Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2013-05-29):
Vážený pán predseda, pán vicepremiér, milé kolegyne a kolegovia, som rád, že sa tu pravidelne diskutuje o stave nielen zahraničnej politiky, ale aj našej európskej agendy. A je to dôležitá súčasť slovenského záujmu. Dôstojný život ľudí na Slovensku súvisí s dôstojným postavením Slovenskej republiky. O toto sme sa usilovali celé desaťročia. A dnes som presvedčený, že toto postavenie je nespochybniteľné a zároveň je náročné, pretože treba rozhodovať o tom, nielen čo sa týka nás, ale aj širšieho medzinárodného prostredia. A to si vyžaduje zrelosť. Moji kolegovia už povedali viaceré argumenty. A ja by som len rád zareagoval na pána spravodajcu, mladého Kolesíka, ktorý viackrát spomenul moje meno a dokonca slová „ekonomická vlastizrada“. Váš predseda, o niečo starší, Robert Fico, tiež použil tento termín, postaviac sa pred tunel Višňové, ktorý ešte nie je, ale je tam navŕtaná štôlňa, a hovoril o vlastizrade a o mojom mene. Pán Kolesík a pán Fico, vážte svoje slová, pretože to je demagógia, Najprv k energetike. Ste mladý a niektoré veci si nepamätáte, ale je dôležité vychádzať z histórie. V roku 1986 boli ste na svete či ešte nie? (Smiech v sále.) Vtedy vybuchla Jadrová elektráreň v Černobyle. To, čo sa predtým možno zdalo nemožné alebo občasné, malé, sa stalo veľkým a svet na to reagoval rozmanito. Tu sa pochodovalo a oslavovalo, ale na Západe sa hľadali spôsoby, ako zvýšiť bezpečnosť, hlavne v jadrových zariadeniach. A tak boli prijaté mnohé opatrenia, ktorých súčasťou je aj dnešná politika aj Európskej únie, aj medzinárodného spoločenstva. V roku 1992 v Mníchove G sedmička, teda sedem najsilnejších ekonomík sveta prijalo spoločné rozhodnutie o tom, že jadrové reaktory, ktoré nemajú tretí obal, kontajnment pre prípad núdze alebo havárie, nemôžu byť modernizované, lebo nemôžu byť modernizované za rozumných nákladov. A toto bolo súčasťou ďalšieho vývoja. Čo bolo na Slovensku vtedy alebo v Česko-Slovensku predtým realitou. Tu tiež havarovala A jednotka, jadrová elektráreň, bohunická V jednotka bola toho staršieho typu, voronežského, VVER-230 a pretože mala niektoré slabiny, bola licencovaná na prevádzku jednoročne, každoročne, postupne. V roku 1994 slovenská vláda prijala uznesenie, že po postavení novej jadrovej elektrárne v Mochovciach bude táto V jednotka odstavená, teda že keď sa postaví nová, toto staršie zariadenie bude odstavené, najneskôr v roku 2000. Toto uznesenie sa stalo súčasťou požiadavky o najväčší dovtedy úver z Európskej banky pre obnovu a rozvoj v Londýne na úrovni 10 miliárd korún, pričom deň pred hlasovaním o tomto úvere sa už vtedy vláda Vladimíra Mečiara rozhodla, že tento úver nepotrebujeme, ale že to budeme financovať z financií alebo z pôžičky z Ruska a v spolupráci so Siemensom. Pripravila sa tým veľká agenda a pozornosť pre to, ako sa bude ďalej narábať aj pri výstavbe nového diela a pri riešení bezpečnosti v Bohuniciach. V roku 1995 roku, pán kolega, susedné Rakúsko, ktoré je antiatómové, sa stalo súčasťou európskej pätnástky. A bez súhlasu všetkých nevstúpi do Únie nikto. Ja teraz nechcem hovoriť o Rakúsku, chcem len povedať, aký bol vývoj. To nebolo o negociátorovi, ktorý môže hocičo, ale podmienkou pre otvorenie rokovaní, pre zahájenie rokovaní, nie pre priebeh rokovaní, ale pre otvorenie rokovaní po voľbách v roku 1989, pretože dovtedy nikto s nami nikto o ničom nerokoval a ani by nebol rokoval, uisťujem vás, ubezpečujem vás. A boli ste súčasťou úsilia o túto zmenu, Robert Fico bol môj koaličný kolega, partner, podpredseda SDĽ a boli sme radi že ideme a skúsime to zvládnuť. Bola to historická zodpovednosť. Na jeseň v septembri 1999 slovenská vláda prijala uznesenie o skoršom odstavení dvoch starších blokov v Jadrovej elektrárni V1 Jaslovské Bohunice. Rokovania s Úniou začali po pozvaní v Helsinkách, ktoré bolo v decembri 1999. A formálne rokovania boli zahájené vo februári roku 2000. (Ruch v sále.) Pán Kolesík, dávajte pozor na tieto súvislosti, lebo potom nebudete demagóg. Ste mladý, nechcite byť demagógom. V roku 1999 teda bolo prijaté rozhodnutie o tom, že to urobíme skoršie, ale nie hocikedy. Niektorí zvonku žiadali, aby to bolo čo najskôr, zajtra, v roku 2000, nie neskôr. Také bolo uznesenie voľakedajšej slovenskej vlády. V roku 2000 tie akcie boli veľmi tvrdé voči nám. My sme argumentovali životnosťou materiálov, ktorá bola 30-ročná najmenej, a teda alternatívou smerujúcou k roku 2014, pričom v rokoch 2012 – 2014 bolo niekoľko alternatív ponúkaných z ministerstva hospodárstva. A veľkým úsilím sa podarilo na jednej strane nájsť kompromis medzi rokom 2000 a rokom 2014, a to jeden blok v roku 2006 v decembri odstaviť a druhý blok odstaviť v roku 2008 s tým, že Európska únia prispeje k veľkým nákladom na kompenzáciu tohto rozhodnutia. A tak sa podarilo zmluvne zabezpečiť a následne ešte v rozpočtoch zabezpečiť v prvom období do vstupu do Únie 190 miliónov eur, hovorím to v starých cenách, ktoré treba prepočítavať, ak chcete dnešnú hodnotu, 190 miliónov eur pre Slovensko. A následne, bol som už členom Prodiho komisie, sa nám podarilo urobiť návrh, ktorý ešte vylepšili v Európskom parlamente, ako spomínal kolega Martin Fronc, a Slovensko v období rokov 2006 až 2013, ktoré teraz prebieha, dostáva pomoc na odstavenie staršej časti elektrárne na úrovni 437 miliónov eur, 437 miliónov eur! Sú to významné financie. Váš predseda, ktorý vtedy, keď už to bolo dohodnuté, rozbehnuté, ale zakladal novú stranu, oblepil celé Slovensko holými zadkami, že ideme ako holí príbuzní alebo slabí, alebo chudobní príbuzní do Únie, sa dnes chváli alebo pred pár týždňami v relácii STV sa chválil, že vynegocioval až 200 miliónov eur pre Bohunice, lebo tu bol návrh 100 miliónov. Pán Kolesík, bolo 437 miliónov za našej éry a je to 200 miliónov za vašej. (Reakcia z pléna.) Nebuďte demagóg. To sú dôležité čísla a súvislosti. Preto to hovorím, lebo bolo dôležité rokovania otvoriť, nájsť kompromis a získať oveľa viac, než stratiť. Muselo sa rozhodnúť o takýchto veciach aj v Litve, aj v Bulharsku. Iba tieto tri krajiny totiž mali tie staršie voronežské typy jadrových blokov. V dvojka je už novší typ. V Jadrovej elektrárni v Mochovciach je už novší typ. Páni a dámy, dá sa šíriť populizmus, dá sa robiť propaganda, ale, ako som vám hovoril minule, pravda vás dobehne. Žime v pravde, žime pre pravdu. A ako ste to povedali? Že som neurobil všetko, snažil sa málo, laxne. Pán kolega, vážte slová, ste mladý. Ja som išiel na rokovanie o kapitole Energetika s takýmto zdravotníckym golierom, pretože som bol po operácii chrbtice na jeseň roku 2001, nakoľko mi záležalo na tom, aby sa rokovalo kontinuálne, férovo a čo najlepšie pre Slovensko, prosím, po ťažkej operácii chrbtice. Nečakám od vás vďaku, len pravdu, to stačí. Ďakovať nemusíte. A k tomu väčšiemu demagógovi. Neučte sa od neho, od lepších sa učte, ale nie od demagógov, ale otcov. Tunel Višňové. Môj predchodca podpísal PPP zmluvu, 3. balík, kde tunel Višňové a nadväzujúci úsek je na úrovni 1,15 mld. eur, 1,15 mld. eur. Keď som rozhodol, že to nepôjde ďalej, pretože to je okrádanie národa, to je grécka cesta, tak sa váš predseda postavil pred ten tunel, urobil tlačovku a spomínal vlastizradu. Prvá schôdza počas Radičovej éry o téme alebo probléme bola o doprave a Figeľovi. Bolo to v decembri 2010. My sme potom pripravili súťaž na tento úsek, doteraz ju Počiatek neuzavrel. A do súťaže seriózne firmy ponúkli dobré ceny. Najlepšia bola za 338 miliónov eur (renomovaná svetová firma), 338 mil. eur, ktoré sa dajú získať, samozrejme, aj z vonkajších zdrojov, z európskych. Je to 1,15 mld. verzus 338 mil. Tak kto tu robí vlastizradu? Prečo musia byť tieto veci predražené? Komu to slúži? Pán kolega, milé dámy a páni, hľadajme pravdu a držme sa pravdy a pomôže nám aj v zahraničnej politike, aj v domácej. Ďakujem pekne. (Potlesk.)