Ľ. Vážny, minister dopravy, pôšt a telekomunikácií SR: (2007-12-06):
Pán poslanec Pelegrini, je pravda, že ten jeho pozmeňujúci návrh je mimo účelu tejto predkladanej novely, ale vidím v ňom akcent na bezpečnosť a zmysluplnosť a zavedenie určitých pravidiel do automobilových pretekov, takže nemám problém s podporou tohto pozmeňujúceho návrhu. Čo k ostatným dvom kolegom? Ja sa to pokúsim zostručniť. Povedal som chiméra, pán poslanec Prokopovič, povedal som chiméra do roku 2006 a myslím, že všetkým to bolo jasné a stále si za tým stojím, že sprejazdnenie Bratislavy a Žiliny do roku 2006, ktoré vyšlo z úst reprezentantov minulej vlády ešte v máji 2006, to ozaj bola chiméra. Myslím si, že nikto z vás nás nemôže obviniť, že po nastúpení našej vlády sme umelo vytvárali nejaké brzdy, aby to nebolo do konca roku 2006. Naopak, snažili sme sa zdynamizovať postup tejto výstavby a fakticky dodnes nie je skončená a bude skončená, dúfam, do roku 2010. Pretože úsek Považskej Bystrice by sa mal začať stavať – prvá etapa v decembri 2007 a druhá etapa nejaký január, február 2008. Takže nejdem to znova vysvetľovať, že ukončenie diaľničného spojenia medzi Bratislavou a Žilinou do roku 2006 myslím a stojím si za tým, bola chiméra. Takisto bola chiméra spojenie Bratislavy a Košíc do roku 2010 pri tom scenári, ktorý minulá vláda mala pripravený. Pretože jednoducho cez PPP projekty bolo vtedy v pilotnom projekte navrhnutých 29 km a tie ostatné sa fyzicky nedajú tak urobiť a neboli ani tak pripravené, aby to mohlo ísť, s tým, že my sme zadefinovali predpokladaný termín ukončenia 2010 v určitej časti tejto trasy a predpokladaný termín ukončenia 2012 v tej ďalšej časti. Tým nechcem spochybniť to, že do roku 2010 by sme v našom scenári nevedeli alebo nemohli ukončiť toto prepojenie. Chcem len povedať to, že mne osobne absolútne neprekáža, keby to bol aj rok 2011 v tej prvej časti. Pretože musíme začať, lebo čím neskôr začneme, tým väčšia, dovolím si vysloviť slovo, katastrofa na slovenských cestách nastane. Takže, keď to bude 2011, môže ma vláda odvolať, už vtedy, samozrejme, nebudem ministrom, ale vôbec mi to neprekáža, lebo veľmi dôležité je, že minimálne 90 – 95 % to bude rozostavané. V tom scenári sú otázniky, sú otázniky verejného tendra na výber koncesionárov, sú otázniky postavenia súťažných podkladov a tie otázniky postupne eliminujeme. Už dnes si dovolím tvrdiť, že máme pomerne veľa vecí vyjasnených. V podstate základnou neznámou ostáva pre mňa to, či Národná rada schváli tieto dva zákony, tieto dva návrhy zákonov, ktoré tu dnes predkladám – tento a za ním druhý – a, samozrejme, či nadobudnú účinnosť podpisom prezidenta Slovenskej republiky. Pevne verím, že to tak Národná rada urobí a bude hľadať logiku a rozum v tomto konaní. Ja som takisto vyhlásil, že máme dosť peňazí na výstavbu diaľnic, ale takisto som vyhlásil, že máme dosť peňazí na výstavbu diaľnic tak, aby sme naplnili Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky. Lenže tento zámer je nad rámec Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky. Tento zámer vyplýva zo skutočnej potreby a spoločenskej potreby, hospodárskej potreby Slovenska, a preto sme si vytýčili ten ambiciózny plán. Ja osobne sa priznám, že som ozaj tri štvrte roka analyzoval systém PPP projektov, formu PPP projektov, kým som sa rozhodol, že sa vieme v týchto projektoch nájsť, ak spustíme tento systém taký masívny, ako je teraz zadefinovaný, to znamená, niečo vyše 150 km. Stále sa podsúva to, že ja som bol proti a predseda vlády mi rozkázal. Minule som to už komentoval, že je to absolútny nezmysel. Ja som pripravil návrh uznesenia vlády, ja som ho pozitívne odkonzultoval s predsedom vlády Slovenskej republiky. Predseda vlády Slovenskej republiky do toho veľmi pozitívne vstúpil s tým, že sme si jednotlivé čiastkové kroky zadefinovali vhodne odborne, ale aj politicky v tom uznesení vlády, ktoré je platné a som rád, že tento proces má podporu predsedu vlády Slovenskej republiky. Ale v žiadnom prípade to nebolo tak, že on rozkázal a ja musím teraz konať. Osobne som presvedčený o tom, že tento zámer, ak doriešime tie neznáme, tak vieme naplniť, a ani to takto nefunguje a nepoznám také niečo, že by fungovalo, že aj keď som presvedčený o tom, že je to zlý scenár, že na základe rozkazu budem tak konať. Neviem, o čom sa tu hovorí a čo sa to tu spája. To, čo predtým znelo, že boli rôzne názory na to, koľko kilometrov, aký rozsah, k tomu poviem len to, že treba si ozaj pozrieť to schválené uznesenie vlády, ktoré presne definuje a to aj teraz držíme aj rozsah, aj spôsob. Takže to, čo bolo predtým, čo vyšlo na povrch, je bežné pri každej práci, ktorá sa uzatvára, tvorí, sú rôzne názory a dospeli sme do tohto záveru. Čo sa týka dosahu na menovú eurozónu, ja nehovorím, že je to nosný pozitívny argument na formu PPP, ale z významných argumentov na formu PPP, pretože eurozónu to určite neovplyvní. Momentálne Európska centrálna banka spracúva posúdenie Slovenska, ktoré, myslím si, že od marca 2007 do marca 2008 hodnotí toto ročné obdobie. A v prípade, že projekty PPP vyjdú, prvé platby nás čakajú v roku 2011 a neskôr. A to je tiež práve to čaro, že sú tie čiastkové platby rozložené do 30 rokov za celý balík. Čiže, tie platby už nebudú tak významne vstupovať do záťaže na štátny rozpočet o to viac, že keď sme si urobili graf, ako sa bude vyvíjať hrubý domáci produkt a zadefinovali sme si ešte taký realistický nárast HDP, tak nám vyšlo, myslím, že za sedemnásť rokov pri raste HDP a fixnej platbe cez PPP projekty bude tá suma už ozaj zanedbateľná. Čiže  návratnosť je pomerne vysoká. Samozrejme, že môžu byť tieto projekty PPP aj neúspešné. Ale ja to zatiaľ nepripúšťam. Snažíme sa poučiť z tých chýb, ktoré boli v Maďarsku, v Česku, ale aj v iných krajinách. Myslím, že týchto chýb sa už vôbec nedopustíme, pretože ich vieme analyzovať. Problém sú tie chyby, ktoré určite urobíme a nevieme o nich. Takže, ak voľakto má konštruktívny návrh, že ideme zlou cestou, ja každý konštruktívny návrh prijmem, ale neprijmem takú kritiku, že zastaňte, lebo urobíte chyby. Pán poslanec Prokopovič, vôbec sa nebránim tomu, že Mott Mac Donald, ktorého vybral rezort pod tvojím vedením, nám poskytol feasibility study, to absolútne vôbec nedehonestujem. Samozrejme, to, že Mott Mac Donald robil ako poradca ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií v minulom volebnom období a to, že mal spracovanú feasibility study, to bol základný štart, lebo inak by sme nevedeli skrátiť tie lehoty, ktoré sú síce krkolomné, ale o feasibility study sme sa museli oprieť, lebo tá ozaj trvá minimálne pol roka a je to hromada údajov technických, legislatívnych, ekonomických, efektívnosti, vyhodnotenia a ekonomickej uskutočniteľnosti. Čiže my, samozrejme, že sme čerpali z feasibility study, resp. po slovensky zo štúdie uskutočniteľnosti, ktorá vyznela pozitívne pre tento projekt, a to bol nejaký základný kameň ako postupovať. Fakt je ten, že teraz máme strašne, strašne veľa roboty, lebo robíme to ďalšie kolo a to je príprava súťažných podkladov, čo je ešte väčší kus práce aj zodpovednosti ako feasibility study. O tom, či sa to započíta do výdavkov, už som sa stručne vyjadril. Pán poslanec Kahanec, rozchádzajú sa názory medzi mnou a ministrom Počiatkom. Čo k tomu povedať? Nevnímam to tak, že sa rozchádzajú názory. Ministerstvo financií dalo vo svojej správe stanovisko, že sa nebráni a súhlasí s aplikovaním formy PPP. Samozrejme, odporučilo iný rozsah, aký som definoval ja a aký sme definovali aj v uznesení vlády. Lenže to odporučenie sa opieralo o navrhnutie iných trás a v zásade realizáciu niektorých tých ciest, ktoré sú najľahšie a odloženie tých ťažších úsekov na výstavbu z verejných zdrojov. A to je podľa mňa, filozofický problém, pretože naozaj PPP projekty sú vplyvom súkromného investora, vstupu súkromného investora a vplyvom toho, že on dostane prvé peniaze až vtedy, keď prejde prvé auto po ceste, tak ten tlak je enormný a on sa ozaj snaží zrýchliť a zefektívniť výstavbu. Čiže práve preto sú PPP projekty najvhodnejšie na najťažšie úseky, pretože ozaj ten súkromný sektor si vie zdatnejšie poradiť so zložitejšími úsekmi. A preto je problém ten návrh ministerstva financií čo do vecnosti, nie čo do stanoviska k tomu, či PPP projekty áno, alebo nie. Čiže je to problém ministerstva financií, kde sme mali spor alebo výmenu názorov, že oni nie sú oprávnení určovať, čo sa má stavať skôr a ktorá trasa sa má stavať. Na to je tu rezort dopravy, ktorý musí posúdiť, čo je pre Slovensko potrebnejšie a čo je pre Slovensko zmysluplnejšie. Ten ich návrh nerobil kontinuálnu výstavbu diaľničnej siete a jednoducho s tým ich návrhom by sme dospeli k tomu, že síce rozostaviame Slovensko, ale nedôjde k plynulosti premávky na cestách v tom čase, ako sme si predstavovali. K tomu ešte podotknem to, že Česi majú zákon o PPP a v tom zákone o PPP, čo je dobré, čo mne chýba, pretože ozaj tvoríme tie procesy na stole a veľmi rýchlo, ale zatiaľ si myslím, že postupujeme správne, hoci je to ozaj sizyfovská robota a nadľudská robota veľakrát celý tento proces zvládnuť, či už zo strany mojich kolegov, zo strany poradcu, takisto aj z mojej strany. Ale v Českej republike majú jednoznačne v zákone zadefinované, že ministerstvo financií sa vyjadruje k tomu, či PPP použiť, alebo nie a vyjadruje sa k cene. Výslovne je tam napísané, že v žiadnom prípade sa ministerstvo  nevyjadruje k vecnosti, k technickým charakteristikám a myslím si, že tak je to aj správne, ako je. Pretože naozaj nemôže teraz ministerstvo financií povedať, že toto je technicky a z hľadiska plynulosti premávky lepšie riešenie, keď máme na to iné odborné rezorty. Nerozumel som tomu, čo povedal pán poslanec Kahanec. Ale môžem to tu spokojne zopakovať. Ja vyhlasujem, že je to seriózny záujem vlády Slovenskej republiky, seriózny záujem predsedu vlády Slovenskej republiky a seriózny záujem mňa ako ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií. Takisto pokojne môžem zopakovať, že PPP projekty sú rizikom, ale dávajú šancu, presne vás citujem, na rýchle dobudovanie. To ja vôbec nespochybňujem. Čo sa týka neutrálneho stavu, myslí sa tým najmä to, že Národná diaľničná spoločnosť vyberie poplatky za koncesionárov za postavené a prevádzkované úseky ciest. Odovzdá ich do štátneho rozpočtu a my ich zaplatíme potom koncesionárovi s tým, že doplatíme aj tú deltu, pretože ten rozdiel, pretože skutočná potreba koncesionára, ktorú vynaložil a vynakladá na naprojektovanie, výstavbu, prevádzkovanie a údržbu týchto ciest, je vyššia ako výber z mýta. Ak by to tak nebolo, tak nemáme problém. Vo svete fungujú aj vyvážené systémy. Ale pokiaľ viem, tak to funguje len niekde v Hongkongu, kde je intenzita 100 tisíc vozidiel za 24 hodín. A tam to mýto zaplatí budovanie cesty. Na Slovensku, ale aj v iných krajinách Európskej únie to ešte tak skoro nebude. Čiže, každý štát dopláca na to, čo si cesta na seba zarobí z mýta a na to, čo v skutočnosti stála. Zároveň je tam ale  neutrálny stav zadefinovaný tak, že Národná diaľničná spoločnosť si môže z toho, čo vyberie za koncesionára, nechať len tie náklady, ktoré použije, s tým, že spravuje celý mýtny systém, nič viac, aby bol ten neutrálny stav, a všetko ostatné za koncesionárske cesty musí odviesť do štátneho rozpočtu a ten to potom dá s tou deltou koncesionárovi. Aké väčšie náklady? Tie väčšie náklady nám prakticky vygeneruje len súťaž. Musíme si uvedomiť, že miešame hrušky s jablkami, keď povieme, že koľko by tá – áno, my aj vieme, koľko je nadobúdacia cena v cenovej úrovni 2007 jednotlivých úsekov, ale v tej cene, ktorú ideme vysúťažiť, sú nielen nadobúdacie náklady, ale sú aj náklady na prevádzku, údržbu, generálne opravy po celú etapu a, samozrejme, aj náklady s tým, keď po 30 rokoch bude musieť v uspokojivom stave koncesionár cestu vrátiť štátu. Takisto hovoríte, že by sme si priali – ja dúfam, že to vaše prianie, o ktorom hovoríte, že by sme si priali spojenie východu Slovenska, že ho podporíte aj v hlasovaní, ale je to, samozrejme, na vás. Ale nemôžeme jednými ústami hovoriť, že prajeme si výstavbu a zároveň jej klásť bariéry. Takže, to je môj osobný názor, ale, samozrejme, každý z vás je slobodný poslanec a má slobodný názor a dúfam, že ho prejaví aj v hlasovaní slobodne. Posledné ešte chcem povedať na záver. Mám tu mapku, aby nám bolo všetkým jasné, že to nie je ani môj výmysel, ani výmysel predsedu vlády, ani výmysel minulých dvoch vlád, ani tých predchádzajúcich vlád. Ja tu mám mapku, už som ju ukazoval v ústavnoprávnom výbore, Československa z roku 1937, keď ešte do Československa patrila aj Zakarpatská Rus, kde mapka Československa vtedy vyzerala asi takto, a už v 1937 naprojektovali tú cestu na Slovensku. To znamená, cesta zo Žiliny cez Prešov do Košíc, ktorú chceme teraz dobudovať my. Čiže, nič nové na tom nie je. Malo by byť našou ambíciou pohnúť od roku 1937 túto záležitosť dopredu. Ja môžem aj citovať, volá sa to Mapa silniční magistrály Československé republiky z roku 1937, kde sa hovorí: „Silniční magistrála nás spojí z Jasiny,“ to je na východe Zakarpatskej Rusi, „cestou na západ a východ republiky skráti vzdálenost z Chebu do Jasiny z 25 hodín na 11 hodín a umožní překlenouti historické i geografické rozdíly našeho státu. Silniční magistrála vytvoří z Československé republiky jednotní hospodářsky celek.“ Toto zadefinovali a tá trasa tu je presne definovaná v roku 1937 a, myslím, že je dosť, že sa s tým už 70 rokov trápime a nevieme to pohnúť dopredu. A pevne verím, že pohneme ten stav dopredu. Na záver poviem len to, že nevnímajte to, opozícia, ako výčitku minulých dvoch vlád, ale naozaj za posledných 9 rokov sa výrazne stlmila výstavba diaľnic a rýchlostných ciest a ak tento stav necháme ísť svojím životom, negatíva budeme cítiť zajtra, ale najmä o dva až tri roky, kedy budeme mať z hľadiska dopravnej infraštruktúry choré Slovensko a ak ho chceme vyliečiť, musíme postupovať skokovou metódou. Skokovou terapiou, dynamicky a využitie formy PPP je takouto terapiou, ktorá dostane Slovensko z polohy, kde prakticky dnes, ale najmä o dva až tri roky bude situácia prejazdnosti zúfalá, do polohy Slovenska modernej stredoeurópskej krajiny s vyhovujúcou dopravnou infraštruktúrou. Čiže, keď ten stav nezačneme riešiť teraz, tak o tri roky bude Slovensko krajinou, kde na všetkých tranzitných ťahoch budú autá viacej stáť, ako sa pohybovať. A toto je vážny problém, s ktorým sa musíme teraz popasovať. Dovolím si ešte raz požiadať vás o podporu a naštartovanie celého tohto procesu a, samozrejme, o podporu predkladaného návrhu zákona. Ďakujem. (Potlesk.)