Z. Kramplová, poslankyňa: (2009-12-09):
Predpokladám, že pokiaľ ide o exkurz do histórie vlastenectva štátu, používania štátnych symbolov, toho tu už bolo povedané dosť, ja by som sa chcela sústrediť na oblasť, ktorá sa týka výchovy mladých ľudí k úcte k štátnym symbolom, najmä pokiaľ ide o hymnu. Je mi dosť ľúto, že takmer 20 rokov štátu sme nevyužili na to, aby sa mládež vychovávala k úcte k štátnych symbolom. A ak by to tak bolo, tak už dnes by sme mali jednu generáciu, ktorá by skutočne mala úctu k štátnym symbolom a, dovolím si povedať, nielen to, ale aj úctu človeka k človeku, ktorá nám chýba medzi nami a chýba aj v spoločnosti. Chcela by som sa na chvíľočku zastaviť pri používaní a využívaní úcty k vlastenectvu práve v takom štáte, ako je Kanada. Pán predkladateľ tu hovoril o Amerike, hovoril o Izraeli. Myslím, že nespomenul Kanadu, ak som ho pozorne počúvala. Ale mám s tým osobné skúsenosti. A preto by som vám chcela dať do pozornosti, ako to rieši demokratický a liberálny štát, ktorý, že je liberálny, predpokladám, nikto tu v tejto ctenej snemovni nespochybňuje. V Kanade výchova k vlastenectvu sa deje prostredníctvom školského zákona a nikto ju nikdy nespochybnil a každý si ju ctí, ctia si ju dospelí rovnako ako deti. A nikto sa nezamýšľa nad tým, že pred začiatkom každého vyučovania sa hrá štátna hymna. Dokonca v zákone je pripustená možnosť, aby sa pri melódii tejto hymny odriekaval sľub, ktorý dávajú ľudia, ktorí získajú kanadské štátne občianstvo. Dokonca som zažila, keď moja dcéra bola v škole, mala 11 rokov, deti dostali malé flauty, a keď ráno sa hrala hymna, tak hrali na nich túto melódiu. A bola to jednak výchova nielen v oblasti vlastenectva, ale aj v oblasti rozvíjania daností k hudobným možnostiam. A opäť nikto z rodičov to nespochybňoval, bol to veľmi dobrý signál v tom, že deti si uvedomujú dôležitosť hymny a dôležitosť štátnych symbolov. Vážený pán predkladateľ, v § 4 ods. 4 sa hovorí o tom, aby sa raz za týždeň hrala štátna hymna. V nariadení, konkrétne ho aj spomeniem, aby si ho niekto mohol aj presne pozrieť, 435/2000, nie je to nejaká zastaraná záležitosť v Kanade, táto časť je vlastne súčasťou školského zákona, tak tam  sa presne píše, že dokonca pri hymne sa musí stáť. Takže ja by som navrhovala, keď prejde zákon, a verím, že prejde, do druhého čítania, aby tam nebolo uvedené, že sa hrá hymna len na začiatku, ale, tak ako by sme si mohli zobrať vzor z demokratickej a liberálnej Kanady, aby sa hymna hrala v školskom rozhlase buď na začiatku, alebo na konci vyučovania každý deň a aby pritom žiaci teda stáli. Myslím, že aj to je veľmi dôležité, aby si uctili štátnu hymnu a aby to nebolo len v miestnostiach, kde sa deje vyučovanie, pretože nie vždy to môže byť chápané jasne, pretože si myslím, že tam je ten určitý problém, že tiež to treba vyšpecifikovať, aby to bolo lepšie prebraté, možno priamo z tohto kanadského zákona, kde je to presne vyšpecifikované veľmi jednoducho a veľmi striktne. Totiž v Kanade sa veci alebo zákony, alebo nariadenia nedávajú do polohy, čo by bolo vhodné, ale formou príkazov alebo zákazov. A nikto o tom nediskutuje. Myslím si, že aj to jeden veľmi dôležitý fakt z oblasti legislatívy z rozvinutej demokracie, ktorá sa osvedčila a ktorá funguje a kde funguje to, že nikto vlastenectvo nespochybňuje a nikto sa nezamýšľa nad tým, že by to malo byť iným spôsobom. Vážený pán predkladateľ, ešte mám jednu pripomienku, pripomienku k dátumu účinnosti. Ja som presvedčená, že 1. apríl by nebol vhodný ako dátum účinnosti. Nechcela by som alebo bola by som veľmi nerada, aby sa to v humoristických reláciách objavilo ako nejaký humor. Možno keby to bolo 10. apríla alebo 20. marca, ale v každom prípade by som navrhovala, aby to nebolo 1. 4. 2010. Mojím veľkým prekvapením však je diskusia, ktorá sa začala v našich médiách skôr, ako tento návrh zákona sa tu otvoril v tejto snemovni. Začalo sa spochybňovanie, čo to prinesie, vysmievanie, aký je to návrat ku komunistickým metódam. Preto som si pokladala za povinnosť predniesť názor, ktorý je názorom z praxe a názor zo štátu, kde sa takýmto spôsobom realizuje výchova k vlastenectvu. Mňa osobne napr. veľmi prekvapilo a prekvapuje aj to, keď sa odovzdávajú vysvedčenia na gymnáziách, vôbec nie je štátna zástava v miestnosti alebo pri auditóriu, kde sa odovzdávajú maturitné vysvedčenia študentom, ktorí odchádzajú do života. Nie je pri takejto ceremónii hraná štátna hymna. A to je v štátnej škole. Takže to sú naozaj pre mňa určité momenty, ktoré ma nútia k tomu, aby pasáž, ktorá sa týkala štátnej hymny, bola riešená v Slovenskej republike a aby sa nikto nevysmieval a nikto nespochybňoval to, že štátna hymna by mala byť hraná v školských zariadeniach, pretože tu sa formujú mladí ľudia, tu sa formuje budúcnosť, aj keď viem, že mnohí tí, ktorí majú na to iný pohľad, sa už nezmenia. Vážený pán predkladateľ, ja som osobne rada, že prichádzate s takýmto návrhom aj keď s nie  najvhodnejším celým znením určite nemôžem súhlasiť, ale plne súhlasím s tým, aby sa riešili veci ohľadne štátnej hymny. Som presvedčená, že tento návrh zákona dostane podporu, a verím aj v to, že po prepracovaní bude to návrh zákona, ktorý prinesie pozitívum pre našu spoločnosť, najmä pre mladú generáciu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)