L. Miklós, poslanec: (2007-06-22):
To znovu potvrdzuje, čo je naša najväčšia bolesť. Proste tento proces bol zlý, nie to, že či by sme sa nevedeli o jednotlivých ustanoveniach trošku aj povadiť a porozprávať a musíte uznať, že celý čas, čo sme tieto zákony preberali vo výboroch, som sa usiloval len a len o vecnú stránku. Nikdy som do toho nevnášal žiadnu politiku ani opozície, ani o ničom inom. Takže ešte neviem, Ľuboš Martinák, aj ty si hovoril, že koľko času zabralo politikárčenie. Prosím ťa pekne, koľko času zabralo politikárčenie počas výborov? Ani minútu. Z mojej strany ani pol minúty, z mojej strany celkom iste nie. A to, že teraz už sem-tam aj ja zabŕdnem do toho, čo je úplne proti mojej srsti, napriek tomu musím tieto veci niekedy už povedať. No ešte predsa len k tomu, čo ste reagovali, pán Záhumenský, na ten predchádzajúci... No, viete, tu hovorím teraz také veľké slová, že dve kategórie občanov a toto na CITES. Však ešte raz hovorím, že sa to týka 220 ľudí. No, nehovorme toto a okrem toho nie je to tak, pretože nariadenie ES hovorí: jednoznačne je povinnosť všetkých občanov Európskej únie, že musia preukázať spôsob nadobudnutia, pôvodu druhu. Nič iné, všetko ostatné je technika. Ja som to zdôrazňoval, ale ja sa nesporím o tom, že by sme nemohli tú techniku vylepšiť, ale na druhej strane, keď ešte tú techniku, tú administratívu máme aj relatívne ťažkú, ten, kto vie poukázať spôsob nadobudnutia a pôvod druhu, tak nemá s tým problémy. Neviem o tom, že by kedykoľvek akékoľvek decko bolo šikanované za to, že si kúpilo korytnačku. Nebolo. Obchodník mohol byť, keď predal bez potvrdenia, decko nebolo. Dokonca vám aj to poviem. Malí chovatelia, dokonca malí chovatelia vtákov, ktorí majú veľké množstvo, ale neobchodujú s nimi, ani tí veľmi veľké problémy nemajú. Problém je, keď sa začne s tým obchodovať, a to si za tým stojím, že naozaj treba tomu čiernemu obchodu zabrániť. Okrem toho ešte jedno slovo, že všetci občania. No, ja musím povedať, aj ja patrím do množiny všetci,  no ja mám najradšej, keď sú vtáci vonku v prírode, nie v obchodoch. Takže všetci určite nie. Ale dobre, skončil som s politikárčením. Ľuboš, skončil som s politikárčením, to bolo všetko, hej. Teraz znovu tvrdím, všetko ostatné je v tom predchádzajúcom zákone o technike a ešte by som predsa len povedal, lebo to je odborná vec, že chovatelia či pomáhajú, alebo nepomáhajú. Isteže pomáhajú a ja naozaj nemám problém s tými chovateľmi a je to ďaleko lepšie, ako keď niekto predáva drogy alebo cigarety načierno atď. Lenže na chov, na záchranu druhov, na to sú predsa odborné programy, to nerobia títo drobnochovatelia. Ja nehovorím, že nemajú určitý prínos do toho, ale ich cieľom nie je to, ich cieľom je predovšetkým hoby, proti čomu tiež nemám problémy. Ale to, čo sú, však to sú záchranné programy druhov, ktoré robia predovšetkým zoologické záhrady. Čo sa týka sokoliarov. Existuje, však vieš veľmi dobre, že máme stanicu v Rozhanovciach, kde sa chovali sokoly odborne a s presne definovanou DNA atď. atď. No tých sokolov už nikomu netreba, už len na obchodovanie, už do prírody ich netreba. Takže toto je k tomu predchádzajúcemu. Teraz znovu zopakujem, že ten najväčší problém aj pri tomto zákone o ochrane prírody, ktorý je výsostne ochranársky a je výsostne doménou ministerstva životného prostredia,  ministerstvo životného prostredia pritom nie je. No, jednoducho nie je. Ten predchádzajúci zákon, ja viem veľmi dobre, že v apríli už bol na operatívke ministra a priamo z operatívky ministra to niekto nechal stiahnuť. Vieme, že kto to nechal stiahnuť. Tento zákon už bol pripravený tiež. Však vieš veľmi dobre, že o tom kaviári ste prevzali to, čo bolo pripravené na ministerstve životného prostredia. Čiže mohlo sa to normálne robiť cez pripomienkové konania. Všetky tieto body, ktoré si teraz naniesol, sa krásne dali rozobrať aj dokonca vo výbore. Teraz už naozaj len chcem povedať o niektorých veciach, ktoré som vyslovene vypichol podľa toho. Definícia rušenia. No, kolegovia, veľa vás už nie je, ale doterajšia definícia rušenia, bolo povedané, o veci a v čase, čo znamenalo, že zákaz rušiť, najmä pri hniezdení, pri výchove mláďat, pri migrácii. Či konkrétne miesto, konkrétny čas. Teraz rušenie hovorí o tom, že nesmie sa rušiť, keď v budúcnosti a trvalo to zanechá následky. Keď nezanechá, tak môžeme. No a teraz si predstavte praktickú situáciu, že príde niekto do lesa a začne rúbať, lebo povie, že ja som presvedčený, že dlhodobo to nebude mať negatívny vplyv na populáciu a bude sa sporiť a pozrieme sa na to o 15 rokov, a dokonca je tam trvalo, pozrieme sa na to aj o 100 rokov. No, tak toto je ten rozdiel medzi rušením, ale to by tiež tak veľmi nebolelo, len nie je to dobré, nie je to odborne správne, nie je to biologicky a ekologicky správne. Druhá vec. Napríklad z toho prvého stupňa ochrany. Tam boli napísané také činnosti, ktoré sa dejú, ale nemusia byť osobitne chránené a vypustili ste ten výpočet. Napríklad týmto pádom vypadla aj ochrana mokradí. V celom zákone už nie je ochrana mokradí, lebo sa to vypustilo z toho prvého. Teraz. Veď čo sme hovorili o tom vstupe orgánov ochrany prírody a inšpekcie do priestorov, kde sa podniká. No, je to výrazne vylepšené, musím povedať a som rád, že ste to takto urobili, ale naďalej, že keď tam nie je majiteľ, užívateľ alebo ním poverená osoba. No, majiteľ tam určite nebude, lebo ten určite tam nebude v tom momente, užívateľ možnože áno, možno nie, no a nejaký predavač tam bude. No ale nedefinovali sme, že kto je poverená osoba. No a keď majiteľ alebo užívateľ nikoho nepoverí, no tak sa inšpekcia nedeje. Toto by sme mohli porovnať s paralelou v akomkoľvek obchode, kde príde obchodná inšpekcia. No, napríklad ešte aj o tom rozhodovaní. Vieš dobre, že som bol za to, aby sme prinútili orgán rozhodnúť do 30 dní a aby to nebolo bez prieťahov. Ale veľmi dobré skúsenosti máme s tým, že rozhodovať sa dá len vtedy, keď sú všetky náležitosti podané. Keď nie sú podané, tak rozhodnúť sa nedá, ale čas plynie. Prečo sme tam nenechali to, čo sme vecne tam dodali, aby sa nemohli zbytočne robiť prieťahy ani z druhej strany. No a ešte nakoniec skrátenie doby na vyhlásenie územia európskeho významu. Musím povedať, že toto ustanovenie nikomu nepomôže, pretože len 1,6  % územia je mimo doteraz chránených územím, a keď uplynie 6 rokov, či neuplynie, či uplynie, jednoducho  stupeň ochrany tam stále je. Takže toto tiež nemuselo byť, takto akurát môže verejnosť nadobudnúť dojem, že aha, dobre, dovtedy budeme robiť prieťahy, kým uplynú dva roky, a potom zanikne inštitút predbežnej ochrany a fajn, sme bez ochrany. No ale dobre, to s tým. No, najviac ma ale bolí to, čo ste dodali na konci o tom LHP. Tam je povedané, že keď činnosť je definovaná LHP, na to netreba súhlas ani výnimku od orgánu ochrany prírody. Priatelia, to by bolo veľmi dobre, pretože je to tiež dokument, ja som zato, aj LHP, aj pozemkové úpravy, aj územný plán považujem za vynikajúci nástroj na ochranu prírody. Ale tie skúsenosti tu sú také, že ten, kto robí LHP, kašle na vyjadrenie orgánu ochrany prírody. Kašlú nato, musíte to uznať, že je to tak, v niektorých prípadoch áno, v niektorých prípadoch nie. A keď to vypadne, tak jednoducho tam nie je nástroj a nielen na to, by som to vyhranil, že v piatom stupni pokojne môže urobiť holorub, keď LHP mu to dovolí. Takže tu ide zase o praktickú stránku, ani nie o úmysel, lebo ja si myslím, že ten úmysel nie je zlý, aby sme nemali zbytočné dokumenty, ale ten konkrétny problém je. No a nakoniec celé to zameranie, však tu Tibor, ty si tiež lesník, však preboha, prísne reštrikcie na lesy sú na 2,2 % územia, 2,2 %. Myslíme si, že toľko si ochrana prírody na Slovensku nezaslúži? Vo všetkých ostatných, keď zoberieme národné parky, kde už také nie je, kde sa môže aj rúbať, kde podľa lesného zákona sú vyhlásené lesy osobitného určenia, kde sú len 24 % lesy, teda lesy osobitného určenia na ochranu prírody, všetko ostatné sú podľa zákona o lesoch vyhlásené, že lesy ochranné alebo lesy hospodárske. Toľko si nezaslúži ochrana prírody na Slovensku? Toto som apeloval, nech necháme na chránených územiach prírody, nech tam povie ochranca prírody, ako to treba robiť. Poďme do toho, že či sme správne vyhlásili, či sme správne našli tie plochy, to áno, ale nie zo zákona oslabovať inštitúty. No, čiže toto je. No a opačný zákon, keď môžem povedať, že ochrana prírody je celospoločenský záujem tak ako ochrana pred požiarmi, ochrana pred povodňami, ochrana pred kriminalitou, celospoločenský záujem, týka sa to 5,3 milióna ľudí. A teraz, ja som chcel byť lesníkom, ale v lesoch pracuje 15-tisíc ľudí. Prečo sa bojíme, prečo to staviame, ako keby malo dochádzať k národnej katastrofe, že ochrana prírody nechce na 2,2 % alebo na 80-tisíc hektároch, alebo na takýchto drobnostiach pristúpiť na to, aby došlo k výrubu, resp. opačne, majiteľ alebo hospodár hovorí, že to takto nemôže byť, lebo podľa zákona o lesoch je to, musíme vychovávať les ako taký. No, existujú aj legálne riešenia, ktoré nemyslím si, že v tomto momente návrhom sa dá urobiť to, čo je v Čechách alebo v Poľsku. V štvrtom, piatom stupni celkom iste by sa Štátne lesy mohli pokojne presunúť pod správu ochranu prírody aj s tým, že aj so zodpovednosťou, lebo to sme hovorili, keď sme podávali pozmeňujúce návrhy, prípadne aj v národných parkoch, tak ako je to v Čechách, ako je to v Poľsku. No, ale toto teraz asi nehrozí v tomto momente, preto, vážení priatelia, veľmi vecne to isté, ako som hovoril predtým, ja vyzývam na to, aby ste to stiahli. Prezrime si tu každý jeden paragraf. Tak to, čo ste teraz uviedli, pán Záhumenský, to celkom dobre by sme vedeli prejsť bod po bode a vedeli by sme k tomu zaujať odborné stanovisko bez toho, lebo takto sa budeme ťahať donekonečna. Takto sa budeme dohadovať donekonečna. Keď nie, tak zase som oprávnený povedať, že za klub SMK, že za zákon ako taký budeme hlasovať jednou gombičkou, teda nebudeme hlasovať. Ďakujem pekne.