B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-03-14):
I. Hudec, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážený pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, hostia, myslím si, že nikto z odbornej ani laickej verejnosti nepochybuje o tom, že zákon, ktorý by formoval lekársku komoru na princípoch známych v okolitých krajinách, je pre Slovenskú republiku potrebný. Je potrebný z viacerých dôvodov, o ktorých je zbytočné sa opakovane zmieňovať, ale nedá mi, aby som nepovedal, že na veľkú škodu tvorcovia tohto zákona nezohľadnili niektoré pripomienky, ktoré pochádzajú z odbornej verejnosti, a pripravili sa tak o šancu pripraviť zákon, ktorý by mal dlhodobejšiu platnosť bez toho, aby ho bolo potrebné novelizovať. Myslím si, že o niektorých právnych aspektoch takto predloženej právnej normy, právneho predpisu budú diskutovať právnici ešte ďalej. Myslím si, že mnohé sa už objavili aj v pozmeňujúcich návrhoch. Nedá mi nepovedať aj o okolnosti, ktorá ostala bez povšimnutia pri tvorbe tohto zákona. Ide najmä o námet, ktorý podali revízni a posudkoví lekári. A dovolil by som si na to ctenú snemovňu upozorniť. Myslím si, že pri terajšom vývoji zdravotníctva, jeho stave bude nesmierne dôležitá vnútorná kontrola, odborná kontrola medicínskych výkonov a úkonov, ktorá by mala chrániť pacienta občana pred, povedal by som, možnými zakrývaniami nedostatkov v liečebno-preventívnej starostlivosti a mala by jasnejšie formovať autonómne postavenie niektorých štruktúr lekárskej komory tak, aby táto kontrolná činnosť nebola znehodnotená, ovplyvňovaná a aby nevyvolávala apriori pocit nedôvery k niektorým záverom v sporných prípadoch poskytovania liečebno-preventívnej starostlivosti. Myslím si, že bolo na škodu veci, keď sa už aj neformovala samostatná komora revíznych a posudkových lekárov, ak sa nezobrala do úvahy skutočnosť, ktorú reprezentujú najmä tieto špecializácie spolu so špecializáciou patologických anatómov a súdnych lekárov. Myslím si, že bolo vhodné uvážiť, či nevytvoriť relatívne autonómnu štruktúru vnútri – podľa môjho názoru zbytočne dvoch – lekárskych komôr, ale prosím, je to tak zvykom aj v iných krajinách, že zubní lekári majú osobitnú komoru, ako keby neboli lekári, ale nejakí iní odborníci lekári. Myslím si, že sa mala zvážiť táto skutočnosť. Vieme veľmi dobre, že aj z bežného, nielen z presného štatistického pohľadu narastá počet nespokojných pacientov a pacientov, ktorí pochybujú o kvalitách liečebno-preventívnej starostlivosti. Nepochybujem o tom, že pri – podľa môjho názoru – nutných reštrikčných opatreniach, nielen z finančných, ale aj z iných dôvodov, bude tento počet ľudí narastať. Kto bude posudzovať z odbornej stránky bez spochybňovania záverov, bez ovplyvňovania jednotlivých odborníkov takéto posudzovanie, keď sa celkom určite vyskytnú mnohé pochybenia? To je veľká škoda. A myslím si, že nový zákon, ktorý prerokúvame, mohol reflektovať túto skutočnosť. Predpokladám, že aktivita najmä posudkových a revíznych lekárov nebude končiť, že prax ukáže, že táto relatívne autonómna štruktúra mala byť konštituovaná v lekárskej komore, a predpokladám, že život ukáže, že v priebehu niekoľkých rokov sa tak aj bude musieť stať. Opakujem, je veľká škoda, že sa tak nestalo už teraz. Bol som oslovený predstaviteľmi týchto špecializácií. Aj som sľúbil, že prednesiem celú sériu pozmeňujúcich návrhov, ale po rokovaniach gesčného výboru, po konzultáciách s viacerými lekármi, ktorí sedia v tomto parlamente, som pochopil, že táto pozmeňujúca iniciatíva nenašla priaznivý ohlas, a tak som upustil od tohto aj procedurálne veľmi náročného pozmeňujúceho návrhu. Nedalo mi však, aby som to nezdôraznil, pretože, opäť hovorím, premeškali sme príležitosť vytvoriť štruktúru, ktorú by určite bolo právne, odborne možné začleniť do tohto zákona, ktorá by uľahčila a zlepšila činnosť lekárskej komory v jej plánovaných úlohách. Ďakujem za pozornosť.