Galko, Ľubomír, poslanec NR SR (2013-10-28):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážené, vážení kolegovia, len pár krátkych poznámok. Hneď na úvod chcem povedať, že poslanci strany SaS tento návrh zákona skupiny poslancov nepodporia. Zákon je totiž navrhnutý tak, že sa polepší prenajímateľom pôdy a pohorší sa nájomcom. V stave, keď je obrovské množstvo pôdy napísaných na vlastníkov s neznámym miestom pobytu alebo takých, čo sú už dávno mŕtvi, predsa nemôžeme automaticky rušiť nájomné zmluvy po uplynutí ich platnosti! Pretože čo bude potom? Zanikne povinnosť užívateľa voči majiteľovi, alebo ako si to autori návrhu predstavujú? Ako bude napríklad prenajímateľ investovať do pozemku, keď nebude mať istotu napríklad ďalších desať rokov? Bude využívať pozemok bez zmluvy s rizikom, že môže mu byť tento kedykoľvek odobratý a on bude odtiaľ vyhnaný? Mimochodom, väčšina nájomných zmlúv je uzatvorená na 10 rokov, teda nie na 25, ako je uvedené v dôvodovej správe. Dvadsaťpäť je povolená maximálna doba, ale väčšina je uzatvorená len na desať rokov. Desať rokov je tak akurát, aby sa podniky nezbláznili s papierovaním. Vieme si predstaviť napríklad skrátenie tejto maximálnej 25-ročnej lehoty, ale len pri prolongácii. A to by riešilo problém, o ktorom sa v návrhu píše. Nevidím ale dôvod skracovať lehotu pri uzatváraní samotnej nájomnej zmluvy. Súčasné znenie je, pozemok sa nájomcovi na poľnohospodárske účely pri prevádzkovaní podniku prenajíma najmenej na päť rokov. Ak zmluva o nájme pozemku na poľnohospodárske účely je uzavretá na určitý čas, čas nájmu je najviac 25 rokov. Nevidíme dôvod, prečo by vlastník nemohol podpísať nájomnú zmluvu aj na 25 rokov. Z akého dôvodu chceme vlastníka obmedzovať? Argument v dôvodovej správe, že je to doba, tamer, temer, pardon, takmer jednej generácie, je neodôvodnený a nezakladá dôvod na obmedzovanie práv vlastníka nakladať so svojím majetkom. To by sme mu mohli zakázať majetok aj predať, aby zostal jeho dedičom. Problematicky je riešená aj časť týkajúca sa upresnenia vzťahu nájomcu a nového vlastníka pozemku. Navrhuje sa, že v prípade zmeny vlastníctva zostávajú nájomné vzťahy nedotknuté, čo je v poriadku, avšak výnimkou z tohto princípu má byť prípad, ak nový vlastník o nájomnom vzťahu v čase, keď pozemok nadobudol, nevedel a ani nemohol vedieť. V takomto prípade sa nájomný vzťah nemá skončiť automaticky, ale vlastník má do troch mesiacov možnosť nájomnú zmluvu vypovedať. To je diskutabilná až neprijateľná a zároveň zneužiteľná podmienka, pretože nájomca by predsa nemal trpieť za to, že vlastník pozemku úmyselne zatají nájomný vzťah a predá svoj pozemok novému majiteľovi. Nehovoriac o tom, že by to majiteľ pozemku mohol spraviť aj zo špekulatívnych dôvodov po dohode s novým majiteľom pozemku. Prevod pozemku by sa takto mohol stať pohodlnou metódou pre vlastníka skončiť dohodnutý nájomný vzťah uzavretý na dobu určitú predčasne. Podľa mňa súčasná úprava je v poriadku a neodporúčam ju meniť. Z akého dôvodu by malo byť právo nového vlastníka, ktorý kúpil pozemok, na ktorý bola právoplatne uzatvorená nájomná zmluva a nájomca si všetky povinnosti plnil, aby nový vlastník bez dôvodu zmluvu vypovedal?! Vezmime si paralelu s inou situáciou, napríklad pri predaji spoločnosti alebo vlastníka budovy s bytmi. Ak si nájomca plní povinnosti, tak zmluva je platná aj pri zmene vlastníka a malo by to tak zostať. Taktiež formulácia, že, citujem, „ak nemal nový vlastník pozemku rozumný dôvod pochybovať, že kupuje pozemok, ktorý nie je prenajatý“, takéto formulácie sú nejasné a v aplikačnej praxi by prinášali nejednotný výklad. Ono vôbec celá táto novela je vytrhnutá z kontextu príliš komplikovaných majetkových vzťahov pri vlastníctve pôdy u nás. Treba začať robením poriadku na začiatku tohto legislatívneho chaosu, ktorý máme, a nie na konci. Pretože teraz sa určitá vec vytrhne z kontextu, zvýhodnia sa majitelia pozemkov, nabudúce sa vytrhne zasa iná, zvýhodnia sa nájomcovia. Takto sa to riešiť jednoducho nedá, pretože to je nesprávne. Treba, ľudovo povedané, upratať kataster a takisto treba upratať register obyvateľstva, aby sme vedeli, kto je mŕtvy, kto je živý, kto je koho dedič, kto kde býva a podobne. Lenže toto je more práce a nikomu sa do toho nechce. Je to úloha pre vládu, respektíve príslušné ministerstvá, ktoré majú na takéto „upratanie“ a na komplexnú zmenu zodpovedajúci aparát. To by sa ale náš minister pôdohospodárstva nemohol venovať naháňaniu potkanov po hypermarketoch a PR tlačeným besedám o skysnutom mlieku, alebo by sa nemohol venovať obsadzovaniu lukratívnych štátnych pozícií pre svoju široko rozvetvenú rodinu. Alebo minister vnútra, pod ktorého register obyvateľstva patrí, by sa musel prestať venovať primárne kšeftom pri verejných obstarávaniach, výzbroji a výstroji pre policajtov, ale musel by sa venovať radšej niečomu užitočnému. No, ale to bola len taká vsuvka, lebo to je o inom. A navyše, ani oni tam nebudú večne, že áno? Neodpustil som si, keď som vás tu ešte dvoch videl. Zhrnuté, podčiarknuté, takto koncipovaný a z kontextu vytrhnutý návrh zákona nie je podľa nás systémový a poslanci za stranu SaS ho nepodporia. Ďakujem vám za pozornosť.