A. Szögedi, poslankyňa: (2008-04-02):
Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som prispela niekoľkými pohľadmi do problematiky vzdelávania, o ktorej dnes rokujeme. Predrečníci, hlavne tí, ktorí vystupovali v mene poslaneckých klubov, naozaj veľmi podrobne rozobrali predložený návrh zákona z vecnej stránky, ako aj zo stránky odbornej, aj politickej. Budem teda stručnejšia. Musím však vysloviť zistenie, že úplne iný pohľad, iný uhol pohľadu na reformu ako takú majú poslanci zo strany opozície ako poslanci zo strany koalície. V jednom však určite sa zhodneme. Je potrebná reforma školstva, je potreba prijatia nového školského zákona aj preto, že súčasne platný zákon z roku 1984 nezohľadňuje celospoločenské potreby v oblasti výchovy a vzdelávania na Slovensku. Často počúvame, že v školstve na rozdiel od iných rezortov sa v uplynulom období nič podstatného neudialo, žiadne zmeny. Musím však konštatovať a faktom je, že niekoľko naozaj podstatných zmien sa predsa len udialo. Na začiatok zo školských osnov sa hneď po Nežnej revolúcii vytratila socialistická ideológia. Ďalší posun nastal vo formálnom fungovaní škôl. Decentralizovalo sa financovanie. Preniesli sa kompetencie zo štátu na samosprávy. Napriek spomínaným zmenám musíme konštatovať, že stará legislatíva je nevhodná a treba vytvoriť novú. Dôležité však je, akú cestu zvolíme pri tvorbe novej legislatívy nového zákona. Mali by sme sa usilovať o kompletnú stratégiu reformy regionálneho školstva. Opakujem o kompletnú stratégiu aj preto, že takúto stratégiu od nás očakáva pedagogická verejnosť, odborná verejnosť. Skutočná reforma by mala byť v podstate o vyvážení kompetencií medzi rezortom školstva a školami. V tomto sa rozchádzame pri ponímaní reformy. Teda školská reforma má oveľa širší rozmer ako len obrat vo vzdelávaní, od memorovania k tvorivosti alebo redukcia učiva, čo sa v súčasnosti najviac vyzdvihuje. Skutočná reforma by mala znamenať zrušenie monopolu štátu v určovaní obsahu vzdelávania, v učebnicovej politike, v ďalšom vzdelávaní učiteľov a v kontrole a hodnotení škôl. Základnými princípmi, na ktorých by sa mal nový školský zákon postaviť, sú sloboda, subsidiarita, participácia a konkurencia. Tieto princípy by mali tvoriť východiskovú os pri nasmerovaní vzdelávacieho systému na dôsledne decentralizovaný, moderný a otvorený. Na základe uvedených princípov sa dá definovať nový model tvorby vzdelávacích obsahov, nové postavenie učiteľa, ako aj nový systém podporných služieb, v ktorom stratia priamo riadené organizácie svoj dlhoročný monopol. Na základe týchto princípov sa dajú vymedziť úlohy jednotlivých aktérov vzdelávacieho procesu, ako sú štát, zriaďovatelia, školy, rodičia. A preniesť zodpovednosť za vzdelávací proces priamo tam, kde sa reálne uskutočňuje, teda priamo na školy. Tak často spomínaná voľnosť škôl podľa uvedenej legislatívnej normy sa končí pri pomere medzi predmetmi, ktoré nadiktuje štát, a tými, ktoré si vyberie samotná škola. Pritom práve uvoľnenie rúk školám malo umožniť obsahovú reformu. Návrh zákona a zmeny s ním pripravované nemenia obsah učiva, len ho redukujú. Naše školstvo však nepotrebuje zmenu iba v redukcii učiva, aby sa deti učili menej, ale hlavne, aby sa učili inak. Podľa uvedeného zákona o novom obsahu vzdelávania budú aj naďalej rozhodovať rovnaké štátne štruktúry ako doteraz. Ministerstvo bude naďalej určovať štruktúru a obsah predmetov. Spôsob skúšania v určitom, teda teraz vidíme napríklad maturity či používanie učebníc. Očakávanie, že učitelia začnú na základe týchto kozmetických úprav učiť inak je podľa mňa naivné. Učitelia získajú namiesto väčšej slobody iba niekoľko hodín navyše, ktorými budú môcť spestriť doterajší spôsob výučby. Podľa avizovaného plánu ministerstva, mám to z médií, školy dostanú šesť až osem týždňov navyše, aby sa na zmeny pripravili. To by v praxi znamenalo, nezačnú učiť v 1. a v 5. ročníku v základných školách a v 1. ročníku na stredných školách podľa nového zákona skôr ako v novembri. Nie sú pripravené ani všetky vykonávacie predpisy a aj z toho dôvodu je namieste otázka, aký má význam spustenie neúplne pripravenej alebo nepripravenej reformy od septembra. Včera ste, pán minister, povedal, citujem, povedali, ďakujem, povedali, vytvorme podmienky a spusťme reformu. Tak ich teda vytvorme. Počkajme ešte určitý čas. Vytvorme taký zákon, ktorý čoskoro nebudeme musieť novelizovať. Teda po zhrnutí všetkého charakteristika predloženého legislatívneho zámeru by mohla znieť po prvé. Namiesto sformulovania nových princípov fungovania školského systému máme potvrdenie starého školského systému. Po druhé. Nezavŕšil sa proces decentralizácie, pretože práve uvedeným zákonom sa decentralizácia zabrzdila. Po tretie. Školy a učitelia nedostali viac slobody, práve naopak. V uvedenom návrhu zákona sa potvrdili kompetencie v prospech štátu na úkor slobodného rozvoja škôl. A po štvrté. Nie je dodržaný status quo v oblasti vzdelávania národnostných menšín. Je tu však iskierka nádeje, pretože pani poslankyňa Smolková, ktorá vystupovala dnes ráno, potvrdila, alebo teda naznačila, že strana SMER podporuje dodržanie súčasného stavu. Ja si myslím, že v súčasnosti to ešte v zákone potvrdené nie je, ale po druhom čítaní, keby tak bolo, tak by sme to privítali a naozaj by to bol posun v tomto smere k dobru. Navrhované zmeny však nepovažujem za prvé kroky na ceste k novým školám, ktoré sa pod ich vplyvom budú konečne orientovať na  konkrétnych žiakov, pretože myslím si, že stredobodom pozornosti tohto zákona by mal byť žiak. Považujem to za umelé udržiavanie zlyhajúceho školského systému. Preto z uvedených dôvodov nemôžem prijatie tohto zákona podporiť. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)