Taraba, Tomáš, podpredseda vlády SR a minister životného prostredia SR (2024-04-16):
Vážené dámy, vážení páni, pán predsedajúci, predkladáme návrh zákona, ktorý myslím si, že aj po tej búrlivej a takej všeobecnej debate je každému zrejmý a jasný. Bolo tam 720 pripomienok, alebo teda vyše 700 pripomienok. S drvivou, s veľkou drvivou väčšinou sme sa dokázali v medzirezortnom pripomienkovom konaní vysporiadať. Každý, kto na Slovensku čokoľvek staval, budoval, tak veľmi dobre pozná, že zo Slovenska sa stalo aj kvôli zákonu o posudzovaní vplyvov na životné prostredie vyslovene že eldorádo nejasností, svojvôle, čo spôsobovalo aj to, že zo Slovenska začali nielenže odchádzať investori, ale tí investori sem už ani výrazným spôsobom nechcú chodiť, pretože práve tento zákon spôsobil jednu z najväčších administratívnych prekážok pri realizovaní investícií. Myslím si, že nikto z nás nemá problém s tým, aby sa chránilo životné prostredie. Problém je, ak sa zákony o ochrane životného prostredia zneužívajú na svojvôľu úradníkov. Na Slovensku priemerná doba povoľovacích procesov trvá okolo 550 dní, to, čo v Rakúsku, v Nemecku trvá okolo 180 dní. Popritom ešte nie je problém aj to, ale tá nejasnosť, ktorá vyplývala z doteraz platného zákona o posudzovaní vplyvov na životné prostredie, vytvorila vyslovene podhubie pre vypaľovanie kadejakých subjektov, kadejakých častokrát, áno, aj mimovládok, ktoré si z toho urobili dosť zaujímavú činnosť. V minulom volebnom období, myslím, že bol to Richard Sulík, ktorý veľmi často rozprával, ako zatočí tá predošlá vláda s takými konaniami, ktorí umelým spôsobom predlžujú konania, dávajú stále námietky dookola, ktoré nemajú žiaden význam, žiadnu logiku, kedy z Košíc niekto napáda v Bratislave, v Bratislave v Košiciach a spôsobovali len to, aby sa vytvoril predpoklad na rôzne dohody, dohady, aby boli subjekty, ktoré podliehali tomuto konaniu, vypaľované. To, čo predkladáme teraz a čo je od prvého momentu, ako sme prišli k moci, že budeme odstraňovať vo všetkých zákonoch, ako je to možné, to, čo sa v angličtine nazýva goldplating, teda využívanie noriem, ktoré idú nad rámec toho, čo Európska únia požaduje. A o tomto je aj práve predkladaný návrh zákona. Dávali sme si veľký pozor a spolupracovali sme aj s externými expertami, aby zákon, ktorý predkladáme o posudzovaní vplyvov na životné prostredie, v ničom nešiel v rozpore ani s dohovorom, ani s európskou legislatívou. Zvyšujeme hranice pri drvivej väčšine, kedy je potrebné posudzovať investície z pohľadu tohoto zákona v tom, v tej tzv. veľkej EIA-i, čo aj má za následok, že sa výrazným spôsobom zníži administratívna záťaž. To, čo je veľmi dôležité, aby tie investičné zámery, ktoré na západe nemusia byť posudzované, podľa tých najprísnejších častí toho zákona ani na Slovensku nemuseli byť posudzované. Nie je dobré, ak napríklad som prišiel do automobilky v Trnave, v Peugeote, ktorí mi povedali, že svojho času získali veľkú investíciu, ktorú mohli v Trnave realizovať, ale kvôli tomuto zákonu, kvôli neskutočným námietkam, kvôli nekonaniu úradov výsledok je taký, že po viac ako troch rokoch oni stále tú investíciu nemajú zrealizovanú, ale už ďalšie závody v rámci koncernu niekdajšieho Peugeot už to zrealizované majú, napriek tomu, že prvým iniciátorom bola práve trnavská automobilka. A takto môžete ísť od fabriky do fabriky. Nezmysly typu, že máte nejakú starú rúru a vy ju chcete vymeniť za modernejšiu, za novú, ekologicky čistejšiu a musíte neustále prechádzať týmito procesmi, ktoré vám predlžujú a predražujú investície. Tento návrh zákona v ničom neznižuje štandard ochrany životného prostredia. V ničom nehovorí, že netreba určité veci dokladovať, ale hovorí za jasných podmienok, dáva tomu jasné časové limity a hranice a dáva predvídateľnosť tomuto všetkému. Takže prosím vás po prvé o to, aby tento návrh zákona sme posunuli do ďalšieho čítania. Samozrejmé, že tam asi bude priestor na tú odbornejšiu časť debaty a každý, kto za tento zákon zahlasuje, tak zahlasuje za moderné, fungujúce Slovensko. Za to, aby či samosprávy či podnikatelia či ľudia či domácnosti vedeli na Slovensku normálne realizovať svoje investície, svoje plány, svoj rozvoj, aby sme nepatrili medzi druhú najmenej konkurencieschopnú ekonomiku. Áno, naším cieľom je aj znižovať administratívnu, by som povedal, že kapacitu našej štátnej správy, ale to sa najlepšie dá urobiť tak, že odoberieme nezmyselnú a zbytočnú agendu, ktorú nie podľa potrieb musí vykonávať štát. A tento zákon ide tiež touto cestou. Takže je to zákon, ktorý nás posunie na základný štandard krajín ako Rakúsko, Nemecko. Ďakujem pekne.