V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-03-05):
V. Tkáč, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán spravodajca, dámy a páni, to je vizitka slovenského parlamentarizmu, čo sa teraz deje, pretože o 12.34 hodine v piatok tento parlament je absolútne nepripravený diskutovať o takých závažných otázkach, o akých dnes diskutovať máme. Chcel by som načrieť do iného súdka, ak dovolíte, a povedať niekoľko poznámok týkajúcich sa politickej stránky tejto vysoko odbornej témy. Tá politická stránka totiž spočíva v tom, či je možné, ak dovolíte takú básnickú vsuvku, ako bratia Česi hovoria, „otevírání studánek“, či existuje taký termín, ako je otváranie dohodnutých kapitol, ako je otváranie už dohodnutých záležitostí s Európskou komisiou, či s Európskou úniou, či s Európskymi spoločenstvami. Chcel by som ale zdôrazniť, že si treba jasne povedať, že nie je možné tieto záležitosti ani politicky a mediálne zneužívať, pretože keď sa začalo diskutovať - a to nie sú témy naveky - o týchto otázkach, tak už médiá začali strašiť, že pozor, ak tieto politické strany prídu k moci, tak Európska únia má po chlebe, pretože chcú nabúrať to, čo táto vláda dohodla alebo čo dohodla táto komisia. A chcem sa teraz verejne spýtať, či ideme do Európskej únie ako rovnocenný národný štát, alebo či ideme do Európskej únie čušať. To je zásadná otázka. S prepáčením za pejoratívny význam, alebo výraz čušať. Ideme do Európskej únie s tým, aby sme, samozrejme, pôsobili ako aktívny subjekt v Európskej únii. A v tejto súvislosti je otázkou, ako ďalej? Či aj tie dohodnuté veci sú alebo nie sú záväzné a či je možná diskusia na tieto témy, najmä v situácii, keď je Európska únia v podstate ako systém vo veľkom chaose. Dopadli, ako dopadli diskusie v Konvente a po Konvente na medzivládnej konferencii o ústavnej zmluve. Dovoľte niekoľko faktov. V tomto týždni od pondelka do stredy Ľudová únia hostila vyše 60 poslancov Európskeho parlamentu z frakcie Združenie Európy národov. Totálna ignorancia slovenských médií bola voči takejto skupine poslancov, ba dokonca sa isté médium hanbilo uviesť, že pán Paska, s ktorým robilo interview, bol tu vlastne aj na pozvanie Ľudovej únie. Táto frakcia Združenie Európy národov vôbec nie je nacionalistická skupina. Sú to politické subjekty, ktorých 5 strán tvoriacich delegátov tejto frakcie je dnes v piatich štátoch európskej pätnástky. Ich prístup je predovšetkým v tom, či Európa končí vznikom suverenity európskej inštitúcie tak, alebo začína, že končí suverenita národných štátov. Sme členmi frakcie Združenia Európy národov. Veľmi si to vážim a chcem v tejto súvislosti tiež uviesť, že sme boli proti takejto ústavnej zmluve, aká bola predmetom rokovania a uzatvárania, a že sme za to, aby nevznikli spojené štáty európske, ale aby vznikli zoskupenia, ktoré budú ctiť a vážiť zoskupenia a združenia národných štátov. V tejto súvislosti treba si jasne povedať, že do Európskej únie ideme a máme ísť ako suverénny národný štát, ktorý bude zásadne obhajovať svoje národné a štátne záujmy na jednej strane, na druhej strane, samozrejme, bude rešpektovať aj dohodnuté veci. Dovoľte ešte niekoľko príkladov, keď to, čo je raz dané, neznamená, že tam prídeme a budeme, znovu opakujem, ticho. Keď sme vo výbore pre sociálne veci a bývanie boli v Čile, tak bývalý čílsky minister Piňera, ktorý je otcom čílskej reformy, sa doslova vysmieval z maastrichtských kritérií. Ako Čiľan to vedel, samozrejme, spoza Atlantiku, ale jasne povedal: Čo vy chcete? Pánovi Prodimu neviete povedať, že to sú nezmysly, akým spôsobom chce započítavať deficit verejných financií vo vzťahu k HDP? Veď to, čo sa deje, je vlastne proti dôchodkovej reforme, a za chvíľu západné štáty budú musieť robiť tú dôchodkovú reformu tak, ako im inak nevyjde. Ja som o tom pevne presvedčený, že tak to bude, pretože, aj keď silná pravicová francúzska vláda dnes robí reformu priebežného financovania, tak bude musieť prejsť na kapitalizačný systém a tie zdroje na dôchodkovú reformu sú dnes obmedzené maastrichtskými kritériami. Čo to znamená? Že pôjdeme do Maastrichtu, respektíve do Štrasburgu, Bruselu a Luxemburgu byť ticho, čušať? A to sú tie politické otázky a dimenzie, ktoré si jasne treba povedať, bez ohľadu na to, alebo bez toho, že by to bolo protiintegračné, že by to malo niekoho vzrušiť v Bruseli z komisárov, či zo sekretariátu, z byrokracie a podobne. Nechcem obhajovať pána Figeľa ani vyjednávačov. Viem, boli sme 5 či 6 rokov vo vyjednávacích štáboch, dokonca pri OECD sme boli na úrovni ministerstva práce prvá kapitola, ktorú uzavrelo OECD so Slovenskom, druhé bolo životné prostredie pána ministra Zlochu, a viem, čo je to vyjednávanie aj z hľadiska výsledkov. Že vyjednávanie je vždy výsledkom zhody či kompromisu dvoch strán. Ale chcem podotknúť, že zároveň pracujeme dnes na tom, aby aj cez V4, včera sme o tom informovali prezidenta republiky pána Schustra, sa kritériá Maastrichtu zmenili! Teda nepôjdeme do Európskej únie čušať a byť ticho, ale poďme tam vysoko aktívne a poďme znovu diskutovať aj o tých odborných otázkach, ktoré sú dnes zdanlivo politicky nenarušiteľné, a nedajú sa, jednoducho, vraj, zmeniť. To nie je pravda! Tak ako sa mení situácia aj vo vzťahu ku zadlženosti a vieme dobre, ako obstálo Francúzsko či Nemecko v súvislosti s odpustením v podstate prekročenia deficitov. Tieto veci nemožno považovať za stopercentne, absolútne uzavreté tak, aby jednoducho o nich diskusia nemohla byť. Chcem ešte uviesť aj ďalší príklad, že obdobná situácia nás čaká v oblasti voľného pohybu osôb. To je príliš drahá vstupenka do Európskej únie, ktorú platia a budú platiť slovenskí občania, keď v roku 2011 budú až plnoprávni, ale už od roku 1991 v podstate možno evidovať zásadné atribúty Európskej únie, ako je voľný pohyb tovaru, služieb, kapitálu. Slovenský občan bude plnohodnotným občanom až v roku 2011. Teda 20 rokov po tom, čo iné atribúty znaky z Európskej únie vlastne fungujú. Po šokovej terapii možno povedať, už tieto atribúty Európskej únie v ekonomike platia. Doplatili sme na to svetovými cenami, európskymi cenami, genocídnymi platmi, genocídnymi mzdami, ktoré vyslovene dostávajú Slovensko do druhej a piatej kategórie v Európe. Podporujem všetky fabriky a firmy, zahraničný kapitál, ktorí sem prídu. Ale je otázkou - a to nie je kontra toho, čo sa v súčasnosti v médiách oslavuje, alebo na úrovni Úradu vlády -, ale čo chceme, aby Slovensko bolo za niekoľko rokov majstrom Európy v práci za mzdu? Chceme toto dosiahnuť? Tak si sem naháňajme tie fabriky, ktoré už nie sú schopné zabezpečiť ani v Malajzii či v Thajsku, alebo v Singapúre svoje kapacity. Vážení, prílev zahraničného kapitálu, ktorý na Slovensku je tak velebený, vytvára na Slovensku päť až sedem tisíc pracovných miest v priemere ročne. Čo to je pri päťstotisícoch ľuďoch, ktorí nemajú prácu! Ako vysvetlíme Rómom v Rudňanoch či v Sečovciach, alebo kdekoľvek inde na ďalekom východe Slovenskej republiky, že zahraničný kapitál ich spasí? Opakujem znova, aby som bol dobre pochopený. Nie som proti tomu, aby tento kapitál išiel, a fandím aj ministrom tejto vlády, ktorí dokážu prispieť k tomu a dostať tento kapitál sem. Iná otázka je, za akú cenu je to všetko a iná otázka je, či takýto mechanizmus dostáva Slovensko na majstrovský piedestál práce za mzdu v Európe. A toto nie sú hodnoty, ktoré treba brať ako absolútne strategicky vážne, hodnoty sú v tom, aby tu bol vytvorený priestor pre podnikateľskú sféru, pre malý a stredný stav, aby sa tu hodnoty tvorili a nie aby sa tu montovali káble a vynášali do západnej Európy za genocídne mzdy a genocídne platy. V tomto zmysle je tá otázka aj ďalšieho pôsobenia Slovenskej republiky ako suverénneho národného štátu v Európskej únii otázkou otvorenou. Fandím a fandil som pánovi Figeľovi. Ja viem, ako sa vyjednáva, a znovu opakujem, za vyjednávanie môžu všetci. Teda mal proti sebe ako symbol vyjednávania európsku pätnástku. Dosiahnuť v tomto zmysle úspech či závery sú otázky zložité. Ale v tejto etape, do ktorej vstupujeme po 1. máji, znovu opakujem, bude rozhodujúce to, aby sme sa tam nesprávali ako poddajná dievka, ale aby sme v európskych štruktúrach vystupovali ako hrdí, suverénni občania Slovenskej republiky, ktorí sú spôsobilí zabezpečiť národné a štátne záujmy. Téma o jadrovej energetike, ktorú dnes otvárame, je témou, ktorá nemôže byť z hľadiska aj zmluvných vzťahov, vzťahom k európskym systémom, k európskej štruktúre k Európskym spoločenstvám či k Európskej únii uzavretá. Preto fandím každému, kto v tomto smere dvíha hlavu a neleží na gauči. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)