Šípošová, Janka, poslankyňa NR SR (2014-10-30):
Dobre. (Reakcia ministra Richtera.) Dobre, ďakujem. Ďakujem, pán predsedajúci. Takže skúsme hovoriť, pán minister, nie o rodovej rovnosti. To nebude taký strašný problém premenovať odbor. A tým premenovaním možno by sme dosiahli aj trochu zmenu vo vnímaní. Skúsme hovoriť tak, ako tomu hovoria vo Francúzsku alebo v Českej republike, rovnosť pohlaví. Možno to bude len malý krok, ale mohol by pomôcť. Hneď aj poviem, že vaši pracovníci tvrdia, že toto je nutné používať, ten pojem rodová rovnosť a ďalšie súvislosti, aby sme dostali európske granty alebo teda dotácie. Aj Francúzi, aj Česi sa uchádzajú o dotácie, dostávajú ich napriek tomu, že hovoria systematicky o rovnosti pohlaví. Je to veľká škoda, že robíme rozbušku tam, že robíme problémy tam, kde by nemuseli byť, aj keď vidím za tým trošku taký práve zmysel, ktorý som popísala predtým, že rozumieme tomu iba my a my, ktorí tomu rozumieme, sme tí vyvolení, povolaní a my budeme dostávať tie peniaze, čo je zase veľká škoda, pretože to už sa k tomu nebudem vracať, že ich nedostávajú tí, ktorí by ich mali na čo rozumnejšie použiť. Rozmýšľam o tom, či mám znovu, ale nebudem opakovať ten príklad, ktorý som už v tejto snemovni raz hovorila, o úžasnom projekte dojčenia otcov, keď to v skratke poviem. Takže... (Ruch v sále.) Takže... Počkám chvíľku? Dobre, takže, pán minister, možno som príliš smelá, ale skúste si pripustiť, že nie všetci kompetentní ľudia sú na vašom ministerstve, a pokúste sa možno počúvať iné názory. Ja netrvám na tom, že mám pravdu ja, ale počúvajme sa a skúsme si vysvetliť, že prečo si vy myslíte, že ja pravdu nemám. Trochu mi to prišlo ľúto, keď sa tu prejednával zákon o sociálnej práci, že som vám tiež s veľkou naozaj úprimnosťou povedala, prečo si myslím, že toto nie je dobré, tamto nie je dobré. Konkrétne si dodnes myslím, že je veľmi nesprávne, že zákon o sociálnej práci nie je zadefinovaný, nepozná, nehovorí o tom, čo je to sociálna práca, a tie reakcie, ktoré boli, že to je preto, lebo tých definícií je veľmi veľa, ja nepovažujem za odborné. Len mi prišlo ľúto, pán minister, že vy ste v záverečnom slove mi ani na moje otázky neodpovedali. A toto by som ja chcela dosiahnuť, keby sme vedeli sa rozprávať o veciach s cieľom vysvetliť si ich a povedať, že naozaj čo bude lepšie. Ja som inak bola veľmi rada, keď som videla tu dnes pána premiéra, a som si dvakrát prerobila tento príhovor, pretože on pozná moju prácu. My sme sa pred rokmi stretli v tom krátkom období, keď aj on sa angažoval v problematike pomoci obetiam trestných činov. A chcela som sa naňho odvolať, resp. sa dovolať jeho svedectva, že ja nie som ani hysterická, ani neznášanlivá a že vždy chcem najprv pochopiť aj iné argumenty, aj opačné argumenty. A verte mi, že to naozaj myslím úprimne. Mojou najdôležitejšou snahou je pomáhať obetiam trestných činov vrátane obetí domáceho násilia a ich rodinám. Ja sa nechcem hádať ani tu, ani nikde inde. Ja dokonca mám snahu a pokúšam sa o mediáciu aj v trestných veciach. Samozrejme bez toho, aby som zasahovala do trestného konania alebo do stíhania páchateľov, a viem, že sa to dá. Takže rada by som riešila veci konsenzom. Takže, pán minister, no, pán premiér tu hovoril o tom, že ako vy ovládate agendu ministerstva. Ja mu nechcem protirečiť, len si nie vždy myslím, že nie ste to vy, kto je ovládaný trochu tými ľuďmi, ktorí vám pripravujú materiály možno. Možno im až príliš dôverujete, možno, nieže možno, celkom určite nemôže minister obsiahnuť vlastnoručne a vlastnohlavne všetky problematiky, ktoré jeho ministerstvo rieši. Ale bola by som veľmi rada, keby sa to dalo nejakým spôsobom – no ako to povedať? – vyriešiť v tom duchu, aby sme smerovali k lepším riešeniam a nie k jednostrannému presadzovaniu názorov jednej skupiny, ktorá už sa ani nedrží vlastne moderných teórií ani moderných poznatkov v danej oblasti. Na záver možno trošku také osobné. Ja viem, že je to asi váš temperament, a viem, že temperament je ťažké ovládať, ale dosť často sa tak stane vám, že reagujete možno v dobrom na pripomienky takým zvýšeným hlasom, a ja som vás chcela poprosiť, že trošku úsmevu dakedy a možno by nám to išlo lepšie. Ďakujem.