J. Šimko, poslanec: (2007-11-28):
A teraz k tým dôvodom, prečo nesúhlasím aj s predchádzajúcimi slovami z vášho citátu. Stoličkou na troch nohách som ho nazval preto, lebo ešte keď len bol pripravovaný a schvaľovaný vo vláde, tak nebolo jasné, aké čísla v ňom majú byť. Myslím aj na stanovisko Eurostatu k bývalým deficitom. Nevedeli ste, aké budú rozpočtové dôsledky zákona vo včera definitívne schválenom zákone o sociálnom poistení a ďalšie. Táto stolička na troch nohách je naozaj v prvom rade premárnenou šancou, aby mala nohy štyri, aby z polovýrobku bol kvalitný výrobok. Neinvestujete totiž do vzdelania, vedy. A dôkazom zlého nastavenia priorít v rozpočte je predovšetkým takmer desaťkrát rýchlejší rast výdavkov do poľnohospodárstva ako výdavkov na vysoké školy. A je takmer dvadsaťkrát rýchlejšie ako celkové výdavky na regionálne školstvo. Poľnohospodárstvo je tak absolútnou prioritou tejto vlády. Škoda len, že si neuvedomujete, že zvyšovanie dotácií neznamená nižšie ceny a že dotácie do poľnohospodárstva nepomôžu ani platom pre ľudí, ktorí v tejto sfére pracujú. Jednoducho v rozpočte ste povedali áno poľnohospodárstvu a nie vzdelaniu. Hoci už moji kolegovia sa venovali školstvu, dovoľte, aby som sa aj pár poznámkami venoval vysokému školstvu. Uvediem možno takú perličku. Programové vyhlásenie predpokladá zníženie vládnych úradníkov o 20 %. Keby som si zobral Úrad vlády, v ktorom pracuje 419 úradníkov, tak 20 % z tohto počtu je približne 84 zamestnancov. Ak zoberiem, že jeden zamestnanec má mesačný plat viac ako 20 000 korún, plus k tomu keby som pridal odvody, poistného, tak vychádza suma cez 30 mil. korún. Je to približne toľko, koľko podľa mojich informácií dostane jedna z najväčších slovenských univerzít na financovanie vedeckovýskumnej činnosti na celý rok. A tu by som pokračoval ďalej. Z rozpočtu ministerstva školstva je dotácia pre verejné vysoké školy z kapitoly školstva 13 mld. korún. Z toho sa vyčleňuje na zabezpečenie študijných programov vrátane vysokoškolskej vedy 11,2 mld. a na sociálnu oblasť 1,7 mld. Musím povedať, že je to taká šikovná kamufláž, pretože nie je hneď zvlášť vyčíslená položka vysokoškolská veda. Až v prehľade výdavkov pre vysoké školy sa dozvieme, že z týchto prostriedkov ide v roku 2008 na vysokoškolskú vedu len 1,408 128 mld. A absolútne zarážajúci je fakt, že vláda v ďalších rokoch uvažuje ešte s nižším objemom prostriedkov na túto oblasť, a to v roku 2009 len 1,242 714 mld. A podobne je to v roku 2010. Objem prostriedkov na vysokoškolskú vedu tvorí v roku 2008 len približne 13 % celkových výdavkov na študijné programy a vedu a len približne 10 % z celkovej dotácie na vysoké školy. Ešte sa vrátim k tej jednej škole, jednej z najväčších slovenských univerzít, ktorá podľa mojich informácií dostane pri týchto všetkých uvedených argumentoch len približne 35 mil. korún ako dotáciu z kapitoly ministerstva školstva určenej na vysoké školy. Z toho, ako sa píše aj v návrhu štátneho rozpočtu, až jedna pätina celkových mzdových prostriedkov pedagogických pracovníkov smeruje do oblasti vedy a školstva. Čiže na konkrétnom príklade z tých spomínaných 35 mil. korún, teda mínus jedna pätina, zostáva zvyšných 28 mil. A pýtam sa, ako je možné zabezpečiť univerzite organizovanie konferencií či iné prezentácie pre približne 600 vysokoškolských učiteľov. Súčasná vláda, ktorá má plné ústa podpory vysokého školstva a hovorí o školstve ako o priorite, si dovolí v štátnom rozpočte navrhnúť len takýto nízky objem peňažných prostriedkov. Ako vyplýva aj z predkladaného návrhu, podiel verejných zdrojov na financovaní verejných vysokých škôl na hrubom domácom produkte je z roka na rok nižší. Tie čísla už boli tu prezentované, tak preto ich nebudem opakovať. Pri takmer 10-percentonom tempe rastu výkonnosti ekonomiky je takto zostavený rozpočet minimálne v rezorte ministerstva školstva, resp. vysokého školstva hriechom a veľkým výkričníkom za vetou o plytvaní a prejedaní verejných zdrojov na nepotrebné alebo podružné ciele v súčasnosti na úkor vzdelanosti a odbornosti mladej generácie. Dovoľte mi ešte, aby som sa venoval jednej kapitole rozpočtu, a to je ministerstvo obrany, pretože ako predsedovi kontrolného výboru pre Vojenské spravodajstvo mi tiež záleží na tom, aký rozpočet bude mať ministerstvo obrany. A odtiaľ sa odvíja potom aj rozpočet pre Vojenské spravodajstvo. Môžem za pozitívne ohodnotiť, že rozpočtovanie a programovanie prostriedkov na obranu bolo skvalitnené hlavne v oblasti reálnosti programovania finančných prostriedkov, a to predovšetkým tým, že ministerstvo obrany dostalo presne stanovené finančné prostriedky pre rok 2008 a dohodlo sa aj s ministerstvom financií pre pevne stanovené minimálne limity finančných prostriedkov na roky 2009 a 2010. Čo beriem ako negatívum, musím povedať, že nie je zabezpečený dvojpercentný podiel rozpočtových prostriedkov na obranu z HDP. Naviac, plánovaný rozpočet na rok 2008 potvrdzuje trend poklesu podielu rozpočtových prostriedkov na obranu. V uvedenom roku sa tento pokles priblížil k hodnote 1,6 % HDP. A chcem pripomenúť, že to je druhý najnižší rozpočet na obranu vo vzťahu k HDP od roku 1993, teda od vzniku Slovenskej republiky. Je však paradoxom, že požiadavky na obranu sú z pohľadu nákladov na profesionálne ozbrojené sily, plnenie úloh v NATO, EÚ, OSN, OBSE, budovanie nových spôsobilostí a vybudovanie expedičných ozbrojených síl extrémne vysoké. Ak uvážime výšku nákladov na nové technológie a na plnenie uvedených požiadaviek, potom nám logicky vychádza, že trend potreby finančných zdrojov a trend výšky prideľovaných prostriedkov sú opačné. Ďalej mám poznámku k utajenie rozpočtu. Myslím si, že to tiež prispieva k nižšej kvalite parlamentnej aj občianskej kontroly využívania peňazí daňových poplatníkov. V Národnej rade sa dnes len výbor pre obranu a bezpečnosť môže oboznamovať s podrobnejším dokumentom, ktorý uvádza komplexnejší pohľad na programy ministerstva obrany. Pritom je známe, že rozsah utajenia si ministerstvo obrany navrhuje samo. Ďalšia poznámka. Mení sa štruktúra programov v dokumente z roka na rok. Tento fakt znižuje tiež kvalitu parlamentnej kontroly. Ako názorný príklad je možné použiť prípad čiastočne medializovaného problému zavádzania systému MOKYS. V roku 2007 bol program MOKYS uvedený pod číslom 09502. Plánované prostriedky na tento program boli rádovo miliardy korún. V roku 2008 sa o programe MOKYS už nič v neutajenom dokumente nedozvieme, a to napriek tomu v roku 2007 mal byť stopercentne zavedený do jednotiek najvyššej pripravenosti. Namiesto neho sú v rozpočte kapitol ministerstva obrany na roky 2008 až 2010 uvedené programy pod číslom 09504 až 09506, čo je ale úplne iná štruktúra, než bola v roku minulom. Tým je znemožnená verejná kontrola, ako sa vlastne takto finančne náročný program, akým je MOKYS, vlastne plní. Ďalej niečo obdobné, čo je aj v školstve. V programe 06E0I, čo je program pre výskum a vývoj v oblasti obranného priemyslu a podpory obrany, sú podľa mňa stanovené nereálne ciele. Cieľom je napr. dosiahnuť obranný výskum do roku 2010 prispôsobený národným aj koaličným potrebám a v oblasti koaličnej aj národnej zvýšiť podiel spoločných projektov na 70 %. Na uvedený cieľ je pritom ročne vyčlenených okolo 100 mil. korún, čo je podľa mňa málo, lebo je všeobecne známe, že veda a výskum je v Slovenskej republike nielen na chvoste v rámci krajín EÚ, ale aj NATO. Ďalšia poznámka. V tabuľkách, ktoré ukazujú plány plnenia jednotlivých programov, by bolo z hľadiska prehľadu o stave plnenia, a teda aj z hľadiska kontrolnej činnosti parlamentu vhodné vyplňovať aj stav plnenia. Inak to vyzerá tak, že všetky programy ministerstva obrany začínajú v roku 2008. Toto podľa mňa nie je pravda. Pritom existujú rezorty, napr. ministerstvo spravodlivosti, ministerstvo školstva, Národný bezpečnostný úrad, ktoré tieto údaje vyplnené majú. Je pritom celkom zrejmé, že uvedené údaje by mohli prispieť k zvýšeniu úrovne parlamentnej kontroly rozpočtu. Ďalej, nereálne sú podľa mňa naplánované príjmy pre kapitolu ministerstva obrany. Predpokladá sa príjem v hodnote 1,17 mld. korún, pričom sa predpokladá príjem 1 mld. korún z predaja hnuteľného majetku. Je tak namieste otázka, aký kontrakt za 1 mld. korún má ministerstvo obrany pripravený na rok 2008 a aký zbraňový systém ide predať. Ak sa tento príjem predpokladá v roku 2008, už dnes musí byť jasné, čo chceme a možno aj komu to chceme predať. Namieste je tiež otázka, či príjem bude realizovaný v prostredí ministerstva obrany alebo v rámci vlády čiže či pôjde ten príjem na rezort alebo do spoločnej kasy rozpočtu. A posledná moja poznámka k tejto kapitole. Je nelogické, že v dokumente návrh rozpočtu verejnej správy je pod číslom 0960201 uvedená úloha zabezpečiť regrutáciu nových profesionálnych vojakov, a pritom v komentári prílohy 1 toho istého dokumentu sa v bode 2.2. Profesionalizácia uvádza, že do prijatia novej koncepcie dlhodobého plánu sa navrhuje obmedzenie regrutácie. Toto konštatovanie je v rozpore s predchádzajúcim. Čo k tomu všetkému dodať? Azda len to, že návrh štátneho rozpočtu na budúci rok odzrkadľuje falošnosť sľubov strán vládnej koalície. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, každý gazda sa snaží gazdovať tak, aby jeden groš vracal, z druhého žil a tretí odkladal na budúcnosť. Vy ste to však otočili a keby len otočili, rozhodli ste sa jeden vracať a dva míňať. A preto tento polotovar, stoličku na troch nohách, nepodporím, aj keď nevravím, že tri zvyšné nohy, ako je napr. plnenie maastrichtských kritérií, podpora bývania prostredníctvom nájomných bytov pre mladé rodiny, revitalizácia jestvujúceho bytového fondu s cieľom úspory energií, ale aj zvýšenie štandardu bývania, podpora výstavby zariadení sociálnych služieb pre starších občanov či podpora bonifikácie hypotekárnych úverov pre mladé rodiny, sú pripevnené pevne. Na to, aby stolička však bola stabilná a neprevrátila sa, keď sa na ňu posadíte, sú však potrebné štyri nohy. Tá štvrtá noha poukazujúc na dôvody, ktoré som uviedol, skutočne, bohužiaľ, chýba. Ďakujem.