I. Mikloš, poslanec: (2008-10-23):
Zopakujem to, čo som povedal vo faktickej poznámke. Vy porovnávate stále, resp. argumentujete tým, že sú tu riziká pri investovaní na finančných a kapitálových trhoch. Áno, to nikto nepopiera, že isté riziká tu sú, preto sú tam mechanizmy, ktoré v zákone sú a ktoré sú postačujúce, postačujúce aj na to, aby čelili dôsledkom takej krízy, ktorá je významná, je veľká a ktorú dnes svetová ekonomika, finančnej krízy, ktorú dnes svetová ekonomika zažíva. Ale na jednej strane teda hovoríme o rizikách, a keď viacerí z vás argumentovali americkými fondmi, tak treba zdôrazniť, že porovnávate neporovnateľné. Porovnávate neporovnateľné, pretože čo sa amerických fondov týka, tie, ktoré mali problémy, tak išlo väčšinou o podnikové fondy, ktoré neboli zďaleka tak zabezpečené, ani tak diverzifikované a neboli tam tie poistky, ktoré my v našom systéme dnes máme. Chcem sa vyjadriť k dvom veciam, ktoré považujem za dôležité a chcem sa vyjadriť ku konkrétnym argumentom, ktoré sa používajú najmä zo strany predsedu vlády, ale predpokladám, že sa budú a aj tu, v rokovacej sále viackrát zazneli z úst viacerých koaličných poslancov. Jedným z takých, a to budem presne citovať, príkladov, ktoré sa vláda, vládna koalícia snaží používať, je Island. Predseda vlády Robert Fico 21. októbra povedal, citujem: „ Pozrite sa, čo sa stalo na Islande. Toto isté sa kedykoľvek môže stať aj ľuďom v druhom pilieri na Slovensku, lebo nikto za nič neručí.“ Takže po prvé, nie je pravda, že nikto za nič neručí, pán predseda vlády by si mohol prečítať zákon. A po druhé, tak ako predseda vlády zavádzal, neviem, či vedome, alebo nevedome, ale skôr si myslím, že vedome, ako vedome klamal, že DSS-ky sú to isté ako nebankové subjekty a pokračoval v tom dokonca aj po tom, keď to poprel guvernér Národnej banky, tak zavádza aj pri tomto tvrdení. Pretože tak ako pri nebankových subjektoch v prvej vlne vyháňania ľudí z druhého piliera, tak aj pri používaní Islandu nielenže to nie je pravda, ale je to presne naopak. Čo sa stalo na Islande? Na Islande sa stalo to, že skrachoval štát, pretože nezodpovedne hospodáril, pretože viac míňal, ako tvoril, a pretože si čím ďalej, tým viac požičiaval. Mimochodom, robil vo veľkom to, čo vy viac a viac začínate robiť, čoho jasným svedectvom je rozpočet na budúci rok, v ktorom míňate jednorazové príjmy, nafukujete príjmy a v ktorom chcete míňať peniaze, ktoré si ľudia nasporili. Čiže áno, islandská ekonomika skrachovala, ale skrachovala z dôvodu nezodpovednej, nekompetentnej politiky vlády. A dôchodkové fondy na Islande boli nie tými, ktoré spôsobili krach islandskej ekonomiky, ale tými, ktoré zachraňovali islandskú ekonomiku. A, poviem aj konkrétne ako. Asociácia penzijných fondov súhlasila na žiadosť vlády Islandu 4. októbra, že jej členovia, ktorí predstavujú takmer všetky penzijné fondy na Islande, predajú polovicu svojich zahraničných aktív a nakúpia islandské vládne obligácie, aby financovali, aby zachraňovali z peňazí, ktoré nasporili ľudia na svoje penzie, aby zachraňovali islandskú ekonomiku. Chcete jasnejší dôkaz toho, že slová Roberta Fica, keď argumentuje Islandom a straší Islandom za účelom vyháňania ľudí z druhého piliera, sú nielen falošné a nepravdivé, ale presne opačné, ako bola realita? Čiže, nakoniec jedinými finančnými inštitúciami na krachujúcom Islande, ktoré dokážu pomôcť krajine, ktorá sa ocitla pred krachom, sú práve penzijné fondy, ktoré sú u nás napádané aj s využitím islandského argumentu. Objavil sa ďalší prípad, ktorý už tu zaznel z opozičných rád, Argentína. V Argentíne vraj krachuje druhý pilier. No, krachuje. Vláda ho znárodňuje. Tam sa vláda aspoň nehanbí povedať, znárodňujeme tieto peniaze, berieme ich bez náhrady, ideme ich minúť. Vy to robíte kulantnejšie, vy otvárate II. pilier, strašíte Islandom. Určite, ja som presvedčený o tom, že budete meniť podmienky, pretože inak by ste stopäťdesiattisíc ľudí zo systému nedostali. Fabulujete, že však či to bude päťstopäťdesiat, nie je isté, lebo v materiáloch ministerstva práce sa uvádza od tridsať do stopäťdesiat, ale v rozpočte už máte zapísané v príjmoch aj vo výdavkoch príjmy desať miliárd korún, sedem priamo, ktoré vezmete z účtov ľuďom a tri to budú navyše, ktoré tí ľudia, ktorí odídu, nebudú už platiť na svoje účty, ale počas budúceho roka budú platiť do Sociálnej poisťovne. Čiže, fabulujete tridsať, stopäťdesiat, ale idete minúť peniaze stopäťdesiat tisícok ľudí, ktorí podľa vás odídu z II. piliera. Argentína – čo sa stalo v Argentíne? Pravdou je, že Argentína krachuje podobne ako Island, dokonca možno ešte horšie, a pravdou je, že Argentína krachuje kvôli nezodpovednej a nekompetentnej vláde, ktorá robí podobné kroky, aké vy vo väčšej, stále väčšej miere, nie v tej miere ako v Argentíne, chvalabohu, zatiaľ nie, ale stále vo väčšej miere začínate robiť aj vy. A argument, ktorý som aj tu začul z radov vládnych strán, ktorý je, musím povedať, že pravdivý, ale to je len „A“, argument je, že hodnota argentínskych penzijných fondov za posledný rok klesla o štyridsať percent. Tento argument je pravdivý. Len ste nedopovedali „B“. Prečo klesla hodnota argentínskych penzijných fondov o štyridsať percent? No preto, že zhruba pred piatimi rokmi, keď argentínska vláda podobným spôsobom riešila nedostatok zdrojov, akým riešite vy teraz, tak zhruba pred piatimi rokmi argentínska vláda, resp. parlament zmenil zákon tak, že donútil argentínske penzijné fondy nakupovať štátne obligácie Argentíny tak, že museli tvoriť štátne obligácie Argentíny až 70 % ich portfólia a potom pokračujúcou nezodpovednou politikou znehodnotil, resp. zvýšil významné riziko týchto vládnych obligácií, riziko ich návratnosti a splatnosti a štát týmto rozhodnutím spôsobil tento 40-percentný pokles. Čiže nádherná, nádherná politika, ktorá, dúfam, že vás nebude motivovať k nasledovaniu a opakovaniu. Najskôr štát spôsobí problém svojím rozhodnutím, a potom tento problém využije na to, že už tie fondy dorazí úplne a znárodní ich. Takže, ak Island a Argentína sú niečoho príkladom, ak o niečom svedčia, tak sú len príkladom dôsledkov nezodpovednej a nekompetentnej politiky, aká hrozí zo strany vlády Roberta Fica aj na Slovensku. Doteraz sa vám vládlo veľmi dobre. Viete, ísť na bicykli z kopca, ešte aj s vetrom v chrbte, je ľahké. (Potlesk.) Mať 10-percentný rast ekonomiky, to je nádhera, len zrazu sa nám profil krajiny, zdá sa, mení, bude treba ísť po rovine, možno aj do kopca a vietor začína fúkať oproti nám. Namiesto toho, aby ste hľadali reálny program, skutočné riešenia, ktoré krajine pomôžu, ktoré jej dajú nový impulz, aby ďalej rástla, keď už život z reforiem sa pomaly míňa, efekt života z reforiem, namiesto toho volíte presne opačný postup. Najkrajšie to ilustruje, že žijete, doteraz žila vláda z reforiem, dáva vývoj ekonomického rastu. Mali sme ekonomický rast v roku 2007 10,4 %. Váš odhad, odhad vašej vlády na rok 2009 bez zohľadnenia dôsledkov svetovej finančnej krízy bol 6,5 %. Teraz Národná banka už tvrdí, že to bude 5,3 %, komerčné banky tvrdia, že to bude ešte menej, že to bude od 3 do 5 %. Opakujem, bez zohľadnenia dôsledkov svetovej finančnej krízy ste odhadovali 6,5 %, čo je pokles z 10,4 % v roku 2007 na 6,5 % v roku 2009 a pokles bude, zdá sa, ešte výraznejší. Ekonomika by potrebovala výraznejšie rastové stimuly, rastové impulzy. Čo robíte vy? Aká je realita politiky vašej vlády? Robíte to, že zhoršujete podnikateľské prostredie, robíte to, že zhoršujete konkurencieschopnosť Slovenska a slovenskej ekonomiky. Pred necelým rokom sme si pripomenuli 15. výročie vzniku Slovenskej republiky a slovenská vláda vydala pekné vyhlásenie, s ktorým, musím povedať, že sa stotožňujem. To vyhlásenie nebolo dlhé, bolo veľmi jasné a hovorilo, že kľúčovou prioritou vlády v podmienkach globalizácie je udržiavať a ochraňovať národnú identitu Slovenskej republiky a zvyšovať konkurencieschopnosť slovenskej ekonomiky v globálnej konkurencii. Myslím si, že s tým, na tomto by sme sa mohli zhodnúť, že to je veľmi dobre zadefinovaný cieľ v neustále sa globalizujúcom svete. No ale aká je realita z hľadiska zvyšovania tej konkurencieschopnosti, o ktorej hovoríme? Pred pár dňami Svetové ekonomické fórum vydalo správu o konkurencieschopnosti krajín sveta. V tomto rebríčku si Slovensko pohoršilo a pohoršilo si o 4 miesta. Za rok sme spadli v tomto rebríčku o 4 miesta, horšie už dopadlo z krajín Vyšehradskej štvorky len Maďarsko, ktoré spadlo o 14 miest, ale napríklad konkurencieschopnosť globálna Českej republiky sa nezmenila a globálna konkurencieschopnosť Poľska klesla o 1 miesto. Najviac nám vyčítajú zostavovatelia tohto rebríčka, alebo tvrdia, že najväčšou príčinou poklesu tejto konkurencieschopnosti je zhoršovanie podnikateľského prostredia, je vysoké daňové a odvodové, najmä odvodové zaťaženie, sú ďalšie nedostatky v oblasti zlých rozhodnutí o verejných výdavkoch, ale je to najmä rastúca korupcia, rastúci klientelizmus, zhoršovanie podnikateľského prostredia a najväčšia príčina je v zhoršovaní pružnosti trhu práce. Vážené dámy, vážení páni, v pružnosti trhu práce sme sa prepadli z 15. miesta na svete na 65. miesto. Za dva roky tejto vlády v pružnosti trhu práce sa slovenská ekonomika prepadla z 15. na 65. miesto. Medzi ekonómami je zhoda v tom, že pružnosť trhu práce je jeden z kľúčových predpokladov konkurencieschopnosti a dokonca po vstupe Slovenska do Európskej menovej únie po zavedení eura dôležitosť pružnosti trhu práce je ešte dôležitejšia a stúpa rádovo oproti situácii, keď sme mali vlastnú menu, a keď sme mali aj vlastnú menovú politiku. Na tomto vám chcem ilustrovať, že to, čo je dôležité, aby v takejto situácii zodpovedná vláda robila, je robiť prorastové opatrenia, zabezpečovať, aby ekonomický rast bol vysoký a udržateľný nie pre ekonomický rast ako-taký, ale preto, že len pri dosahovaní vysokého a udržateľného ekonomického rastu vieme zvyšovať platy, vieme zvyšovať životnú úroveň, vieme zvyšovať zamestnanosť, vieme zvyšovať kvalitu života. Čo robí vláda? Robí presný opak. Zhoršuje podnikateľské prostredie a dôkazy na to som, myslím si, že uviedol. Čiže v dôsledku tohto, v dôsledku zlej a nekompetentnej a nezodpovednej hospodárskej politiky bude výsledkom takejto politiky nižší ekonomický rast, výsledkom takejto politiky bude aj nižšia zamestnanosť, aj to, že ľudia budú strácať prácu. To, že vysoký ekonomický rast sa dá udržať, že to nie je len teoretická možnosť, o tom najlepšie svedčia konkrétne príklady krajín, ako je Írsko alebo Estónsko, ktoré dokázali zabezpečiť nielen vysoký, ale aj udržateľný ekonomický rast. Počas obdobia desiatich, ale aj viac ako desiatich rokov dokázali udržať ekonomický rast na úrovni 8 až 10 %. Prečo to nie sme schopní urobiť my? Viete prečo? Pretože vláda nerobí rozumnú politiku. Pretože krajiny, ktoré dokázali udržať dlhodobo vysoký ekonomický rast, neustále zlepšovali podnikateľské prostredie, nie zhoršovali, zvyšovali pružnosť trhov, najmä pružnosť trhu práce, nie znižovali. Bojovali proti korupcii a klientelizmu, snažili sa peniaze v rozpočte dávať do tých oblastí, ktoré zabezpečujú ekonomický rast, ktoré zabezpečujú konkurencieschopnosť ich ekonomík. Týmto zákonom, ale aj zákonom o štátnom rozpočte robíte presný opak toho, čo Slovensko potrebuje. Vláda sa hrdí tým, že na tlačovej konferencii predseda vlády povedal, že predkladá rozpočet s historicky najnižším deficitom a že vraj plníme Pakt rastu a stability. Neplníme. Neplníme a znižovanie deficitu je fikcia, je to fikcia preto, že 17 mld. Sk v tomto rozpočte, 17 mld. Sk sú jednorazové príjmy, z ktorých väčšina, 10 mld. Sk má byť zabezpečená týmto zákonom, o ktorom teraz rokujeme a ktorý má priniesť, ktorého podľa názoru jediným účelom je zobrať ľuďom peniaze, ktoré majú, ktoré si sporia na svojich účtoch a minúť na výdavky. A dalo by sa to chápať, keby vláda mala zmysluplné ciele, keby mala zmysluplné priority, že chce minúť viac, ale nedostatok peňazí, dámy a páni, nie je problém, nedostatok peňazí nie je problém, čoho najlepším svedectvom je to, že na budúci rok bude mať vláda, na príjmoch rozpočtu je o 130 mld. Sk viac, ako rozpočtovala vláda v roku 2006. Čiže posledný rok našej vlády sme rozpočtovali o 130 mld. Sk menej, ako rozpočtujete v príjmoch vy na budúci rok. Predtým to bolo 262 mld. Sk, teraz to bude 392 mld. Sk, čiže o 50 %, o takmer 50 % viac peňazí sa rozpočtuje v príjmoch na rok 2009, ako bolo rozpočtovaných na rok 2006. Takže tieto čísla jasne svedčia, že nie je nedostatok peňazí. Problém je v tom, že neefektívne míňate peniaze, problém je v tom, že usporadúvate tendre, ktoré sú zmanipulované a netransparentné a že sa desiatky miliárd korún míňajú nie v prospech ľudí, ale v prospech rôznych skupín, rôznych podnikateľských skupín a potom vám to nevychádza inak než tak, že na to, aby ste formálne, zdôrazňujem, formálne, naplnili záväzky zo znižovania deficitu, tak vymyslíte otvorenie druhého piliera a vyhnanie 150 tisíc ľudí z tohto systému. A toto je ten zásadný problém, toto je zásadný problém a zásadný dôvod, prečo sme proti tomuto zákonu. Pretože znamená okradnutie ľudí, pretože znamená, či sa vám to páči, alebo nie, že vy tých ľudí donútite, pretože hovoriť dnes, že to bude slobodné rozhodnutie ľudí, pričom predseda vlády používa také lživé argumenty ako v prvom prípade o nebankových subjektoch a ako teraz o Islande alebo Argentíne, ktoré som jasne dokumentoval, že nepravdivé sú, je jasným dôkazom toho, že ide o účelový krok, že ide o krok, ktorý vám má nahnať do štátneho rozpočtu a do verejných rozpočtov omnoho, omnoho viac peňazí. Viacerí z vás hovoria, že veď sa ukáže, veď ľudia sa rozhodnú. Koľko ľudí by podľa vás vystúpilo z II. piliera, ak by v prvej vlne nebola predĺžená minimálna doba sporenia z 10 na 15 rokov? Nikto z nás nevie, koľko presne, ale som si istý, že menej. Áno, boli prípady ľudí, ktorí možno neuvážene, možno na základe reklamnej kampane dôchodcovských správcovských spoločností vstúpili a pritom mali možno päť rokov do dôchodkového veku, boli aj také prípady a myslím si, že v týchto prípadoch umožniť ľuďom, aby vystúpili, nebolo zlé, ale tá možnosť tu bola. Tá možnosť tu bola, pričom ale za veľmi nefér považujem, že ste menili podmienky, že ste predlžovali minimálnu dobu sporenia, pretože ľudia sa rozhodovali vtedy, keď sa rozhodovali aj podľa toho, že tá doba sporenia bola 10 rokov, nie 15 rokov. Viete, že ešte o tom stále nerozhodol Ústavný súd, napriek tomu, aj keď doteraz ste to nepriznali otvorene, už pani ministerka začína hovoriť o tom, že, áno, tá doba sporenia by mala byť najmenej 30 alebo 35 rokov. Takže vyháňate ľudí z druhého piliera a ja som presvedčený, že tak ako ste ich vyháňali nielen strašením a nepravdivými argumentmi, ale aj zmenou podmienok, neférovou, nesystémovou zmenou podmienok, že v tom budete pokračovať a  budete to robiť aj teraz. A chcem teda povedať aj to, že takýmto spôsobom sa snažíte plniť napríklad Pakt rastu a stability a tvrdíte, že budeme mať pokles deficitu verejných financií z 2,2 % na 1,7 %. Ale chcem vás upozorniť, že nebudeme. Pretože takéto triky, takéto triky neplatia, pretože metodika, podľa ktorej sa posudzuje znižovanie deficitu a podľa ktorej sa hodnotí Pakt rastu a stability, na takéto finty myslí. Myslí preto, že skutočné zníženie deficitu sa považuje zníženie štrukturálneho deficitu, ktorý sa okrem iného očisťuje o jednorazové príjmy. A príjmy z titulu zmenšenia druhého piliera, z titulu vyhnania 150 tis. ľudí z druhého piliera sú jednorazovými príjmami a teda v metodike Európskej únie započítavané do príjmov nebudú. Takisto ako nebudú započítavané ďalšie príjmy 7 mld. Sk, ktoré plánujete získať z predaja majetku. Vy tvrdíte, že neprivatizujete. V štátnom rozpočte máte 7 mld. Sk príjmov z predaja majetku, najmä v rezorte pôdohospodárstva, ale aj v envirofonde, aj inde. A započítavate si príjmy, započítavate si príjmy z tohto predaja majetku, teda z tejto privatizácie aj do príjmov, aj do výdavkov a aj na základe tohto tvrdíte, že máte nižší deficit. Zase sú to jednorazové príjmy. Jednorazové príjmy sa aj preto nezapočítavajú do znižovania deficitu, že je nezodpovedné jednorazovými príjmami kryť opakujúce sa výdavky. A to vy robíte a idete robiť. Takže dovoľte, aby som zhrnul a ukončil svoje vystúpenie tým, že návrh zákona, vládnej novely zákona o starobnom dôchodkovom sporení považujeme za jeden z najhorších zákonov, jeden z najhorších zákonov, ktoré budú mať veľmi vážne negatívne dôsledky pre ľudí, nielen pre tých ľudí, ktorých vyženiete z druhého piliera, ale pre všetkých ľudí. Jeden z veľmi negatívnych zákonov, ktorý bude mať nielen tieto dôsledky, ale ktorý bude mať aj vážne rozpočtové dôsledky, ktorý naruší dlhodobú udržateľnosť verejných financií a považujeme ho predovšetkým za zákon, ktorý ohrozuje to, čím vy argumentujete ako dôvodom, prečo ho predkladáte. Vláda tvrdí, že tento zákon predkladá preto, aby naplnila ústavné právo ľudí na dôstojný život v starobe a na dostatočný príjem v starobe. Presný opak bude výsledkom. Preto všetci poslanci za SDKÚ – DS, aj ja osobne budeme hlasovať proti tomuto zákonu a chcel by som zdôrazniť, že každý, kto za takýto zákon zahlasuje, preberá na seba politickú zodpovednosť za problémy, ktoré z tohto titulu vzniknú. Ďakujem pekne. (Potlesk.)