M. Dzurinda, predseda vlády: (2005-06-28):
V roku 2002, pán Fico sa tu pohráva s nezamestnanosťou. Môžete si zobrať ktorúkoľvek metodiku, jednu alebo druhú, ale zodpovedný človek skúma trendy, porovnáva porovnateľné. V roku 2002 bola v siedmich slovenských okresoch nezamestnanosť vyššia ako 30 %. To treba priznať! Ešte pred dvoma rokmi v tejto krajine sme mali sedem okresov, kde bola nezamestnanosť vyššia ako 30 %. Dnes takýto okres nemáme, podľa tej istej štatistiky. Pred dvoma rokmi bola nezamestnanosť vyššia ako 25 % v osemnástich okresoch, dnes už iba vo dvoch. Nezamestnanosť nad 20 % bola v 31 okresoch, minulý mesiac bolo takých okresov desať. A kým pred dvoma rokmi bola nezamestnanosť pod 10 % iba v jedenástich okresoch, dnes je takých okresov na Slovensku 35. Počul som pred chvíľou, že štátne inštitúcie falšujú údaje. Podali ste trestné oznámenie? Falšovanie údajov štátnou inštitúciou je trestný čin! Takže, pán poslanec Fico, toto všetko sme dosiahli pre bohatých? A aký je to vývoj? Negatívny, alebo náhodou pozitívny? Vážené panie poslankyne, páni poslanci, boli to predovšetkým reformy a schopnosť občanov Slovenskej republiky sa s nimi vysporiadať, ktoré privodili tento pozitívny vývoj. V bolestiach, s veľkými ťažkosťami, aj s našimi chybami, ale vývoj pozitívny. Vývoj, ktorý na rozdiel od demagógie dáva nádej. Viem, že reformy boli a aj sú bolestivé. A veľa chodím medzi ľudí a viem to veľmi dobre. Snažíme sa zmierniť dopad reforiem, ako sa len dá. Celé toto leto budeme premýšľať, ako tieto reformy doladiť, vylepšiť, upraviť a keď treba, aj opraviť, tam, kde bude treba, kde nám povedia ľudia, kde nám pomôžu odborníci. Je však nesmierne dôležité a vzácne, že máme tieto reformy za sebou a mali by sme urobiť všetko, aby ich nijakí populisti nemohli zbúrať. Aj vďaka reformám sme mohli zvýšiť dôchodky od 1. júla tohto roku takmer o 10 %. Ani toto som na tom obraze spálenej zeme nenašiel. Mohli sme rozhodnúť k letu tohto roku o zvýšení mzdových tabuliek pre učiteľov tak, že noví učitelia budú mať zvýšené platy až o vyše 2 000 Sk mesačne a pridané budú mať všetci učitelia. Ani toto som nenašiel na tom obraze spálenej zeme! Vďaka reformám prišli veľké investície, pribúda práce a záujem o tieto investície narastá. Aj vďaka reformám sme mohli v priebehu posledného roka zvýšiť príspevok na bývanie. Našli sme naň prostriedky a vy ste to schválili. Išlo v priebehu roku o 40-percentný nárast tejto podpory pre zhruba 65 000 domácností. Minulý rok sme zaviedli dotáciu na stravu pre základné a materské školy, vďaka ktorej sa dnes stravuje zhruba 80 000 detí zo sociálne najslabších vrstiev. Rovnako tak sme prišli so sociálnym prospechovým štipendiom pre sociálne slabších žiakov základných škôl do výšky 500 korún. Dnes toto štipendium vyplácame zhruba okolo 20 000 žiakom. Sociálne, prospechové štipendium až do výšky 1 200 korún sme zaviedli aj pre stredoškolákov. Uvoľnili sme pravidlá pre vyplácanie rodičovského príspevku vo výške viac ako 4 000 korún. Rodičia detí do troch rokov, ak je to pre nich nevyhnutné napríklad z finančných dôvodov, môžu obaja pracovať a o rodičovský príspevok neprídu. Sú to všetko rozhodnutia, ktorými sa snažíme pomôcť sociálne najslabším a zároveň je našou snahou robiť to adresne a motivačne. Taká je naša filozofia v celom sociálnom systéme. Každý nový nápad v duchu tejto filozofie preskúmame a posúdime. Ak budú zdroje, pomôžeme viac, ale dostávať pomoc by nemal byť životný štýl. My sa budeme hlavne usilovať, aby to nemusel byť životný štýl. Aby sa ekonomika vzmáhala a aby bola odmenená iniciatíva a príčinlivosť. Nuž potom, ak je takýto vývoj, vecne popísaný, pravdivý, otázka stojí tak, prečo toto všetko sa nepáči pánovi poslancovi Ficovi. A následne, čo ponúka ľuďom on okrem obrazu spálenej zeme. Čo ponúka on? Najmä teraz, keď sa spája s komunistami, aby ma odvolal. Predseda Smeru sa snaží ľuďom nahovoriť, že sa budeme mať lepšie aj bez reforiem. Toto je problém. Fico dlhé mesiace sa trpezlivo usiluje ľuďom nahovoriť, že je možná neuveriteľná rovnica, že sa budeme mať lepšie a pritom budeme menej pracovať. No ale potom je otázka, prečo takéto reformy chce robiť Európska únia, nijako nie pravicová dnes, prečo po reformách volá Veľká Británia, prečo takéto reformy sa snaží presadiť stále viacej štátov Európy. Inou oblasťou, ktorú som si vo vystúpení pána poslanca všimol, je nálepkovanie. Pán poslanec urobí súpis všetkých hrôz, ale nesnaží sa hľadať argumenty, polemizovať vecne, ale nálepkuje a podľa nálepky hneď aj odsúdi. Má to veľmi jednoduché. Zlá pravica, dobrá ľavica. Ďalšia vynikajúca formulka. Ďalší originálny vzorec na slovenskej politickej scéne. Zlá pravica, dobrá ľavica. Prečo potom však najväčším reformátorom v Európe je dnes britský premiér Tony Blair, líder ľavicovej strany? Prečo Blair rozhodol rok pred voľbami, že britskí študenti začnú platiť na univerzitách školné? Rozhodol v januári 2004, v máji 2005 mal voľby. Prečo ten istý Blair kritizuje krajiny, ktoré nie sú ochotné robiť reformy? Poviem prečo. Pretože podstata sporu nespočíva v tom, či je niekto pravicový alebo ľavicový, ale v tom, či načúva zdravému rozumu, alebo mu ide iba o vlastný krátkodobý prospech. Podstata sporu spočíva v tom, či vieme byť aj v politike zodpovední, alebo podľahneme ľúbivému populizmu. Predseda Smeru sa rozhodol vybrať ľahšou cestou. Vytiahne nálepku a odsúdi. Zlá pravica. Robí to presne tak, ako to robili komunisti po roku 1968. Títo komunisti hľadali... (Potlesk.) Oživme si pamäť, priatelia. Títo komunisti hľadali, nachádzali a trestali pravicových oportunistov. Nepamätáte sa? Pravicových oportunistov. Rétorika pána Fica sa nápadne podobá rétorike komunistických normalizátorov. Spomínam si, ako Robert Fico sa videl istý čas v Tonym Blairovi. Ako s nadšením hovoril o Blairovej tretej ceste. Fico z tejto cesty zišiel náramne rýchlo. Pochopil, že reformy vyžadujú odvahu, znalosti a zodpovednosť. Pochopil aj to, že reformy bolia. Ony naozaj bolia. Nuž, zvolil si ľahšiu cestu. Zvolil si populizmus. Áno, reformy bolia. Boja sa ich aj vyspelejšie krajiny. Boja sa ich Nemci, Francúzi, aj iní. Ale ako bez reforiem vyriešiť základné hroziace dilemy? Napríklad dilemu na trhu práce. Obyvateľstvo starne, detí sa rodí čoraz menej, dôchodky sú nízke. Je to pravdivá rovnica na rozdiel od tých formuliek ľavica - pravica? Je to pravdivá formulka? Dá sa tento rozpor vyriešiť bez dôchodkovej reformy? Pred chvíľou pán poslanec dôchodkovú reformu skritizoval úplne načisto. Potom sa však pýtam, ako je možné, že tejto reforme občania veria? Ako je potom možné, že v druhom pilieri máme viac účastníkov, ako sme vôbec predpokladali? A hlavne som nepočul, čo s tým pán poslanec Fico chce urobiť. Mám tomu rozumieť tak, že ju chce zrušiť? Mám tomu rozumieť tak, že alternatíva tej zlej pravice je rušenie reforiem? Ako potom vyriešime túto nerovnováhu, že Európa starne, že sa rodí stále menej detí, a pritom nechceme dlhšie pracovať. Ako to urobíme bez dôchodkovej reformy? Roky sme hovorili a ľudia boli právom rozladení, že akoby sa niekedy nevyplatilo pracovať. Že často boli rôzne sociálne dávky v súčte lepšie ako výplata. A že sociálna dávka nebola viazaná na žiadne úsilie zmeniť svoj život. Nepočúvali ste to medzi ľuďmi? Nechodíte medzi ľudí? Ja som to počúval dlhé roky. Desať rokov! Sme po dvanástich rokoch existencie Slovenska prvou vládou, ktorá sa rozhodla zaviesť sociálny systém, ktorý rozlišuje, či je človek aktívny, alebo iba pasívny, alebo dokonca ráta s tým, že sa oňho vždy niekto postará. Tento princíp považujem za spravodlivý, tento princíp spravodlivý totiž je. Zoberme si iný príklad. Dlhé roky sme tolerovali také vyplácanie rodinných prídavkov, že rodinné prídavky sa prepili, deti nemali ani čo jesť, nemali na ošatenie a nikto ich neposielal do školy. Nepoznáte to? Najmä východniari alebo z južného Slovenska. Aj tomu sme sa mali ďalej dlhé roky prizerať? Neurobili sme dobre, že sme zasiahli tak, že dnes tieto deti majú čo jesť, majú si čo obliecť a že začínajú chodiť do základných škôl a stále viac aj do škôl stredných? Aj toto sme urobili zle? Evidencia je jasná. Dnes chodí do škôl viac detí ako predtým. A chodia aj deti z tých sociálnych skupín, z ktorých nikdy nechodili. Informácie hovoria, že klesá úžera, ubúda čiernej práce. Tak sa teda pýtam: Dalo sa to bez reformy sociálneho zabezpečenia? Vždy poviem, že sme to neurobili na sto percent. Vždy pripustím, že sme to mohli urobiť lepšie, kvalitnejšie. Ale, po prvé, ten, kto robí, urobí aj chybu a po druhé, nikdy sme neodmietli racionálny návrh. Nech už príde odkiaľkoľvek. Pán poslanec Fico nenechal nitku suchú ani na reforme zdravotníctva. Ak by len trošku chcel, tak by vedel, že dlh v tomto segmente narastal, ale kvalita sa znižovala. Dlhy nenarastali po miliónoch, ani po stovkách miliónoch, ale rovno po miliardách. A pritom nebolo ničoho. Dôvera pacientov bola na nule. Poisťovne neplatili. To sme sa mali prizerať, kým ten systém skolabuje načisto? Mohol by som takto pokračovať veľmi dlho. Skúmať mnoho príkladov, ale myslím, že budú hovoriť aj páni ministri. Napríklad hovoriť o tom, vďaka čomu sme práve my získali v tomto volebnom období dve najväčšie európske investície. Nie slovenské, európske. Automobilky v Trnave a pri Žiline. Nebolo to najmä vďaka reformám a toľko kritizovanej rovnej daní? Kvôli motivačnému podnikateľskému sektoru? Prečo prišli na Slovensko a neprišli do Čiech, neprišli do Poľska, neprišli do Maďarska. Je preto nielen veľmi nespravodlivé, ale aj veľmi krátkozraké robiť z vykonaných reforiem strašiaka. Pritom viem, že nie všetko, čo sme vykonali, čo sme urobili, sme urobili úplne na sto percent. A tak ako som povedal, viem aj to, že kto robí, robí aj chyby. Aj preto budeme celé leto diskutovať s občanmi, budeme ich počúvať, aby sme v ostatnom roku tohto volebného obdobia reformy doladili tak, aby ľuďom slúžili a aby sa životná úroveň občanov Slovenska zlepšovala a zrýchľovala. Všetko, čo sme robili a robíme, má jediný cieľ, spoločný prienik všetkých reforiem je jediný, aby bolo viac práce. Aby bolo stále viac lepšie platenej práce. A samozrejme, aby sa ľuďom žilo lepšie. A nielen v Bratislave, ale aj v Košiciach, Prešove, vo Svidníku, v Rimavskej Sobote, aj na juhu našej vlasti. Veľmi dobre si uvedomujem, že zohnať prácu vo Svidníku nie je také jednoduché ako dnes v Trnave aj preto, že som tam pred dvoma týždňami bol. A som sa dlhé hodiny rozprával na námestiach s ľuďmi. Ale keď si pozriem vývoj, aj v tých najzložitejších okresoch, a buďte si istí, že som si to pozrel, vývoj vo všetkých okresoch Prešovského kraja, Košického kraja, aj Banskobystrického kraja, tak vidím, že sa situácia postupne, pomaličky zlepšuje a nožnice, povedzme medzi západom a východom sa mierne privierajú. Aj keď je to obrovský problém aj v krajinách Európskej únie. Urobíme všetko pre to, aby sa tieto nožnice privierali viac a rýchlejšie. Priemyselné parky pribúdajú aj východnom Slovensku. Pribudli v Humennom, pribudli v Spišskej Novej Vsi, Macushita trafila aj do Krompách, pribúdajú v Snine, pribúdajú všade tam, kde sú aj príčinliví a aktívni primátori a starostovia. Verejné investície smerujeme a budeme smerovať stále viac na východ republiky a do južných oblastí. Najväčšou diaľničnou investíciou bolo predsa Branisko. Rozhodujúce peniaze zo súčasne kohézneho fondu venujeme na budovanie spišských diaľnic. Robíme obrovský obchvat Košíc, dali sme do užívania nový letiskový terminál v Košiciach a v tomto trende významné, najvýznamnejšie prostriedky verejných investícií budeme naďalej smerovať do týchto regiónov východného Slovenska, južného Slovenska. Budeme používať ďalšie nástroje. Doteraz sme mali iba predvstupové nástroje, ISPA, SAPARD, PHARE. Teraz začíname používať povstupové nástroje. Uvediem, že len v decembri minulého roku, napríklad, sme podporili a Európska komisia vyhovela dvom obrovským projektom práve v Prešovskom a Košickom regióne. Povodie Bodvy a povodie Torysy, dohromady šesť miest, asi 50 obcí. 250 000 obyvateľov, 4,5-miliardová investícia. Aby ľudia mali aj robotu, ale aj lepšiu vodu, aby obce boli odkanalizované, aby boli čističky odpadových vôd, aby sa tam ľuďom jednoducho zdravšie žilo. A aj v tomto budeme pomáhať najmä tým starostom, ktorí sa nachádzajú v týchto okresoch východného a južného Slovenska. Spomeniem iba perličku, asi pred mesiacom som bol v maličkej dedinke pri Spišskej Novej Vsi, volá sa Lieskovany, možno 250 obyvateľov. Veľmi dobre mi padlo, keď prvé, čo mi udrelo do očí, bola tabuľka: Budujeme zariadenie s prispením fondov Európskej únie a uvedomme si, aké možnosti máme aj naďalej, samozrejme, za predpokladu, že sa budeme kvalifikovane správať. A keď hovorím o východe, nemôžem nespomenúť ešte jednu vec. Ukrajina, demokratická Ukrajina je dobrá šanca pre východné Slovensko. Rozvíjať obchod, rozvíjať turizmus, umiestňovať investície, vzájomne spolupracovať v celej šírke. A iste viete, že sme tomuto demokratickému vývoju na Ukrajine pomohli výrazne, pomáhame a pomáhať budeme. Pripomínam však, že riešenie takých tém, ako je znižovanie rozdielov, regionálnych, je výzvou, spoločnou, pre vládu, ale aj pre samosprávne orgány, pre mimovládne organizácie, pre podnikateľský stav. Dámy a páni, myslím, že základná otázka teda znie: Aká je alternatíva toho, čo sme temer tri roky budovali a čo vedie k rýchlemu hospodárskemu rastu, k novým investíciám, k rastu nových pracovných príležitostí, k rýchlemu rastu miezd a zvyšovaniu životnej úrovne občanov? Aká je alternatíva k takémuto vývoju? Myslím, že túto alternatívu dnes vidíme na hárkoch na moje odvolanie v spojenectve Smeru s komunistami. V pláne zničiť reformy a krátkodobej úľave. V krátkodobom rozhadzovaní peňazí a v návrate zadlžovania budúcich generácií. Takúto alternatívu v súčasnej vláde vidím aj v zahraničnej politike. Ficovi prekáža demokratický vývoj v Iraku. Ťažká, komplikovaná, ale predsa len evidentná modernizácia krajiny, taká dôležitá pre vývoj v celom regióne. Zahraničná politika a orientácia Roberta Fica je urážlivá voči Spojeným štátom americkým. Predseda Smeru mi neraz vyčítal, že som urobil zo Slovenska ostrov amerického vplyvu. Tak sa teda pýtam: Akú alternatívu pre Slovensko v zahraničnej politike ponúkate vy, pán predseda Smeru? Pre Slovensko - podľa môjho názoru - je životne dôležitá orientácia na Európsku úniu a na Severoatlantickú alianciu. Ale Severoatlantická aliancia, to je predsa Amerika a Európa! Aké iné spojenectvo, pán poslanec Fico, je pre Slovensko výhodnejšie? Obávam sa, že aj postoje poslanca Fica k Iraku je determinovaný jeho osobným charakterom a charakterom jeho politiky. Fico je číry populista, ktorého jedinou víziou je najbližší prieskum verejnej mienky. Najbližší prieskum verejnej mienky. Obávam sa však, že to nie je najlepšia výbava pre post, o ktorý sa tak zubami-nechtami usiluje. Bolo to veľmi, veľmi nekvalifikované, pán poslanec Fico, čo som počul pred chvíľou od vás v súvislosti s Irakom. Je úplne jasné, že ten vývoj je neuveriteľne, neobyčajne ťažký. Ale je rovnako jasné, akú veľkú príležitosť to ponúka nielen pre iracký ľud, ale pre celý tamojší región, pre bezpečnosť vo svete a teda aj pre bezpečnosť našej vlasti. Myslím si, panie poslankyne, páni poslanci, že Slovensko potrebuje aj naďalej poctivú a zodpovednú politiku. Aj po vstupe do Európskej únie. Alebo možno po vstupe do Európskej únie ešte viac. Politiku, ktorá je orientovaná na občana, na jeho bezpečnosť a na jeho životnú úroveň. Ale ešte viac na životnú úroveň budúcich generácií. Európa stojí pred ťažkými rozhodnutiami. Čo urobiť, aby obstála v globálnej konkurencii, aby sme neprehrávali v hospodárskej súťaži, nielen s Amerikou, ale aj s Japonskom, Kóreou, Čínou a stále viacej aj s Indiou. Myslím, že Európa ten podstatný recept nachádza. Volá sa reforma. Reforma európskej agendy, ale aj reformy národné. Niet pochýb, že v tých národných reformách je Slovensko v Európe na poprednom mieste. Aj preto sa zapája a bude sa zapájať stále viac aj do reformy agendy európskej. Využívam túto príležitosť na to, aby som sa poďakoval všetkým svojim spoluobčanom za to, že toto ťažké trojročné reformné obdobie vydržali. A ešte o čosi viac chcem sa poďakovať tým spoluobčanom, ktorí nás pri reformách podporovali a podporujú. Teším sa, že reformy prinášajú ovocie a som si istý, že budú prinášať ovocie ešte viac. Pre všetkých občanov, bez ohľadu na mieru ich podpory. A chcem sa poďakovať aj vám, panie poslankyne, páni poslanci. Bez vášho statočného postoja by sme takéto ťažké principiálne reformy nedokázali presadiť. Neraz to bolo v skrátenom legislatívnom konaní, neraz toho bolo veľmi veľa. Je dobrá chvíľa vám povedať: Ďakujem. (Potlesk.) Zároveň chcem poprosiť svojich spoluobčanov o spoluprácu aj v budúcom, nadchádzajúcom období. Teraz sa dostávame do štádia, keď chceme náš nový slovenský dom kolaudovať. Teda chodiť celé leto po Slovensku a počúvať, ako treba reformy doladiť. Aby dobre slúžili ľuďom. Aby to ovocie, aby ich zmysel pociťovali práve ľudia stále viac na svojej konkrétnej skúsenosti. Na jeseň chceme potom urobiť to, čo bude v jednotlivých sektoroch urobiť potrebné. Chceme tiež pripraviť kvalitný štátny rozpočet na budúci rok. Chceme sa pričiniť o to, aby Európska únia schválila rozpočet na roky 2007 - 2013, keď môžeme každý rok využiť na modernizáciu a rozvoj Slovenska v priemere až 50 miliárd Sk v čistom vyjadrení. To znamená po odpočítaní príspevkov, ktoré každá krajina do európskych fondov platí. No a budeme rozvíjať nový, veľký, zásadný a perspektívny projekt pre Slovensko, projekt Minerva. Projekt konkurencieschopného Slovenska so znalostnou ekonomikou. To jest s ekonomikou založenou na dobrom vzdelaní, kvalitnej vede, moderných technológiách a inováciách. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Myslím, že poznáme pre Slovensko dobrú a perspektívnu cestu. Najprv sme začali na Slovensku automobily iba montovať. Dnes už ich aj vyrábame. Pri Žiline budeme vyrábať už aj automobilové motory. No a budeme chcieť stále viac. Stále viac pridanej hodnoty. Budeme chcieť investície do rozvoja a výskumu. Aby mohli rásť platy a popritom aby sme si neohrozovali naše investície. Toto je cesta pre Slovensko, toto je náš projekt, ktorý chceme rozvíjať. Toto je cieľom projektu Minerva, takto chceme Slovensko nasmerovať do budúcich rokov. Toto je náš smer, páni poslanec. Ešte pred 16 rokmi sme vyrábali tanky pre celú Varšavskú zmluvu. Je to len 16 rokov, keď sme na Slovensku vyrábali tanky pre celý bývalý komunistický blok. Pritom sme nevyrábali žiadny osobný automobil. Do dvoch rokov budeme vyrábať do milióna osobných automobilov ročne. Tak veľmi sa zmenilo Slovensko. Mení sa rýchlo a mení sa k lepšiemu. Opäť však, podčiarknem, že viem veľmi dobre aj to, že sa mení v bolestiach. Že to nie je jednoduché. Ale takto to musí byť, ak chceme ísť dopredu. Vždy sa nachádzali a aj dnes sa nájdu a aj v budúcnosti sa nájdu takí, ktorí budú tvrdiť, že sa to dá aj bez bolesti. Ja to počúvam aj v iných krajinách. Dá sa napredovať aj bez bolesti, hovoria niektorí. Niektorí hovoria, že sa to dá aj bez námahy, v pohodlí. Tak ako som povedal. Že sa môžeme mať lepšie, a pritom budeme menej pracovať. Ale takéto rovnice podľa môjho názoru nefungujú. Strednodobo, dlhodobejšie určite nie. Môžu priniesť krátkodobý úspech vo voľbách, ale pre krajinu je to potom cesta do slepej uličky. A podľa môjho názoru toto je alternatíva, ktorú ponúka pán Fico a jeho populistická, permanentná kampaň. Takže, vážené dámy, poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som vás na záver poprosil pri záverečnom hlasovaní o podporu vlády Slovenskej republiky, ktorej som predsedom. Ďakujem pekne. (Potlesk.)