D. Lipšic, poslanec: (2009-12-01):
Európsky súd ani náš Ústavný súd nikdy nepovedali, že musia mať všetci odsúdení aktívne volebné právo. Povedali len, že nie je možné paušálne všetkých odsúdených, ktorí sú vo výkone trestu, z volebného práva vylúčiť. Čo to znamená? Znamená to, že priamo aj Európsky súd a aj náš Ústavný súd povedal, že samozrejme, že môže zákonodarca so závažnejšími trestnými činmi, dajme tomu so zločinmi, spojiť aj trest straty občianskych práv vrátane práva volebného. A moja otázka je pomerne jednoduchá. Či si vláda vie predstaviť takú pomerne rozsiahlejšiu zmenu vládneho návrhu v druhom čítaní, nie progresívnu sadzbu, ale takú, ktorá by znamenala aj za cenu Trestného zákona v tom, aby pri závažnejších  typoch trestných činov, napríklad pri zločinoch, sa obligatórne ukladal aj trest straty občianskych práv. Prečo to hovorím! Ja si myslím, že odsúdení pre najzávažnejšie zločiny vrátane zločincov odsúdených za vraždy, znásilnenia, lúpeže by nemali mať právo voliť. Myslím si, že je to veľká neúcta k obetiam týchto páchateľov, keď im umožníme, aby sa podieľali na výbere volených zástupcov títo páchatelia. A opakujem ešte raz. Ani  Európsky súd, ani Ústavný súd nepovedal, že všetci odsúdení vo výkone trestu volebné právo mať musia. Povedal len to, že to paušálne vylúčenie z volebného práva nie je ústavné. Ja s tým celkom nesúhlasím, ale fakt je, že také rozhodnutie existuje. A preto sa nebudem  opakovať. Otázka znie, či v druhom čítaní je vláda schopná, alebo teda ochotná diskutovať o takých pomerne rozsiahlych úpravách tohto návrhu, ktoré by síce vyšli v ústrety rozhodnutiu Európskeho súdu aj Ústavného súdu, ale nezabezpečili by volebné právo odsúdeným za najťažšie zločiny. Každý jeden násilný zločin, ktorý sa možno niekde vyskytne v televíznych správach alebo v štatistikách, je totižto oveľa závažnejšou vecou. Za každým jedným z týchto príbehov, za každým jedným z týchto čísel je nejaký osobný príbeh. Príbeh straty bezpečia, príbeh obrovskej traumy, často celoživotnej traumy, príbeh strachu. A myslím si, že ak niečo dlžíme obetiam trestných činov, tak je to práve to, aby ich páchatelia nedostávali rovnaké zaobchádzanie ako ľudia, ktorí rešpektujú zákony. Ľudia, ktorí rešpektujú zákony, majú právo sa podieľať na voľbe  svojich zástupcov. Ľudia, ktorí ich sústavne prekračujú páchaním najzávažnejších zločinov by takéto právo podľa mojej mienky mať nemali. A preto ja chápem, že ten návrh musel prísť, ale diskutujme, ak je vôľa. Neviem, či je? Pýtam sa na to tretíkrát. Ak je vôľa o takých zmenách v tomto návrhu, ktorý by zrejme vyžadoval aj novelizáciu iných zákonov, aby páchatelia najzávažnejších zločinov nedostali volebné právo. A myslím si, že tu nehovoríme o nejakej koalično-opozičnej prestrelke, pretože obete trestných činov, ubezpečujem vás, si nevyberajú príslušníkov  sympatizantov jednej strany, ale rôznych strán. A preto ma bude zaujímať aj názor pána ministra, či v druhom čítaní máme teraz dlhší časový priestor na to – sú Vianoce a potom schôdza až vo februári, či by sa vedel nájsť návrh, ktorý by, opakujem, vyšiel v ústrety  rozhodnutiam Štrasburského a Ústavného súdu a na druhej strane neumožnil volebné aktívne právo páchateľom najzávažnejších zločinov. Ďakujem veľmi pekne.