Zemanová, Anna, poslankyňa NR SR (2018-05-17):
Ďakujem pekne za slovo. Otázka dňa je: pijú obyvatelia Žitného ostrova znečistenú vodu? Predáva im dodávateľ pitnej vody čistú a zdravotne nezávadnú vodu? Sú biozeleniny zo Žitného ostrova naozaj bio? Čo je vlastne Žitný ostrov? Je to najväčšia zásobáreň podzemnej vody na Slovensku. Ale pitnej? Svojho času sa o nej hovorilo ako o zásobárni pitnej vody. Kedysi. Sú to, vlastne obrovská vaňa štrkov a pieskov, ktorá má hrúbku od Bratislavy zhruba 14 až 20 metrov, postupne tá hrúbka sa zvyšuje a má 300 až 400 metrov v centrálnej časti a potom smerom ku Komárnu sa hrúbka tých nánosov znižuje na znovu na tých 15, 20 metrov. V roku 2012 bola využiteľné množstvo zásob tejto podzemnej vody využiteľnej pre pitné účely vypočítaných na 20 500 litrov za sekundu. Je to takmer jedna tretina všetkých celkových využiteľných množstiev podzemnej vody na Slovensku. Čo spôsobuje najväčšie dopady na jej kvalitu? No okrem povrchového znečistenia a znečistenia, ktoré prichádza ako taký toxický mrak z územia Bratislavy, zo znečistenia, ktoré sa tam kumuluje a ktoré sa kumuluje z rôznych čiernych skládok na samotnom Žitnom ostrove, je to aj Hrušovská zdrž Vodného diela Gabčíkovo. Toho práve, ktoré bolo postavené na to, aby sa Žitný ostrov ochránil. Avšak nestalo sa tak, pretože Hrušovská zdrž, ktorá bola postavená na podvihnutie hladín podzemných vôd, aktivizovala toxickú skládku vo Vrakuni, ktorá, ktorá sa teraz šíri podzemím do Žitného ostrova. Ale aktivizovala aj ďalšie skládky a samotná Hrušovská zdrž, v ktorej sa usadzujú sedimenty, ohrozuje tiež kvality podzemnej vody. Žitný ostrov svojím potenciálom je schopný zásobiť vodou prakticky celé Slovensko. A v súvislosti so zmenou klímy je možné aj obnovenie plánov na realizáciu vodovodného privádzača od vodárenského zdroja Gabčíkovo až po Košice na východné Slovensko. Podľa dostupných údajov kapacita vody je dostatočná až pre 13 miliónov ľudí v Európe. Už len tieto údaje, o ktorých hovorím, by mali byť mementom pre zachovanie ich maximálnej ochrany. Maximálnej ochrany nielen legislatívnej, ale skutočnej, takej, ktorá saj v praxi realizuje. Hovorím tu o tom preto, aby sme si, aby ste si uvedomili obrovský význam tohto územia, a chcem poukázať týmto zákonom aj na trestuhodnú ľahostajnosť štátnej a verejnej správy voči tomuto pokladu, ktorý máme v podobe podzemnej vody na Žitnom ostrove. Žitný ostrov to nemal v minulosti ľahké. V krátkosti spomeniem históriu znečistenia a legislatívnej ochrany Žitného ostrova. Možno si pamätáte viacerí, že v rokoch 1960 až 1971 sa stala ropná havária rafinérie Slovnaft v Bratislave. Mala trvalé, nieže mala, má trvalé negatívne dôsledky a v tom čase 120-tisíc obyvateľov Bratislavy prišlo o pitnú vodu. Došlo k rozsiahlemu znečisteniu podzemných vôd a odstaveniu konkrétnych vodárenských zdrojov. Voda sa nemohla používať na pitné účely a osem mesiacov sa vozila voda ľuďom v cisternách. Bol vybudovaný náhradný dočasný vodný zdroj, pretože vodárenský zdroj v Podunajských Biskupiciach musel byť odstavený. Ekologickú katastrofu za socializmu nebolo možné utajiť, ako to bolo bežné, pretože ľuďom z vodovodu tiekla smradľavá voda. To znamená, museli ju priznať. A priznali ju a od roku 1973 boli prijaté opatrenia na ochranu tejto lokality a po štyridsiatich piatich rokoch tieto opatrenia sú ešte stále platné a aktuálne. Ale to, že vodárenský zdroj Podunajské Biskupice so svojou výdatnosťou 1100 litrov za sekundu bol odstavený a zrejme už nebude môcť byť obnovený, z tejto havárie sme sa nepoučili, pretože samotné vodné dielo, ktoré bolo spustené do prevádzky v roku 1992, spôsobilo, že vrakunská skládka napriek tomu, že toto riziko, o tomto riziku sa vedelo, táto vrakunská skládka naozaj sa zaktivizovala. Plechové sudy sa prederavili a prvýkrát v roku 2002 ľudia videli, ako vyteká z brehov malého Dunaja smradľavá toxická kvapalina, ktorá sa šíri do dnešného dňa do Žitného ostrova. Podľa posledných údajov už je päť kilometrov od kraja malého Dunaja. Nuž ale toto neni jediné riziko. V roku 2009 bolo prvýkrát zverejnené, že sa v strede Žitného ostrova nachádza jedovatý pesticíd atrazín. Atrazín, ktorý sa od roku 2004 nemôže používať. Atrazín je látka, ktorá veľmi poškodzuje zdravie ľudí, spôsobuje sterilizáciu u mužov a ďalšie ochorenia a v dôsledku požívania tejto vody. Nuž a koncom minulého roka v 2017 bola medializovaná informácia, že niektoré obce zostali na Žitnom ostrove, zostali bez pitnej vody z dôvodu toho, že sa v pitnej vode v kohútiku objavil atrazín. To znamená, regionálny úrad verejného zdravotníctva vydal rozhodnutie o zákaze, o zákaze používania pitnej vody pre viaceré obce v strednej oblasti Žitného ostrova. Ale je tu otázka, ako sa ten atrazín tam mohol dostať, pretože to nie je niečo, čo sa dostane z povrchu, keď to bolo v studniach 80 metrov hlboko? Aj vďaka tejto situácii, ale aj situácii, ktorá predchádzala, vrakunská skládka, bola diskusia v rámci novely zákona o verejných vodovodoch. Na základe pozmeňujúceho návrhu, ktorý sme v tom čase predkladali s kolegyňou Cigánikovou, minister Drucker, vtedajší minister zdravotníctva prisľúbil, že sa bude téme venovať. Bol zvolaný mimoriadny zdravotnícky výbor, kde sme o problematike vrakunskej skládky a ohrozenia zdravia ľudí z dôvodu požívania toxickej vody hovorili. Následne situácia, ktorá sa objavila cez vianoce minulého roka ohľadom atrazínu vo vodovode, tak naozaj nenechala už ľahostajnú ani verejnosť. Oznam o tom, že voda je nepožívateľná, je do dnešného dňa na stránke RÚVZ v Dunajskej Strede. Do dnešného dňa niektoré obce nemajú túto pitnú vodu. Ale niektoré sa snažia získať výnimku, aby tú vodu naďalej mohli poskytovať ľuďom ako pitnú, že tie limity nie sú až také závažné. Alarmujúce na tom je to, že v roku 2009, kedy prvýkrát boli zverejnené výročné správy o kvalite podzemnej vody Žitného ostrova na stránke Slovenského hydrometeorologického ústavu, prvýkrát sa objavili údaje o tom, že v podzemnej vode sa nachádza atrazín v hlbokých monitorovacích vrtoch. A toto je to trestuhodné, že sa nezačalo konať, pretože ten atrazín sa tam mohol dostať len dvoma dôvodmi. Buď ho tam niekto úmyselne cez vrt nalial, alebo sa tam dostal z nejakého iného veľkého zdroja znečistenia. Do dnešného dňa ani súčasný minister, ktorý o tom má informáciu, nekoná. Neurobila sa plošná snímka, neurobilo sa nič pre to, aby sa dohľadal zdroj, pôvod tohto atrazínu. Namiesto toho sa tu pripravujú miliónové štúdie na rozširovanie monitorovania a iných štúdií a správ a neurobí sa to, aby obyvatelia získali aktuálnu, korektnú a správnu informáciu o tom, akú vodu pijú a akú vodu čerpajú zo svojich studní na Žitnom ostrove. Pán minister sa vyviňuje zo situácie ohľadom vrakunskej skládky a prezentuje, že má účinné opatrenie na zastavenie znečistenia, tzv. projekt kapsulácie vrakunskej skládky. Projekt za 35 miliónov eur, ktorý nerieši situáciu a ktorý je veľmi tenkou náplasťou na obrovskú dieru. Táto situácia, keďže my, na ňu upozorňujem už dlhodobo, na to, že sa aj slovenský ochranársky snem, ale aj iné občianske združenia, ochranári apelujú na to, aby sa s týmto niečo robilo, tak som pripravila návrh zákona o Chránenej vodohospodárskej oblasti Žitný ostrov, ktorý bol predložený vo februári tohto roku do rokovania parlamentu. Dostal sa na program Národnej rady teraz. Čo hovorí náš zákon a aká bola tá legislatívna, legislatívny vývoj a prečo predkladám takýto návrh zákona? Je to preto, lebo Chránená vodohospodárska oblasť Žitný ostrov je vyhlásená nariadením vlády. A ako opozičný poslanec nemám možnosť dať návrh na zmenu alebo zrušenie nariadenia vlády inak ako len prostredníctvom návrhu zákona. No však minister životného prostredia túto možnosť má, aj mal a nevyužil ju. Namiesto toho dva mesiace po predložení návrhu, ktorý máme dnes v parlamente, prichádza s veľkým píár, že predkladá takzvaný Lex Žitný ostrov, kde ide zachrániť všetky, nielen Žitný ostrov, ale všetky chránené vodohospodárske oblasti. A ten zákon neprináša nič nové. Ten zákon len vyťahuje platné ustanovenia z viacerých zákonov a dáva ich do jedného, že aby sa ľahšie dodržiaval. Nuž, keď nefunguje štátna správa, nefungujú kontrolné inštitúcie, žiaden zákon nepomôže, práve naopak, ešte skomplikuje situáciu. V dôsledku nefunkčnej štátnej správy sme prišli o viacero vodárenských zdrojov, v dôsledku nekoncepčnosti plánovania a ich ochrany. Veľmi v krátkosti poviem. Náhradným zdrojom za stratený zdroj, vodárenský zdroj Podunajské Biskupice je vodárenský zdroj Šamorín, ten, ktorý má kapacitu až dva až tri tisíc litrov sekundových pitnej vody pre zásobovanie celej Bratislavy, ale ešte aj časti západoslovenského kraja. No namiesto toho, aby tam naozaj bola účinná ochrana, tak sa tam ide v pásme 2. stupňa ochrany postaviť 350 bytových jednotiek. Tak isto v tesnej blízkosti tohto vodárenského zdroja Vodohospodárska výstavba predložila návrh ukladania znečistených sedimentov z Hrušovskej zdrže vlastne takmer do ochranného pásma. Tie sedimenty, ktoré sú kategorizované v rámci svojej analýzy ako nebezpečný odpad. Takúto strategickú ochranu robíme vodárenským zdrojom, takúto ochranu robíme tomu, čo tu bola veľká deklarácia, že dáme do ústavy, že ochrana vody je ústavou a kvalita vody je ústavou chránená. Ďalšou zmenou zákona bol rok 2004, kedy prestali platiť tie pôvodné zákony zo sedemdesiatych rokov a bol vyhlásený nový zákon, aj nové vyhlášky. Avšak načo sú nám nové zákony a vyhlášky, keď sa nedodržujú? Poviem vám najväčšie problémy, ktoré ohrozujú kvalitu podzemných vôd nielen vodárenských zdrojov, jednotlivých, ale aj vodohospodárskych oblastí. Čiže sú to nedodržiavanie obmedzujúcich a zakázaných činností majiteľmi nehnuteľností, podnikateľmi, nekompetentné rozhodnutia orgánov miestnej samosprávy a verejnej správy, ktoré nerešpektujú platné vodoprávne rozhodnutia, prírodné zákonitosti, ekologické riziká a umožňujú presadzovať osobné, prípadne skupinové záujmy na úkor verejných, verejného záujmu. Je to, žiaľ, pomenovať treba aj agresivitu nových majiteľov, ktorí proste nechápu a presadzujú si svoje záujmy v rámci využívania pozemkov. Ja si ctím vlastníctvo a títo ľudia, ak majú obmedzené vlastnícke práva z titulu obmedzenia hospodárenia alebo využívania pozemkov z titulu všeobecného záujmu ochrany zdrojov pitnej vody, majú byť odškodnení. Avšak tu by jednoznačne mala byť priorita to, bez čoho nemôžme žiť. Nemôžme žiť bez pitnej vody. Bývať môžme o sto metrov ďalej, ale pitnú vodu potrebujeme všetci k existencii. Vymenujem ešte zopár, zopár vodárenských zdrojov, ktoré sú z dôsledku týchto okolností ohrozené a hrozí im zatvorenie. Napríklad, síce z druhej strany Dunaja, vodárenský zdroj Čuňovo v druhom stupni ochrany, obytná zóna Mladé Čunovo. Vodárenský zdroj mal byť odstavený v roku 2013. Ďalší vodárenský zdroj Maruša. Účelovo upravené hranice, aby z dôvodu územného plánu. Vodárenský zdroj Rybníček, postavená rezidencia v ochrannom pásme. Vodárenský zdroj Vajár, ťažba spoločnosti Holcim nad úroveň záchytného prameňa. A tak ďalej a tak ďalej. Ďalších 15 zdrojov, ktoré nebudem tu menovať, len v Bratislavskom samosprávnom kraji museli byť vyradené z prevádzky z dôvodu nadlimitne zhoršenej kvality podzemných vôd. Mobilizuje sa verejnosť a odvoláva sa na ústavu, pretože ústava hovorí o tom, že štát má povinnosť zabezpečovať pre občanov priaznivé životné prostredie a poskytovať verejnosti včasné a úplné informácie o stave životného prostredia a o príčinách a následkoch tohto stavu. Napriek tejto deklarácii sa stalo, že časť podzemnej vody Žitného ostrova ako zdroja pitnej vody je preukázateľne znečistená. Šesť obcí v okolí Dunajskej Stredy koncom roka pilo vodu z vodovodu, v ktorej bolo niekoľkonásobne prekročené povolené množstvo pesticídu atrazín. A jasnou, aj keď pretrvávajúcou kauzou s devastačným účinkom na Žitný ostrov, je skládka chemického odpadu vo Vrakuni v Bratislave a ďalšie skládky v jej blízkosti. Občianska iniciatíva nedávno spustila iniciatívu, dobre počúvajte, Tú vodu nepi! Pamätáte si, keď bola nedávno alebo pred rokmi iniciatíva Pite vodu z vodovodu? A dnes, aby mal človek obavu, čo mu z vodovodu tečie. A tu sa otvára nový pohľad ešte na túto pitnú vodu z vodovodu. A je to ochrana a práva a pohľad spotrebiteľa. Pretože ja ako spotrebiteľ, ktorý kupujem pitnú vodu od vodárenskej spoločnosti, nemám informácie o rozbore, o kvalite tejto vody, pretože tá vodárenská spoločnosť nemusí, nemá povinnosť robiť, ani ma informovať o kvalite vody, ktorú ja si kupujem, ktorú pijem, dávam svojim deťom. Európska únia má desať bodov ochrany spotrebiteľa. Keď si kupujeme nejakú konzervu, máme tam presný rozpis látok, ktoré sa tam nachádza. Ale čo máme v pitnej vode, to nevieme. A keď sa nejaký občan, si dovolí urobiť rozbor, zistí tam niečo a zverejní túto informáciu, je ťahaný po súdoch, po polícii, obvinený z trestného činu. Si uvedomme túto absurdnú situáciu. Takže rýchlo sa vrátim k návrhu zákona. Čo vlastne náš zákon navrhuje? Ide o zrušenie nariadenia vlády Slovenskej socialistickej republiky č. 46/1978 Zb. o chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd na Žitnom ostrove v znení neskorších predpisov. Prečo? Nuž, lebo rezort nekoná. A tento minister namiesto úpravy nariadenia pripravuje nadbytočnú legislatívu, ktorá okrem jeho píár nemá iný význam. V ďalšej časti zákona sa definuje územie chránenej oblasti prirodzenej akumulácie vôd, sa tam definuje a v ďalších častiach sa navrhujú na splnomocňovacie ustanovenia pre ministerstvá. A to ministerstvo životného prostredia a ministerstvo zdravotníctva. Je dôležité, aby informácie, ktoré sa získajú o kvalite podzemných vôd, sa dostali k tomu občanovi, k verejnosti, aby bola povinnosť informovať nielen, ak niekto zváži, že túto informáciu niekde niekedy posuniem, ale by malo byť, pravidelný monitoring zverejňovaný na verejne dostupných miestach, ľahko dohliadateľný pre každého občana, ktorý má záujem. Záverom by som chcela apelovať na pána ministra. Nie oficiálnymi verejnými zdrojmi sa mi dostal návrh zákon, ktorý predkladá tzv. Lex Žitný ostrov. Pretože zatiaľ je dostupná zverejnená len predbežná informácia o tom, že takýto zákon pripravuje a ktorý chce už predložiť na júnovú schôdzu, hoci ešte oficiálne nikto tento návrh zákona nevidel. A preto chcem na to poukázať, že je to poľutovaniahodné, že takto silno chce zapôsobiť na ľudí a dopúšťa sa v týchto návrhoch nepresností a neurobí to, čo by mal urobiť, reagovať v prvom rade na tú výzvu, aby aktualizoval a informoval o plošnej kvalite podzemných vôd Žitného ostrova, aby ľudia vedeli, čo pijú, čím polievajú a čo dávajú svojim deťom. Verím, že tých argumentov na to, že so Žitným ostrovom niečo nie je v poriadku, a toto je cesta, aspoň legislatívna cesta, ako na to poukázať a situáciu zlepšiť. Verím, že toto posolstvo, ktoré tu dávam do tejto sály, sa dostane aj ku poslancom koalície, ale aj opozície, a prosím vás o podporu tohto návrhu zákona. Ďakujem pekne.