Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-06-15):
Milé dámy, vážení páni, vážený pán predseda, ospravedlňujem sa za chybu v mene, bolo to spôsobené, asi ako viete, tým, že váš predchodca bol Pavol, ale chyba je moja a nebolo to, nebolo to úmyselné. Konečne, dámy a páni, je tu v parlamente bod, pri ktorom by sme sa mali skoro všetci zhodnúť. Veď ktorý normálny politik by sa prizeral, ako nás finančné skupiny poučujú o právnom štáte, o prezumpcii neviny alebo výhodnejšom zdaňovaní? V normálnom štáte by oligarchovia tíško šúchali nohami. Ešte aj niektorými kolegami obdivovaný ruský prezident Vladimír Putin si od oligarchov nenechá takto skákať po hlave. Podľa jedného z podozrivých, a hlavných podozrivých, v kauze Gorila Jaroslava Haščáka je dnešná schôdza popretím právneho štátu. K tomu ste sa dopracovali. Firma, ktorá obrala ľudí, a potom o tom budeme v rozprave hovoriť ďalej, na VÚB kupóne, na VSŽ, ktorá založila poistencov Dôvery a vyviezla precenené imanie 400 mil. eur pol na pol s pánom Širokým na Cyprus, táto finančná skupina nám ide vysvetľovať, o čom môže a o čom nemôže byť mimoriadna schôdza parlamentu. Vraj je to ako procesy v 50. rokoch, hovorí oligarcha, ktorý dlhé roky zamestnával posledného šéfa Štátnej bezpečnosti v Československu. K podsvetiu podľa mojej mienky patria aj biele goliere, nielen hrubokrkí mafiáni. A ten názov podsvetie vychádza z toho, že tieto skupiny by mali byť niekde skryté. Nemali by byť na očiach, nemali by ovplyvňovať politiku, nemali by v lifestylových reláciách, ale v tom podsvetí. Na Slovensku je to naopak. Na Slovensku dnes veľkú časť politiky, veľkú časť justície a veľkú časť médií ovplyvňujú oligarchovia. Vplyv oligarchov už cítia aj ľudia. 50 % z nich považuje vplyv oligarchov za najväčší problém súčasnosti. Za najväčší problém súčasnosti pred zdravotníctvom, pred životnou úrovňou, pred migráciou. Keď som hovoril pri vzniku tejto vlády, že je koalíciou oligarchov, je jednofarebná, ale koalíciou oligarchov, tak som bol pomerne často napádaný. V tom čase slovo oligarcha ešte nebolo asi veľmi, veľmi známe. Dnes po troch rokoch vašej vlády to pociťuje ako najväčší problém tejto spoločnosti väčšina našich obyvateľov. A majú pravdu. Ak ste si mysleli, že vyčíňanie Juraja Širokého, Pavla Pašku alebo Penty ľudia nevidia, tak ste sa mýlili. A som presvedčený aj o tom, že to bude jedna z kľúčových tém, ako s touto krajinou ďalej. Dovoľte mi v druhej časti môjho vystúpenia povedať niečo o priebehu vyšetrovania Gorily, aby sme si povedali konkrétne veci, kedy bola Gorila vyšetrovaná, kedy nebola vyšetrovaná a kto zodpovednosť nesie. V roku 2010, keď som nastúpil na ministerstvo vnútra, som povedal do vnútra Policajného zboru aj špeciálnych jednotiek jedno, podľa mojej mienky samozrejmé posolstvo: „Polícia má voľné ruky. Môže stíhať kohokoľvek.“ V tom čase – a je tu aj v tejto sále pár ľudí, ktorí za mnou boli – kolovala taká, neviem, či historka, ale minimálne presvedčenie u mnohých, že na ministerstve vnútra je sedemstranový zoznam ľudí, ktorí majú byť odstíhaní. Moja reakcia na to bola vždy rovnaká: „Na ministerstve zoznam žiadnych ľudí, ktorí majú byť odstíhaní, neexistuje. Ale neexistuje ani iný zoznam.“ Zoznam ľudí, ktorí nemajú byť stíhaní, ktorí nemajú byť odstíhaní, ktorí stoja nad zákonom. Ani taký zoznam nikdy neexistoval. Keď som na ministerstvo nastúpil, a keďže polícia mala voľné ruky, aj vyšetrovatelia, v roku 2010 začalo vyšetrovanie a trestné stíhanie v kauze Gorila na Úrade boja proti korupcii. Trestné stíhanie bolo vedené síce za zneužívanie právomoci verejného činiteľa, ale bolo vedené preto, že boli podozrivé osoby, ktoré neodovzdali závažné trestnoprávne informácie orgánom činných v trestnom konaní. Odcitujem, ako znel skutok, aby sme si boli na jasnom. „Išlo o informácie získané z odposluchov v kauze Gorila a tieto získané skutočnosti boli spôsobilé vážne ohroziť alebo poškodiť hospodárske záujmy Slovenskej republiky páchané organizovanou formou a tieto v rozpore so zákonom o Slovenskej informačnej službe neboli postúpené útvarom Policajného zboru ani prokuratúre.“ Vtedy trestné stíhanie začalo práve preto, aby sa preverila autentičnosť spisu, aby následne bolo možné trestné stíhanie viesť aj v konkrétnych skutkoch, ktoré sa opisujú v kauze Gorila. Už vtedy začal kolotoč dožiadaní o zbavenie mlčanlivosti. Áno, je pravda, že už vtedy Slovenská informačná služba nevyhovela žiadostiam vyšetrovateľa o zbavenie mlčanlivosti. Naviac začal veľmi podivuhodný príbeh aj na prokuratúre, kedy cez príslušné ustanovenia zákona o prokuratúre bola vec odňatá príslušnej prokuratúre opatrením Dr. Dobroslava Trnku, generálneho prokurátora, a pridelená Vojenskej obvodnej prokuratúre v Bratislave. Ak sa opýtate ľudí, ktorí sa venovali kauze Gorila, a mnohí z nich boli a sú ku mne mimoriadne kritickí, či to je Tom Nicholson, alebo kľúčový svedok pán Holúbek, alebo Jozef Šátek, tak vám všetci povedia, že jediná doba, kedy sa reálne vyšetrovala Gorila, bola jeseň 2010. Samozrejme, ja som pokyn na vyšetrovanie Gorily v tom čase nedával. Ja som dal iný pokyn. Máte voľné ruky, robte čokoľvek, nikto nestojí nad zákonom! Koniec koncov musím povedať, že neviem, aký by som ja osobne mal motív Gorilu nevyšetrovať. Ak si ju prečítate, tak zistíte, že o mne tam sú len dve poznámky, a veľmi lichotivé, veľmi lichotivé. O tom, ako ma nie je možné ovplyvniť, a o tom, že prvá vláda SMER-u urobí všetko pre to, aby na mňa niečo našla. Nič viac! Fajn. Ako dopadlo to vyšetrovanie? Dopadlo slávnym listom Dobroslava Trnku z 12. apríla 2011, ktorý končil touto vetou, už vtedy bol námestníkom generálneho prokurátora, lebo mu skončilo funkčné obdobie: „Bez toho, aby som vás chcel navádzať,“ píše Vojenskej obvodnej prokuratúre, „akým spôsobom má byť v predmetnej veci rozhodnuté, tak Vás len upriamujem, aby ste si naštudovali ustanovenia Trestného poriadku, ktoré pojednávajú o zastavení trestného stíhania.“ Pán Trnka v tom liste, v tom prípise písal ďalej: „Vyšetrujeme nedokázateľnú a nepreukázateľnú, možno nejakú spravodajskú hru a som zvedavý, ktorý prokurátor sa pod to podpíše.“ Argumentoval aj tým, že, citujem, „ide o fiktívne prepisy niečoho, čo buď neexistuje, alebo bolo vytvorené silou možného vydierania osôb, ktoré sú v týchto prepisoch uvedené.“ A teraz sa vrátim k pánovi Trnkovi. V decembri 2010 skoro padla vláda Ivety Radičovej o jeden hlas, keď nebol zvolený pán Trnka. Áno, je pravdou, a smutnou pravdou, že šiesti poslanci vtedajšej vládnej koalície v tajnom hlasovaní hlasovali za pána Trnku, vedomí si toho, že ich vlastná vláda padne. Viacerí z terajšej vládnej strany tvrdili: „Ale veď to možno bolo ich slobodné rozhodnutie.“ Možno sa im pán Trnka naozaj páčil. Mal svojský zmysel pre humor, mal dobré záhorácke vtipy. Prečo nepoložiť vlastnú vládu? Som presvedčený o tom, že rozumné zdôvodnenie, prečo hlasovali šiesti poslanci vládnej koalície za pána Trnku, je len jedno: buď boli vydieraní, alebo boli zaplatení. Lenže smutný fakt je aj ten, že po všetkých kauzách, ktoré pán Trnka mal, hlasovala aj celá vtedajšia opozícia za pána Trnku. A ja som to už v parlamente spomenul a zdá sa mi byť príhodné povedať to ešte raz, pretože si myslím, že je to príznačné pre to, v akom režime táto krajina funguje. V jednej veľmi dobrej knižke, ktorá opisuje fungovanie organizovaného zločinu, opisuje svoje príhody, príbehy, skúsenosti s bojom proti mafiánskym štruktúram bývalý taliansky vyšetrujúci sudca Giovanni Falcone. To meno vám asi niečo hovorí. Bol to sudca, ktorého následne v Palerme sicílska mafia Cosa Nostra zavraždila. A v tejto knižke, ktorá sa volá Cosa Nostra, Falcone opisuje príbeh, kedy v roku 1985, alebo v 80. rokoch zatkli na Sicílii známeho sicílskeho mafiána Franca Nera. A do väzenia ho išiel vypočúval Falconeho mladší kolega, vyšetrujúcu sudca, ktorý, keďže bol mladý, bol asi aj drzý, by som povedal asertívny, a keď prišiel k tomuto starému mafiánovi, tak sa najskôr pýta: „Pán Nero, povedzte mi pred výsluchom ešte,“ tak posmešne sa ho pýta, „čo je to vlastne tá mafia?“ A tento starý „ctihodný“ muž sa cítil urazene a hovorí: „No, pozrite, čo je to mafia? Predstavte si, že máte troch kandidátov na generálneho prokurátora. Prvý z nich je skvelý odborník v trestnom práve. Druhý z nich má podporu všetkých vládnych strán v parlamente. A tretí z nich je absolútny kretén. A vyhrá ten tretí z nich. To je mafia.“ Toto písal Falcone v roku 1985. Tá príhoda sa stala. Ale príhoda slovenského parlamentu v roku 2010 je akoby cez kopirák, je úplne rovnaká! A v akom štáte žijeme, ak o tom, kto bude generálny prokurátor, môžu rozhodnúť zločinecké skupiny? Pán Trnka svojím listom zastavil v roku 2011 trestné stíhanie v kauze Gorila. Ale to nebolo prvé vyšetrovanie, ktoré sa v tejto kauze viedlo. To prvé, operatívne preverovanie, sa viedlo ešte za vašej prvej vlády, kedy v decembri 2009 Úrad boja proti korupcii vyhodnotil celú vec, že nie je dôvod na začatie trestného stíhania. Boli vypočutí hlavní podozriví, tí to popreli a tým pádom kauza skončila. Pod týmto materiálom je podpísaný a spracoval ho operatívny pracovník nadporučík Róbert Krajmer, vtedy bol nadporučík, dnes už je podplukovník a dnes je tento policajt riaditeľ Národnej protikorupčnej jednotky Národnej kriminálnej agentúry. Najvyššie postavený policajt na vyšetrovanie korupcie na Slovensku je ten istý, ktorý v roku 2009 zamietol celú kauzu pod koberec. Áno, hovorme o tom. Kedy kto vyšetroval, kedy kto vystupoval, ale hovorme na základe faktov. My sme zvolávali branno-bezpečnostný výbor práve za účelom, aby nám pán špeciálny prokurátor vysvetlil, z akého dôvodu blokuje zbavenie mlčanlivosti vo vzťahu jednak k riaditeľovi SIS, ale jednak aj ku kľúčovému svedkovi, ktorým je bývalý agent SIS Peter Holúbek, ktorý realizoval nasadzovanie ITP v tejto kauze. Pán špeciálny prokurátor, a je to uvedené aj v návrhu na zvolanie schôdze, sa vyjadril, že, citujem: „Cieľom vyšetrovania nie je zistiť, kto je autorom materiálu, či príslušníci SIS, alebo niekto iný, ale či skutočnosti uvedené v tomto materiáli sa stali, a ak áno, či zakladajú podozrenie z niektorých trestných činov a či tieto konkrétne činy spáchala konkrétna osoba.“ Áno, som presvedčený o tom, že informácie zo spisu Gorila je potrebné preveriť ďalšími dôkazmi. Ale som presvedčený aj o tom, že autenticita spisu je kľúčová pre ďalší postup. Koniec koncov, veď hlavní podozriví ju popierajú. Svedok, ktorý by mohol potvrdiť autenticitu spisu, pán Holúbek, alebo vyvrátiť, ak nie je autentický, všetci vieme, že je pri tom, tak je blokovaná jeho možnosť v tejto veci vypovedať. Je to, ako keby sme mali prípad vyšetrovania vraždy, kde máme priameho svedka, ktorý bol pri rozhovore objednávateľa a vykonávateľa vraždy, sa dohadujú na tom, kedy bude vražda spáchaná, kto bude zavraždený a ako bude zavraždený. Ale nebolo by podstatné ho vôbec vypočuť. To je nepodstatný svedok, nič nemôže do svetla priniesť. To je absurdná argumentácia! Aj z laického pohľadu, nieto ešte trestnoprávneho. Argumentuje sa ďalej tým, že je tu nález Ústavného súdu, o ktorom môžem tiež potom v rozprave trošku hovoriť, ktorý zrušil príkazy na použitie ITP nasadené v kauze Gorila. Zrušil ich z dôvodov, by som povedal, čisto formálnych, môžem potom aj odcitovať kolegyniam a kolegom, v princípe kvôli tomu, že v príkaze nebolo, nebolo uvedené, len paragrafovým znením a nie aj citáciou zákona, podľa ktorého sa nasadzujú odposluchy, a že nie je zrejmé, je tam nečitateľný podpis, pričom je zrejmé, kto bol zákonný sudca, je overiteľné, kto bol zákonný sudca, ale ten podpis nie je čitateľný. Ale aj keby neboli odposluchy použiteľné v trestnom konaní, svedok, ktorý priamo videl, kto do bytu na Vazovovej ulici chodí, s kým sa stretáva – jeho vypočutie nie je pre kauzu zaujímavé?! Každý z nás vie, že áno. A nemusí mať nikto z nás právne vzdelanie. Paradoxom je, že nikto nepopiera obsah spisu Gorila, spochybňuje sa len forma. A ideme ďalej a tým by som možno prešiel k tretej časti môjho úvodu. Sme v stave a v dobe, kedy sú kritici pomerov na Slovensku zastrašovaní. Zastrašovaní štátnou politikou, ale aj finančnými skupinami. A finančná skupina Penta to robí zvlášť. Štátnou politikou, poviem len príklad, je tu náš kolega pán poslanec Mičovský, ktorý je žalovaný štátnymi lesmi na 100-tisíc euro preto, že povedal o škandalóznom tendri na odvoz dreva. To vám čo pripomína, pán poslanec Galis? Mne to pripomína zastrašovanie. Určite áno. A teraz vám poviem, prečo si myslím, že vyšetrovanie Gorily za tejto vlády veľmi ďalej nepôjde. Za prvej Ficovej vlády, som spomenul, že ste umožnili, bol to kolega Valocký, ktorý dával pozmeňovací návrh, aby cez precenenie poistných kmeňov pri zlučovaní poisťovní si poisťovňa Dôvera 400 mil. eur odčerpala na Cyprus cez negatívny goodwill, badwill tým pádom. A bez zdanenia, podpísané vtedajším vaším štátnym tajomníkom Kažimírom, to išlo na Cyprus. Dvesto – dvesto. Ale poďme ďalej. Ako to bolo za vašej súčasnej vlády? Možno si už kolegovia nepamätajú, ale ja si pamätám. Keď pred Vianocami... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)