Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-12-02):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, taká zvláštna situácia, že ja sa snažím len tak zľahka o personálne a skôr teda že k tomu statusu ústavného sudcu. Personálne. Aj ja si dám záväzok, a keďže najväčší bijec neprešiel sitom „ad hominem“ vášho výboru (povedané so smiechom) a ja som vždycky len vrátil, hej, čiže aj ja budem si dávať pozor na niektoré vyjadrenia, ktoré sú ad hominem, či jak sa to povie, pokiaľ sa nebudú mňa. Keď sa budú týkať mňa, tak vrátim, to, to už, myslím, že ste si aj vyskúšali. Aj vzhľadom k tomu, že z tých kandidátov sú dvaja ľudia, ktorých poznám, lebo som tu s nimi štyri roky takto posedával, mi to trošku, ma vrhá do takej zvláštnej... (reakcia z pléna), posedával, niektorí pracovali, zvláštnej situácie a nie celkom mi príde vhodné ich takto hodnotiť. Ja len by som chcel vyslať možno taký apel. Mne sa zdá, že sudcovia si v tejto krajine vytvorili štát v štáte. Prokuratúra si vytvorila v tejto krajine štát v štáte. Viete, my aspoň keď sme politici, nám aspoň trošku, s prepáčením, lepí pred voľbami, hej, trošku musíme dávať pozor. Len, prosím vás pekne, sudcov ani fotiť nemôžete. Nám môžu pomaly fotiť, čo máme v hrnci, a sudcom nemôžu, ani ich nemôžu fotiť, hej, a pritom rozhodujú, viete, niektorý sudca rozhoduje možno ďaleko viac ako 80 % poslancov, ktorí tu sú, hej, z nejakého pohľadu významu, hej, o niečom. Čiže mne to príde trošku neproporčné. Ako filozoficky mi to príde neproporčné a ja som proste nebol, sú takí ľudia, ktorí poznajú strašne veľa policajtov, prokurátorov, ja nepoznám dokonca, kým som nebol v politike, nikoho, ani policajta, ani prokurátora, ani sudcu. Teraz, ako som v politike, tak možno dvoch-troch, lebo už ma žalujú a neviem čo, ale som zhrozený. A ja som zhrozený, lebo vy keď si vytvoríte štát v štáte a trvá to 25 rokov, tak vás to poznačí. Vás poznačí tá societa a tá vlastne vaša, tá arogancia a to, že sa vám nikto v zásade nič nemôže okrem disciplinárnych senátov, ktoré tu, do nich nikto nechce robiť, tak potom to môže skončiť aj s niečím takým, čoho som bol ja svedkom napríklad pri vynášaní rozsudku o Pečnianskom súde... (reakcia z pléna), lese, pardon. A ja poviem, som bol zhrozený. Sudkyňa ponižovala, ona normálne ponižovala právnu zástupkyňu Lesoochranárskeho združenia VLK, normálne nemiestnymi narážkami, že z východu a u vás na východe a čo vy tam na východe. Vážení, to bolo na súde. Tá sudkyňa ponižovala zástupkyňu, normálne ju zhadzovala, zástupkyňu prokuratúry. Ja som bol zhrozený ľudsky z toho, nie procesne. Predpokladám, že procesne, a nebudem ho ani hodnotiť, na to má asi právo, že ona to tak vyhodnotila, ale ľudsky, ľudsky to vnímam ako niečo hrozné. A ten apel u mňa je v tom, že podľa mňa tí sudcovia by mali byť crème de la crème, hej. Proste to by mali vidieť, že proste ide až okolo nich až taký odor, hej, že proste ide sudca, hej, tak sa dvere otvoria pomaly samé, hej. To mi chýba, hej, že proste príbehu nejakej, fantastický príbeh proste cnostného muža alebo cnostnej ženy z pohľadu toho, že ten príbeh je dokonalý, hej. A práve naopak, ja sa stretávam s ľuďmi absolútnej arogancie, neschopnosti, nulovej sociálnej empatie, hej, proste zhrozený som z toho. Takže ja neviem, kto bude ústavným sudcom. Len ja by som poprosil, že naozaj, že nech ten, kto bude, nech aspoň má základné predpoklady, a potom, keď už nech sa ním stane, že neberte ľuďom vieru v spravodlivosť, že čomu tí ľudia majú potom veriť, keď sa tu ničomu nedá veriť. Potom ten štát zlyhá ako celok. Čiže nebudem a svrbí ma jazyk a poviem otvorene, svrbí ma jazyk špeciálne pri jednom našom kolegovi, ktorý je tu, o ktorom by som možno vedel dlho rozprávať, a previazať to s mojou obľúbenou témou pôsobenia nejakých nebankových skupín a nejakých, ale vyhnem sa tomu pre túto chvíľu. Možno mi bude do budúcna stačiť nejaká deklarácia, že lebo chyba sa môže stať. Ja pripúšťam, ale problém je, keď sa tá istá chyba stane druhýkrát, hej. Čiže ak aj niekto úzko spolupracuje s ľuďmi, ktorí sú síce právnici, hej, ale nie sú to cnostní muži, tak môžete povedať, že áno, pri robote, ale ten kontakt je maximálne profesionálny, že neprechádza do ľudskej roviny. Lebo nie je povinnosťou sa, ku mne domov nie som si povinný pozvať nikoho, hej. Nikto mi nemôže, odo mňa žiadať, aby som si ja niekoho pozval. Ja si pozvem toho, koho chcem, hej. A to je veľmi dôležité. A toho, koho si pozvem, tým vlastne dávam jasný signál, že s kým sa chcem stretávať, s kým sa kamarátim, čo môže mať, môže mať určitú výpovednú hodnotu. Môže mať určitú výpovednú hodnotu. Tu sú ľudia, ktorí sa živia parazitovaním na biede iných ľudí. Spravili si z toho veľmi vplyvnú a silnú a bohatú živnosť a činnosť. Tu sa nám premávajú ako ctihodní občania. Bol by som rád, keby niektorí z vás, ktorí ašpirujete na posty ľudí, ktorí by mali predstavovať crème de la crème, to najlepšie z najlepších, aby k nim mali len a len nevyhnutný profesionálny kontakt. Tá zodpovednosť je veľká. Dúfam, že sa jej, vážení kolegovia zo SMER-u, zhostíte, vedomí si toho, že to je zodpovednosť veľká. Naozaj by bolo dobré, aby sme sa, lebo viete, my už zisťujeme, že kto všetko je poslancom, my už zisťujeme, že kto všetko je to a hento, kto všetko učí na vysokých školách, to by jeden nepovedal, kto všetko tam učí, hej. (Povedané so smiechom a reakcia z pléna.) Ale, ale, prosím vás, pozor. Pokiaľ budú niektorí ľudia učiť na vysokých školách, tak za moje deti, idem to určite povedať teraz, moje deti do takých škôl chodiť nebudú a odporúčal by som to aj iným deťom. A odporúčal by som určitým školám, aby, nie sme na tom personálne tak zle, aby niekto musel učiť tam, kde učí. Ale teraz som stratil tú myšlienku a tým naozaj skončím a už mi to ušlo, že čo. Teraz sa ospravedlňujem pre túto chvíľu. Už ten štvrtý týždeň sa podpisuje naozaj, naozaj na úrovni vnímania, za čo sa ospravedlňujem. Držím palce, nech to nie sú ľudia, ktorí sú vám afinitní, alebo jak sa to povie, preto, lebo ste s nimi v klube, ale že nech sú to ľudia, ja neviem, možno aj tí ľudia, ktorí sú vám afinitní, majú tie predpoklady, hej. To nechcem teraz hodnotiť, jak som to uviedol, ale to nie je ten základný parameter tej vašej voľby. Nech naozaj parametrom tej vašej voľby je to, že to bude ústavný sudca, hej. To je, že ako keď vkročil, to je, to je. Viete, že, hovorí sa, že keď vkročí prezident, keď príde odzadu, tak všetci vedia, že to proste s ním príde aj nejaká aura, že s ním príde, že aby sme aj my mali pocit z tých ľudí, že vkročil do miestnosti ústavný sudca. To by sme mali. Naozaj, že by to bol cnostný príbeh niekoho, kto si to naozaj zaslúžil, a je to vrcholom jeho kariéry. Ďakujem pekne.