M. Sabolová, poslankyňa: (2003-02-27):
Chcem predložiť niekoľko informácií, a to dôvody, prečo Národná rada dnes rokuje o tomto návrhu zákona. Vedú nás k tomu asi dve základné a vážne príčiny. Mne ako poslancovi už dlhšie pracujúcemu v tomto parlamente nie sú jasné a nie sú čitateľné, nie je čitateľná práca strediska. Ak ste mali možnosť pozrieť si výročnú správu z roku 2002 a z 2001 tohto strediska, je príliš jednostranná. Bohužiaľ, nerobí si ani problémy s tým, že keď čítate text, je úplne totožný dva roky za sebou, ešte ani v slovoslede si v správe neupravujú text, čiže sa mi zdá, že stredisko je málo výkonné a je málo efektívne na to, aby organizovalo len semináre a stretnutia a plus nejakú právnu pomoc, ktorú odporučia na ďalšie rokovanie, je tá práca strediska málo efektívna. Z tohto dôvodu na základe vyžiadaného materiálu, spracovaného Parlamentným inštitútom, si dovolím odcitovať aj niekoľko viet. Ako zdôraznila komisia pre ľudské práva vo viacerých svojich rezolúciách, konkrétny právny akt, ktorým sa táto inštitúcia zriadi a vymedzí sa jej kompetencia a štruktúra, má vychádzať z potrieb jednotlivých štátov. Rozlišujeme dve inštitúcie v rámci týchto komisií, a to je ombudsmanského typu, to máme, ale aj komisie, ktoré sledujú celkový stav ľudskoprávnej legislatívy, predkladajú návrhy na zlepšenie vládam a parlamentom a sledujú dodržiavanie medzinárodných záväzkov štátov. Ja som sa za moje celé obdobie nestretla, aby stredisko predložilo vláde a parlamentu nejaký legislatívny návrh na zlepšenie alebo na to, aby boli oveľa lepšie dodržiavané ľudské práva. Vo svojej správe to len konštatuje, že sa vyskytujú také a také problémy. Čo je pre mňa ako veľmi rozhodujúce a pre výbor aj pri hlasovaní je, že prvoradé hľadisko či pôsobenie národných inštitúcií je národnou inštitúciou, spĺňanie kritérií tzv. parížskym princípom. Úrad vysokého komisára pri posudzovaní súladu pôsobenia inštitúcií, a teda aj tej našej, s parížskymi princípmi považuje za autoritatívne stanovisko Medzinárodného koordinačného výboru národných inštitúcií na podporu a ochranu ľudských práv, t. j. či akreditoval tú-ktorú inštitúciu. Tím vysokého komisára pre národné inštitúcie plní úlohu aj sekretariátu. O žiadosti Slovenského národného strediska pre ľudské práva o akreditáciu rokoval v apríli 2002 a žiadosť zamietol. Naše stredisko vlastne funguje od roku 1993. O dôvodoch zamietnutia nie sú verejnosti známe podrobnosti, ale podľa stručnej informácie od zástupcu sekretariátu dospel k názoru, že pôsobenie strediska nie je v súlade s parížskymi princípmi, pretože stredisko, pokiaľ ide o jeho štruktúru a činnosť, pôsobí skôr ako mimovládna organizácia a nie ako národná inštitúcia. Čiže toto sú upozornenia nielen tie, ktoré my vlastne sledujeme v rámci Národnej rady a práce strediska, ale ktoré konštatovala aj medzinárodná inštitúcia. Na záver ešte by som chcela podotknúť a pripomenúť jednu vec. Nie je to vzťahované osobne voči mojej osobe, ale 6. novembra minulého roku predseda Národnej rady v zmysle zákona a štatútu strediska vymenoval do správnej rady strediska mňa ako zástupcu Národnej rady. Existuje korešpondencia expedovaná z Národnej rady, ktorá však do dnešného dňa, tak sa tvária zástupcovia strediska, do strediska nedošla. A je to pre mňa veľmi smutný fakt, ak čítate správu z januára 2003, kde je zloženie správnej rady, kde medzitým bolo stretnutie s pánom výkonným riaditeľom, kde bolo stretnutie s pánom predsedom správnej rady, kde počas rokovania v decembri správna rada, ktorá zrejme vykonala aj mnohé vnútroinštitucionálne zmeny, vlastne nepozvala zástupcu Národnej rady na rokovanie správnej rady a ani ho neuvádza ako oficiálneho zástupcu Národnej rady v zložení správnej rady. Zdá sa mi to neseriózne, nie preto, že ide o moju osobu, ale o vzťah Národnej rady voči stredisku a vzťah strediska voči Národnej rade. Preto si myslím, že zákon, ktorý je teraz predložený do Národnej rady a jasne stanovuje a garantuje isté pravidlá štruktúry strediska, ktoré nie je tak jednoducho možné zmeniť, myslím si, že dá skutočne nezávislosť stredisku, transparentnosť stredisku a nebude možné v prípade, že sa mení správna rada, hovoriť o tom, že dochádza k nejakým nekalým personálnym vzťahom vo vnútri strediska, pretože zákon striktne stanovuje, aké má byť zloženie správnej rady. Myslím si, že tento návrh zákona, ako bol prerokúvaný a ako má splniť svoj účel, je dobrý, a preto prosím o podporu. V záverečnom slove, prípadne, že budú predložené návrhy, sa ešte vyjadrím a je iste možné niektoré kozmetické úpravy, ktoré tento návrh zákona vyžaduje, urobiť, ale tak, ako je predložený, myslím si, s odporúčaním výboru, je dobrý. Ďakujem veľmi pekne.