L. Miklós, minister životného prostredia SR: (2002-06-25):
Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, chcel by som povedať, že tento zákon organicky nadväzuje na zákon, ktorý ste prijali minulý rok, to je zákon o odpadoch a sústava týchto dvoch zákonov si jednoznačným spôsobom vzala za cieľ znižovanie množstva odpadov, keď už vznikne odpad, recykláciu týchto odpadov a znižovania množstva toho, čo sa ukladá nevyužiteľné na smeti a znamená náklad aj pre občana, aj pre obec a znečisťuje životné prostredie. Keď vychádzame z tejto premisy, tak by som začal snáď niekoľkými otázkami. Či naozaj chceme znižovať znečistenie životného prostredia. Verím, že tu v tejto sále sa nenachádza nik, ktorý by povedal nie. Treba povedať, čo je v súčasnosti najväčšie znečistenie životného prostredia? Jednoznačne sú to odpady akéhokoľvek druhu. Nakoniec treba povedať, že každý výrobok raz bude, keď skončí svoju životnú púť, bude raz odpadom. To sa s tým musíme zmieriť. Myslím si, že aj s týmto všetci súhlasíme. Teraz dám ďalšiu otázku. Či vieme znížiť množstvo odpadov, teda smetí tak, že neurobíme pre to žiadne opatrenia. Budeme sa spoliehať len na vedomie ľudí. Ja mám prioritu ekologické vedomie ľudí. Dal som to do priority aj v mojom rezorte, keď som prevzal úlohu ministra. Lenže treba povedať, že vedomie ľudí je na rôznej úrovni. Každý človek je iný. Niekto bez problémov urobí smeti, zahodí smeti, niekto bude nosiť aj týždeň vo svojej taške niečo, len aby niekde nezahodil. Treba brať spoločnosť takú, aká je, a celkom iste v Európe nie sme celkom ani najhorší, ale ani najlepší, čo sa týka odpadov. Ale odpady sú celkom iste na Slovensku v tomto momente jedným z najvážnejších problémov znečistenia životného prostredia. Čiže samo sa to nezmení, musíme niečo robiť. A keď chceme niečo robiť a najmä v zákone, tak sú dve možnosti. Buď dáme administratívne zákazy, príkazy, obmedzenia, alebo sa pokúsime urobiť aj niečo, čo je trošku bližšie k dobrovoľným nástrojom alebo majú ekonomický aspekt vo svojom v danom návrhu a ten ekonomický tlak, ekonomické regulatívy, keď chcete market alebo trh, tieto trhové mechanizmy trošku pomôžu týmto cieľom. Treba však povedať, že tak ako v minulosti sme zaviedli zákony na znižovanie znečistenia vody alebo znečisťovania ovzdušia, ktoré majú jednoznačné efekty ekonomické páky, že treba zaplatiť za znečistenie vody, treba zaplatiť za znečistenie ovzdušia a platíme to my. Každý z nás platíme stočné, každý podnikateľ platí za znečistenie ovzdušia a museli sme si zvyknúť, lebo to bol všeobecný záujem spoločnosti. Tak treba povedať, že aj znižovanie množstva odpadov nepôjde celkom zadarmo. To úplne čestne a verejne vyhlasujem, že aj tento zákon stojí niečo občana, obec, výrobcu a tento zákon predovšetkým chce dosiahnuť, aby tieto náklady boli rozložené. Lebo, žiaľbohu, treba povedať, a to nie je urážka žiadneho výrobcu, žiadneho dovozu, ale len konštatovanie faktu, že v súčasnosti väčšina výrobkov, keď končí svoju púť, jednoducho skončí ako odpad a už o ten odpad sa už nestará ten, kto vyrobil ten výrobok pôvodne. Už sa stará niekto iný. Zostane to buď na krku občana, alebo na krku obce, alebo na krku niekoho iného. A treba to odstrániť. Tento zákon tými ekonomickými mechanizmami, ktoré sme zaviedli do tohto návrhu, práve chce vyriešiť rozloženie tohto náporu alebo tejto zodpovednosti na väčšiu šírku občanov a tak, ako je zodpovedný za znečistenie vody znečisťovateľ a za znečistenie ovzdušia znečisťovateľ, tak aj tu sme sa snažili, aby trhovými mechanizmami bol prinútený aj výrobca alebo dovozca určitých komodít, aby bol zodpovedný za to, že raz jeho výrobok bude znečisťujúci prvkom v životnom prostredí. Toto je naša filozofia. Ešte ak dovolíte, znovu by som povedal relatívne primitívne prirovnanie, ale ktoré často používam, že už neprotestujeme proti tomu, že treba zaplatiť, a čím ďalej, tým viac peňazí, za prací prášok, aby sme si vyprali košeľu. Jednoducho sa treba s tým zmieriť. Aj tuto budeme musieť niečo pripraviť. Takže ja si myslím, že tento zákon tieto prvky obsahuje. Čestne prehlasujem, čestne vyhlasujem, že naozaj to má dopad, ekonomický, aj na výrobcu, aj na dovozcu, ale už aj na nich, nielen na toho, kto bol na konci tohto reťazca, teda spotrebiteľ, občan alebo obec. Ak dovolíte, teraz by som povedal k niektorým... Čiže to je rozloženie tej zodpovednosti. Ak dovolíte, povedal by som k niektorým významným ekologickým prvkom tohto zákona. Jedna skupina je otázka prevencie. Prevencia je veľmi ťažká vec a veľmi ťažko sa dosahuje administratívnymi úkonmi a strohými príkazmi. Preto v paragrafoch, ktoré doteraz nenašli úplnú podporu, teda podporu všetkých klubov alebo všetkých poslancov nášho parlamentu, sú to paragrafy, ktoré obsahujú prvky prevencie. Nie sú násilné, nie sú úplne striktné. Umožňujú relatívne voľný pohyb, tí, ktorí sú pôvodcovia odpadov, ale na druhej strane, aj keď to trošku vyžaduje prácu, ale treba naozaj pristúpiť k týmto krokom, lebo keď žiadny krok neurobíme, tak sa nič nestane. Čiže to sú paragrafy, ktoré sa týkajú prevencie, napríklad programy znižovania množstva odpadov, ktoré by sa mali administratívne vyžadovať od výrobcov. To je otázka prevencie. Chcem znovu podotknúť a zrejme tu odznejú od niektorých poslancov pozmeňujúce návrhy, aby sme tieto preventívne opatrenia zo zákona vynechali. Znovu opakujem, nie sú to absolútne striktné opatrenia, ustanovenia, ale celkom iste do budúcnosti by mali viesť k tomu, aby sa táto sféra vylepšila. Druhá skupina opatrení je znižovanie množstva odpadov. Tu najväčšie nedorozumenia alebo doteraz neodstránené rozpory sú predovšetkým s odpadmi z obalov nápojov, ktoré sú z rôznych umelých hmôt, najmä z polyetylenteftalátov. Tu navrhujeme veľmi účinné opatrenie na znižovanie odpadov a to je zálohovanie aj jednorazových fliaš. Celkom iste vo svete, sú na to dôkazy, a mnohé štáty, aj európske, majú mimoriadne dobré skúsenosti v tom, že zálohovanie je najúčinnejší spôsob separovaného zberu, keď môžem použiť separovaný zber, lebo to nie je skutočný zber, ale ako by som povedal, prirodzeným spôsobom sústredenia takých komodít, ktoré by sa stali nenávratne odpadmi a zaťažovali by naše životné prostredie. My jednoznačne stojíme na tom, aj keď sú s tým technické problémy, aj keď to trošku vyžaduje práce, lebo to sme si povedali, že nič nie je bez práce a nič nie je bez nákladov, my si myslíme, že práve zálohovanie nevratných, teda jednorazových fliaš je takým nástrojom, ktorý s najmenšími nákladmi uskutoční ten separovaný zber, uskutoční vyčlenenie toho množstva smetí, teda množstva tých odpadov zo skladov odpadov. Je to, pre vašu informáciu, asi 35 - 40 000 ton ročne na smetiskách našich obcí a toto by sme asi vyriešili len touto jednou vecou, zálohovaním jednorazových fliaš. Treba to aj povedať, samozrejme, environmentálne dopady, toto je len ekonomický dopad. Nás predovšetkým, samozrejme, zaujíma environmentálny dopad. Toto je surovina. Vyseparované PET fľašky je jednoducho surovina, je to čistá surovina, môže sa použiť a, samozrejme, tie environmentálne dopady nevyrobenia nových fliaš sú veľmi značné, a preto podporujeme tento návrh. Ešte raz opakujem, vieme si predstaviť, že s tým budú určité technické problémy, ale sú to technické problémy a znovu položím tú otázku: Keď neurobíme takýto krok, tak čo bude? No nič nebude! Situácia zostane taká, že aj na Lomnickom štíte môžeme nájsť PET fľašky a kde-kade, pretože ak to nebude zálohované, každý to zahodí. Keď to bude zálohované, verím, že ten systém sa rozbehne, napriek tomu, súhlasím s tým, že trošku môžu byť problémy, ale ten systém sa rozbehne. Naposledy by som chcel uviesť okruh financovania odpadov, aj odpadov z obalov, ktoré sme riešili v zákone o odpadoch recyklačným fondom. Nebudem sa rozširovať o recyklačnom fonde, lebo ten sme odôvodnili vlani. Národná rada tento recyklačný fond prijala. Preto by som vás veľmi pekne poprosil. Tieto dva zákony sú systémovo na seba naviazané, prosím vás, nedávajme do zákona o odpadoch novelu, novelizáciu jednotlivých ustanovení, ktoré nie sú celkom systémovo prepojené s týmto odpadom. Tie body, ktoré naozaj bolo treba novelizovať, tie sme ako predkladatelia naozaj veľmi zvážili a veľmi presne zapracovali do tohto zákona, ale bojíme sa, aby nenastala taká situácia ako nastala vlani s PVC, že raz sa nesystémovo vložil úplný zákaz a potom nesystémovo sa zrušil úplný zákaz. Naozaj sa obávam, že keby sme narušili zákon o odpadoch, mohlo by dôjsť k takýmto situáciám. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ja viem, že budú tu návrhy, ktoré jednak budú vylepšovať zákon, budú tu návrhy, pozmeňujúce návrhy, ktoré úplne zmenia, majú za cieľ zmeniť niektoré ustanovenia alebo filozofiu tohto zákona, ale nakoniec verím, že budete súhlasiť s tými mojimi, s tým naším zámerom, že tento zákon, aj keď z 80 % obsahuje ekonomické nástroje, je predovšetkým zameraný na životné prostredie. A to životné prostredie, environmentálne ciele sú také, za ktoré treba trochu platiť, tak ako platíme za odpadové vody, za znečistenie ovzdušia a za všetko to, čo znečisťujeme. Ďakujem pekne.