P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-05-24):
návrh Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie  zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 185/2002 Z. z. o Súdnej rade Slovenskej republiky a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov , ktorý prerokúvame ako tlač 1060 pod poradovým číslom 70. Spoločnú správu výborov máte ako tlač 1060a. Nech sa páči, pán predseda. J. Drgonec, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Dámy  a páni, v mene ústavnoprávneho výboru v tomto okamihu predkladám návrh na zmenu zákona o Súdnej rade. Rozsahom určite nejde o zásadnú zmenu, ústavnoprávny výbor navrhuje zmeniť zákon o Súdnej rade po prvé takým spôsobom, aby sa zrušila funkcia podpredsedu Súdnej rady nie z dôvodu predpojatosti voči podpredsedovi Súdnej rady Slovenskej republiky, ale z toho dôvodu, že Ústava Slovenskej republiky nepozná funkciu podpredsedu Súdnej rady. V rade iných prípadov, kde ústava pri ústavnom orgáne zriaďuje aj podpredsedu tej ktorej inštitúcie, je to vždy výslovne uvedené v ústave. Z toho možno usudzovať, že existencia  funkcie podpredsedu Súdnej rady vytvorená zákonom je funkcia, ktorá je prinajmenšom vážne podozrivá z nesúladu s ústavou. Značne podľa môjho názoru nezaslúženú pozornosť si získala tá časť návrhu  ústavnoprávneho výboru, ktorou sa navrhuje vytvoriť funkciu člena Súdnej rady Slovenskej republiky ako funkciu platenú. Musím pripomenúť predovšetkým, že členstvo v Súdnej rade Slovenskej republiky je dnes bezplatné. Ide o jediný ústavou vytvorený orgán, v ktorom možno pracovať, ale nie je možné dostať za to odmenu, pretože právny poriadok takú možnosť nezakladá. Ja musím pripomenúť aj toľko, že v tomto štáte existuje rad inštitúcií, v ktorých za pôsobenie v tom ktorom orgáne je priznávaná mesačná odmena, ktorá je vždy vyššia alebo prinajmenšom aspoň taká, aká je v návrhu ústavnoprávneho výboru. Je to činnosť, ktorá  tiež nie je každodenná, ktorá závisí od problémov, ktoré ten ktorý orgán  má riešiť, ktoré dostáva na rozhodnutie. Dokonca v mnohých prípadoch tie orgány, ktoré sú zo zákona odmeňované alebo ktorých členovia sú zo zákona odmeňovaní, sa stretávajú v praxi oveľa zriedkavejšie, než zasadá Súdna rada Slovenskej republiky. Napokon musím pripomenúť ešte aj tú skutočnosť, že činnosť v Súdnej rade sa naozaj nedá stotožniť len s okamihom, keď Súdna rada zasadá. Každý člen Súdnej rady, ak nakladá zodpovedne so svojou funkciou, sa pred každou schôdzou musí zoznamovať s materiálmi, ktoré sú predmetom jej rokovania, a rad rozhodnutí Súdnej rady sa uplatňuje dlhodobo a  nie s malými ťažkosťami. Ja musím ako príklad uviesť: Konanie, ktoré sa vedie pred disciplinárnym senátom Najvyššieho súdu, v ktorom Súdna rada vystupuje ako žalobca proti sudcovi Mojšovi s návrhom na vylúčenie z radov sudcov. Toto konanie trvá už dva roky alebo približne dva roky a je to naozaj o spore právnej povahy, o právnej argumentácii, ktorú treba pripraviť, ktorú nie je možné len tak žonglérsky vyťahovať z rukáva v priebehu súdneho konania. Takže hovoríme o činnosti, ktorá nie je nenáročná ani jednoduchá. V podstate zrejme dochádza k značnému skresleniu verejných predstáv a v dôsledku toho aj verejnej  mienky o Súdnej rade, pretože vždy, keď Súdna rada rozhodovala alebo z toho, čo Súdna rada rozhodovala,  sa mediálne prezentovali vlastne len tri záležitosti. Najprv to boli tí, ktorí si zvolili Harabina za predsedu Najvyššieho súdu, hoci to podľa verejného presvedčenia urobiť nemali, potom to boli tí, ktorí dlhodobo nezvolili predsedu Najvyššieho  súdu a napokon do tretice z hľadiska mediálneho prezentovania Súdnej rady sú to tí v podstate zločinci, ktorí si dovoľujú prenasledovať dobromyseľného sudcu Mojša. To, že medzičasom  Súdna rada veľakrát rozhoduje o rade iných záležitostí, to pozornosti uniká. Ďakujem v tomto okamihu za vašu pozornosť.