M. Kondrót, poslanec: (2005-12-08):
Vráťme sa však konkrétne k predloženému návrhu. V predkladacej správe predkladateľ odvážne konštatuje, že zmeny v predloženom návrhu sú oproti rozpočtu verejnej správy na roky 2005 až 2007 minimálne, čo vraj potvrdzuje konzistentnosť hospodárskej politiky vlády. Nuž to je pre mňa veľké prekvapenie, že táto vláda nejakú hospodársku politiku má. Škoda, že s ňou neoboznámila ani verejnosť, ani parlament. Aspoň priority keby sme poznali. Kto vôbec vypracoval tu konzistentnú hospodársku politiku? A kedy? Neurobila tak minulá vláda a v tejto na ministerstve hospodárstva už sedí tretí minister. To je ten dôkaz konzistentnosti hospodárskej politiky vlády? Štátny rozpočet našej vlády medzinárodné inštitúcie hodnotia ako málo ambiciózny. Podobné hodnotenie počuť i zo strany Národnej banky Slovenska, čo v preklade neznamená nič iné ako len to, že výška deficitu pri službách, ktoré sa rozpočtom zabezpečia, je neúmerne, zdôrazňujem, neúmerne vysoká, dokonca tvrdím, taká, aby sme síce splnili Pakt stability a rastu, ale len tak-tak. A tak vláda svojou rozpočtovou politikou nerobila to, čo by zodpovedný hospodár mal robiť, to znamená stabilizovať makroekonomický rámec budovaním kvalitnejšej mikroekonomickej štruktúry, odstraňovať regionálne rozdiely, a nie ich prehlbovať. Na to bude však nutná kvalitná hospodárska vízia, ktorá od roku 1989 úplne absentuje, a navyše žiaden minister nemá takú krátku životnosť ako minister hospodárstva. Predsa za konzistentnú hospodársku politiku nemožno považovať prístup vlády, keď agentúra SARIO živelne generuje nesystémovú hospodársku štruktúru, a to za neprimerane vysokých nákladov. Ako by si vláda ani neuvedomovala hospodárske súvislosti v tom zmysle, že takáto živelná štruktúra vytvára tlak na druh, kvalitu a štruktúru budúcej pracovnej sily. Apropo, keď spomínam štruktúru budúcej pracovnej sily, vláda kurikulárnu reformu ani nezačala robiť, lebo nezačala robiť ani reformu školskú. A takto by som mohol dlho pokračovať o tom, ako sú jednotlivé politiky vlády osamelé a vzájomne nepreviazané. Dôsledkom je vysoká nezamestnanosť, obrovské sociálne rozdiely naprieč regiónmi, úbohá sociálna sieť, upadajúce školstvo, slovom, rastúca bieda. Dynamika našej konvergencie je síce zdanlivo priemerná a na tom nič nezmení ani zdanlivo vysoký rast, ale pri prepracovanosti a previazanosti tzv. reforiem  mohol byť tento rast podstatne vyšší a zdravší, podstatne vyšší, myslím, aspoň o 2 % a zdravší, to znamená, že potenciálny produkt by rástol rýchlejšie, rovnomernejšie po regiónoch a v kvalitatívne vyššej štruktúre. Toto by sa prejavilo na výraznejšom poklese nezamestnanosti, menších nákladoch na sociálny systém a vo vyššom domácom dopyte, slovom, HDP by bol vyšší a v lepšej štruktúre. Nebol by taký tlak na infláciu pre uzatváranie produkčnej medzery. A čo je dôležité a čo dôležité je z hľadiska nášho vstupu do eurozóny v roku 2002, to je, že vstupovali by sme do nej v menšom strese z plnenia kritérií vstupu a pri podstatne lepšom konverznom kurze. Tým chcem povedať, že vláda svojou nekoncepčnosťou premrhala štvorročné  obdobie a nepodnietila či, ak chcete, nestimulovala svojou politikou rastúcu životnú úroveň, sociálnu i politickú stabilitu. Politiku vlády na politickej úrovni možno hodnotiť dokonca ako konfrontačnú, čoho dôkazom je i to, že je v menšine a na základe politickej štruktúry v parlamente právom podozrievaná z toho, že je ohniskom korupcie a klientelizmu. Vráťme sa však k východiskám rozpočtu. Za najproblematickejšiu časť považujem rast inflácie, a teda i rast reálnych príjmov obyvateľstva. Inflácia môže prekročiť i 4 %. Posledný rast cien energií je totiž vyšší, ako boli očakávania. Proti rastu cien totiž najlepšie pôsobí nie hospodárska politika vlády, ale chudoba, to znamená obmedzený domáci dopyt. Za takejto situácie je zarážajúca nízka úroveň čerpania štrukturálnych fondov k 30. 9. 2005, ktorá je podľa názoru NKÚ na úrovni necelých 20 %. Toto je tá pripravenosť na vstup do Európskej únie? Neoklamala jedna zo strán vládnej koalície v čase referenda hromadne voličov? Nedušovala sa pripravenosťou na vstup do EÚ? A toto je ďalšie riziko navrhovaného štátneho rozpočtu na rok 2006 a tým je čistá finančná pozícia Slovenskej republiky voči EÚ v roku 2006. Teraz mi, vážené kolegyne a kolegovia dovoľte priblížiť svoj pohľad na kapitolu ministerstva hospodárstva. Pri návrhu trojročného štátneho rozpočtu v roku 2004, to znamená na roky 2005 až 2007, ministerstvo hospodárstva predpokladalo v roku 2006 oproti roku 2005 pokles výdavkov o cirka 500 mil. korún. Návrh výdavkov na rok 2006 však predstavuje ich rast o viac ako 1,9 mld., to znamená zmenu oproti plánovaným výdavkom o 2,4 mld. korún čo je o viac ako tretinu, kolegyne a kolegovia. Plán 7,1 mld. narástol na realitu 9,5 mld. Sk. Takým niečím sa nemôže popýšiť žiaden rezort. Tomuto, vážené kolegyne, kolegovia, hovorí predkladacia správa minimálna zmena? I napriek tomuto mohutnému nárastu výdavkov kapitoly boli zrušené podprogramy 07K101 až 07K105 v hodnote približne 600 mil. korún. Ide konkrétne o podprogramy, ktorými sú Podpora zavádzania nových technológií a podpora úspor energie a využitia obnoviteľných zdrojov, Podpora rozvoja spracovania drevnej suroviny a Podpora budovania rekonštrukcie novej infraštruktúry saturovanej už v minulosti nedostatočne. A predstavte si, dôvodom na ich zrušenie je nedostatok prostriedkov na rok 2006, a to i pri ich náraste o viac 34 %. Úplne boli zrušené i rozvojové medzirezortné podprogramy 06K0C ako Rozvoj progresívnych technológií pre výkonnú ekonomiku, Uplatnenie progresívnych princípov výroby a premien energie a podobne. Rast výdavkov na Rozvoj zahraničnej spolupráce, obchodu a investícií oproti plánu takmer o 2 mld. korún ukazuje na podstatu rozpočtu tejto kapitoly. Jej prioritou je Podpora zahraničných investícií domácimi zdrojmi. Škoda, že takejto masívnej podpory sa nedočkajú domáci podnikatelia. Výnimkou je len podprogram 07K03 Rozvoj cestovného ruchu, kde sa navrhuje 1,1 mld. korún, hoci strana 7 materiálu ministerstva hospodárstva určená Výboru Národnej rady pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie tomu nenasvedčuje. Ostáva len dúfať, že budú efektívne použité. Celkovo rozpočet hodnotím ako predvolebný, teda politický a bez synergických efektov, čo je dôsledkom nepreviazanosti politík i napriek plamennej reči ministra financií o zdravom vývoji. Slovom, nie je v ňom dostatok koncepčnosti hodnej podpory, lebo jediným ukazovateľom rozpočtu nemôže byť len klesajúci deficit, ale hlavne kvalita štruktúry výdavkov. Ďakujem za pozornosť.