V. Švidroň, poslanec: (2008-04-03):
V prvotnom návrhu pripravovaného zákona text súčasného § 100 ods. 11 znel tak, ako bol citovaný v návrhu. „Orgány sociálnoprávnej ochrany a sociálnej kurately zabezpečia a utvoria do 30. júna 2008 podmienky na prechod školských zariadení atď. do rezortu sociálnych vecí.“ V pripomienkovom konaní rezortom školstva aj rezortom sociálnych vecí minulej vlády na základe rozumných a v tom čase akceptovaných pripomienok a stanovísk odborníkov z praxe bol tento paragraf vypustený. No na návrh poslanca bol horeuvedený návrh opäť vzatý do zákona bez toho, aby sa fundovane zdôvodnilo jeho opätovné zaradenie. Som presvedčený, že väčšina poslancov, ktorí v druhom čítaní tento zákon schvaľovali, si neuvedomili výsledok medzirezortného vtedajšieho pripomienkového konania a že aj rezort sociálnych vecí, vtedy pod vedením ministra Kaníka, akceptoval toto pripomienkové konanie. Teda nemyslím si, že to bol zámer poslancov, ktorí hlasovali vtedy za. Ďalej uvediem niekoľko drobných faktov, ktoré podporujú návrh navrhovateľov tejto novely. V špeciálnych výchovných zariadeniach typu tohto reedukačného domova prejde približne 1 100 detí ročne, teda je umiestnených 1 100 detí, 75 % z toho je nariadená ústavná výchova a prípadne bolo vydané predbežné opatrenie. Týmto deťom sa poskytuje vzdelanie, zároveň psychologická, psychoterapeutická, edukačná, zdravotná, sociálna starostlivosť atď. Pomer toho zastúpenia jednotlivých činností je približne taký: 40 % vzdelávanie, 27 % výchova, 13 % terapeutická činnosť a 20 % sú ostatné činnosti. Z uvedeného vyplýva, že najväčšiu časť tvorí výchova a vzdelávanie. Dvojnásobne to platí v reedukačných zariadeniach z dôvodu jednotného terapeutického reedukačného postupu. Tieto zariadenia prešli od roku 1989 vývojom. Model režimovej aplikácie skupinových foriem práce sa postupne nahrádza reedukáciou v príjemnejšom prostredí v rodinných bunkách. Skúsenosti potvrdzujú, že režimový systém, ktorý vychádza z princípov behaviorálnej terapie obohatený o prvky rodinného typu, sa ukázal ako optimálny pre prácu s deťmi s poruchami správania. Podľa medzinárodnej klasifikácie chorôb F90, F101, F92, F94 skúsenosti ukazujú, že deti s nariadenou ústavnou výchovou a ochrannou výchovou nie je možné z 80 % vzdelávať v bežných školách. Vyžadujú si špeciálny individuálny reedukačno-terapeutický prístup a v záujme vzdelávania ostatných detí boli z bežných škôl vyňaté. Podľa európskych odporúčaní Európskej komisie z roku 2002 sa odporúča, aby skvalitňovali fungujúce systémy s prihliadnutím na národné špecifiká. No a národným špecifikom, naším národným špecifikom sú práve tieto reedukačné domovy. V okolitých krajinách, napríklad v Česku, Francúzsku, Švédsku, v Rakúsku je starostlivosť o deti s poruchami správania v rezorte školstva. V Nemecku po 8 rokoch je konsenzus, aby starostlivosť o takéto deti prešla pod rezort školstva, pretože majú nemalé problémy a odporúčajú zachovať tento model, aký je aj na Slovensku. Na riziká dvojrezortného riadenia upozornili predrečníci, nebudem o tom už ďalej hovoriť. Snáď ešte toľko, že aj tam, kde je zavedené krízové centrum, kde sa venujú deťom a mládeži, o ktorých hovoríme, ktoré si vyžadujú sociálnu kuratelu, ich charakter je otvorený. Ale ako postupujú s nezvládnuteľnými prípadmi? Stojí za to to povedať. Aj v takýchto krízových centrách i cirkevných pre rôzne porušenie disciplíny a vnútorného poriadku, ako sú krádeže, fetovanie, úteky, psychiatrické poruchy sebapoškodzovania a podobne, boli deti zaradené dodatočne do reedukačných domovov. Teda do režimového zariadenia. Preto sa domnievam, že všetko toto, čo sa novelou zákona predkladá, je namieste. Takže, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pevne verím, že sa touto danou problematikou zaoberáte, budete vážne zaoberať a prikloníte sa k návrhu a súčasne na stranu odborníkov z praxe. Odporúčam tento zákon posunúť, postúpiť do druhého čítania. Ďakuje za pozornosť.