Ľ. Mušková, poslankyňa: (2009-04-21):
Základným cieľom návrhu novely zákona je rozšíriť priestor pre kvalifikované zváženie rozhodnutia o postúpení lekárskeho zákroku, ktorý je v pôvodnej verzii zákona už definovaný. Je výsostným právom pacienta pred každým lekárskym zákrokom dostať od lekára informáciu, ktorá mu umožní kvalifikovane sa pre zákrok rozhodnúť. Zákon však predpokladá informáciu iba o možnostiach zdravotných rizík, ale neposkytuje priestor pre kvalifikované rozhodnutia, najmä poskytnutie alternatív pri takom špecifickom zákroku, ako je postúpenie interrupcie, kde sa rozhoduje o ľudskom živote niekedy viac. Návrh novely rozširuje kvalifikované poučenie ženy lekárom, ktorého cieľom je ponúknuť žene v ťažkej životnej situácii alternatívu k interrupcii. A žena má právo na výber z viacerých alternatív, teda sa nesmie žena ocitnúť v situácii, akoby viac nemala svoj život v rukách a neexistovalo pre ňu žiadne iné riešenie. Pri tomto svojom zdôvodňovaní sa odvolávam predovšetkým na rozhodnutie Ústavného súdu, ktorý vo svojom rozhodnutí PL. ÚS 12/01-297 takéto kvalifikované poučenie, teda už s alternatívami, predpokladá. A vyjadril ho nasledovnou dikciou. Dovoľte, aby som zacitovala: „Toto poučenie je nesporne podávané aj s cieľom pôsobiť na tehotnú ženu, aby zvážila, či neodstúpi od svojho zámeru vykonať zákrok, čím sa zaisťuje nielen ochrana zdravia ženy, ale tiež ochrana nenarodeného ľudského života. Lekár je pritom zrejme najvhodnejšou osobou na realizáciu ochrany nenarodeného ľudského života a pre ingerenciu v unikátnom vzťahu medzi nasciturom a jeho matkou aj s ohľadom na text Hippokratovej prísahy, ktorú lekári tradične po tisícročia skladajú a ktorá zosobňuje základný medicínsky etický kódex, pričom z nej zjavne vyplýva zásadný etický nesúhlas lekárskeho stavu s prerušením tehotenstva. Po pohovore s lekárom musí žena trvať na zákroku (§ 7) a následne uhradiť poplatok v zmysle § 11 zákona o umelom prerušení tehotenstva.“ Toľko citát z výroku a rozhodnutia Ústavného súdu. V posledných rokoch prišlo k viacerým legislatívnym zmenám, napr. k zavedeniu utajených pôrodov, k zmene a zrýchleniu procesu osvojenia, ktorých cieľom bolo vytvoriť možnosť pre ženu v ťažkej sociálnej situácii, aby nemusela niesť bremeno výchovy dieťaťa. Rovnako mnohé mimovládne organizácie začali poskytovať konkrétnu materiálnu a psychologickú pomoc pre ženy, ktoré si zvolili pokračovanie tehotenstva. Cieľom návrhu novely je informovať ženu, ktorá žiada o vykonanie interrupcie, o alternatívach v prospech života nenarodeného dieťaťa. Táto novela zároveň zavádza aj 72-hodinovú lehotu, ktorá sa po poskytnutí kvalifikovaného poučenia vytvorí žene. Takýmto spôsobom sa vytvorí časový priestor na jej slobodné rozhodnutie. Bezpochyby je možné konštatovať, že dôležité rozhodnutia budú kvalifikovanejšie a slobodnejšie, ak nasledujú po určitom minimálnom čase reflexie, naviac v prípade, ak sú žene poskytnuté nové informácie. Tiež oproti doterajšej praxi sa zavádza povinnosť informovať rodiča, resp. právneho zástupcu, ak neplnoletá osoba požiada o interrupciu. A iba po jeho súhlase táto interrupcia môže byť vykonaná. Právo, tak ako aj umenie, náboženstvo, literatúra, história je súčasťou každej spoločnosti a prispieva k dnešnému aj budúcemu charakteru spoločnosti aj osobnosti. Právo vyjadruje, že určité hodnoty zaujímajú privilegované miesto v spoločnosti. Právo, ktoré vyjadruje, že interrupcie sú závažným morálnym problémom, má vhodnejší vplyv na správanie a názory ako právo, ktoré nepriznáva nenarodenému životu žiadnu hodnotu, pretože vízie, ktoré uplatňujeme v práve, prispievajú k tomu, čím sme ako spoločnosť. Na záver by som povedala len toľko, že dnes, keď informácie majú cenu zlata, keď sa informácii dožaduje každý občan v každej sfére života, bolo by nepochopiteľné upierať právo žene, aby v tak závažnej životnej situácii, v ktorej sa nachádza, keď sa rozhodne pre interrupciu, nedostala úplne plný súčet informácií, ktoré na toto rozhodnutie potrebuje. Ďakujem vám veľmi pekne za pozornosť.