Madej, Róbert, poslanec NR SR (2013-06-20):
Ďakujem pekne. Vážené dámy a páni, ja by som sa tiež veľmi rád vyjadril v krátkosti. Čo najviac oceňujem na tejto novele, je, že rieši jednu základnú vec, ktorá sa týka vymožiteľnosti práva, zavádza lehotu exekútorovi, v akej je povinný oprávnenému vyplatiť vymožené plnenie. Totižto mali sme na Slovensku mnohé prípady, bohužiaľ, keď exekútori nevyplácali oprávneným plnenia, a samozrejme nedostatok legislatívy bol v tom, že neuvádzal žiadnu lehotu na to a v akej lehote majú plnenie poukázať na účet oprávnenému. Hovorím o tom preto, lebo už sme tu diskutovali o tom, že exekučné konanie je druhý stupeň občianskeho súdneho konania, pretože nielen, nielen rozhodnutie súdu je pre vás dôležité a každého občana, ale je dôležité aj to, aby rozhodnutie súdu sa plnilo. A, bohužiaľ, či je to tvrdohlavosť človeka ako ľudskej bytosti, či je to naozaj naša nezodpovednosť, ale z podstaty človeka vyplýva, že keď aj je proti nemu rozsudok, ktorým je zaviazaný právoplatne plniť, tento človek neplní. A práve preto je exekútor veľmi dôležitou osobou, ktorá keď dostane poverenie súdu, tak vymáha plnenie pre toho, kto je v práve, dámy a páni, pre toho, kto je v práve, pretože ten, kto má exekučný titul, je nepochybne už právoplatne v práve. Je mu priznaný ten nárok. V tomto je podstata exekútorov. A ja chápem, že exekútor je ten nenávidený, lebo niekomu berie peniaze. Ale pokiaľ sa zamyslíme nad vymožiteľnosťou práva v Slovenskej republike, vymožiteľnosť práva spočíva práve v tom, že máme mať čo najskôr rozhodnuté spory vo veciach, ale následne rozhodnutia súdov musia byť aj plnené. A práve preto je dôležitý exekútor v tejto veci. Druhá vec je, druhá vec je tá, že pokiaľ sa, pokiaľ sa na to pozeráme z inej oblasti, a to je práve oblasť sociálna. Stáva sa, že pri globálnom pohľade máme obrovské množstvo exekúcií voči ľuďom. Pýtam sa, čím to je? Iste, je to aj nezodpovednosťou, iste, je to aj tým, že si myslíme, že niečo podpíšeme a nič sa nám nestane. Je to možno individuálnym zlyhaním, ale súhlasím s vami, je to v mnohých prípadoch aj zneužitím možno ľahkovážnosti, ľahkomyseľnosti toho človeka, už aj s prihliadnutím na možno vek alebo iné sociálne a iné okolnosti. Exekútor, ale exekútorovi túto časť, hoci sa ňou v tejto rozprave veľmi intenzívne zaoberáme, myslím, že nemôžem klásť za vinu, že vymáha právoplatné rozhodnutia súdov alebo iné právoplatné exekučné tituly. Musíme sa pýtať inde. A samozrejme môžme sa baviť, ako to riešiť inde, či prílepkami v zákone, alebo či budeme očakávať od ministerstva prípravu legislatívy aj ďalej, ktorá na to nadväzuje a súvisí, ale musíme sa pýtať skutočne inde, ako riešiť tieto fenomény. Ochrana spotrebiteľa si myslím je prvá, jedna najzákladnejšia vec. Rozhodcovské konanie, kde nemôžme pripustiť, dámy a páni, kde nemôžme pripustiť, aby rozhodcovské súdy, častokrát nekvalifikované, chrlili obrovské množstvo rozhodcovských rozsudkov, rozhodnutí, ktoré sa stávajú exekučnými titulmi, a bez toho, aby čo do, čo do skutkového stavu aj právneho posúdenia spĺňali všetky zákonom dané kritériá sa stali exekučnými titulmi voči spotrebiteľom. Myslím si, že toto je ďalšia oblasť, ktorá ale priamo s Exekučným poriadkom nesúvisí, hoci je pravdou, že také rozhodcovské rozhodnutie je exekučným titulom. Dobré poznámky som si všimol aj v oblasti úrokov z omeškania, možnosti ich limitácie. Dokonca si myslím, že diskutovať o tom, za aké obdobie úrok z omeškania a limitovať nielen obdobie, ale aj ich výšku napríklad pri spotrebiteľských úveroch, je skutočne v momentálnej situácii namieste. Jedna vec, ktorú som zabudol povedať pánovi poslancovi Hlinovi, je, že nielenže sa stávajú nebankovky problémom pre ľudí, ale pokiaľ ste si všimli, tak tieto nebankovky už dokonca začínajú šikanovať aj štát. Máme 50 tisíc podaní na súdy, ktoré neobsahujú všetky formálne náležitosti, respektíve sú podané na nepríslušné súdy, máme 10 000 sťažností na Ústavný súd Slovenskej republiky v tej istej veci, hoci Ústavný súd už judikatúrou rozhodol v týchto veciach a nevyhovel navrhovateľom. Nič to ale nebráni tomu, aby tieto spoločnosti doslova šikanovali štát, zaťažovali súdy a celý systém, a štát sa momentálne nevie brániť. A vzniknú nám prieťahy vo veciach, vzniknú nám prieťahy vo veciach tam, kde by súdy mali rozhodovať v individuálnych veciach, podaniach občanov, pretože súdy musia vybavovať hromadné podania, ktoré šikanóznym spôsobom sú dokonca nekvalifikovane na súdy, možno v mnohých prípadoch úmyselne, podané. Chcem tým povedať toľko, že táto novela, predpokladám, že v tomto snažení nie je prvou novelou, ale tie ďalšie návrhy právnych predpisov budú nasledovať. Nie sú vecne totožné s týmto, ale sú vecne samozrejme súvisiace. Avšak podľa môjho názoru je potrebné nechať ministerstvu spravodlivosti čas, aby, aby v primeranej lehote dokázalo pripraviť také návrhy právnych predpisov, ktoré budú chrániť aj občanov v Slovenskej republike pred šikanou, možno aj z hľadiska uplatňovania práva, ale na druhej strane, dámy a páni, v žiadnom prípade nemôžme nadmerným zvýhodňovaním jedného z účastníkov znížiť vymožiteľnosť práva na Slovensku, pretože právoplatné rozhodnutie súdu sa musí plniť. Pokiaľ ide o, pokiaľ ide o rozhodnutia, respektíve vymáhania pohľadávok v nižších sumách, ja som už započul, že samozrejme nemôžme zlúčiť pohľadávky voči jednému povinnému a podať jeden exekučný návrh. To je vecou riešenia aj v rámci interných nariadení, či už Sociálnej poisťovne, zdravotnej a ďalších, aby hotové výdavky boli limitované a zlúčili sa pri viacerých pohľadávkach. Ale to je samozrejme na riešení konkrétnom a individuálnom. Ja osobne musím povedať, že oceňujem túto novelu, najmä, najmä a práve kvôli tomu, že je prvým stupňom k tomu, aby sme zvýšili vymožiteľnosť práva. Pokiaľ tu minister spravodlivosti ohlásil, že z hľadiska určitých sociálnych skupín obyvateľstva v rámci nariadenia vlády sa uvažuje o zvýšení sumy, ktorú nie je možné postihnúť exekúciou, je treba, a som tomu rád, a je treba nájsť primeraný konsenzus medzi snahou o zabezpečenie vymožiteľnosti práva, ale do istej miery aj ochranou sociálnych skupín a zabezpečením ich, ich životného minima. Toľko asi k rozprave. Ďakujem veľmi pekne všetkým diskutujúcim a teším sa na podnetnú diskusiu v ústavnoprávnom výbore.