V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-12-06):
J. Drgonec, poslanec: Dámy a páni, môj najobľúbenejší muž v tomto parlamente doc. Fico končil svoje vystúpenie tým, že označil predložený vládny návrh zákona za antiľudový a protisociálny. Keď predseda jednej z opozičných strán vystúpi s takýmto prejavom, vzniká možnosť, že ide o vystúpenie, ktoré má politickú povahu. Preto pokladám za dôležité vyjadriť sa k veci z vecného stanoviska. Ústava Slovenskej republiky v čl. 1 ods. 1 určuje, že Slovenská republika je demokratický a právny štát. Asi všeobecne najznámejší postoj k právnemu štátu je postoj, ktorý prezentoval v priebehu roka 1989 Miloš Jakeš, generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Československa. Vo chvíli, keď bol náš štát označený za štát, ktorý nie je právny, sa v rozhovore zverejnenom v denníku Pravda čudoval nad tým, ako je možné, že o nás hovoria, že nie sme právny štát, keď schvaľujeme toľké zákony. Právny štát nie je štát, v ktorom sa prijímajú zákony. Právny štát je štát, v ktorom sa zákony uplatňujú. Inštitúciou, cez ktorú sa v právnom štáte zákony uplatňujú, sú súdy a v tom je problém predloženého vládneho návrhu zákona. On skutočne výrazne redukuje dostupnosť, praktickú uplatniteľnosť práva na prístup k súdu. To znamená základného práva, ktoré predurčuje deľbu moci v každom štáte, a teda aj v našom štáte, a zabezpečuje alebo vylučuje, nakoľko sa základné práva a slobody priznané ústavou a všetky ostatné práva priznané právnym poriadkom stanú skutočnosťou alebo zostanú snom. Predložený vládny návrh zákona zavádza poplatky za uplatnenie práva na náhradu škody spôsobenej nesprávnym úradným postupom. Jedným z hlavných výdobytkov tohto volebného obdobia malo byť schválenie zákona o zodpovednosti za škodu spôsobenú nesprávnym výkonom verejnej moci. Návrhom na zavedenie poplatkov za uplatnenie práve tohto základného práva sa veľmi vzďaľujeme od toho, čo malo byť výdobytkom. Iný príklad: námietka zaujatosti sudcu. Do dnešného dňa nie je spoplatnená. Pri stave všeobecného súdnictva v tomto štáte je, žiaľ, veľmi často absolútne oprávneným uplatnením práva na rozhodnutie veci sudcom, ktorý je nestranný. Zrazu prechádzame na možnosť, alebo prichádzame s možnosťou, že uplatnenie tohto práva bude spoplatnené. Tretí príklad: rozvody. Žijeme v spoločnosti, kde sa v posledných rokoch veľa a často hovorí o týraní žien. Toto je vlastne prvý praktický prínos k riešeniu problematiky týrania žien. Namiesto toho, aby mali možnosť domôcť sa rozvodu, budú platiť navrhnutý súdny poplatok vo výške 5 000 Sk. (Potlesk.) Dúfam, že skutočne sa nestane predmetom vážneho rokovania tohto parlamentu návrh, tak ako je predložený, že sa dostaneme k rozumnému riešeniu, že ak sa zákon o súdnych poplatkoch schváli, tak sa schváli v tej podobe, ktorá tu zaznela ako pozmeňujúci návrh vo vystúpení kolegu Miššíka. Neprišiel som sem len kvôli tomu, aby som sa vyjadril k tejto celej problematike, aj keď si myslím, že rozhodnutie ústavnoprávneho výboru vrátiť navrhovateľovi návrh na dopracovanie je rozhodnutie, ktoré je absolútne vážne, pretože v tomto prípade naozaj nejde dominantne o príjmy štátneho rozpočtu, ale dominantne ide o riešenie tých problémov, ktoré sú predmetom činnosti ústavnoprávneho výboru. Hovoríme naozaj o tom, či sa zachová existujúca hladina právnosti tohto štátu, alebo nie. Ale teda okrem všeobecného vyjadrenia prichádzam sem aj s jedným pomerne stručným pozmeňujúcim návrhom. Podľa tohto návrhu za bod 3 vládneho návrhu sa vkladá bod alebo nový bod 4, podľa ktorého v § 4 ods. 2 písm. c) znie: „c) nadácie a charitatívne, humanitárne, ekologické organizácie a združenia pôsobiace na ochranu spotrebiteľov“. Dovoľte mi vysvetliť, čo je podstata tohto návrhu. Podľa § 4 sú subjekty v tomto paragrafe uvedené oslobodené od súdneho poplatku. Vládny návrh výrazne rozširuje okruh všetkých osôb, ktoré sú oslobodené od súdneho poplatku, napriek tomu ponechal stranou v platnej právnej úprave § 4 ods. 2 písm. c), ktorý priznáva oslobodenie od súdneho poplatku niektorým typom organizácií, teda nadáciám a charitatívnym, humanitárnym a ekologickým organizáciám. Ja navrhujem rozšírenie okruhu týchto subjektov o združenia pôsobiace na ochranu spotrebiteľov predovšetkým kvôli tomu, aby sa zabezpečilo prepojenie zákona o ochrane spotrebiteľov, tak ako sme ho novelizovali vlani, so zákonom o súdnych poplatkoch. Zákon o súdnych poplatkoch stojí v tejto konštrukcii, teda v § 4 ods. 2 písm. c) na predstave, že činnosti, ktoré sa vykonávajú vo verejnom záujme, verejnoprospešné činnosti, sú tie činnosti, za ktoré sa súdne poplatky neplatia. Z tohto hľadiska nie je zabezpečená rovnováha, s istou nadsádzkou by sme možno mohli hovoriť aj o diskriminácii spotrebiteľských združení. A to navrhujem vyriešiť tým, že okruh osôb sa rozšíri o typ organizácií združenia na ochranu spotrebiteľov. Len technická, vysvetľujúca poznámka. Tu ide skôr o akt dobrej vôle ako o útok na štátny rozpočet. Súdne štatistiky nie sú natoľko presné, aby som mohol tvrdiť so 100-percentnou istotou, že inak to byť nemôže. Ale ako som si zisťoval, dosiaľ boli na Slovensku podaných dve takéto žaloby s tým, že jeden súdny poplatok predstavoval 3 000 Sk a druhý 500 Sk, čiže úspora 3 500 Sk, myslím si, je postrádateľná. Ďakujem za pozornosť.