Osuský, Peter, poslanec NR SR (2020-04-24):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážená snemovňa, z titulu svojho parlamentného popisu práce sa ako podpredseda zahraničného výboru a eurovýboru nášho parlamentu budem vo svojom vystúpení venovať predovšetkým tej časti programového vyhlásenia, ktoré sa venuje zahraničnej politike. A musím povedať, že som veľmi rád, keď si ju prečítam, že je veľmi vyvážená a zároveň aj udržiava kontinuitu. Samozrejme, každý sa rád chváli čímsi perím a kolegovia zo SMER-u budú iste hovoriť, že nám dali k dispozícii káder, ktorý sa stal ministrom zahraničných vecí. Ja sa k Ivanovi Korčokovi hlásim hrdo i ako k ministrovi za SaS, lebo je to kvalifikovaný človek. A ak sa dočítam v tomto programovom vyhlásení, že sa bude táto vláda iste úspešne, verím, snažiť obnoviť zahraničnopolitický konsenzus, tak musím s radosťou konštatovať, že on v oblasti zahraničnej politiky istý stupeň konsenzu medzi opozíciou a koalíciou existoval aj v predchádzajúcom volebnom období. Musím teda povedať, že s výnimkou jednej koaličnej strany, ktorej srdce vždy tiahlo k Uralu, všetci ostatní zhruba chápali naše geopolitické ukotvenie. A ku cti môjho cteného kolegu v týchto štruktúrach a dnes štátneho tajomníka Martina Klusa musím povedať, že paradoxne dochádzalo k tomu, že sme na zasadnutiach týchto dvoch výborov v minulom období zhodou okolností nezriedka my dvaja bránili ministra zahraničných vecí nominovaného SMER-om. Takže ten konsens v istom smere existoval, pričom, samozrejme, platí, že rozdielne názory sú súčasťou demokracie. A to, že sú názory na to isté rozdielne, dokladuje i táto už hodiny trvajúca diskusia. Samozrejme, programové vyhlásenie vlády nie je napísané bezpodmienečne tak, aby ho odsúhlasila opozícia. Nemá zmysel robiť si ilúzie, že i keby ho písali anjeli, tak opozícia ho nikdy nepodporí. Tak to je. A je svätým právom opozície tráviť hodiny vyčítaním viac či menej nezmysluplným, čokoľvek, čo sa vyčítať dá. Ja to v zásade chápem. Patrí to k parlamentnému folklóru a nič sa s tým nemá ani nedá robiť. Je jasné, že vytvorivší sa červeno-hnedý blok nebude podporovať toto vyhlásenie vlády, a je, samozrejme, svätým právom tohto bloku a niektorých jeho členov nesúhlasiť ani s tým, čo poviem a nemám im to za zlé. Jednoducho ja sa priznám, že nikdy ako poslanec nemám pocit, že zastupujem všetkých voličov Slovenka. Zastupujem našich voličov a svojich voličov, ktorí vidia svet tak ako ja, a je svätým právom iných voličov vidieť svet úplne inak. A demokracia poctivo rozhodne o tom, ktorých voličov videnie sa naplní. Dôležitým a uhlovým kameňom našej budúcnosti je, ako správne konštatuje programové vyhlásenie, členstvo v Európskej únii a NATO a je tam veľmi dobrá veta, že má byť založené na princípe dohodnutých pravidiel a zodpovednosti. Teda na starom rímskom clara pacta, boni amici, máme dodržiavať to, na čom sme sa dohodli, nemáme sa z toho vyzúvať, nemáme sa tváriť, že to pre nás neplatí, lebo, alebo niečo iné. Inými slovami, máme byť poctivými a lojálnymi členmi panského klubu zvaného EÚ a NATO. Veľmi cenné bude, ak táto vláda aktualizuje bezpečnostnú stratégiu, ktorej roky trvajúce hanebné neprijatie bolo škvrnou predchádzajúcej koalície a parlamentu. Ak som hovoril o tom, že sa nemáme ako čierni pasažieri voziť vo vlastnej bezpečnosti, ktorú platia daňoví poplatníci Michiganu a Wisconsinu, tak tým chcem podčiarknuť, že sa o svoj diel vlastnej obranyschopnosti musíme starať sami. Ak Donald Trump povedal, že pokiaľ má jeho daňovým poplatníkom viac záležať na bezpečnosti Európanov ako Európanom samým, tak povedal kus pravdy, že toto nie je cesta. Samozrejme, môžme sa baviť o tom, či by Spojené štáty nemohli mať lepšieho prezidenta, ale trvám na tom, že transatlantické spojenectvo pretrvá Donalda Trumpa, a ak to vtedy dvihlo mandle počúvajúcim nepriateľom tohto partnerstva, keď som povedal, že Trump dočasu a Amerika – Spojené štáty naveky, tak minimálne na dohľadný čas je euroatlantické spojenectvo garanciou našej budúcnosti. A v tejto súvislosti by som sa dotkol jednej takej podľa mňa veľmi dôležitej vety, ktorá je v programovom vyhlásení: „Ochrana ľudských práv a základných slobôd, ako aj presadzovanie princípov právneho štátu bude kľúčovým kritériom pri presadzovaní zahraničnopolitických záujmov Slovenskej republiky.“ Na tomto mieste chcem povedať, že ďaleko od nás žije štyrikrát viac v demokracii žijúcich občanov, ako je nás občanov Slovenska. Žijú v Čínskej republike Taiwan. Táto Čínska republika, aj keby ste to mnohí neuverili, má na Slovensku väčší počet investícií a dáva prácu väčšiemu počtu našich občanov ako veľká Čína. A táto demokratická Čína, ktorá nemasakrovala študentov na námestí Tchien-an-men, ktorá nedáva ľudí z Falun Gongu do koncentračných táborov, ktorá neterorizuje Ujgurov a Tibeťanov, nemá právo sedieť ani len bez hlasovacieho práva vo Svetovej zdravotníckej organizácii. Krajina, ktorá prvá upozornila na blížiaci sa COVID a ktorá nám pred niekoľkými dňami venovala 200-tisíc rúšok. Poviete si, čo je to 200-tisíc rúšok? Oni sami bojujú s tou chorobou a musím povedať, že ak sme dostali z Číny, všetka česť, tiež dar rúšok, tak by nám Čína, ľudová republika, musela dať 12 mil. rúšok, aby sa vyrovnala štedrosti Taiwanu. Táto krajina nemá právo sedieť ani na schôdzach Červeného kríža, hoci pomáha celej Ázii pri nešťastiach. Je teda hádam dôležité, aby naše ministerstvo zahraničných vecí nezabudlo na to, že niekde žije 24 mil. ľudí, ktorí sú za plotom svetového spoločenstva. A myslím si, že táto jedna veta by mala byť istým záväzkom. Hovorím to preto, lebo som už roky predsedom takmer undergroundovej spoločnosti taiwansko-slovenského priateľstva, a myslím si, že naši priatelia na Taiwane si našu pomoc a postoj zaslúžia. V tomto zmysle si dovolím toto uviesť ako také drobné podotknutie k tomu, že sa máme starať o ochranu ľudských práv, pretože v žiadnej listine ľudských práv nie je napísané, že občania Taiwanu sú menejcenní v porovnaní s inými občanmi zemegule. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)