Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-06-11):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, počkám, kým, teda čakal som, kým zaujme miesto aj kolega Martin Poliačik, ktorý sa už stáva takou motorovou myšou, že naozaj je tvoj výskyt na mieste spravodajcu, je veľmi teda veľký, to asi súvisí s tým, že v akom výbore si, a podľa mňa tiež by si mal nejakú výnimku v ústave, že Poliačik by mohol vzhľadom na to, že teda dobre spravodajcuje, by mal, mohol možno mať nejaké iné parametre, ako by sa sem dostal. Mám trošku... (Reakcia spravodajcu.) Však od toho sme tu. Viete, že, lebo čaro ústavného zákona je v schopnosti zoskupiť 90 hlasov, v tom je čaro, v tom je celé to tajomstvo. A, pán kolega, trošku ste ma prekvapili, lebo to je agendou tuná kolegov od nezávislých, a viete, keď nech vám niekto povie, aký je nezávislý, málokedy si uvedomuje, ale poväčšine tí, čo tvrdia, že sú nezávislí, sú najviac závislí, ono to tak vždycky nakoniec býva, ale v zásade to je ich agendou, že tu pália aj dva-trikrát, kým sa neunavia, ústavné zákony za schôdzu a už človek ani nestíha, že o čom všetkom sú. Takže nie som si celkom istý, či to je spôsob, ale nevylučujem, že to môže byť spôsob vecne k tomu, čo ste navrhli, lebo ste, ja som v zásade nechcel vystúpiť, ale ste povedali, že teda očakávate rozpravu, tak som (zasmiatie sa rečníka) a nie celkom som pripravený, čiže budem len nahlas rozmýšľať, lebo zbežne som si pozrel ten návrh. Tu je večnou témou a zdá sa, že aj večnou témou bude, sfokusujem sa na to referendum, ja si napríklad nemyslím, že to je riešením, že referendum by sa malo konať v čase parlamentných volieb. Lebo presne vám poviem, keď by som tak – a prípadne spolu rozmýšľajte, čo nastane. No nastane presne tá situácia, že každá strana vydre jedno referendum, to znamená, politickou agendou každej politickej strany bude nazbierať 350-tisíc podpisov preto, aby v rámci parlamentných volieb išlo aj to ich referendum, a potom sa staneme svedkom toho, že, ja neviem teda, že či, ak by sme sledovali aj cieľ niečo ušetriť, okrem toho, že sfunkčniť, tak asi by, keby to prebiehalo v tej istej miestnosti, tak podľa mňa už ideme do konfliktu aj s tým, že 9 strán by zozbieralo 350, ostatné by nezozbierali, ale v petičnom výbore možno by sa nemuselo volať, že referendum je to strany XY, ale šéfom petičného výboru je niekto, o ktorom všetci dobre vieme, že je lídrom na tej kandidátke, a bolo by to v tej istej miestnosti, tak možno by namietali tí, ktorí nezozbierali, že je to, možno ne... (pozn. red.: nezrozumiteľne vyslovené), namietali by, ja si myslím, že by to, nie je to riešenie. Ale ja som, chápem tú vôľu sfunkčniť to referendum, ale dovolím si tvrdiť, že to nie je asi cesta a práve pre tieto skutočnosti. To už nehovorím o tom, že čo by sa stalo témou referend. Takí chlapci od Banskej Bystrice by tam napálili také otázky, že by sme žasli, čo všetko by tam bolo, hej, a čo všetko by sa stalo súčasťou parlamentných volieb a cez čo by sa to vnímalo. Takže tak jak tu bol, by som povedal, váš návrh má rezervy, budem diplomatický, a potom tu boli návrhy, obskúrne návrhy typu, že kvórum nebude, a keď aj jeden príde, tak bude platné a neviem čo. Tým, že je pravdou, že niektoré veci nemôžte doniesť do indiánskych spoločenstiev lesných mužov v Peru, lebo si to obrátia na svoj obraz, tak ako aj niektoré veci, ktoré sú funkčné inde, my máme tendenciu prudkým spôsobom znemožniť a pokaziť, ale ešte to ergo neznamená, že princíp je zlý, hej. Čiže tak ako aj parlamentná demokracia má svoje čaro vo vyspelých spoločnostiach, tak aj referendum má svoje čaro. To, že my sme neschopní, sme neschopní, proste sme to pokazili, nechali sme na to nalepiť takú nálepku. Pravdou však je, že aj samotné referendum nie je referendum, že teda dvakrát do týždňa alebo, abo raz za štyri roky. Viete, ináč, mimochodom, ešte aj to by bolo potom, že iba referendum by sa mohlo konať raz štyri roky. A čo keď vznikne potreba vykonať nejaké referendum operatívnejšie a volebné obdobie ešte tri roky beží? Čiže to len taká technická vec, čo ma v tejto súvislosti napáda. A teraz som stratil niť, čo som chcel povedať, že... Áno, že my sme to referendum neuchopili, nezúčastňujeme sa na ňom a možno ani nie je tá spoločenská potreba, referendum ako také, keď sa zhodneme na tom, že by malo byť nejakým významným prvkom, ktorý reaguje na nejakú spoločenskú potrebu, tak to nemôže byť len tak, že kto koľko má priaznivcom a je ochotný investovať do tých zberačov podpisov, že im dáte 60 centov, 80 centom za podpis, lebo pre tie voľby sa to oplatí to tam nazbierať, zozbierate, pokiaľ netreba dať občiansky, zozbierate. Čiže, lebo to tá investícia bude stáť za to, čiže to by sme potom možno negovali ten princíp ako taký, hej, že referendum je potrebné pre nejakú významnú skutočnosť. Čiže to, že my máme veľmi zlé skúsenosti s referendom, súvisí s tým, že všetko pokazíme, čoho sa chytíme, žiaľ, hej. Takže ja si nemyslím pre túto chvíľu, že toto je cesta, možno rozprávame o ceste zjemnenia nároku na počet tých podpisov a na nie úlet typu nie kvórum, hej, ale hovorme o primeranejšom kvóre, hej, vzhľadom na okolnosti, ktoré tu sú, hej, že tu máte iba ix, počet, aktívnych ľudí, tak možno to by bola cesta. Ale ja netvrdím, že som o tom hlboko presvedčený a koniec koncov ja nepredkladám ústavný návrh zákona, hej, keby som ho predkladal, tak by som si to teda zodpovedne premyslel vo všetkých variantoch, ktoré môžu nastať, a aj ten systém práce, že aj v tej najhoršej sa to dá ustáť a vtedy má zmysel sa tým zaoberať. Takže toto si dovolím tvrdiť, že tam vidím ako mimoriadne problematické a asi to nie je cesta. Potom možno nejak procesne, ak, toto mi tiež trošku svojím spôsobom chýba, alebo malo by to byť, že čo to vlastne je, že predkladám návrh ústavného zákona s vedomím, že neprejde, to je v poriadku z toho pohľadu, pokiaľ teda zapichujem vlajku, že je to našou agendou a je to, už teda sa to neprešlo v pléne, ale je to už v programových dokumentoch a každý bude vedieť, že keď chcete robiť s Novou, tak, pozor, oni majú jednoznačné parametre nastavenia s tým a s tým, že, lebo predložili tento návrh a budú teda aj pri nejakých ďalších dohodách na tom trvať a je to pre nich ako aj principiálna vec, že, toto vtedy by som ten zmysel toho videl, pokiaľ to nemá tu odozvu, tak nie celkom som si istý, v čom je zmysel, ale nevadí to až tak, viem, že som si nepomohol. Ale je to faktom toho, že naozaj sme tu kládli, bili sme tých kádehákov, a teraz zas viem, že som si tiež nepomohol, ale bili sme tých kádehákov, už boli na zemi, už im krv sa rinula zo všetkých otvorov a ešte si prišli a niekto si do nich kopol. Ale podľa mňa, viete, že to nemalo celkom, to bolo procesne zvládnuté, hej, toto mi príde, tak neviem, možno je to taká, revanš to nie je, ale je to to, že môžu nastať iné dni, kedy sa vám niečo možno vráti pri iných okolnostiach, jeden by s tým nerátal, ale pre túto chvíľu naozaj to nie je, tá pohnútka je nízka, hej. Veď problém je v tom, že ja si nemyslím, že vykonávať referendum v deň parlamentných volieb je dobrý, dobrý návrh. To si nemyslím a dokonca aj keď by som sa nad tým hlbšie zamyslel a pripravil, keby to malo zmysel vôbec, že to niekde pôjdeme ďalej, tak argumentačne by som to ešte dovybavil, že kde si myslím, že by boli slabé miesta, snažil som sa ich len nejako tak narýchlo, narýchlo pomenovať. Ďakujem. (Potlesk.)