Blahová, Natália, poslankyňa NR SR (2018-11-21):
Ďakujem veľmi pekne. Vážené dámy, vážení páni, situácia, v ktorej sa Slovensko nachádza, je poľutovaniahodná. Je to vďaka dlhoročnému a systematickému devastovaniu morálky zo strany najvyšších predstaviteľov tohto štátu. Výsledky sú desivé. Spravodlivosť je nielen slepá, ale aj hluchá a chromá. Nevymožiteľnosť práva pretvorila dnešné reálie na džungľu, kde väčší a silnejší berie. Neschopnosť a ľahostajnosť štátnych inštitúcií devastuje statky, ktoré náležali všetkým občanom. Preto sa ani po 30 rokoch od pádu komunistického režimu nepodarilo zo spoločnosti vykoreniť staré známe heslo: „Kto nekradne, okráda svoju rodinu.“ Súvisí to aj s tým, že o kradnutí zvyknú kázať aj politici, ktorí kradnú, tunelujú a defraudujú. A to platí aj pre duševné vlastníctvo a autorstvo. Žijeme v dobe, kedy má vo svete idea, vynález, vedecký objav alebo vedecká štúdia hodnotu veľmi vysokú, niekedy až nevyčísliteľnú. Bohužiaľ, zjavne nie u nás na Slovensku. To, čoho sa dopúšťa na akademickej obci predseda parlamentu Andrej Danko, je toho živým dôkazom. Nevinná otázka od novinárov otvorila Pandorinu skrinku. Andrej Danko si nepamätal, na ktorej škole obhajoval rigoróznu prácu. Hovoril dokonca o doktorandskom štúdiu, nepoznajúc rozdiel. Potom, keď si spomenul, prikázal škole, aby ju utajila. Následne zmizla aj iná práca, ktorá mala identický názov aj počet strán. Je to dostatok nepriamych dôkazov na to, aby človek prešiel od tušenia k závažným pochybnostiam o tom, či Andrej Danko vôbec nejakú prácu niekedy napísal a či vôbec svoj titul JUDr. niekedy obhajoval a či ho teda používa oprávnene. Univerzita na tejto tragikomédii aktívne spolupracovala. Možno preto, že ju pod tlakom ministerstva školstva, ktoré patrí SNS, alebo preto, že rektor kandidoval v komunálnych voľbách pod vlajkou nominanta SNS, alebo má len strach a ním devastuje meno univerzity. Nedávno vyšiel v tlači komentár Roberta Mistríka, vedca a občianskeho kandidáta na prezidenta, v ktorom sa zaoberá zničujúcim vplyvom nedôvery vo vzťahu k akademickej obci. Píše: „Pre akademickú obec nastal po škandáloch s eurofondmi opäť okamih pravdy. Zlomový, a to bez preháňania. Akú správu vyšlú vysoké školy k desaťtisícom absolventov, k terajším poslucháčom aj k budúcim záujemcom o vzdelanie, ak teraz zostanú potichu? Čo im tým odkážu? Že v našej krajine je akceptovateľné, ak sa ignorujú podozrenia z porušenia etických kódexov platných na celom svete, že záverečné práce nemôžu byť podrobené posúdeniu, že v akademickej sfére platia pravidlá pre všetkých, len nie pre vrcholových politikov? To by bol veľmi krutý odkaz, zahanbujúci, pre všetkých zúčastnených. Dúfam, že k nemu nedôjde. Krivil by mladých a vo všetkých, ktorí si ctia vzdelanie a vzdelávanie, tú najdôležitejšiu vlastnosť – zdravý vzťah k pravde. Milan Rastislav Štefánik povedal: “Pravde veriť, pravde žiť a pravdu brániť.„ Nie pravdu tajiť, pravdu predstierať, ani sa pravde vyhýbať.“ Toľko z úvahy Róberta Mistríka, reprezentujúceho vedeckú obec. Základnou zásadou každej vedeckej práce je jej sprístupnenie verejnosti, pretože veda má slúžiť rozvoju ľudskej spoločnosti. Nie je to samoúčelná činnosť nasmerovaná k získaniu titulu. Zverejňovanie prác má tiež úlohu udržiavania transparentnosti vysokého školstva. Verejní činitelia majú voči svojej krajine a voči jej občanom obrovskú zodpovednosť. Žijeme v čase krízy dôvery a táto kríza má opodstatnenie v desaťročiach plných zlyhaní politikov. Pridal sa k nim aj predseda SNS Andrej Danko. Do toho bahna so sebou namočil aj svoju ministerku školstva, rektora univerzity a slovenské vysoké školstvo ako také. Hrdo, odborne a slušne zostalo len na zvetralých predvolebných plagátoch. Je nemysliteľné, aby v kultúrnej krajine nevedel druhý najvyšší ústavný činiteľ preukázať takú samozrejmosť, akou je získanie akademického titulu. Keď Andrej Danko po verejnom tlaku prácu odtajnil, novinári okamžite odhalili, že jeho práca je plagiát zložený z piatich kníh bez uvedenia zdrojov. Dokonca bez uvedenia použitej literatúry. Takáto práca by za normálnych okolností nikdy nebola prijatá ani hodnotená. A hneď bolo zrejmé, prečo bolo pre predsedu Národnej rady také dôležité prácu pred verejnosťou utajovať. Lebo by sa stalo verejne známym, že je klamár. Všetky indície vedú k tomu, že rigoróznu prácu si kúpil a ešte pritom chcel aj ušetriť, pretože túto prácu úbohej kvality zjavne niekto predával záujemcom viackrát. Vtedy mu na tom nezáležalo. Postavil sa jednoducho do radu ostatných klobáskových inžinierov a doktorov, ktorí sa potrebovali do rodnej viesky vrátiť z veľkého mesta s titulom, a tým si dobudovať osobné renomé pred tetkami, báčikmi a spolužiakmi, ktorí si zarábali ako zvárači a sústružníci. Malomeštiactvo nie je trestné. Je to len správanie sa, ktoré o človeku hovorí, že má nízke sebavedomie, a preto sa olepuje nálepkami iných societ, aby si nikto nevšimol, aká je jeho podstata a odkiaľ pochádza. Niekto si napríklad kúpi drahé auto, dom alebo norkový kožuch a desať rokov potom chrúme sucháre len preto, aby vyzeral bohatší. A niekto si takto kúpi titul, aby vyzeral múdrejší a úctyhodnejší, ale to už trestné je. Je to podvod, je to plagiátorstvo. Danko odkopíroval päť kníh. Nezískal povolenie pôvodných autorov na rozsiahle kopírovanie textov. Neuviedol ani zoznam odbornej literatúry, čo je nonsens. Podpísal čestné vyhlásenie o tom, že prácu vypracoval sám, a jeho čestné vyhlásenie je teda tiež podvodom spáchaným na vedení univerzity. Druhý najvyšší ústavný činiteľ je teda exemplárny a usvedčený plagiátor. Nie doktor práv, ako sa celé roky hrdo tituloval. A čakanie na hodnotenie komisie len odďaľuje vysporiadanie sa s touto verejnou hanbou. Lebo komisia bude musieť povedať jediné: rigorózna práca Andreja Danka je plagiát a predseda Národnej rady je plagiátor. Ak ho, vážení kolegovia a kolegyne, tejto dôležitej ústavnej funkcie teraz zbavíte, nebude padať jeho hanba na všetky vaše hlavy. Pôsobenie Andreja Danka na poste predsedu parlamentu má aj medzinárodný presah. Vzťah k pravde a k slobode demonštruje príklonom k nedemokratickým silám. Svojím konaním na čele Národnej rady ohrozuje postavenie Slovenska pred našimi zahraničnými strategickými partnermi. Nerešpektuje oficiálnu zahraničnú politiku Slovenskej republiky, čím poškodzuje naše dobré meno v zahraničí a kaličí dlhoročnú prácu slovenských diplomatov. Nedávno sa dokonca vyznal z túžby po tvrdej centralizácii moci. Detinské zahrávanie sa s myšlienkami na totalitu robí z neho nebezpečného politika. Rovnako ako jeho nevypočítateľnosť, nezodpovednosť a egoizmus. Vo svojich snahách zabúda na to, že prvoradou úlohou každého politika je dbať na najlepšie záujmy jeho krajiny a všetkých jej občanov. Andrej Danko, predseda Národnej rady Slovenskej republiky, ste zodpovedný za prehlbovanie nedôvery občanov k ústavným činiteľom, ste zodpovedný za dehonestovanie vzdelania a spochybňovanie akademickej obce. Ste nezodpovedný v prístupe k pravde, ste nezodpovedný v prístupe k nastupujúcej generácii a ste nielen nehodným držiteľom akademického titulu, ale aj nehodným držiteľom postu predsedu Národnej rady Slovenskej republiky. Preto v záujme Slovenska a v záujme zachovania dôstojnosti Národnej rady je potrebné vás odvolať. Ďakujem pekne. (Potlesk.)