Matovič, Igor, poslanec NR SR (2011-10-11):
Vážený pán predseda, milí poslanci a poslankyne, pred štyrmi týždňami som zažil, a viacerí sme z koalície alebo všetci z koalície sme zažili stretnutie v Častej – Papierničke. Ako som tam sedel a uvedomoval si postupne, že, alebo postupne som si uvedomoval, že je to o tom, že jeden čihí a traja hota. Alebo traja čihí a jeden hota. A videl som, že nie je asi možné, aby jedni presvedčili druhých a druhí presvedčili prvých. A preto ako jedinú cestu, ako z tohto problému vybŕdnuť, som si vtedy uvedomoval, a myslím, že viacerí z nás, aj tam to zaznelo, nájsť nejaký medzi sebou rozumný kompromis. Kompromis, ktorý by primäl vlastne všetky štyri koaličné strany ustúpiť a nájsť také riešenie, ktoré by možno nebránilo v šťastí našim európskym partnerom a zároveň Slovensku by dalo možnosť rozhodovať o použití každej jednej pôžičky. Od toho momentu, od stretnutia v Častej – Papierničke toto som si zobral za svoje, a to som si dal sám sebe domácu úlohu a snažil som sa, možno menej, možno viac, to už musia posúdiť druhí, koaličné strany na koaličných radách, na ktorých som od toho momentu bol prítomný, primäť k tomu, aby sme sa k nejakému kompromisu dopracovali. Aj keď koaličná rada v Častej – Papierničke pomaly išla skončiť za pol hodinu, bol som to ja, ktorý som vyzýval zúčastnené strany k tomu, aby sme nebláznili, aby sme neboli za pol hodinu schopní zložiť koalíciu, ktorá tak ťažko vznikala, a aby sme pokračovali ďalej v hľadaní riešenia. Koaliční partneri si sadli, a hľadalo sa riešenie ďalšie štyri hodiny. Nasledovali, počas tej Papierničky, nasledovali nejaké dva týždne, keď tak trošičku sa pozriem do minulosti, a môžeme to charakterizovať, že to boli dva týždne mediálnych vojen. Štyri koaličné strany sa navzájom obviňovali, nastupovali svojich poslancov a prisahali. Ale kam to viedlo? Za dva týždne ani raz sa tieto koaličné strany medzi sebou nestretli a nehľadali úprimné riešenia. Stretali sa iba v televíznych diskusiách a viedli mediálnu vojnu navzájom medzi sebou. Môžeme povedať tým pádom, že to boli zabité dva týždne, ktoré sme mali využiť určite zmysluplnejšie. Nasledovali zase nejaké možno dve, už ani si nepamätám koľko koaličných rád, a prichádzalo sa možno s návrhmi na nejaké rôzne kompromisy. A bol som rád, že postupne sa tá cesta alebo aj názor strany SaS formuloval v tom duchu, tak ako som si ho zadefinoval vtedy v Častej – Papierničke, aby sme nebránili koaličným partnerom a aby zároveň Slovensko malo možnosť ovplyvňovať každú jednu pôžičku. Aby sme sa mohli rozhodovať presne tak v duchu, ako to aj predstavitelia strany SaS viackrát zopakovali a povedali, že požičať Írsku a Portugalsku bolo správne, ale požičať Grécku by správne nebolo, alebo požičať iným nezodpovedným krajinám. V tomto som bol rád a myslel som si, že sa blížime k nejakému výsledku a nádejal som sa, že na každej koaličnej rade k tomu výsledku nakoniec dospejeme a ten kompromis uzrie svetlo sveta. Bohužiaľ, nestalo sa. Keď prejdem k včerajšej koaličnej rade, na stole sa objavil, na úvod, dovolím si hneď na úvod povedať, pochybný kompromis zo strany SDKÚ. Hovorím pochybný preto, lebo to bol len slabý odvar z toho, čo ponúkla SDKÚ alebo tri koaličné strany oponentovi, názorovému, strane SaS, v Častej – Papierničke. Z tohto pohľadu, že to bol po tri a pol alebo po štyroch týždňoch len odvar z toho, čo sa ponúkalo na začiatok. To považujem doslova za výsmech svojmu koaličnému partnerovi. Koaličná rada prebiehala, až pomaly končila, a vtedy, keď už pani premiérka ju išla ukončiť, som si vypýtal slovo na tri minúty. Dal som na stôl kompromis, kde som videl ja, že by sa tieto štyri rozhádané strany mohli dohodnúť. Hovoril som o tom, aby v prvom eurovale sme dali strane SaS naozaj to právo veta, tak ako jej bolo ponúkané v Častej – Papierničke so všetkým, čo k tomu patrí. Čiže nie iba nejaké proforma, nie iba nejakú komisiu, ktorá by, ktorej by strana SaS bola účastná a ktorá by rozhodovala väčšinovo a ktorá by mala iba odporúčací mandát voči vláde, ale naozaj plnoprávne právo veta. Čiže so všetkým, čo k tomu patrí, s možnosťou zablokovať ktorúkoľvek pôžičku z prvého eurovalu. Plus som hovoril o tom, že myslím si, že prijateľný kompromis by mohol byť taký, ak by strana SaS získala v druhom eurovale tzv. zelenú kartu. Čiže, aby tri koaličné strany umožnili strane SaS hlasovať podľa svojho svedomia a presvedčenia, tak ako to de facto hovorí ústava, a aby v tomto duchu mohli hlasovať proti trvalému eurovalu a aby tri koaličné strany z toho nevyvodzovali žiadne dôsledky, nevyvíjali žiaden nátlak tak, ako teraz pri tomto prvom eurovale. Bohužiaľ, tento kompromis nebol podporený vyslovene na tej koaličnej rade ani koaličnými stranami a takisto bol odmietnutý aj stranou SaS. Hovorím za nás štyroch. Za tento kompromis by sme tu a teraz vedeli zahlasovať. V prípade prijatia takéhoto kompromisu by sme tu a teraz vedeli hlasovať za euroval, ak by strana SaS získala právo veta a ak by získala zelenú kartu v druhom eurovale. Myslíme si, že jednoznačne by to bolo lepšie riešenie, keď nie ideálne riešenie, vzniknutého problému, lebo v takomto prípade by sme mali naozaj plnú moc nad prvým eurovalom a nie, ako nastane situácia, ak euroval prijmú tri koaličné strany so stranou SMER, čo predpokladám, že nastane, kedy vlastne strana SaS nebude mať žiadnu moc nad prvým eurovalom a bude prijatý takrečeno aj s chlpmi, bez akýchkoľvek... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)