Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2014-05-15):
Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, budem sa snažiť byť krátky, lebo prvé čítanie bolo dosť rozsiahle. V prvom rade chcem oceniť vecnosť konštrukcie dnešnej diskusie. Ako prebehla dneska diskusia, keby prebiehala ku každému zákonu a keby sme si odmysleli politické nezmyselné ataky a včerajšiu demagógiu, ktorá tu odznela najmä z pravej časti spektra, ktorá sa dneska do diskusie nezapojila, tak asi preto zostal vecný tón tej diskusie a vlastne sa dali riešenia a diskutujeme o zákone vecne, tak si myslím, že takto by to malo prebiehať. A chcem poďakovať všetkým tým, ktorí vystúpili, že sa neuchýlili k politikárčeniu, ale skôr hľadali vecné riešenia, akým spôsobom zákon vylepšiť. Pár poznámok k vystupujúcim. Kolega Simon sa obáva, že jemu Občiansky zákonník hovorí, že to môže darovať, komu chce. Už tu odznelo párkrát, rozšírili sme na výbore možnosť to darovať nielen osobe blízkej, ale aj osobe príbuznej, to znamená, že ten zákon sa nebude vzťahovať na akýkoľvek ten prevod či predaj, to darovanie osobám, ktoré sú nejakým spôsobom v rodine previazané, či bratranec na bratranca alebo strýko na synovca. Čiže nie je to len ten prvý príbuzenský rad, blízky rad, ale príbuzenský rad, ktorý znamená, že tu nie sú vlastne rodinní príslušníci nejakým spôsobom postihnutí. A ak by sme nechali voľne, že chce darovať pán Simon napríklad pánovi Hlinovi nejakú pôdu, tak treba sa opýtať, prečo by to robil. Možno by to robil preto, že mu oficiálne daruje pôdu a pod stolom idú peniaze. Takže ak by sme to tam nechali, tak by sa vytvoril len priestor na to, že by sa na Slovensku pôda len darovala a bola by financovaná z nejakých iných zdrojov. Ak má to na mysli, vedia všetci, že nakupuje veľa pôdy, tak možnože by to chcel riešiť cez darovacie zmluvy. Ale myslím si, že ak chceme umožniť transparentný predaj pôdy pre poľnohospodárov, v prvom rade uprednostniť poľnohospodárov, tak tam nemôže byť nechaná diera plošného darovania. Pán kolega Mikuš predložil jeden vecný pozmeňujúci návrh, sa zaň prihováram, aby sme zaň hlasovali, kde vynecháva vlastne inzeráty. A má pravdu, že veľakrát by ten inzerát mohol byť drahší, ako je samotná cena pozemku, že stačí, keď to bude na portáli ministerstva pôdohospodárstva a bude to zverejnené na tabuli v obci, čo je vlastne bezplatné. Tak tým pádom nie je potrebné dávať to do celoštátneho alebo regionálneho denníka. Takže tento pozmeňujúci návrh je úplne konštruktívny a myslím si, že je dobré ho zapracovať do zákona. Hovorí, že tento zákon nezabráni cudzincom v nákupe pôdy. Tento zákon nie je určený na to, aby zabránil cudzincom v nákupe pôdy. Znovu zopakujem, je na to, aby uprednostnil domácich poľnohospodárov v jej nákupe za tých istých podmienok a až potom môžu nasledovať iní, ktorí chcú kúpiť pôdu a na nej budú hospodáriť alebo ju kúpiť iba ako investíciu. Kolega Muránsky sa obáva, že tento zákon je postavený na tom, aby to nakupovali poľnohospodári za čo najlacnejších podmienok, opačne, chcem uistiť vlastníkov pôdy, že týmto zákonom práve tým, že bude súťaž z hľadiska predaja pôdy, tak cena pôdy bude rásť. A myslím si, že tento fenomén začína sa aj prejavovať napriek tomu, že zákon ešte neplatí a nie je v praxi. Takže tento zákon nie je namierený proti ľuďom, ale práve, opačne, je v prospech vlastníka pozemku a je na rozhodnutí vlastníka, či túto pôdu chce predať alebo nechce predať. Kolega Fecko hovorí, že máme jedno z najnižších nájomných, to je pravda, ale musíme vychádzať z ekonomických relácií v poľnohospodárstve, máme aj jedny z najnižších výkupných cien poľnohospodárskych produktov. Čiže ak zoberieme mlieko, tak sme asi tretí v Európskej únii odspodu, ak zoberieme všetky obiloviny alebo iné komodity, tak sú rádovo o 40, 50 až 80 eur za tonu lacnejšie, ako to je, povedzme, vo Francúzsku, v Nemecku alebo v Rakúsku. Tak z toho sa odvíja potom aj výška nájmu a aj hodnoty vlastne podľa toho, čo tá pôda je schopná vyprodukovať. A, bohužiaľ, obávam sa, že tento fenomén nízkych výkupných cien na Slovensku ešte dlho bude. A je to spôsobené aj vplyvom príslušných reťazcov a všetkých tých aspektov, ktoré sme tu dovolili, aby nejakým spôsobom sa rozšírili a tlačili hlavne na cenu a aj na kvalitu potravín. Otázka, akým spôsobom sa kontroluje kvalita a zvyšovanie úrodnosti, kto vlastne kontroluje v pôde, či tam je fosfor, dusík, draslík a tak ďalej, tak ťa chcem ubezpečiť, že každých 5 rokov ÚKSÚP vykonáva kontroly na všetkých pôdach v horizonte alebo v cykle piatich rokov, kde sa monitoruje pH, fosfor, draslík a horčík, vápnik je pH, kde poľnohospodári majú informáciu o tom. A my, samozrejme, aj ÚKSÚP, samozrejme, má informáciu o tom, v akej kondícii sa pôdy nachádzajú. Pri odvolávaní sa vo svojom pozmeňujúcom návrhu na tých 10 rokov tých 10 rokov bolo daných v prvom pozmeňujúcom návrhu na výbore, ale v druhom pozmeňujúcom návrhu táto časť vypadla, takže nie je možné pozmeňujúcim návrhom túto časť meniť. No a ak sa bojíš diskriminácií, som ti odpovedal, že SHR je zapojený, ale jeho rodinní príslušníci pracujú pre toho súkromníka, tak nepochopil som, v akom režime pracujú. Pracujú, evidovaní sú na úrade práce a pracujú na tzv. rodinnej farme, ktorú nemáme zadefinovanú v našej legislatíve, to je čierna práca alebo akým spôsobom by to malo byť zadefinované? Totiž ak legálne pracujú, tak sú registrovaní ako zamestnanci u súkromníka, lebo takisto môže mať SHR-kár svojich zamestnancov. A mal by ich mať aj evidovaných v sociálnej, zdravotnej poisťovni. A robia buď na dohodu, alebo podľa pracovnoprávneho vzťahu. A tým pádom aj im prax beží tak, že pracujú v poľnohospodárstve. Ale ak to má byť čierna práca, tak si myslím, že to nie je záujem tohto zákona. Takisto si spomenul v druhom pozmeňujúcom návrhu právo obce a štátu nakupovať pôdu. S týmto pozmeňujúcim návrhom sme sa stotožnili. A aj som sa podeň podpísal aj s kolegom Bublavým. Ste ho predložili. V ňom ak sa prednosť poľnohospodárov vyčerpá, že sa nenájdu žiadni poľnohospodári regionálni, kde je záujem v prvom rade podporiť regionálnych poľnohospodárov, aby za tých istých podmienok mohli kúpiť pôdu a aby sa nevytláčali z regiónov domáci poľnohospodári a neskupovali to silní poľnohospodári z iných lokalít, čo má za následok likvidáciu poľnohospodárskej, najmä špeciálnej výroby v tých regiónoch, ktorá má za následok znižovanie zamestnanosti. Tak preto je potrebné uprednostniť v prvom rade za tých istých podmienok domácich, regionálnych poľnohospodárov, aby tie regióny zvyšovali zamestnanosť, lebo ak to necháme otvorené, že budú silní hráči v rámci celého Slovenska kupovať voľne pôdu, tak sa stane to, čoho sme dneska svedkami, že sa regióny vyľudnia a sú regióny, kde už poľnohospodárstvo a hlavne špeciálna výroba takmer neexistuje. Takže toto je cesta k tomu, aby to prednostne nakupovali domáci poľnohospodári za tých istých podmienok, pochopiteľne, za akých to ponúkajú iní farmári z celého Slovenska. Tak by to mohlo zvyšovať zamestnanosť. No a potom keď sa vyčerpajú tie možnosti, tak potom bude daná možnosť pozmeňujúcim návrhom tvojím aj kolegu Bublavého, že štát, povedzme, Slovenský pozemkový fond ak má peniaze alebo má záujem na tej pôde, aby ju kúpil, alebo má obec záujem, aby tú pôdu kúpila, tak tento pozmeňujúci návrh to umožní. Pánovi poslancovi Hubovi som odpovedal, že tak ako bol predložený ten pozmeňujúci návrh, vlastne ten návrh by znegoval celý tento zákon, bolo by treba pre tých nadšencov, ktorí chcú pracovať pre ochranu životného prostredia, nejakým spôsobom nakupovať pôdu, to nejakým spôsobom inak mať urobené. Pán kolega Mičovský, veľmi sa mi páčila tvoja definícia vzťahu k pôde a pôdy ako takej. Plne s ňou súhlasím. Čo sa týka lesnej pôdy, môžeme o tom sa baviť, či tu ide alebo nejde o lesnú pôdu. Ale si dovolím povedať, že určite nie je taký tlak na lesnú pôdu, ako je tlak na poľnohospodársku pôdu. Výsledkom toho je, že za 9 rokov ubudlo 67 000 hektárov poľnohospodárskej pôdy na Slovensku, kde sa kupuje pôda z rôznych iných dôvodov, nielen poľnohospodárskych dôvodov, som o tom včera hovoril. No a lesy. Ak hovoríme o zjazdovkách, hoteloch a podobných investíciách, tak to je investícia iná, kde už podlieha to režimu vynímania z poľnohospodárskeho a lesného pôdneho fondu, kde sú dané poplatky za tieto zábery a kde vlastne prebieha schvaľovací proces, ktorý nie je len o tom, že ktosi kúpi pôdu a postaví si tam hotel. To nie je možné. A sám to veľmi dobre viete. Takže toto ohrozenie tam nie je. Pán kolega Kuffa, k tým päťdesiatročným a starším, ktorí chcú podnikať v poľnohospodárstve. Nie je problém začínať na prenajatej pôde, aby takí začali podnikať. Je tam priestor pre tých, ktorí majú skúsenosť v poľnohospodárstve. Tak nie je problém, aby pôdu aj nadobúdali a kupovali si ju do vlastníctva alebo začínali na svojej pôde hospodáriť. Ale chcem povedať, že v mnohých krajinách majú povinnosť mať aj nejaké primerané vzdelanie. A my hovoríme, kto chce na pôde robiť, Slovensko na pôde vyrástlo, na hrude vyrástlo, tak môže hospodáriť a nepožadujeme od neho, že musí mať učňovskú alebo strednú, alebo vysokú školu poľnohospodársku, čo mnohé krajiny požadujú, lebo tam ide o bezpečnosť a kvalitu potravín a hlavne o bezpečnosť potravín, aby ten človek, ktorý narába s chémiou v poľnohospodárstve, bol primerane kvalifikovaný. Takže ak hovoríme, že musí mať minimálne tri roky praxe v poľnohospodárstve, tak je to z toho dôvodu, aby bola bezpečnosť potravín ako-tak zachovaná, lebo skutočne na každom kroku sa stretávame v poľnohospodárstve s chémiou. A ak to dostanú do rúk amatéri, učni, ktorí začínajú robiť, tak môžu spôsobiť obrovské škody na zdraví a životoch. Takže preto je tam minimálne táto trojročná hranica, ktorá musí byť. A myslím, že to je minimum z hľadiska kvalifikácie toho, že ktosi pracuje v poľnohospodárstve. Strach, že odoberáme ľudí o vlastnícke práva, je absolútne scestný, každý vlastník pôdy sa slobodne, dobrovoľne rozhodne, či pôdu chce alebo nechce predať. A aj sa rozhodne za akých podmienok ju chce predať, nič tento zákon mu neprikazuje, len ak sa rozhodne pôdu predať, tak potom hovorí, že za podmienok, ktoré si stanovíš, najprv ju predaj domácim poľnohospodárom. Toto hovorí ten zákon. A hovorí to v dvadsiatich krajinách Európskej únie v podobných formách rôznych, ako to je tam stanovené. Takže tým určite neoberáme nikoho o nič. A ja uisťujem všetkých ľudí, že tento zákon nikoho neoberie o pôdu, nikoho neožobráči, nikoho neokradne. Ale dáva im jednu jedinú podmienku, za podmienok ak sa rozhodnú predať pôdu, za stanovených ich vlastných podmienok, za čo ju chcú predať, ju musia najprv dať domácim, potom regionálnym a potom slovenským poľnohospodárom, potom je tam štát, obec a potom sú tam tí všetci ostatní, ktorí chcú do pôdy investovať. Prečo zanikli malé farmy, to je len malá krátka otázka. Na Slovensku sme mali štyridsať rokov komunizmu, kde sa to všetko scelilo. A ja aj moji starí rodičia obidvaja hospodárili, boli gazdovia a takisto prišli o pôdu a takisto im ju zobrali do družstva. A musím povedať, že tá forma hospodárenia asi mnohým by dneska nešla, aj keď mnohí chcú takto hospodáriť. Takže Slovensko má iný potenciál a ja hovorím, na krivde a krvi päťdesiatych rokov vznikol potenciál Slovenska, ktorý, bohužiaľ, nejakým spôsobom strácame a púšťame k vode. Preto strácame sebestačnosť aj úroveň potravín, aj zamestnanosť na vidieku. Veľmi krátko ešte. Kolega Csicsai hovorí, že bude kupovať na vrátnika pôdu, tiež robí v poľnohospodárstve. No neviem si predstaviť, či by investoval do pôdy na vrátnika, aby kúpil nejakú pôdu. Takže to sú také scestné vízie, ktoré sa tu predkladajú, proste ktoré nemajú žiadne rácio. Na jednej strane veľmi dobre pomenoval, čo všetko pôda znamená pre Slovensko. Takže myslím si, že toto je úplne nepravdivá informácia. A ešte poslednú poznámku k jeho vystúpeniu mám. Povedal, že tento zákon upravuje 1 až 2 % pôdy, kde sa predávajú v jednej jednine. Musím povedať, že 90 % vlastníkov, spoluvlastníkov podielov nekupuje pôdu. Čiže aj keď ponúknu svoj podiel na predaj, tak 90 % vlastníkov, môj odhad je, jednoducho nemá záujem tú pôdu kúpiť a nakoniec dôjde ona na voľný trh. Čiže tá pôda sa kupuje aj predáva v podieloch, tak si dovolím povedať, že sa týka poľnohospodárskej pôdy na predaj tých 90 %, nie 1 až 2 %. To je zhruba v krátkosti všetko. Na dolepšenie zákona ešte chcem predložiť jeden pozmeňujúci návrh, ktorý má iba vylepšiť znenia zákonov. Takže pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona o nadobúdaní vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Po prvé. V čl. I § 4 ods. 6 sa slovo „zverejniť„ nahrádza slovom „rozšíriť“. To je otázka ponuky, ak ju zverejnia na webovom portáli, neprihlási sa v prvom kole nikto, aby sa nemusela znovu dávať ponuka, tak vlastne sa len rozšíri predávajúci svoju ponuku na ďalší okruh záujemcov. Odôvodnenie. Objasňuje sa postup, kedy predávajúci svoju ponuku zverejňuje širšiemu okruhu potenciálnych nadobúdateľov podľa ods. 4. písm. b). Po druhé. V čl. I § 5 ods. 3 sa vypúšťa posledná veta. Odôvodnenie. Ustanovenie sa vypúšťa, keďže z hľadiska systematiky práva a vzťahu k Občianskemu zákonníku je nadbytočné. To je k môjmu vystúpeniu všetko, ďakujem pekne.