T. Rosová, poslankyňa: (2007-11-29):
Od začiatku tohto školského roka prichádzali z ministerstva školstva samé radostné správy. Na prvých stránkach denníkov sme čítali titulky: Jazyky sa budú učiť od tretej triedy. Alebo: V triedach bude menej detí. A k tomu silácke vyhlásenia pána ministra, že, samozrejme, peňazí na to bude dosť. Takže oznamujem vám, vážené kolegyne, vážení kolegovia, oznamujem vám, vážení rodičia, učitelia, milé deti, figu borovú. Len minulý mesiac schválila vláda Slovenskej republiky legislatívny zámer zákona o výchove a vzdelávaní. Opatrenia navrhnuté v tomto zámere a, opakujem, schválené vládou, vyžadujú na rok 2008 podľa výpočtu ministerstva 635 mil. Pritom celý nárast výdavkov na regionálne školstvo je v návrhu rozpočtu 1,5 mld., 1 mld. z toho je však potrebná na schválenú valorizáciu miezd. Hovorím zaokrúhlené čísla, samozrejme. Už z toho je jasné, že aj keby všetky ostatné zdroje išli len na reformu, chýba 100 miliónov. Lepšie povedané, chýbalo by 100 miliónov, keby. Keby sa napríklad ani o korunu nezvýšili náklady na prevádzku, energie a podobne a keby neboli ešte ďalšie záväzky, ku ktorým sa vláda svojimi rozhodnutiami prihlásila. Minister školstva je totižto v tejto vláde naozaj úderníkom, pokiaľ ide o predkladanie koncepcií. S uspokojením odfajkuje jednu po druhej aj s ich finančnými dopadmi. A vláda ich aj jednu po druhej aj s ich finančnými dopadmi schvaľuje. Občas sa táto mašinéria zadrela, ale nikdy nie na tom rozpočtovom dodatku, skôr išlo o kvalitu predkladanej koncepcie. Takže tu máme napríklad Koncepciu vyučovania cudzích jazykov na základných a stredných školách. Z uvedenej koncepcie pri všetkej skromnosti, keď som to preratúvala, vyplývajú na rok 2008 náklady minimálne vo výške 77 mil. Sk, ktoré v dopade legislatívneho zámeru zákona o výchove a vzdelávaní nefigurujú. Takže už nie 100, ale 177 miliónov. Ešte však zďaleka nie sme pri konci vyratúvania nepokrytých záväzkov vlády voči školstvu. Ak v zbierke koncepcií zalistujeme ďalej, tak vidíme napríklad Koncepciu základného umeleckého vzdelávania na zabezpečenie kontinuity systému umeleckého vzdelávania s postupným zavádzaním informačných a komunikačných technológií a multimediálnej techniky do vzdelávacieho procesu týchto škôl. Veľký názov, veľké ciele, alebo, lepšie povedané, veľká bublina. Prečítam vám niečo z uznesení vlády k tejto koncepcii. Napríklad: „Vláda ukladá podpredsedovi vlády a ministrovi školstva zabezpečiť a postupne zavádzať informačné a komunikačné technológie a multimediálnu techniku na požadovanej úrovni do všetkých základných umeleckých škôl v súlade so stratégiou informatizácie regionálneho školstva.“ A čo na to rozpočet? V podprograme 07815 Informačné zabezpečenie regionálneho školstva máme pekný rozdiel, 13 miliónov, čo je oproti predchádzajúcemu roku 45 %. Lenže chybička krásy, nie je to o 13 miliónov viac, ale o 13 miliónov menej, zaokrúhlene teda z 38 na 25 miliónov. Opäť teda pekný cieľ, ale peňazí naň niet. A chýbali by, aj keby tohto cieľa nebolo. No a ďalej napríklad: „Vláda podpredsedovi vlády a ministrovi školstva ukladá do decembra 2007 v spolupráci s ministrom kultúry vytvoriť medzirezortný program pre talentovaných žiakov slúžiaci na pokrytie nákladov spojený s ich materiálovým vybavením, dofinancovaním nákladov na štúdium a podobne.“ No, dovolím si vypísať fľašu šampanského ako nálezné pre toho, kto nájde zdroje na takúto položku v rozpočte. Takže pýtam sa, robí si vláda dobrý deň sama zo seba, keď na vlastné uznesenia nedáva peniaze? Čo je to za vládu, keď sama seba neberie vážne? Alebo je to skôr tak, že si robí dobrý deň z nás ostatných? Z rodičov, učiteľov, zo všetkých, komu záleží na vzdelávaní? Akokoľvek, peňazí na reformu jednoducho niet. Lenže, ak bude schválený nový školský zákon, bude ho treba dodržiavať a valorizácia platov je taktiež, samozrejme, spečatená a platí. Vyvstáva teda otázka, kde na to vziať a nekradnúť. Žiaľ, ostáva už len jediné, siahnuť na prostriedky, ktoré sú určené na prevádzku a materiálne vybavenie škôl, čiže ubrať tam, kde je aj tak stále málo. Pokazené záchody, staré lavice, nevymaľované triedy, pomôcky z dedičstva po predchádzajúcich generáciách, ľadové telocvične so zlámaným náradím, taká bude cena reformy. Učitelia budú mať možno v triedach menej žiakov, ale budú ľutovať, lebo keby ich tam bolo viac, mohli by si nadýchať a bolo by teplejšie. O toto ide? Nemôžeme to dopustiť, preto predkladám pozmeňujúci návrh, ktorý si prinesiem. Pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2008. 1. V prílohe č. 3 k zákonu o štátnom rozpočte na rok 2008 Výdavky štátneho rozpočtu na rok 2008 sa záväzné ukazovatele menia takto: V kapitole Ministerstvo školstva SR sa zvyšujú v stĺpci výdavky celkom v rámci bežných výdavkov o 1 mld. 400 mil. Sk. Vykonané zmeny v prílohe č. 3 sa premietnu do prílohy č. 4 zákona o štátnom rozpočte na rok 2008. Výdavky sa pridajú na program 078 Národný program výchovy, vzdelávania a mládeže. Z nich 1 mld. 400 mil. Sk na podporu podprogramu 07811 Poskytovanie výchovy a vzdelávania v základných a stredných školách a zabezpečenie ich prevádzky. 2. V prílohe č. 3 k zákonu o štátnom rozpočte na rok 2008 Výdavky štátneho rozpočtu na rok 2008 sa záväzné ukazovatele menia takto: V kapitole Ministerstvo pôdohospodárstva SR sa znižujú v stĺpci výdavky celkom a prostriedky na spolufinancovanie EÚ o 1 mld. 400 mil. Sk. Vykonané zmeny v prílohe č. 3 sa premietnu do prílohy č. 4 k zákonu o štátnom rozpočte na rok 2008 v programe 091 Podpora konkurencieschopnosti poľnohospodárstva a potravinárstva. Odôvodnenie. Nárast výdavkov na regionálne školstvo predstavuje medziročne iba necelú miliardu korún alebo 1,8 %. Výdavky na regionálne školstvo zo štátneho rozpočtu rastú o trochu výraznejšie, no ani 1,5 mld., resp. 4,4 % nie je vzhľadom na rast celkových výdavkov rozpočtu 9,6 % dosť. Priemerný plat v školstve sa má podľa rozpočtu zvýšiť na úroveň priemerného platu v národnom hospodárstve. V skutočnosti plat priemerného zamestnanca v regionálnom školstve stúpne z tohtoročných 88,9 % v budúcom roku na 90,5 % priemerného platu v slovenskej ekonomike. Pritom už v roku 2006 to bolo 90 %. Navrhuje sa zvýšiť normatívne výdavky do regionálneho školstva o 1,4 mld. korún, čo by znamenalo zvýšenie priemernej mzdy učiteľov na 105 % priemeru v národnom hospodárstve. Zdroje rezortu pôdohospodárstva budú v roku 2008 predstavovať viac ako 29 mld. korún, čo je medziročný nárast o takmer 25 %. Veľká väčšina tohto nárastu pôjde na priame platby farmárom, ktorí dosiahnu 80 % priemeru európskej pätnástky. Dotácie do sektora pritom rastú tempom viac ako 30 % a dosiahnu úroveň 25,5 mld. korún. To je o 2 mld. viac, ako ide z rozpočtu dohromady na pomoc v hmotnej núdzi, rodičovský príspevok a dávky pre zdravotne postihnutých. Je totiž 2,5-krát viac ako vláda z rozpočtu vyčlenila na výstavbu diaľnic. Preto sa navrhuje posunúť prostriedky z rozpočtovej kapitoly Ministerstva pôdohospodárstva Slovenskej republiky vo výške 1,4 mld. na vyššie uvedený cieľ. Ak tento pozmeňujúci návrh neprejde, ak sa nepodarí navýšiť prostriedky do rozpočtu kapitoly ministerstva školstva, vyzývam z tohto miesta ministra školstva, aby, ak je rozumný manažér, nepredložil návrh nového školského zákona. Pretože robiť reformu bez peňazí je omnoho horšie, ako ju nerobiť. Zároveň tak ostane aj priestor na vylepšenie nedomyslených, až niekedy škodlivých návrhov, ktoré predložený legislatívny zámer obsahuje. Keď sa v lete zverejnil prvý návrh rozpočtu, mnohí upozorňovali, že so školstvom to vyzerá biedne. Pán minister Mikolaj tvrdil, že to nie je definitíva, nemáme sa obávať, určite to bude viac a ďalej oznamoval do sveta svoje pekné plány. Ale v definitívnom návrhu rozpočtu nielenže nie je na školstvo viac, ako to bolo v pôvodnom letnom návrhu, je to dokonca menej. Kedysi v auguste som si uložila do počítača tabuľku z návrhu rozpočtu pre regionálne školstvo, kde sumárne číslo bolo 36 mld. 569 mil. V tom návrhu, o ktorom dnes rokujeme, je však číslo 36 mld. 257 mil., teda o 312 miliónov menej. Už som povedala, čo by mal pri takomto výsledku rokovania o rozpočte urobiť podľa mňa pán minister, ak je dobrý manažér. Čo by mal urobiť, ak je chlap, nechávam na neho. Nie je to veru víťazstvo. Človek by aj mohol zapochybovať o schopnostiach ministra, ktorý nielenže nepresadil viac, ale nedosiahol ani pôvodný plán. Ale zdanie niekedy klame. Stačí sa pozrieť na prílohu, na položku príjmy do štátneho rozpočtu. V nej vidíme nebývalý nárast až na 285 %.V korunách je to nárast 35 miliónov v roku 2007 na vyše 100 miliónov v budúcom roku, a to so zdôvodnením, že ministerstvo školstva plánuje získať 60 miliónov z predaja prebytočného, dočasne prebytočného a neupotrebiteľného nehnuteľného majetku. Neviem, možno je to opatrenie namieste, ale potom čo sme v týchto dňoch svedkami, treba určite zvýšiť ostražitosť, aby sme aj na ministerstve školstva nemali ďalšiu realitnú kanceláriu. Opakujem, zatiaľ neviem, ale upozorňujem, že ako opozícia si aj v tomto prípade budeme dôsledne plniť našu kontrolnú úlohu a že sa budeme dobre pozerať na to, komu, čo a za akých okolností sa predáva. Musím upozorniť na tomto mieste na jeden vážny fakt. V školskom rozpočte totiž číha jedna naozaj veľká pasca. Nastražil si ju pán minister približne takto pred rokom, keď tvrdohlavo proti všetkým rozumným argumentom presadzoval novelu zákona 596 a 597 z roku 2003, aby prehodil financovanie z neštátnych základných umeleckých škôl a školských zariadení na plecia samospráv. Pán minister rátal, rátal, ale prerátal sa, pretože na takýto obchod treba dvoch. No a keďže samosprávy nesúhlasili, stálo to v roku 2007 vládu spolu 753 miliónov na špeciálnej dotácii. Ako sme sa nedávno len mimochodom dozvedeli v našom výbore, z toho 269 miliónov išlo z kapitoly ministerstva školstva. Medzitým sa, samozrejme, horúčkovito vyjednávalo o novelizácii nariadenia vlády Slovenskej republiky č. 668/2004, ktorým by sa štát z financovania týchto neštátnych umeleckých škôl a školských zariadení definitívne mohol vyvliecť. Včera o tejto novelizácii mala rokovať vláda. Mala, ale nerokovala. Novela bola podľa mojej informácie z rokovania vlády stiahnutá. Je teda opäť veľmi, ozaj veľmi pravdepodobné, že sa naplnia slová z Koncepcie základného umeleckého vzdelávania, ktoré môžem odcitovať: „V prípade, ak v priebehu roka 2007 nebude nariadenie vlády slovenskej republiky č. 668/2004 novelizované, predpokladá sa poskytnutie ďalšej mimoriadnej dotácie v takej výške, aby garantovala financovanie neštátnych základných umeleckých škôl a neštátnych školských zariadení.“ No takže, o tri štvrte miliardy menej. Vážení, o tom, ako bude vyzerať rozpočet, rozhodnú, samozrejme, najmä hlasy koaličných poslancov. Ale prosím vás v mene nášho školstva, v mene budúcej prosperity Slovenska, v mene učiteľov, aby ste podporili pozmeňujúci návrh, ktorý vylepšuje financovanie vzdelávania a regionálneho školstva. Dovolím si pre inšpiráciu prečítať jeden úryvok: „Je nevyhnutné kategoricky odmietnuť prístup ku školstvu ako k jednej zložke spoločenskej spotreby, ktorá len zaťažuje štátny rozpočet. Politicky správne, ale viac len proklamatívne sa zdôrazňoval význam vzdelanosti, avšak v ekonomickom pohľade sa zabezpečenie výchovy a vzdelávania prejavilo skôr ako nevyhnutná zložka spoločenského záujmu. Pritom v záujme zachovania rozpočtovej rovnováhy sa výdavky na školstvo ďalej krátia. Tendencia znižovať výdavky na školstvo vyvoláva reálne nebezpečenstvo, že plnenie úloh 17. zjazdu KSČ bude ohrozené.“ To je zo správy vlády Slovenskej socialistickej republiky pre predsedníctvo Slovenskej národnej rady o analýze československej výchovno-vzdelávacej  sústavy z 21. decembra 1988. Nuž, pri súčasnom trende bude tento citát znovu aktuálny pri vyhodnotení plnení vášho programového vyhlásenia, obávam sa. Je to ale vo vašich rukách. Ďakujem vám za pozornosť.