M. Číž, podpredseda NR SR: (2007-09-04):
Hneď na úvod by som chcel zdôrazniť, že poslanecký klub strany SMER sa stotožňuje so stanoviskom vlády, tak ako ho predniesol podpredseda vlády. Myslím si, že toto stanovisko obsahovalo všetky zásadné obsahové náležitosti, ktoré bolo potrebné zo strany vlády vo vzťahu k pani ministerke poskytnúť. Rovnako ako on pokladám predloženie takéhoto návrhu z formálneho hľadiska za legitímne a za normálnych okolností za príležitosť diskutovať o verejných záujmoch pred očami verejnosti s poctivým úmyslom posúdiť závažné otázky spojené so spravovaním krajiny či iné dôležité otázky verejného záujmu. Takto sme tento inštitút, teda inštitút návrhu na vyslovenie nedôvery používali aj my, pokiaľ sme pôsobili v opozícii. Som však presvedčený, že je potrebné spomenúť fakt, že konali sme tak aj preto, lebo sme v mnohých ohľadom pôsobili v atmosfére informačnej blokády zo strany médií jednostrannej interpretácie prebiehajúcich udalostí s jednostranným preferovaním iba určitých hodnôt, spravidla pravicových. Verejné prerokovanie veci v parlamente bolo spravidla jedinou možnou formou kontaktu s verejnosťou, ktoré nebolo možné mediálne ignorovať. Dnešná situácia ale je, vážené kolegyne, kolegovia, diametrálne odlišná. Viera Tomanová, ministerka práce je terčom sústredeného tlaku organizovaného médiami a, samozrejme, o ďalších pôvodcoch sa bude treba nejakým spôsobom zmieniť už o niekoľko mesiacov. Pravdepodobne tiež nebude náhodou, že sa koncentrovali na letné obdobie, keď sa nekonajú štandardné publicistické relácie, v ktorých môžeme aspoň čiastočne autenticky verejnosti poskytovať naše stanoviská a naše videnie existujúceho stavu. A teda je a možné istým spôsobom aj reagovať na jednostranne verejnosti podsúvané informácie. Z tohto hľadiska predložený návrh opozície na vyslovenie nedôvery vítame. Pretože je to prakticky prvá príležitosť predložiť verejnosti komplexné stanovisko vlády, alebo aj koaličných strán, situáciu o atmosfére, ktorá sa vo verejnosti vytvárala v poslednom období a identifikovať pohnútky a ciele, ktoré motivovali iniciátorov tejto kampane. Vážené kolegyne, kolegovia, Slovensko je krajinou, kde sa zásadné reformy v oblasti verejnej politiky, a teda aj v oblasti verejných financií vykonávali skôr prostredníctvom reklamných kampaní, a nie prostredníctvom verejných diskusií často s cieleným vylúčením celých skupín odborníkov s protirečivými názormi, s vylúčením nezávislého domáceho vedeckého potenciálu. Verejnosti sa ako tzv. hovorcovia občanov predstavuje podozrivo úzky kruh tzv. nespochybniteľných odborníkov, myslím, že ich všetci poznáme, ktorí sú často záujmovo, a to nezakryjete, ani sa to nikto z nich nepokúša nejakým spôsobom ukryť, spojení s kapitálovými skupinami a logicky aj so záujmami vydavateľov novín. Veď predsa tézu o tom, že nezávislú žurnalistiku už dávno vystriedala jednostranná ekonomická propaganda, to už pán poslanec Brocka, pokiaľ ste tu, už čvirikajú aj vrabce na streche. Pani ministerka Tomanová spravuje oblasť, ktorá je v centre politického zápasu na Slovensku, hodnotového zápasu, ako aj ekonomických záujmov. Charakter mediálnych aj záujmových atakov na ňu už ukazuje, čo všetko je na Slovensku možné. Hyenistické útoky na súkromie, vyslovovanie podozrení, ktoré sú absolútne neoverené a ktoré v normálnych demokraciách nie je možné podsúvať týmto spôsobom verejnosti, aspoň nie v novinách, ktoré sa aspoň trošku chcú nazývať mienkotvorné. Sledujeme osobnú diskreditáciu, sledujeme zámerné sledovanie výrokov pani ministerky, sledujeme ich účelové dezinterpretovanie. O úlohe DSS-iek v tejto súvislosti už ani nie je potrebné dlho hovoriť. Myslím si, že aj niekoľkokrát sme to už verejne oznámili. Ich záujem je jasne definovaný veľkosťou kapitálových vstupov, historicky neuveriteľnou možnosťou spravovať peniaze tisícov, desaťtisícov, státisícov, miliónov slovenských občanov na dlhé desaťročia. Dneska sú to iba miliardy, ale o pár rokov to budú desiatky miliárd, možno niekedy až stovky miliárd. Majú absolútne zaručený prísun nových a nových klientov, ktorí budú zväčšovať ich majetok, ako sme si pozreli pri zverejnených sumách, ktoré používajú za spravovanie tohto majetku. Vidíte, že to je pre tých ľudí veľmi zaujímavý spôsob života, a preto sa nečudujem, že možno sa aj oplatí čo-to investovať do toho, aby tento status zostal zachovaný. Čo na tom, že za ich záväzky, za ich ekonomické konanie ručí štát, že je tým výrazne ohrozený prvý pilier, že sa výrazne narušil systém medzigeneračnej solidarity a že jednoducho vzniká v štáte obrovská medzera, čo zvlášť v čase, keď sa chystáme  na vstup do Schengenu a sme výrazne podrobovaní napríklad inflačným kritériám spôsobuje správe štátu veľké problémy. O čom vlastne smiešne, a odpustite mi, pán poslanec, nerád to hovorím, Janiš, hlúpo a ospravedlňujem sa, ak sa náhodou mýlim, svedčí to, čo ste povedali, to je vážne základom našej diskusie, že sme zdedili plnú kapsu peňazí? Toto môže povedať trošku človek, ktorý má ambíciu, aby bol akceptovaný aspoň trošku v širšom okruhu ako v okruhu pár ľudí, ktorým je úplne jedno, čo sa na verejnosti povie? Samozrejme, programové vyhlásenie vlády, ktoré pani ministerka vcelku veľmi korektne plní, kde je úlohou prehodnotiť druhý dôchodkový pilier, pokúsiť sa otvoriť na verejnosti korektnú diskusiu o tom, aké riziká sú s takýmto pilierom späté, do akej miery sú, alebo nie sú ohrozené úspory obyvateľov a aké sú riziká do budúcnosti pre prípad zlého vývoja, že jednoducho občania nebudú znovu visieť na štátnom rozpočte a sa bude stenčovať ešte už aj tak relatívne ohrozený prvý pilier, kde je potrebné opäť sa vrátiť k všetkým rizikám, ktoré tam sú, zvažovať všetky otázky, ktoré súvisia s percentami či šesť, či dvanásť opätovne. Veď predsa, kto trošku slušne a korektne sledoval priebeh schvaľovania, veľmi dobre vie, ako sa k tomu výslednému stavu reformy dôchodkových správcovských spoločností v parlamente dospelo, čo sa vlastne reálne stane vo väzbe na štandardy v oblasti rozpočtového hospodárenia a do akého tlaku sa dá adaptovať, príde najbližšie k povinnosti spravovať štát. Reči, ktoré tu povedal renomovaný odborník pán Mikloš. Do roku 2009, ako je zabezpečené rozpočtové hospodárenie, to sú opäť, pán Mikloš, obyčajné hlúposti. Sú to jednoducho vážne riziká, veď Slovensko je v situácii, keď obrovská sféra verejných služieb, ktoré poskytuje štát v oblasti školstva, obrovské problémy v sfére zdravotníctva, obrovské problémy v sociálnej sfére, keď ani dodnes nemáme elementárny dôchodkový systém a nemôžeme dať našim ľuďom elementárne dôchodky, vyprávať v danej situácii, že čosi je zabezpečené, pán Mikloš? Zabezpečené nie je absolútne nič. Absolútne nič. Prírastky, ktoré sa dajú veľmi ľahko vypočítať, ktoré momentálne prichádzajú po dlhom období stagnácie, pán Mikloš, pokiaľ sa kvantifikujú, sú v podstate zanedbateľné. Obzvlášť k verejným peniazom, ktoré objektívne mohli byť súčasťou verejného používania nás všetkých, ktoré zlikvidovala vaša slávna privatizácia. Netreba ani opäť pripomínať, myslím, že už sme to niekoľkokrát povedali, ktoré to sú, ale stav dneska vyhodnocovať ako taký, ktorý má byť čímsi, čo má podporovať nejaký prirodzený a pozitívny vývoj, ktorý môžu občania trošku aj registrovať, nič také na Slovensku, samozrejme, absolútne neexistuje. No a toto konanie, keď vláda prehodnocuje tento stav, samozrejme, je vítanou príležitosťou pre piár agentúry, ktorý s veľkou chuťou, tak ako sa vcelku slušne nabalili, nakoniec im to ani nezávidím pri kampani pri správcovských spoločnostiach, tak opäť je tu nádherný zdroj príjmov a že sa týmto správcovským spoločnostiam darí, o tom svedčí mediálna situácia. Ani náznak o objektivizáciu, o objektívny prístup, o vyvážené poskytovanie informácií jednej aj druhej strany polarizovaného záujmu. Nič také neexistuje. Naopak, osobné hyenistické útoky, osobná diskreditácia, čosi, čo naznačuje jednoznačne, že ak demokraciu garantujú okrem iného aj nezávislé médiá, nezneužiteľné médiá, médiá, ktoré sú schopné sprostredkovať verejnosti politický zápas. Prosím vás pekne, nič také na Slovensku nie je. Ukazuje sa, že Slovensko je v tomto smere veľmi výrazným spôsobom zneužiteľné. Mimochodom, pokiaľ by to niekto chcel vyvracať, veď boli medializované veci, akým spôsobom sa to dialo, veď sa novinári kupujú za pár peňazí, teda predávajú svoje meno, aby sa mohli publikovať články, ktoré sa vyfabrikujú v správcovských spoločnostiach a chceme oklamať verejnosť, oklamať ľudí, pretože riziká, vážené kolegyne, kolegovia, sú naozaj veľké. Sú naozaj veľmi veľké a slušný subjekt, ktorý chce spravovať štát, jednoducho musí vyhodnocovať a musí sa vrátiť ku korekcii tejto reformy. To, čo pani ministerka v tomto smere diskutovala, ktoré sú možnosti, ktoré boli napriek tomuto obrovskému mediálnemu tlaku pre verejnosť akceptovateľné, ich bolo pár. Otvoriť na šesť mesiacov tento systém preukázateľne pod vplyvom tej propagandy, ktorá nebola korektná, tam nastupovali ľudia, ktorí si nezarobia, vážený pán Mikloš, ani na slanú vodu. Tým ľuďom treba vytvoriť možnosť, aby sa znovu dostali do situácie, že pokiaľ dovŕšia dôchodkový vek, môžu aspoň trošku dôstojne žiť a nebyť závislí od sociálneho systému. Pani ministerka v danej situácii, pokiaľ hľadá tieto riešenia, hľadá porozumenie u koaličných partnerov. Samozrejme, musí skúšať viaceré varianty. Ani jeden z týchto variantov, ktoré predložila, nebol nezmyselný, jednoducho vyjadroval stav, v ktorom sme sa ocitli, podmienenosti dané objektívnymi podmienky a ďalej subjektívne možnosti politické, ktoré sa v tomto štádiu vývoja našej spoločnosti dajú zmysluplne zohľadňovať. Napriek tomu teda, keďže naši vážení kolegovia z opozície sa rozhodli napriek tomu, že tri mesiace vajatajú médiá okolo údajného, neviem akého nehumánneho správania sa pani ministerky s tým, že to, čo tam odznieva, to pre súdneho človeka akurát prekračuje všetky medze. V tomto štáte naozaj možno povedať hocičo bez začervenania, pán Mikloš a pán Dzurinda, bez začervenania, bezostyšne klamať, lebo však je to demokratické právo, bez akejkoľvek osobnej dôstojnosti, bez elementárnej úcty k pravde. Bez elementárnej úcty k pravde. Návrh, ktorý sme dostali, vážení kolegovia, pozrel si ho niekto? Ja som ešte tak neuveriteľne laicky spracovaný návrh, ktorý sme dostali do parlamentu, počas svojej 17-ročnej praxe nevidel. Keď si pozriete, čo tam všetko je, čo sa ministerke vyčíta, najprv začínajú kritikou zľava, neplní volebný program SMER-u, nedáva dostatočné peniaze. Vzápätí čítame, že mrhá verejnými prostriedkami a vyhadzuje ich. V ďalšom, čo tam je, ignoruje tripartitu. Ministerka, ktorá jednoducho okamžite vstúpila do prípravy od samého začiatku fungovania svojej funkcie do prípravy zákona o tripartite a v minimálnej miere štandardizovať prostredie v oblasti vyjednávania, vážení páni. Všetci, ktorí tu sedíte z opozície, ste hlasovali ešte aj proti tomu návrhu zákona, ktorý tu teraz prešiel, ale napriek tomu bezostyšne ste schopní verejnosti vyprávať bez začervenania, vážení páni, že teda pani ministerka ignoruje tripartitu. Veď to sú nezmysly, už nehovorím o ďalších veciach, o ktorých hovorila aj spravodajkyňa, o tom, ako to vyzeralo v predchádzajúcom zápase o Zákonník práce a mnohé iné veci. Pre kristove rany, na Slovensku predsa nemôže vzniknúť situácia, že bezostyšne, demagogicky tu budeme vyprávať, čo nám napadne len za účelom nejakého potenciálneho politického úspechu. Som presvedčený, že naša verejnosť je už dostatočne zrelá, vážení páni z opozície, a už týmto nezmyslom neuverí. Neuverí a myslím si, že nebude ani akceptovať tie neuveriteľné vajatania, spôsoby, s ktorými sa stretávame pri prerokovaní tohto návrhu zákona. Nesmierne množstvo demonštrovanej agresie, demonštrované porušovanie rokovacieho poriadku a neprijatie elementárnych pravidiel, čo podľa môjho názoru ohrozuje až parlamentarizmus, pretože nie je  možné (potlesk) týmto spôsobom ďalej ani riadiť schôdzu, ani nijako. Naozaj mi dovoľte, aby som vás vyzval trošičku k elementárnemu prístupu, k úcte a tradíciám toho, čomu sa hovorí slovenský parlament a rešpektovanie aspoň elementárnych pravidiel, ktoré parlament jednoducho má a ktoré sú, mimochodom, dovoľujem si pripomenúť všetkým, osobitne pánovi poslancovi Janišovi, zákonom. Zákon o rokovacom poriadku, zákon Slovenskej národnej rady, vážený pán Janiš. Ďalej sa pani ministerke vyčíta, že nevie nakladať s verejnými zdrojmi, lebo si dala uskutočniť bezpečnostnú previerku a zneužíva auto na služobné účely. Vážené kolegyne, ak sa o niečom vôbec dá baviť, dá sa diskutovať nie o právnom porušení, ale o tom, či pani ministerka mala, alebo nemala poslať auto do Lisabonu. Myslím si, že v tomto smere tak SMER, tak vláda zaujala veľmi jasné stanoviská a garantovala, že zvýši výrazne pozornosť na to, ako sa využívajú verejné zdroje a to, čo tu predvádzajú ľudia, ktorí utrácali desiatky, stovky, miliardy korún nehoráznym spôsobom a tí ľudia sa teraz  prídu rozčuľovať nad sumami, ktoré oproti tomu, čo sa dialo na Slovensku, sú vlastne promile, pán Dzurinda, promile, nepochybne patria do diskusie a nepochybne Slovensko diskusiu o tom, ako sa majú užívať verejné zdroje potrebuje. Ale toto, čo sa už deje tu, falošnosť, farizejstvo a rezignovanie na elementárne zásady objektivity, ktoré sa tu vyprávajú, to je proste, ja som to za sedemnásť rokov, čo sa mám tu česť pohybovať v parlamente, ešte nikdy nevidel. Vážení, ešte by som si dovolil jednu maličkú poznámku. Pamätám si, ako pán Dzurinda bez začervenania kritizoval ministerku, ako si na základe služobnej cesty poslala auto do Lisabonu a vzápätí, že síce pána predsedu vlády odviezlo auto na súkromnú dovolenku niekoľkokrát, ale to už nič neznamená, predsa nehorázne je, že pani ministerka zneužíva svoje právo a hrubo porušuje zákony a podobné veci. (Potlesk.) Pri všetkej úcte ja mám pocit, začul som, že zaznejú aj iné veci o tom, ako sa používali na účely dovoleniek na ministerstve práce za vašej vlády, pán Dzurinda, služobné vozidlá, ale faktom je, že otázka používania tých vozidiel je zložitá, že treba nájsť nejaké štandardy a naozaj nikdy nesmieme strácať ostražitosť pri tom, aby sa naozaj  používali tieto prostriedky čo najefektívnejšie, ale na druhej strane otázka služobnej cesty, väčšieho počtu ľudí, ktorí tam šli a tak ďalej, jednoducho aspoň čiastočne ospravedlňuje túto snahu vyriešiť z krízovej situácie nejakým spôsobom tieseň, do ktorej sa pani ministerka v časovej a inej dostala. Ale oproti tomu, že pani poslankyňa Sárközy tu hovorila o tom, že ako nehorázne pani ministerka nakladá s verejnými zdrojmi. Desiatky prípadov, ktoré boli známe vo verejnosti, pani Sárközy, kde sa kúpila budova za 30 miliónov, za 5, 8 miliónov sa zrekonštruovala a vzápätí ju nakupoval úrad práce s veľkou chuťou a predával za 85 miliónov korún, chcete príklady? Súhlasím s pánom Miklošom, že za toto vám už verejnosť vystavila účet a netreba to donekonečna hovoriť, ale pokiaľ už strácajú elementárne ľudské faktory vaše výpovede v danom prípade, bezostyšne hovoríte o klientelizmoch a neviem o čom, ktorých ste svedkami, pričom veľmi rýchlo vás naša poslankyňa usvedčí z veľmi konkrétneho rodinného klientelizmu. Ale tam je istá malá šanca, že vám krivdím, že teda úplne náhodou je tak šikovný váš pán manžel, že sa stal tým prednostom úradu. Ja to, pani poslankyňa, skutočne úplne nevylučujem, ale buďte trošku korektní a trošku seriózni a buďme objektívni. Pani poslankyňa (potlesk), postavili ste sa sem a bez akýchkoľvek problémov ste označili pani ministerku za ženu, ktorá je hlboko neodborne, kde teda s hrôzou sledujete, ako taký človek sa môže dostať do funkcie ministerky. No, dovoľte mi, prepáčte, že budem osobný, podľa toho, že vystupujete za klub SMK v parlamente vždy pri sociálnych veciach, predpokladám, že ste tieňovou ministerkou SMK, alebo teda minimálne, že ste vážnym kandidátom SMK na prípadného ministra, keby sa náhodou SMK ocitlo vo vláde. No, chcem vám povedať, že pani ministerka strávila celý svoj profesionálny život v sfére sociálnej práce, že pracovala v rôznych funkciách od najnižšieho po najvyšší stupeň a vykonávala zodpovedné funkcie ako šéfka sekcie na ministerstve práce, pani Sárközy, že pani ministerka učí na dvoch vysokých školách, na Trnavskej univerzite a učí na zdravotnej univerzite. Ak toto pre vás nie je odborníčka, aj vy ste tou odborníčkou a môžete bez problémov tie hanlivé slová v parlamente používať, je to naozaj korektné? Vážené kolegyne, kolegovia, nechcem, keďže hovorím za klub, naozaj zbytočne hovoriť o tom, čo je všeobecne známe. Som presvedčený, že nezmyselnosť drvivej väčšiny obvinení diskusia vyvráti, vyvrátilo ich stanovisko vlády, vyvráti určite aj stanovisko ministerky. Vážené kolegyne, kolegovia, na záver, aby som zbytočne nehovoril, lebo ten priebeh diskusie ukazuje, že nemáme ani náznak prostredia pre serióznu diskusiu. Očakávali sme, poviem to úprimne, že niektorí vážení kolegovia ako pán Frešo, možno pán Pado opäť nastúpia, vyurážajú nás všetkých, budeme boľševici, Bielorusi a neviem čo všetko, potom budeme počuť práve tieto neuveriteľné farizejské vyhlásenia, ako ten SMER nesmierne kynoží verejné zdroje a podobné záležitosti, ale pevne sme boli presvedčení, že budú aj vystúpenia, ktoré sa pokúsia aspoň trošku analyzovať súčasný stav, budú mať aspoň elementárnu mieru objektivity, budú mať určité pochopenie pre situáciu, v ktorej sa náš štát nachádza, v akých vývojových siločiarach pôsobí pani ministerka, a budete presviedčať, že inštitúty a mechanizmy, o ktorých viete vy, sú lepšie ako tie naše. Úprimne vám poviem, že na takúto diskusiu som bol pripravený, ale zistil som, že to nejde. Aj mi odpustite, ak som adresoval svoje vystúpenie smerom k vám. Viem, že to nemá zmysel, poviem úprimne, chcel som ho adresovať verejnosti. Na záver mi dovoľte ešte niekoľko slov. Predkladanie takýchto návrhov podľa môjho názoru v tejto atmosfére a v tejto podobe výrazne diskredituje politiku v očiach občanov aj parlament. Keď viditeľná účelovosť, falošnosť a konfrontačnosť a zrejmé nepravdy v ňom uvedené nevytvárajú ani elementárnu bázu pre serióznu diskusiu, ktorá rešpektuje skutočný verejný záujem, primárne pravdy a ktorú Slovensko vzhľadom na zložitosť transformácie podľa môjho názoru skutočne potrebuje. Vážení kolegovia z opozície, vaša politika sa stáva, bohužiaľ, v spolupráci aj s bulvárom iba príveskom práce piár agentúr, ktoré realizujú záujmy svojich klientov, a to tých, ktorí vidia zdroje svojich príjmov v atakovaní verejných zdrojov spôsobmi, ktoré sú v drvivej väčšine krajín Európskej únie neprijateľné. Svedčí o tom mimovoľný pravdepodobne termín, ktorý použil pán poslanec Janiš: „Ruky preč od dôchodcovských správcovských spoločností!“ Rozumiem vám, pán Janiš. Na záver mi dovoľte teda iba klasické obligátne konštatovanie. Poslanecký klub SMER-u pani ministerku v ďalšom výkone jej funkcie jednoznačne podporí. (Potlesk.)