Hatráková, Katarína, poslankyňa NR SR (2021-01-14):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi ešte zopár poznámok a postrehov k návrhu zákona, ktorý máme teraz v druhom čítaní. Začnime novelizačným čl. II, ktorý sa dotýka zákona o službách zamestnanosti a prvej pomoci. Nedávno som obdržala od jednej podnikateľky, ktorá prevádzkuje cukráreň, podnet na zmenu podmienok poskytovania finančného príspevku v rámci projektu „Prvá pomoc“. Poslala som ho pánovi ministrovi, budeme s ním ešte o tom rokovať a je to fajn, lebo tieto, práve takéto podnety nám pomáhajú zlepšovať podmienky poskytovania finančných príspevkov. Oceňujem, že v návrhu zákona je tam, príklad táto podnikateľka s tou zavretou cukrárňou bude mať predĺženú výnimku z povinnosti zápisu do registra partnerov verejného sektora podľa zákona č. 315/2016 Z. z. o registri partnerov verejného sektora. Je dobré, že bude odbremenená od administratívnej záťaže. Čo sa týka novelizačného čl. III, ktorý sa týka zdravotnej starostlivosti, vlastne nie, V, V, kde to je novelizačný článok, ktorý ma znepokojuje, a práve preto som sa rozhodla vystúpiť, kde sa uvádza, že „účelom navrhnutej úpravy je predchádzanie spoločensky nežiaducemu správaniu, ktoré má na základe poznatkov z aplikačnej praxe, najmä podobu uprednostňovania osôb v rozpore s prioritizáciou vakcinácie uvedenou v Národnej stratégii očkovania proti ochoreniu COVID-19 v podmienkach Slovenskej republiky“. Všetci vieme, že toto ustanovenie môžeme nazvať aj lex Cibulková a nemyslím, že je vhodné, aby sme pre zlyhanie jedného pracovníka jedného zdravotníckeho zariadenia dali pod sankciu iné zariadenia. Myslím, že nie je dobré robiť revanšistické právne úpravy. To je to najmenej, čo naši zdravotníci a naše zariadenia v tejto chvíli potrebujú, aby sme im hrozili pokutami. Ale stalo sa to a ten mediálny lynč aj pani Cibulkovej, aj ministra zdravotníctva by stačil na to, aby sa už dané neopakovalo. Neviem, či k tomu treba priamo právnu úpravu. A mám s tým trochu problém aj právno-politický, že či je možné v podmienkach právneho štátu niekoho sankcionovať za niečo, čo bolo zverejnené na webovom sídle ministerstva zdravotníctva. Veď sa učí zásada, že žiaden zločin, žiaden trest bez zákona. Veď práva a povinnosti sú ukladané práve zákonom. Tie schvaľujeme my tu v Národnej rade a výsledok našej vôle sa publikuje v Zbierke zákonov. Nepublikuje sa na webovom sídle ministerstva zdravotníctva. K novelizačnému čl. VII, kde tento sa týka zákona č. 62/2020 Z. z. o niektorých mimoriadnych opatreniach v súvislosti so šírením nebezpečnej nákazlivej ľudskej choroby COVID-19 a v justícii. Tu sa chcem dotknúť dvoch otázok. Prvá je bod 3 § 10, ktorý sa týka pomoci ľuďom pred dražbami a exekúciami. Predložená novela mi v tejto časti pripomína môj pozmeňovací návrh, ktorý som tu predložila 25. marca 2020, aby sa zohľadnili aj záujmy zadlžených rodín, ktorým hrozilo vysťahovanie v čase koronakrízy z ich obydlí, a danú otázku som predostrela ústavnoprávnemu výboru, ktorý v tom čase prerokovával vládny návrh zákona o niektorých mimoriadnych opatreniach v súvislosti so šírením nebezpečnej nákazlivej ľudskej choroby. Výboru som ponúkla zmenu návrhu zákona, tá bola potom následne prijatá, a tak bol zákon doplnený o vety: „Dražobník, súdny exekútor a správca sú v čase do 30. apríla 2020 povinní upustiť od vykonania dražby, poverovania predajom majetku dražobníka, organizovania ponukového konania alebo iného súťažného procesu smerujúceho k predaju majetku. Akýkoľvek spôsob speňažovania majetku dlžníka podľa predchádzajúcej vety vykonaných v čase odo dňa účinnosti tohto zákona do 30. apríla 2020 je neplatný. Súdny exekútor je v čase do 30. apríla 2020 povinný upustiť od vykonania exekúcie predajom nehnuteľnosti.“ Som rada, že teda vláda nadviazala na môj pozmeňujúci návrh a doplňujúci návrh a zmenila dátum na 28. február tohto roku 2021. Bolo by ale fajn si položiť otázku, či nebude treba aj tento dátum vzhľadom k situácii predĺžiť. A v závere ešte bod 1 § 3 ods. 1 písm. a), kde sa za slovo „rozsahu“ vkladajú slová „ustanovenom všeobecne záväzným právnym predpisom, ktorý vydá Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky“. V dôvodovej správe sa uvádza, že „berúc do úvahy doterajšiu nejednotnú aplikačnú prax pri využívaní § 3 ods. 1 písm. a) platného zákona sa navrhuje, aby nevyhnutný rozsah vykonávania hlavného pojednávania a verejného zasadnutia ustanovila vykonávacia vyhláška, ktorú vydá ministerstvo spravodlivosti“. Na prvý pohľad je to malá zmena, ale má významné právno-
-politické aspekty, pretože tým vlastne ministerstvo spravodlivosti dostane právomoc určiť nevyhnutný rozsah vykonávania pojednávaní, hlavného pojednávania a verejného zasadnutia. A ťažko som si vedela predstaviť, ako v podmienkach oddelenia exekutívnej a súdnej moci môže ministerstvo spravodlivosti určiť zákonnému sudcovi rozsah vykonávania pojednávania, hlavného pojednávania a verejného zasadnutia. Ale dnes na klube nám zástupca ministerstva spravodlivosti podrobne vysvetlil, ako tá vyhláška bude vyzerať a aké a na aké druhy konania bude reagovať a ako sa tieto budú regulovať. Dostali sme uistenie zo strany zástupcu, že ministerstvo spravodlivosti určí vyhláškou minimum zákonného pojmu § 3 ods. 1 písm. a) nevyhnutný rozsah. Dostali sme uistenie, že súdy v rámci svojej autonómie budú môcť ísť nad rámec vyhlášky a budú si môcť určiť aj širší nevyhnutný rozsah. Týmto sa treba, samozrejme, poďakovať pani ministerke spravodlivosti za pohotovosť a vysvetlenie, lebo asi takto by mal vyzerať dialóg medzi vládou a parlamentom. Ďakujem pekne.