D. Muňko, poslanec: (2004-09-22):
Po prvé, k čl. I bodom 1, 2 a § 41b. Ide o návrh na zriadenie Rady hospodárskeho partnerstva a sociálneho partnerstva Slovenskej republiky ako stáleho poradného orgánu vlády Slovenskej republiky a tiež o návrh na zrušenie doterajšej Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky ako modelu tripartitného vedenia sociálneho dialógu. Zároveň sa navrhuje aj zrušiť zákon č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve, zákon o tripartite, ktorý upravuje fungovanie tripartitného, sociálneho dialógu. V zmysle § 2 ods. 1 návrhu zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii činnosti ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní v znení neskorších predpisov, je vecou vlády, aké poradné orgány si sama zriadi. Návrhom sa však má zriadiť Rada hospodárskeho partnerstva a sociálneho partnerstva Slovenskej republiky ako stály poradný orgán vlády Slovenskej republiky v nadväznosti na návrh na zrušenie zákona o tripartite, ktorý je aj z hľadiska legislatívnotechnického nevhodne obsiahnutý v čl. I bodoch 1, 2. Má tento poradný orgán nahradiť činnosť súčasnej Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky. Rada hospodárskej a sociálnej dohody je však radou pre sociálny dialóg vedený medzi vládou, zástupcami zamestnávateľov a zástupcami zamestnancov. Jeho hlavnou úlohou je vedenie efektívneho trojstranného sociálneho dialógu o zásadných otázkach hospodárskej a sociálnej politiky vlády. Účelom tohto sociálneho dialógu je participácia zamestnávateľských organizácií a odborových organizácií na štátnom riadení spoločenských procesov. Ide o participáciu na formulovaní takej makroekonomickej a makrosociálnej politiky vlády, ktorá bude realizovateľná bez zásadných negatívnych vplyvov či už na podmienky podnikateľského prostredia alebo sociálnu situáciu obyvateľstva. Nezanedbateľnými znakmi demokratického a efektívne vedeného sociálneho dialógu je suverenita a rovnosť všetkých strán partnerského trojuholníka a schopnosť hľadania dosahovaného konsenzu, a teda nachádzanie vzájomne prijateľných riešení. Príznačnou je tiež adekvátna kultúra sociálneho dialógu, ku ktorej patrí vzájomný rešpekt partnerov a dodržiavanie dojednaných dohôd. V rámci tripartitného sociálneho dialógu je legitímne a aj správne a tiež nevyhnutné, aby sociálni partneri uplatňovali záujmy skupín, ktoré zastupujú, aby presadzovali svoje predstavy o únosnosti hospodárskej alebo sociálnej politiky. Pritom, a to treba zdôrazniť, tu nejde o žiadny neželateľný lobizmus, ale ide o legitímne postupy garantované medzinárodnými dohovormi. Na tejto báze fungujú aj všetky tripartitné rady tak členských štátov v Európskej únii, ako aj inde vo svete, pravda, ak hovoríme o krajinách založených na demokratických princípoch, medzi ktoré patrí aj participácia metódy účasti na riadení spoločenských procesov. Na tomto základe funguje aj samotná Medzinárodná organizácia práce, ktorej zakladateľom bola aj bývalá Česko-slovenská republika, ktorej členom je Slovenská republika. Naproti tomu poradné orgány vlády, ktoré si vláda alebo štát autonómne zriaďuje, na uvedených princípoch nefungujú. Tieto sú výlučne odbornými poradnými orgánmi vlády. Nie sú kreované na princípe équipe, teda na skupine zastupujúcej zdanlivo rôzne záujmy, a ich cieľom nie je dosiahnutie konsenzu prijateľného pre équipe. Výsledky rokovania poradného orgánu vlády nemusí vláda ani rešpektovať a nie je žiadnemu členovi poradného orgánu ani len morálne a už vôbec nie politicky zodpovedná. Osoby, ktoré budú členmi poradného orgánu, si vyberá sama vláda podľa toho, ako sú pre ňu prijateľné. Ako teda vidieť, vláda zamýšľa úplne zlikvidovať tripartitný sociálny dialóg. Tento zámer je absolútne neprijateľný. Agenda sociálneho dialógu patrí medzi prioritné oblasti v Európskej únii, ktorej členom je už teraz aj Slovenská republika. Svedčia o tom početné relevantné dokumenty Európskej únie viazané na kapitolu Sociálna politika. Predloženým návrhom zákona teda vláda úplne popiera princípy, na ktorých je sociálny dialóg v Európskej únii aj všade vo svete založený. Sú to princípy sociálnej a právnej kultúry, ku ktorým sa tak hlásia aj orgány Európskej únie a jej členské štáty, ako aj členské štáty Rady Európy, a ktoré vyznávajú aj všetky členské štáty Medzinárodnej organizácie práce, ktorá sama, ako už som povedal, na týchto princípoch funguje. Pri úvahách zrušiť tripartitu chcem upriamiť pozornosť ešte na jeden veľmi dôležitý aspekt. V roku 1998 tento parlament schválil návrh na ratifikáciu Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 144 o trojstranných konzultáciách, ktorý bol následne ratifikovaný a vyhlásený v Zbierke zákonov pod č. 32/1998 Z. z. Slovenská republika je teda uvedeným dohovorom viazaná a podľa čl. 7 ods. 5, čl. 154c Ústavy Slovenskej republiky má prednosť pred zákonmi. Podstatou tohto dohovoru je, že vláda je povinná konzultovať všetky otázky a opatrenia týkajúce sa záujmov zamestnancov a zamestnávateľov so sociálnymi partnermi. Otázka modelu tripartitne vedeného sociálneho dialógu je bez akýchkoľvek pochýb najpodstatnejšou otázkou záujmu sociálnych partnerov. Nie je teda v demokratickom štáte vôbec predstaviteľné, že vláda sa rozhodne autoritatívne bez dosiahnutia konsenzu sociálnych partnerov predložiť parlamentu svoj návrh na zmenu zavedeného a 14 rokov uplatňovaného modelu tripartity. K predloženému návrhu zákona však vláda nielenže nedosiahla konsenzus sociálnych partnerov, ale ho v tomto znení ani nepredložila na rokovanie Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky, hoci je tak podľa zákona č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve povinná urobiť. A tento návrh zákona nepredložila sociálnym partnerom na zaujatie stanoviska ani len v rámci medzirezortného pripomienkového konania. Týmto vláda sama nielenže porušila citovaný zákon, ale porušila čl. 13 ods. 5 vlastných legislatívnych pravidiel. Nie je teda náhoda, že vládny návrh zákona neobsahuje stanovisko Rady hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky, hoci toto stanovisko sa povinne vyžaduje k vládnemu návrhu zákona pripojiť na základe § 6 ods. 6 citovaného zákona. Toto považujem za hrubú aroganciu vlády, pretože nielen neprejavila základnú úctu a slušnosť voči sociálnym partnerom, keď bez súhlasu a ba aj bez prerokovania predpísaným spôsobom predložila návrh zákona na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky, ale pri tomto postupe porušila aj zákon a tiež citovaný Dohovor Medzinárodnej organizácie práce, ktorým je Slovenská republika viazaná. Považujem tiež za nehorázny prejav arogancie vlády voči samotnej Národnej rade Slovenskej republiky, keď si vláda pri predkladaní svojho návrhu zákona vedome trúfa porušiť zákon a aj záväzné medzinárodné dohovory, ktoré postup pri predkladaní návrhov upravujú. K čl. II bodu 1 § 7 ods. 1. Ide o novelizáciu zákona č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní v znení neskorších predpisov, v rámci ktorého prakticky likviduje inštitút rozširovania záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov. Novelizácia o. i. zásadne mení podstatu podmienky, čím úplne popiera tento inštitút, ktorý sa uplatňuje podľa princípov zakotvených v našom platnom zákone o kolektívnom vyjednávaní a ktorý je upravený aj dokumentmi Medzinárodnej organizácie práce, Odporúčaním  č. 91. Dovoľte mi teda bližšie objasniť, o čo ide. Extenzia čiže rozšírenie záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov, ktorí nie sú členmi zväzu zamestnávateľov, a teda nie sú ani signatármi kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa. Je totiž podmienka sociálne orientovanej trhovej ekonomiky závažným opatrením štátu na zabezpečenie konkurencieschopnosti tých zamestnávateľov, ktorí uplatňujú voči svojim zamestnancom princípy podnikovej sociálnej politiky. Zamestnávateľ, ktorý nepristúpil dobrovoľne ku kolektívnej zmluve vyššieho stupňa, má  totiž oproti zamestnávateľovi, ktorý uskutočňuje na základe kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa podnikovú sociálnu politiku, významne nižšie náklady na pracovnú silu. To ho zvýhodňuje na úkor vlastných zamestnancov na konkurenčnom poli. Takéto konkurenčné zvýhodnenia sú v spoločnosti zavedenými etickými princípmi konkurenčného boja neželateľné a aj neprístupné. Aby sa teda vyrovnali konkurenčné podmienky zamestnávateľov, štát prijíma určité opatrenia. Takýmto opatrením je inštitút rozšírenia záväznosti kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov. Túto extenziu však možno vykonať len za podmienky, že zamestnávateľ, na ktorého sa má záväznosť kolektívnej zmluvy vyššieho stupňa rozšíriť, má obdobný predmet činnosti, ako aj obdobné sociálne a ekonomické podmienky ako členovia príslušného zamestnávateľského zväzu, na ktorých sa kolektívna zmluva vyššieho stupňa vzťahuje. Tieto podmienky skúma osobitná tripartitná komisia pre extenzie, ktorá pôsobí pri Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky a v ktorej majú zastúpenie sociálni partneri. Až na základe odporúčania tejto komisie vydá minister práce, sociálnych vecí a rodiny výnos o extenzii. Chcem zároveň pripomenúť cteným kolegom a kolegyniam, že model inštitútu rozširovania záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov, ktorého správnosť je preverená viac ako 13-ročnými skúsenosťami v praxi a ktorý je zakotvený v platnom zákone o kolektívnom vyjednávaní, ako aj podmienkach tohto rozširovania záväznosti, nie je špecifikom slovenskej legislatívy a dokonca ani nebol vymyslený v Slovenskej republike. Práve naopak, začiatkom deväťdesiatych rokov, keď sa utvorili podmienky na uplatňovanie koaličných slobôd a základné podmienky na prechod na trhovo orientované hospodárstvo práve na základe štúdií modelov extenzií uplatňovaných v členských štátoch Európskej únie, bol prevzatý súčasný model extenzií. Tento model je odporúčaný aj Medzinárodnou organizáciou práce v citovanom Odporúčaní MOP č. 91. Podľa vládneho návrhu novely zákona o kolektívnom vyjednávaní by však minister mohol takúto extenziu vykonať výlučne vtedy, ak s tým súhlasí zamestnávateľ, na ktorého sa má záväznosť kolektívnej zmluvy rozšíriť. Nepoznám zamestnávateľa, ktorý, keďže nie je členom príslušného zväzu zamestnávateľov, by s takouto extenziou súhlasil. Aj z doterajšej viac ako 13-ročnej činnosti komisie pri Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky pre extenzie jednoznačne vyplýva, že dotknutí zamestnávatelia sa proti extenziám bránia, pretože majú oproti iným zamestnávateľom neopodstatnenú konkurenčnú výhodu v podobe dumpingových nákladov na pracovnú silu. Dovoľte mi vyjadriť sa,  že takýto návrh nie je len absolútnym nezmyslom, ale hlavne popiera akékoľvek zásady férovo vedenej konkurencie v podmienkach slobodného trhu. Nemôžeme preto súhlasiť s navrhovanou zmenou zákona. K spôsobu predloženia návrhu zákona na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky, ako som už spomenul, vláda pri predkladaní návrhu zákona, o ktorom je reč, postupovala v rozpore s paragrafom 6 ods. 6 zákona č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve, ale aj v rozpore s Dohovorom Medzinárodnej organizácie práce č. 144 o trojstranných konzultáciách. Ak si aj vláda zaobstarala stanovisko Úradu Medzinárodnej organizácie práce k návrhu zákona, dovoľujem si pochybovať, že vo svojich podkladoch upozornila tento úrad na to, že návrh zákona nebol ani len konzultovaný so sociálnymi partnermi, ktorých sa bytostne týka a bez ktorých sa nemôže jednostranne zmeniť zavedený model tripartizmu, ktorí na rôznych fórach prezentovali svoj zásadný nesúhlas s navrhovanou zmenou. Ak by teda pán minister práce, sociálnych vecí a rodiny bol na túto rozhodujúcu okolnosť Úrad Medzinárodnej organizácie práce upozornil, nebol by dostal také stanovisko, aké prezentoval. V nadväznosti na analyzované protizákonné postupy vlády pri predkladaní návrhu zákona chcem tiež upozorniť, že tolerovanie týchto postupov tu na pôde Národnej rady Slovenskej republiky priamo zavádza precedens nezákonných postupov pri predkladaní vládnych návrhov zákonov, čo je o. i. aj otázka ústavnosti. Aj napriek tomu, že naša strana zásadne nesúhlasí s predloženým vládnym návrhom zákona, predkladám pre prípad, že by predsa len našiel podporu, tieto pozmeňujúce návrhy. V čl. I sa vypúšťa bod 2. Odôvodnenie. Navrhuje sa vypustiť v návrhu zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii činnosti ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní v znení neskorších predpisov, bod 2, podľa ktorého sa navrhuje doplniť zákon o § 41b, ktorým sa zrušuje zákon č. 106/1999 Z. z. o hospodárskom a sociálnom partnerstve, zákon o tripartite. Tento zákon, na základe ktorého funguje Rada hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky ako trojstranný orgán sociálneho partnerstva, ktorý je na rozdiel od navrhovaného modelu poradného orgánu vlády založený na účely dojednávania o zásadných  otázkach hospodárskej a sociálnej politiky, v ktorom má každá strana tripartity rovnocenné zastúpenie a postavenie, navrhujeme ponechať v platnosti. V čl. II sa vypúšťa bod 1. Odôvodnenie. Navrhuje sa v novooznačenom čl. I (čl. II podľa vládnej predlohy návrhu  zákona) vypustiť bod 1, ktorým sa mení § 7 ods. 1 návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní v znení neskorších predpisov, a ktorý zásadne mení podmienky rozširovania záväznosti kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa na ďalších zamestnávateľov. Podmienka udelenia súhlasu na extenziu od zamestnávateľa, na ktorého  sa má kolektívna zmluva vyššieho stupňa rozšíriť, úplne popiera zmysluplnosť inštitútu extenzie a zároveň je v rozpore s požiadavkou obdobných ekonomických a sociálnych podmienok zamestnávateľov na konkurenčnom poli spoločnosti so sociálne orientovaným trhovým hospodárstvom. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, v záujme utvorenia zdravých konkurenčných podmienok, ktoré budú kompatibilné s podmienkami konkurencie v ostatných členských štátoch Európskej únie, ako aj utvorenia prostredia pre Ústavou Slovenskej republiky garantované sociálne orientované trhové hospodárstvo sa obraciam na vás s výzvou, aby ste prejavili dostatok zdravého úsudku, aby ste so mnou predložené pozmeňujúce návrhy k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona č. 2/1991 Zb. o kolektívnom vyjednávaní z neskorších predpisov (tlač 723), podporili. Ďakujem pekne.