V. Sopko, poslanec: (2001-12-06):
v návrhu štátneho rozpočtu na rok 2002 je zabudovaná krajná miera napätosti medzi zdrojmi a potrebami a medzi rozpočtovými príjmami a výdavkami. Preto aj v budúcom roku štátny rozpočet bude mať svoje riziká predovšetkým na príjmovej strane rozpočtu a na to môžu doplatiť niektoré rezorty, ale pretože bič práska na konci, v mnohom môže doplatiť aj občan. Návrh štátneho rozpočtu v podobe, ako nám ho predložila vláda Slovenskej republiky, nevytvára dostatočný priestor na manévre nás poslancov, tým chcem povedať, že sú veľmi obmedzené možnosti na pozmeňujúce návrhy a budeme ich musieť citlivo posúdiť pri záverečnom schvaľovaní zákona o štátnom rozpočte. Štátny rozpočet na budúci rok aj napriek tomu, že ide o rok volebný, vyznačuje sa nutnosťou prísneho obmedzovania výdavkov, tak nám ho prezentovala pani ministerka Schmögnerová, preto ja tento rozpočet považujem za reštrikčný. Po mnohých vystúpeniach nevidím zmysel hovoriť o makroekonomických východiskách štátneho rozpočtu, preto upriamim pozornosť na niektoré zvláštnosti. Z návrhu štátneho rozpočtu, aj z vystúpenia kolegov poslancov Národnej rady je zrejmé, že rozpočet na budúci rok bude napätý, povedané inými slovami, limity a čísla štátneho rozpočtu nepustia, šetrenie rozpočtových zdrojov je nevyhnutné a v mnohých prípadoch bude spojené aj s priamymi negatívnymi dôsledkami. Nedostatok finančných zdrojov sa odráža vo finančnom vyjadrení viacerých rozpočtových kapitol a obmedzí niektoré aktivity a niektoré potreby. Ale nie všade je to tak, nie všade sa šetrí. Ja nemôžem prijať, alebo ťažko prijímam argumenty, ktoré tu používala pani ministerka financií, ktorá v úvodnom slove zdôvodňovala nárast administratívnych pracovníkov na ústredných orgánoch štátnej správy. Podľa môjho názoru sa to nedá zdôvodniť, je to krajná nezodpovednosť, je to zlý vývoj. Nárast byrokracie nie je opodstatnený a v krátkom čase to doložíme aj argumentmi a číslami. Kapitolou naozaj zvláštnou je Úrad vlády Slovenskej republiky. Aj tento administratívny moloch v roku 2002 prijme ďalších 35 pracovníkov. Celkový nárast od volieb 1998 dosiahne teda 130 pracovníkov oproti stavu počas Vladimíra Mečiara. Nedá sa to vysvetliť ani zvyšovaním intenzity medzinárodnej spolupráce, nedá sa to vysvetliť ani aktivitami v oblasti integrácie Slovenskej republiky do európskych a transatlantických štruktúr. Predsedovi vlády aj podpredsedom vlády chýba teda brzdový mechanizmus a cit pre mieru. Bonbónom v rozpočtových položkách Úradu vlády Slovenskej republiky sú cestovné výdaje. Tieto v návrhu rozpočtu na rok 2002 medziročne narastajú zo 16 mil. na takmer 22 mil., to znamená, skoro o jednu tretinu. Mne to pripadá ako Fischerova cestovná kancelária. V atmosfére tvrdých ekonomických opatrení, v období ďalšieho zvyšovania cien energie, v období zaťažovania občanov veľmi kontroverzne vyznievajú projekty podobné Národnému tenisovému centru. Ale poukážem na ďalší takýto projekt. Je to rekonštrukcia apartmánov v hoteli Bôrik. Rozpočtové náklady na jeden apartmán dosahujú 30 mil. Sk. Rekonštrukcia jedného apartmánu predstavuje 30 mil. Sk. Apartmány sú štyri. Kladiem si otázku, na čo bol dobrý propagovaný audit skupiny expertov pod vedením podpredsedu vlády Slovenskej republiky pána Ivana Mikloša, ak by boli na úrade vlády aj na ministerstvách i naďalej neodôvodniteľne expanzní. Ako môžeme pripustiť takú situáciu, že niekde sa míňajú štátne finančné prostriedky veľkým priehrštím a inde škrtíme, až na neúnosnú mieru napríklad znižujeme limity dotácií pre občianske združenia pod gestorstvom ministerstva vnútra, ako je napríklad Slovenský zväz protifašistických bojovníkov, kde nevieme navýšiť pridelené prostriedky o 2 - 3 mil. Sk, čo pokladám za neúctu k ich práci. Veď už nemajú ani na kytice k pamätníkom významných výročí. Na týchto príkladoch som chcel poukázať, že prísne obmedzovanie výdavkov neplatí pre všetky kapitoly a potvrdzuje sa staré pravidlo, že pod sviečkou býva tma. V závere sa chcem vyjadriť, kriticky vyjadriť aj k financovaniu vyšších územných celkov, o čom tu už diskutovali viacerí predrečníci. Vláda Slovenskej republiky navonok deklaruje, že podporuje systémovú a komplexnú reformu verejnej správy, ktorá má zavŕšiť zásadnú spoločenskú transformáciu spoločnosti a ktorá má podporovať rovnomerný hospodársky rozvoj regiónov. Ako sa táto téza odráža v návrhu štátneho rozpočtu na budúci rok? Nuž, nie k našej spokojnosti, pretože legislatíva súvisiaca s rozpočtovým hospodárením v roku 2002, najmä v nadväznosti na reformu verejnej správy aj na reformu verejných financií je v podstate otvorená. Aj v tom sa skrýva spomínané veľké riziko plnenia príjmovej a výdajovej časti štátneho rozpočtu. Ale znamená to aj niečo iné. To, že financovanie vyšších územných celkov v štádiu, keď už boli kreované volené samosprávne orgány krajov, nie je riešené komplexne, ale našli sme len akýsi prechodný spôsob. Tento fakt nasvedčuje o tom, že v období prípravy reformy táto oblasť naozaj trošku zaostala. O týchto sklzoch v čase najväčšej slávy prípravy reformy verejnej správy, žiaľ, mlčali tí, ktorých ja nazývam lacní hrdinovia, ako je pán podpredseda vlády Mikloš či pán Nižňanský. Po presune kompetencií na orgány samosprávy kraja a obcí v roku 2002 budú musieť okresné úrady aj krajské úrady, ale predovšetkým samosprávne orgány krajov prežiť teda finančné provizórium, zvládnuť finančné provizórium a rovnako zvládnuť aj veľké organizačné zmeny a dôslednú, aj dôslednú prípravu delimitačných podkladov a zabezpečení hladkého priebehu delimitácie. Nie sú to teda priaznivé východiská na rozvinutie činnosti krajských samosprávnych orgánov. Musíme to verejne priznať a čo sa dá, v nasledujúcom období ešte napraviť. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)