Galko, Ľubomír, poslanec NR SR (2014-05-13):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister vlády istôt pre občanov, vážené kolegyne, kolegovia, hneď na úvod chcem oznámiť, že poslanci strany SaS tento vládny návrh zákona nepodporia. Zvyčajne začínam svoje vystúpenia v rozprave k zákonom tak, že najprv popíšem, čo je z môjho hľadiska na predloženom návrhu zákona pozitívne, a potom uvediem svoje výhrady. V tomto konkrétnom prípade to, žiaľ, nejde, pretože toto, čo predkladá pán minister pôdohospodárstva, je taká katastrofa, až to praští. Na tomto vládnom návrhu zákona nie je dobrého a prijateľného absolútne nič, zhola nič. Ja spochybňujem ešte aj ten dobrý úmysel, o ktorom tu niektorí moji predrečníci hovorili. Ale poďme poporiadku, najprv k nezmyslom v dôvodovej správe. V dôvodovej správe píšete, že „pôda je a zostane základňou environmentálneho, ekonomického a sociálneho potenciálu Slovenska, a preto musí byť starostlivo ochránená pred poškodením a neodôvodneným znižovaním jej výmery, kvality a objemu. Ochrana a využívanie poľnohospodárskych pozemkov je verejným záujmom (verejným dobrom).“ Taktiež poukazujete na fakt, že sa nezachovala výmera poľnohospodárskej pôdy deklarovaná pred vstupom do Európskej únie, to jest k 30. júnu 2003, na účely podpory formou priamych platieb. Slovenská republika v tomto období deklarovala rozsah poľnohospodárskej pôdy vo výmere 1 955 000 ha, v roku 2012 však bola jej skutočná výmera iba 1 880 103 ha a pri súčasných trendoch nie je predpoklad jej relevantného rastu. Uvedené skutočnosti vás vedú k záveru, že „v Slovenskej republike je potrebné popri doterajšej právnej úprave prijať zákon, ktorý bude regulovať nadobúdanie poľnohospodárskych pozemkov a zamedzí ich špekulatívnym nákupom, následnej zmene druhu pozemku a možnému zneužívaniu vlastníctva vo vzťahu k doterajším nájomcom, najmä požadovaním neprimeraného nájomného.“ Toto som citoval z dôvodovej správy. Ale predsa to, či sa zachová, alebo nezachová výmera poľnohospodárskej pôdy, alebo sa bude meniť druh pozemku, predsa nezabezpečím tým, že majiteľovi pôdy prikážem, aby pôdu predal svojmu susedovi, ktorý sa o ňu vôbec nebude starať, a zamedzil mu možnosť predať ju trebárs poľnohospodárovi zo susedného okresu alebo kraja, ktorý by sa o tú pôdu staral. A to, že majiteľa pôdy prinútim kdekade podávať nezmyselné inzeráty alebo ponuky, pôdu pred znehodnotením predsa nijak neochráni. Tej poslednej vete vôbec nerozumiem z tej dôvodovej správy, čo som citoval, pretože dnes je predsa taký stav ‒ a viacerí z mojich predrečníkov tu hovorili ‒, že veľkí podnikatelia v poľnohospodárstve podnikajú buď na pôde neznámych vlastníkov, alebo na prenajatej pôde a platia vlastníkom mizivé alebo žiadne nájomné. Ako, prosím pekne, tento vami navrhnutý zákon zabráni zneužívaniu vlastníctva vo vzťahu k doterajším nájomcom, najmä požadovaním neprimeraného nájomného? Však to je presne naopak! K tomuto sa ešte vrátim o chvíľu. My v SaS sme presvedčení, že tento zákon je v rozpore s ústavou, lebo podľa čl. 20 Ústavy Slovenskej republiky, citujem: „Vyvlastnenie alebo nútené obmedzenie vlastníckeho práva je možné iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu.“ Po prvé. Návrhom tohto zákona sa obmedzujú vlastnícke práva majiteľov pozemkov, lebo sa zákonom vymedzuje okruh záujemcov, ktorí môžu získavať poľnohospodársku pôdu, ako aj postupný predaj takéhoto pozemku, ktorý je pod kontrolou alebo teda bude pod kontrolou okresného úradu. Po druhé. Zdôvodnenie verejného záujmu a teda aj to, či sú práve navrhované obmedzenia obmedzeniami v nevyhnutnej miere, je v dôvodovej správe popísané absolútne nedôveryhodne. Už samotná formulácia, ktorú zacitujem: „Ak sa stotožníme s vyššie uvedeným právnym názorom, neostáva iné riešenie,“ než a tak ďalej, je mimoriadne neštandardná. Samotní autori zákona tušia, že zákon nie je kóšer a nechávajú si akési zadné dvierka pre rozhodnutie Ústavného súdu. A po tretie. V návrhu zákona úplne absentuje definovanie primeranej náhrady za tieto obmedzenia. Toto sú tri dôvody, pre ktoré my v SaS pokladáme tento návrh zákona za protiústavný, a sme presvedčení, že minister, ktorý takýto protiústavný zákon prinesie do parlamentu, by mal podľa nášho názoru opustiť na tvári s rumencom vládu demokratického štátu. Ak zákon prejde v parlamente v tejto podobe, SaS sa zasadí o to, aby skončil na Ústavnom súde. Dámy a páni, tento návrh zákona nie je len protiústavný, ale on vôbec nie je vedený ani dobrými úmyslami chrániť poľnohospodársku pôdu pred jej využívaním či zneužívaním na iné účely, akým je poľnohospodárstvo. Je to len škandalózny pokus ponechať vlastnícke vzťahy v ich dnešnej podobe, keď mnohí a hlavne veľkí agropodnikatelia a veľkostatkári využívajú cudziu pôdu buď zadarmo, alebo len za nepatrný nájom. To sú tí kravatoví, viete, o ktorých hovoril kolega Hlina. Týmto zákonom budú vlastníci pozemkov doslova odrádzaní od predaja svojich často miniatúrnych malých parciel, takže miesto ekonomicky žiaduceho sceľovania parciel zostane stále rozdrobené vlastníctvo pôdy. A vlastníci týchto malých parciel budú mať po prijatí tohto návrhu zákona naďalej veľké nula celá nič. Vážení kolegovia, vážené kolegyne, upozorňujem vás, že návrh zákona je škodlivý aj z hľadiska podnikateľského prostredia. Pán minister v úvodnej reči povedal, že tento návrh zákona nebude mať vplyv na podnikateľské prostredie. No tak bude mať vplyv na podnikateľské prostredie! Bude mať setsakramentský vplyv. Táto vláda sústavne a programovo devastuje podnikateľské prostredie tým, že vychádza v ústrety lobistom. A tak je to aj pri tomto návrhu zákona. V tomto návrhu nie sú len obmedzené vlastnícke práva majiteľov poľnohospodárskej pôdy predať svoj majetok bez štátnych obmedzení, ale sú obmedzené aj práva kupujúcich kupovať pôdu, pretože prednosť majú tí, ktorí vykonávajú poľnohospodársku výrobu alebo podnikanie najmenej tri roky pred dňom uzavretia zmluvy o prevode vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku. Ale, samozrejme, aby to nebolo také jednoduché, aj tu je výnimka. A opäť ide o zvýhodnenie tzv. mladých poľnohospodárov do 40 rokov, lebo na nich sa nevzťahuje ustanovenie o povinnosti vykonávať poľnohospodársku výrobu ako podnikanie najmenej tri roky. Zmluva o prevode vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku však musí obsahovať záväzok, že mladý poľnohospodár takto získaný pozemok počas troch rokov od prevodu vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku neprenajme, nepredá a ani nedaruje. Inými slovami, dámy a páni, môže vzniknúť taká situácia, kedy 39-ročný človek s nulovými skúsenosťami v poľnohospodárstve si bude môcť kúpiť poľnohospodársku pôdu a podnikať s ňou, ale 41-ročný človek s 2,5-ročnými skúsenosťami v poľnohospodárstve toto spraviť nebude môcť. To znamená pre dvoch ľudí prakticky rovnako starých rôzne pravidlá z titulu veku, pričom ten, ktorý má viac skúseností, bude ťahať za kratší koniec. Takže 41-ročný človek si nebude môcť kúpiť pôdu a začať podnikať v poľnohospodárstve. Takto nastavuje náš pán minister pravidlá. Výborne! To je to isté, ako keby sme povedali, že 41-ročný človek si nemôže kúpiť tlačiarensky stroj a začať na ňom tlačiť nejaké tlačoviny a tieto predávať, lebo s tým má len 2,5-ročné skúsenosti. Vrátim sa ešte k tomu 39-ročnému podnikateľovi, čo sa musí zaviazať, že takto získaný pozemok počas troch rokov od prevodu vlastníctva poľnohospodárskeho pozemku neprenajme, nepredá ani nedaruje. Krásnym paradoxom tohto nezmyslu je to, že ak tento mladý podnikateľ zmluvu poruší a predmetnú pôdu napríklad predá, v zákone nie je k jeho, alebo teda prenajme, v zákone nie je k jeho konaniu žiadna sankcia. To znamená, že ak sa rozhodne z nejakého dôvodu, že pôdu, ktorú si kúpil, už nechce, nepotrebuje, alebo sa mu na nej nedarí podnikať a zbaví sa jej, on sám sa môže domáhať zneplatnenia pôvodnej zmluvy a vymáhať si od pôvodného majiteľa pôdy svoje peniaze, ktoré mu za jej kúpu dal. To je výborná právna istota pre pôvodného predávajúceho od našej Slovenskej republiky! Ďalším príkladom je nádejný investor a jeho nádejný nájomca. Nájde sa takáto dvojica, investor, ktorý chce pôdu kúpiť, chce zainvestovať, ale nechce na nej podnikať, a tento investor má nájomcu, ktorý nemá finančné prostriedky na to, aby si pôdu kúpil, ale chce podnikať na tejto pôde prenajatej od investora. Títo dvaja to však nebudú môcť urobiť. Títo dvaja nebudú môcť vytvárať pre štát spolu hodnoty, nebudú môcť investovať vlastné peniaze, nebudú môcť zamestnávať ľudí, nebudú môcť vytvárať pracovné miesta, nebudú môcť platiť dane z vytvorených hodnôt. Pán minister Jahnátek ich chce oboch, alebo aspoň jedného z nich vidieť radšej niekde na sociálnych dávkach. Ste za toto aj vy, panie poslankyne a páni poslanci zo SMER-u? Ešte stále chcete tvrdiť, že tento návrh zákona nemá vplyv na podnikateľské prostredie, ako to uviedol pán minister vo svojej úvodnej reči? Ešte vám uvediem zopár faktov, postrehov a príkladov, ktoré som zozbieral priamo od poľnohospodárov na Slovensku, od malých poľnohospodárov. Predkladateľ návrhu zákona tvrdí, že tento návrh zákona má za cieľ akúsi imaginárnu ochranu pred skúpením Slovenska zahraničnými vlastníkmi z dôvodu nízkej ceny našej pôdy. Toto je hlúposť, pretože buď sa docieli to, že ceny pôdy, ktoré máme veľmi nízke hlavne z dôvodu moratória na predaj zahraničným záujemcom, sa budú aj naďalej držať dole a vlastník nebude mať možnosť dostať za svoj majetok adekvátnu cenu, aká je hocikde inde vo svete, alebo, naopak, bude to mať celé nulový efekt, už tu niekto o tom hovoril, ak si predajca cenu stanoví úmyselne tak vysoko, aby mu ju zaplatil iba solventný záujemca. V preklade, bude požadovať tak vysokú cenu, ktorú mu nikto, či už sused, alebo niekto zo susednej dediny, ba nikto na Slovensku nebude vedieť zaplatiť. A pôdu si zahraničný záujemca kúpi celkom pohodlne. Prípadne časť kúpnej ceny predávajúcemu vráti, aj na to sú spôsoby, keď už to budú chcieť obísť. Navyše práve týmto návrhom zákona sa absurdne podporí pravý opak, pretože doteraz sa predávalo potichu, nikto o tom nemohol vedieť, nemusel vedieť, vlastník predával, sused to kúpil. Teraz sa bude voľná pôda na predaj povinne zverejňovať a zahraničný kupec si môže pohodlne na internete sledovať, čo chce kúpiť, a vlastníkovi ponúkne, či už priamo alebo sprostredkovane, tých spôsobov je strašne veľa, tak vysokú bezkonkurenčnú cenu, že jednoducho nikto iný na Slovensku mu to nebude vedieť zaplatiť. Čiže dosiahnete figu borovú a nie to, že sa pôda nebude predávať zahraničným záujemcom. Aspoň teda určite nie týmto návrhom zákona. K tomu tzv. fiktívnemu masívnemu zamýšľanému skupovaniu pôdy zahraničím uvediem ešte tri argumenty. Po prvé, aj dnes môžu pôdu kupovať spoločnosti, ktoré majú zahraničných vlastníkov a nič horibilného sa nedeje. Tí, čo ju chceli kúpiť, už ju dávno kúpenú majú. To už dnes tu bolo povedané. Po druhé. V Českej republike je voľný trh bez obmedzení už dva roky a takisto sa nič hrozného nestalo. A po tretie. Teraz odcitujem predsedníčku Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky Máriu Frindrichovú z 9. 5. 2014, ktorá povedala: „Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky nebol do dnešného dňa signalizovaný zvýšený záujem o kúpu poľnohospodárskej pôdy v extraviláne, a to aj napriek tomu, že sa skončilo prechodné obdobie, ktoré obmedzovalo možnosť nadobúdania takejto pôdy devízovými cudzozemcami.“ To len potvrdzuje to, čo som povedal, že všetci tí záujemci, ktorí tú pôdu chceli kúpiť, už ju dávno tými svojimi cestičkami majú. A tí, čo ju budú chcieť kúpiť v budúcnosti, tak si ju takisto kúpia. Poďme ale ďalej, dámy a páni. Ešte na jednu vec by som chcel upozorniť. V predmetnom návrhu zákona vstupujú do obchodného tajomstva ďalšie osoby. A ja sa chcem spýtať, kde je ochrana súkromných informácií. Budú sa povinne zverejňovať informácie o tom, že niekto má, resp. bude mať nejaké peniaze, presnú sumu, čo môže lákať zlodejov, lupičov, násilníkov k páchaniu trestných činov hlavne u bezbranných starších občanov. Aby som vám to vysvetlil. Dodnes si mohla babička či dedko predať svoj švík v tichosti a diskrétne, komu chcela. Teraz vy, pán minister Jahnátek, prinútite týchto starých ľudí, aby všetkým grázlom vytrúbili do sveta, že budú mať doma v sekretári alebo v banke, ale povedzme si, že skorej v sekretári, pretože vieme, aká je dôvera starých ľudí vo finančné inštitúcie, niekoľko tisíc, 10-tisíc, 20-tisíc eur. To je to isté; ja vám hneď na to zareagujem, na to ježišmária, pán kolega. Tak dávajte pozor, neodchádzajte, ja vám poviem praktické príklady. To je to isté, ako keby ste rovno pozvali zločincov k nim do obývačky a dali im na nich tip. A to vám gratulujem. To je skutočne obdivuhodná istota, ktorou idete obdariť starých bezbranných ľudí, zväčša vašich voličov, ktorých idete potenciálnym zločincom podhodiť rovno pod nos! (Reakcia v sále.) Ak si myslíte; prestaňte vykrikovať po mne; že zveličujem; tak by som vám rád pripomenul štyri príbehy nedávnych dní: 14. 12. 2013 v Považskej Bystrici neznámy páchateľ napadol a snažil sa olúpiť 71-ročného pána pred dverami jeho domu. Zlomil mu nos, natrhol obe pery a spôsobil podliatiny na očniciach. Jedenásteho februára, o dva mesiace neskôr, v Gelnici prepadli traja páchatelia dôchodcu priamo v jeho dome. Dva dni ho tam držali a mučili a snažili sa z neho vydolovať peniaze. Dráma sa skončila takmer smrťou, starčeka zachránil náhodným príchodom sused a liečiť sa bude niekoľko týždňov. 14. 2. 2014 v obci Sačurov sedem mladistvých Rómov vo veku od 10 do 16 rokov prepadlo, dokopalo a olúpilo 65-ročného muža. Pýtali od neho peniaze, zvalili ho na zem, kde ho dokopali. Výsledok: zlomená ruka a pomliaždenina hlavy. A 24. 2. 2014 v Spišskej Novej Vsi dopichal neznámy páchateľ 23-ročnú poštárku; ináč úžasné, že sa na tom zabávate, pán Záhumenský; kvôli 4-tisíc eurám, ktoré jej ukradol, pretože vedel, že roznášala dôchodky. Takmer vykrvácala. Všetky tieto štyri útoky mali spoločné to, že boli maximálne brutálne a zákerné, s cieľom nešťastné obete olúpiť, ale len šťastnou náhodou sa neskončili smrťou. Vo všetkých štyroch prípadoch predpokladali páchatelia, že dotyční bezbranní ľudia majú u seba nejakú hotovosť. Pri prvých troch prípadoch boli obeťami starí ľudia a vo všetkých prípadoch boli cieľom zločincov, bolo cieľom zločincov olúpiť bezbranné obete hoc aj o pár eur, aj za cenu pomaly ich zmrzačenia alebo vraždy. A vy idete nútiť majiteľov pozemkov, týchto bezbranných ľudí, dávať citlivé údaje o tom, že idú predávať svoje švíky a za koľko ich idú predávať, na internet! Pán minister, dnes aj lupiči, aj vrahovia vedia robiť s internetom. Koniec koncov s rekvalifikáciou Rómov, čo sa týka práce s počítačom, z eurofondov a s ich rozkrádaním má socialistická vláda SMER-u dostatok skúseností, ale to už je o inom. Dámy a páni, záverom by som si dovolil ešte uviesť, že zatiaľ čo predstavitelia strany SMER šijú zákony na mieru lobistom a veľkopodnikateľom, tak ako je to aj pri tomto návrhu zákona, my v SaS robíme presný opak, a preto sme na túto schôdzu predložili návrh zákona, ktorý práve uľahčí sceľovanie pozemkov a následne aj ich lepšie využitie. Budeme o ňom hovoriť v priebehu tejto schôdze. V súčasnosti sme, žiaľ, svedkami toho, že slovami neústavný zásah do vlastníckych práv, obmedzenia, zvýhodňovanie, diskriminácia, nekompetentnosť sa najlepšie popisuje to, ako vláda Roberta Fica zaobchádza aj s podnikateľským prostredím, aj s bežnými občanmi na Slovensku. Presne takýto je aj zákon o prevode poľnohospodárskych pozemkov. Nečudo, že Slovensko nevie pohnúť s nezamestnanosťou, že sa sem investori nehrnú a že Slovenská republika upadá. Ďakujem vám za pozornosť.