P. Frešo, poslanec: (2008-06-19):
V tejto časti rozpravy by som sa rád sústredil na isté také tézy, s ktorými sme predkladali túto krátku novelu zákona, aby sme mohli osvetliť aj kolegom z koalície, o čo nám išlo. Poviem to veľmi, poviem to veľmi jednoducho. Išlo nám o to, aby sme umožnili ľuďom slobodný pohyb na bicykloch a na koňoch v lese tak, ako boli zvyknutí. Je to v skutočnosti krátka novela tohto zákona, avšak má v sebe dosť dôležitý bod, a to je otázka slobody. Ja nemôžem nezareagovať na slová pána spravodajcu, ktoré v rozprave povedal. A musím povedať, že som hlboko šokovaný a myslím, že urobím to, že najprv na to zareagujem. Som hlboko šokovaný spôsobom, akým k tomu koaličná strana Smer, pretože predpokladám, že to je jej hlas, a pán poslanec Lebocký pristúpil, hlboko šokovaný z jednej veci. Začnem takými pikantériami, ktoré som si vypočul, že napríklad diskusia na internete, nejaký anonymný diskusný príspevok je tu vydávaný za niečo, čo sa hovorí ako organizované alebo objednané protestné akcie „bajkerov“ či podobné výrazy. Dokonca vrchol bol, myslím, výraz konšpirácia, ktorý sa tu spomína, ale aj ako záujmy istej úzkej skupiny ľudí na úkor vlastníkov a tak ďalej, a tak ďalej. Takisto ma šokovalo, že sa tu cituje vyjadrenie Štátnych lesov Slovenskej republiky čisto politicky riadenej inštitúcie. A ja to dám znova na pravú mieru. A dám to veľmi jednoducho. Toto nie je odborná debata. Toto nie je ani dokonca debata lesníkov a iných užívateľov alebo spriaznených lobistických skupín. Toto je debata o slobode. Je to debata o slobode, nie je to o žiadnych „bajkeroch“, dokonca nie je to ani o užívateľoch internetu, nie je o konšpirácii, nie je to o médiách. Je to o obyčajnej slobode. A ja ju popíšem a popíšem aj teraz, aj v ďalších diskusiách tak, aby každý tomu rozumel. Ide rodina na bicykli po chodníku v lese. Zastaví ju chlap s puškou. Povie, že je lesná stráž a povie, že ide po zlej ceste. Čo urobí rodina? Musí sa pratať podľa tohto zákona. A ja hovorím, nechceme mať taký zákon, aby ľudia sa cítili v lese neslobodní pri pohybe. Nič viac, nič menej. Nič viac, nič menej. To, že tie lesné cesty nie sú označené, to je úplne zrejmé. To, že nie je zrejmé, ako sa ten zákon vykladá, že je masovo porušovaný, takisto je úplne zrejmé, ale pre jednoduchých ľudí tento parlament by nemal prijímať zákony, ktoré umožňujú ľudí vyháňať z lesa. A toto je jeden z nich. Toto je jeden z nich. Ide o to, vyhnať ľudí z lesa. Predtým, keď sme tu pred rokom debatovali, tak sme hovorili aj domnienky, komu to prospeje, komu to bude vyhovovať, že ľudia nebudú v lese na bicykli. No, padali tu vtedy aj také výrazy, že sú to aj isté stupne ochrany, ktorých sa to netýka alebo chráneného územia, ktoré je riadne označené. Ale my hovoríme o území, ktoré nie je riadne označené, kde ľudia nevedia, ktorá cesta je taká, po ktorej môžu na bicykli jazdiť, a preto platí slovo toho človeka s puškou, ktorý povie, vy tu nemáte čo robiť. A ja hovorím nie, nechcem žiť v takejto krajine, kde rodina na bicykli je týmto spôsobom obmedzovaná. Na to neexistuje absolútne, ale absolútne žiaden dôvod, aby k tomuto takto prichádzalo. Na to neexistuje žiaden dôvod. To nie je o žiadnych „bajkeroch“, to je o obyčajných ľuďoch, ktorí idú po ceste, ktorí idú po chodníku a niekto im týmto spôsobom vstúpi do života. Prečo to vôbec v zákone pripúšťate? Aký to má zmysel? Nemá to nijaký iný zmysel, len ten, dať signál ľuďom, že naozaj do lesa nechodiť a nevyrušovať, mimochodom, aj v štátnych lesoch SR, ktoré patria všetkým od poľovačky papalášov, ktorí tam sú a ktorí tam poľujú. (Hlas z pléna.) O štátnych som hovoril. Ale hovoril som aj o štátnych lesoch. Pozri záznam. Ja poviem jednu vec. Pokiaľ existuje vážny dôvod, pokiaľ existuje vážny dôvod, pre ktorý treba ľuďom obmedziť vstup do lesa, tak to umožňujú iné paragrafy tohto zákona. Ale ten vážny dôvod musí existovať. Ja zacitujem pánovi spravodajcovi, nakoľko zdá sa, že je gestorom tejto témy, a možno to sám nepozná, tak ho na to upozorním, § 28 a § 30 zákona o lesoch, ktorý hovorí, že lesný úrad na žiadosť vlastníka, užívateľa alebo z iného verejného záujmu môže dočasne zakázať vstup do lesa a, samozrejme, vyznačiť to vhodným spôsobom. Dokonca v tomto prípade to nepodlieha ani správnemu konaniu, čiže vlastne urobí sa takéto uznesenie, urobí sa takéto vyhlásenie a ten dočasný zákaz vstupu do lesa platí. Ale na to musí byť už nejaký dôvod. A práve to ma vyrušuje a to nás ako predkladateľov vyrušovalo, že tu ide o zákaz vstupu do lesa bez nejakého udania dôvodu. Ale áno, je to zákaz vstupu do lesa, keď idem po chodníku na bicykli. Ja si pamätám, keď sme boli na protestnom zhromaždení cyklistov a potom istý pán z ministerstva povedal, že sme porušili zákon. Celá skupina. Nikto to nemohol vedieť. A to sme tam boli viacerí poslanci Národnej rady. Viacerí právnici sme boli v tom pelotóne. Nikto nemohol vedieť, kedy naozaj ten zákon porušuje, po ktorom chodníku áno, po ktorom nie. A preto som uviedol ten príklad chlapa s puškou, ktorý povie, že je lesná stráž a naozaj tú rodinu z toho chodníka pošle dole. Výsledok bude ten, že jednoducho tá rodina do lesa chodiť nebude. Tak to u nás chodí. Tak to u nás chodí a kto si pred tým zatvára oči a hovorí tu rôzne cudzie slová alebo proste rôzne výrazy a odborné analýzy, tak naozaj nežije v tejto republike. Je to jednoduché. Je to úplne jednoduché. Pokiaľ je vážny dôvod, tak je možné naozaj zakázať vstup do lesa. Stačí požiadať a dokonca to nie je ani správne konanie. Čiže, keďže to nie je správne konanie, nie je tam nejaké odvolanie, nie sú tam žiadne lehoty. Čiže možnosti naozaj efektívne zakázať vstup do lesa v odôvodnených prípadoch existujú. Ale na druhej strane, v tých ostatných prípadoch na to nie je naozaj žiaden dôvod. Veď za ten rok, čo sme sa stretli s tým, čo sa deje v praxi, nebola vyznačená nejaká vážna sieť týchto ciest, po ktorých by bicyklisti mali jazdiť. Nebola vyznačená a kto ide do lesa, a to odporúčam každému, hlavne z koalície, aby sa pozrel, sú tam rôzne chodníky, sú tam bočné chodníky. Prečo by rodina s deťmi nemala po týchto chodníkoch jazdiť? Akú veľkú ujmu spôsobí tomu konkrétnemu prostrediu? Pokiaľ jazdia po týchto chodníkoch, nič vážne sa nikomu nestane. To znamená, pokiaľ sa ľudia slobodne pohybujú v lese tak, ako keď to robia peši, tak to môžu robiť na bicykli a mali by to robiť spokojne aj na koni. Neobstojí žiaden argument, že poškodzujú prírodu. Dokonca existujú štúdie, kde neobstojí ani argument, že nejakým spôsobom plašia lesnú zver. Všetky tieto argumenty naozaj nehrajú rolu. Ja rozumiem tomu, že keď už tu je skupinový záujem, tak je to skupinový záujem vlastníkov lesa, aby neboli rušení. Záujem úplne prirodzený, chápem to. Keď už to je skupinový záujem, tak je záujem poľovníkov, aby neboli pri poľovačkách rušení tým, že im tam chodia ľudia alebo, že im tam jazdia na bicykli. Ale na druhej strane v tomto parlamente nie sme na to, aby sme vyhovovali vždy konkrétnej lobistickej skupine, či ako sme predtým videli, finančnej, teraz zasa lobistickej skupine, ktorá má kontakt s lesníkmi. My sme tu na to, aby sme prijímali zákony, ktoré budú pre dobro všetkých. A tak isto ako vlastníkovi pozemku pod cestou nedovolíme postaviť si rampu na diaľnici odtiaľto do Trnavy a vyberať svojvoľne mýtne, tak isto máme právo povedať aj vlastníkovi lesa nie, nie je správne postaviť si plot. Nie, musíš prijať to, že vlastníctvo v tomto prípade je obmedzené a naozaj ľudia slobodne po lese v súlade s našou tradíciou chodiť môžu, môžu sa tam slobodne bicyklovať, prípadne slobodne jazdiť na koni. Tá debata, ešte raz sa vrátim k tomu jadru a takisto budem aj poobede pokračovať, tá debata je viacej o slobode ako o odborných argumentoch. Je o tom, či chceme ľudí zväzovať a prijímať zákony, ktoré majú tvoriť bariéru ich slobodnému pohybu alebo chceme ľuďom slobodný pohyb umožniť a chceme im slobodne umožniť fungovať v tejto krajine. Zatiaľ všetko.