nepodporuje a že za jej ministrovania sa nič také neudeje. My chceme dosiahnuť to, aby sa o takejto veci nerozhodovalo na základe možno nejakej situácie na ministerstve zdravotníctva alebo len nejakou vyhláškou, ale aby táto vec bola stanovená zákonnou normou tu v Národnej rade. Zjednodušene, ak sa bude teda prax ohľadom potratov meniť, aby to prebehlo štandardne v Národnej rade, ktorá je najvyšším zákonodarným orgánom, kde sa vedie debata, kde sa potom rozhoduje už podľa vôle zástupcov občanov. Ja som v rámci prípravy, prípravy tohto zákona si preštudoval aj takzvaný potratový zákon, ktorý vlastne novelizujeme, z 23. októbra 1986. Bola to taká vlastne posledná socialistická liberalizácia, ktorá otvorila akoby dokorán možnosti, možnosti potratu, ktoré predtým boli určitými podmienkami obmedzené. Platný ten zákon bol od 1. januára 1987. Možno taká krátka osobná vsuvka. Pre mňa to bolo ťažké čítanie, pretože si neviem dosť dobre predstaviť, že by sme s manželkou vôbec len uvažovali nad takou alternatívou, ako je potrat. Hovorím, to je môj osobný, osobný prínos. Máme štyri deti a keď sa pýtajú napríklad moji študenti, že koľko chcete mať detí, takže keďže, kedže mi tú otázku kladú často, tak som si už akoby naformuloval postupne odpoveď. A moja odpoveď na otázku, že koľko chcete mať detí, tak odpoveď je „všetky“. Chcem mať všetky deti, to znamená, každé jedno dieťa, ktoré sa počne z lásky mojej manželky a mňa, chcem. Neznamená to, ako to tu bolo pri tom predchádzajúcom bode prediskutované, že neexistuje žiadne plánovanie rodičovstva, žiadna zodpovednosť. Ale znamená to otvorenosť voči životu, prečo, prečo to robíme. Ak hovoríme tentoraz už o potratoch, nie o sterilizáciách, ak hovoríme o tom, že chceme dať nejakú slobodu, chceme dať voľbu, tak hovoríme vlastne o tej žene, o nejakej pani XY, o nejakej matke, nechcem ju menovať, aby náhodou som nepoužil ženské meno, ktoré by mohlo niekoho sa dotknúť. A samozrejme, naším cieľom nie je vystúpiť proti matke, sťažiť jej situáciu, ktorú má možno už i beztak ťažkú, ale záleží nám na tom nenarodenom dieťati. Je veľmi často zvykom, že keď manželia, zvlášť tí mladí, zvlášť pri prvom bábätku čakajú dieťatko, tak hneď na začiatku, ako zistia, že sú, že sú tehotní, ja to poviem tak v množnom čísle, tak už si pripravia meno. Ja som niekde čítal, že jedno z najrozšírenejších, najmodernejších dievčenských mien, ktoré sa používa v dnešnej dobe, je Sofia. Ja poznám sám niekoľko takých malých dievčatok Sofií, ktoré aj v mojom širšom okolí sa vyskytli. Takže ak hovoríme, hovoríme o tom, pre koho robíme aj túto vec, tak to nie je proti niekomu, ale je to v prospech niekoho. A to je v prospech tej Sofinky, na ktorej nám záleží. Takým, takým symbolom tiež určitého boja v prospech detí sa stalo iné dievčenské meno, ktoré možno je vyslovené v takom smutnom kontexte, a to je Lucka, ktorá bola teda utýraná a ktorá zomrela. A myslím, že je nám jasné všetkým, že chceme robiť všetko preto, aby sa takáto situácia neopakovala. Ale ak argumentujeme tým, že štát môže – a dokonca je povinný, a dokonca je obviňovaný, ak to neurobí – zasiahnuť aj do práv rodičov a do súkromia rodiny, ak ide o takú vážnu vec, ako je týranie detí, tak potom je zaujímavé, že tento argument sa obracia alebo neprijíma v prípade ochrany nenarodených detí. Ak chránime deti pred týraním, narodené deti, tak môžme a máme chrániť aj nenarodené deti. Ešte raz, aby som neroztiahol tú diskusiu nejak doširoka, nejde mi teraz tu o nejaký všeobecný zákaz potratov. Tento zákon nevytvára takéto, takéto podmienky alebo takéto pravidlá. Takže uzavriem to s tým, podľa tohto zákona, jeho paragrafové znenie je veľmi jednoduché, je to návrh zákona, v ktorom sa do zákona Slovenskej národnej rady č. 73/1986 Zb. za § 6 vkladá nový § 6a, ktorý znie: „Umelé prerušenie tehotenstva sa nemôže vykonať použitím humánneho lieku alebo liečiva.“ Tento zákon nadobúda účinnosť 1. apríla 2014. Chcel by som vás pozvať, ak máte záujem vyjadriť svoje postrehy, prípadne možno nejaké, nejaké námietky alebo pozmeňujúce návrhy, aby ste, aby ste o tom diskutovali. Tak isto vás prosím o podporu, aby sme tento zákon posunuli do druhého čítania a spravili to, že akonáhle budeme chcieť meniť niečo v tejto veci, tak je to možné, ale len v Národnej rade Slovenskej republiky, nielen na ministerstve zdravotníctva. Ďakujem veľmi pekne.