R. Žiak, poslanec: (2002-11-12):
Pri prvom čítaní sa mi zdalo, že práve časť týkajúca sa zahraničnej politiky je oproti celému obsahu veľmi stručná, a to bolo ozaj len pri tom prvom čítaní, pretože keď som si prečítal návrh vládneho programu podrobne, zistil som, že celý vládny program je vlastne o integrácii. Zvlášť o integrácii Slovenska do Európskej únie. Dokonca až mi chýba, že nie je jasné, aká vláda napísala tento program. Chýba mi zmienka o tom, že ide o slovenské záujmy, o záujmy Slovenskej republiky, teda že písala tento program vláda Slovenskej republiky. Z tohto pohľadu sa mi nezdá veľmi vyvážený tento program, pretože je tu zámena cieľov a prostriedkov v tom, že jediný cieľ je tam stanovený integrácia a málo sa hovorí jednak o tom, aké kroky je potrebné urobiť v rámci tejto integrácie Slovenska do Európskej únie a do NATO, ale aj ako budeme brániť naše záujmy, záujmy Slovenskej republiky. Už bolo viacerými predrečníkmi povedané, že tento program je veľmi všeobecný, nekonkrétny, ja by som dokonca povedal, z tohto pohľadu až anonymný. Niektoré časti sú takmer autentické s programom vlády 1998, čo možno svedčí o kontinuite Dzurindovej vlády, ale zároveň sa dá povedať, že nedal si možno ten tím, ktorý pripravoval tento program, veľa práce s obmenou alebo aktualizáciou. Pozitívne by som hodnotil v úvodnej časti to, že oproti roku 1998, keď vláda Mikuláša Dzurindu predstúpila so svojím programom pred Národnú radu Slovenskej republiky a pred svojich voličov, dnes, citujem „predstupuje so svojím programom - programovým vyhlásením - pred všetkých občanov.“ V tom je pozitívny posun. Vláda ďalej hovorí o odhodlaní a pripravenosti urobiť rozhodujúce kroky pre vstup Slovenska do NATO a do Európskej únie a zabezpečiť Slovensku jeho občanom európsku budúcnosť. Je to ambiciózny cieľ, ale ako som už povedal, v programe i napriek tomu, že Európska únia je spomenutá na každej strane možno štyri- až päťkrát, sa takmer nič nehovorí o konkrétnych krokoch, ktoré preto chce táto vláda urobiť a vlastne o akej európskej budúcnosti hovoríme. V časti demokratický štát sa píše: „Vláda chce byť efektívnou, realistickou a program je plánom na riešenie problémov Slovenska.“ Vážení poslanci, už dnes sme svedkami, že táto vláda, skôr ako dostala dôveru tohto parlamentu, predložila novelu zákonov, ktoré vytvárajú nové problémy občanom Slovenska. Základným problémom občanov sa momentálne stáva prežiť. V časti ekonomická politika sa píše, citujem: „Všetky opatrenia vláda vykoná, aby Slovensko plnilo podmienky pre vstup do Európskej menovej únie do roku 2006.“ Všetci kandidáti musia splniť takzvané maastrichtské kritériá zamerané na dosiahnutie synchronizácie ich ekonomík a finančných trhov so súčasnými krajinami Európskej únie. Chcem upozorniť, to sú veľmi tvrdé kritériá a ja veľmi fandím tejto vláde, aby dokázala dostať Slovensko do Európskej menovej únie v roku 2006, čo je možno ambícia, ktorá je, až by som povedal nereálna, pretože tie kritériá sú napríklad, že deficit rozpočtu bude maximálne 3 % HDP, dlh verejných financií maximálne 60 % HDP a podobne. A ja myslím, že ani česká vláda, ani iné, ktoré sú minimálne na tejto úrovni ekonomiky ako naša, takú silnú ambíciu nemajú. Mám výhrady aj k nejasne formulovanému zámeru otvorenia reštitučného zákona. Obnovením lehoty na uplatňovanie nárokov podľa zákona č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a k inému majetku v znení neskorších predpisov sa umožní náprava krívd spáchaných pred rokom 1989 vo vzťahu k poľnohospodárskej pôde. Vážení, ak vláda chce otvoriť opätovne otázku povojnového usporiadania, bojím sa, že naruší tým status quo v Európe. Môže sa narušiť stabilita v stredoeurópskom priestore a môže to skomplikovať aj situáciu niektorých našich susedov. V časti sociálna oblasť sa píše jedna veľmi zaujímavá vec, ináč sociálnu oblasť nechám odborníkom, len ako perličku by som povedal, že pod nadpisom Propagácia slovenskej kultúry v zahraničí je text: „Na základe dohôd o kultúrnej spolupráci a ostatných medzinárodných záväzkov vláda zabezpečí prezentáciu zahraničnej kultúry na Slovensku, takže tam je asi opačné garde, je to asi nepochopenie, o čo tam vlastne ide. V štvrtej časti týkajúcej sa bezpečného afektívneho štátu sa v kapitole obrana štátu objavila jedna formulácia, ktorá ma pobavila, dá sa povedať, kde sa píše: „Úroveň ohrozenia novými hrozbami nie je vyššia, ale ani nižšia než je ohrozenie väčšiny členských štátov NATO.“ Je to taká formulácia, viete ako sa na Slovensku hovorí, je taká, aká je. Asi takto vyznie, ale nič nám nepovie, aká vlastne je tá úroveň ohrozenia. To je ako doloženie toho, čo som povedal na úvod, že je veľmi všeobecne formulovaná nielen táto časť, ale aj ostatné. Vážený pán predsedajúci, vážené dámy a páni, dovoľte mi, aby som sa podrobnejšie zaoberal teraz aj zahraničnou politikou. Predošlá Dzurindova vláda chcela vykonávať „... modernú, dôveryhodnú a presvedčivú zahraničnú politiku.“ To je citát z ich programového vyhlásenia z roku 1998. Táto súčasná nám predkladá návrh, kde píše, že chce vykonávať „... primeranú a realistickú zahraničnú politiku.“ Pýtam sa, aká je to primeraná zahraničná politika? A prečo už nechceme vykonávať dôveryhodnú a presvedčivú zahraničnú politiku? Je to množstvo prívlastkov, ktoré sa bojím, nám nič nepovedia, pokiaľ nie sú podložené niečím konkrétnym a nebudú objasnené. Celý program, ako som povedal, je o integrácii Slovenska do Európskej únie, ale veľmi nejasné sú formulované ciele, konkrétne kroky, ktoré treba urobiť a zvlášť nemám tu nikde odpoveď na to, čo chceme, keď budeme v Európskej únii. Je tu taká zaujímavá veta, že vláda považuje za kľúčové priority slovenskej zahraničnej politiky dosiahnutie členstva a následne efektívne pôsobenie v Európskej únii a NATO. Nie je tu však povedané, čo sa myslí tým „efektívnym pôsobením“. Verím, že tým sa myslí aj presadzovanie záujmov Slovenskej republiky, a to nie na druhom mieste, ako to uvádza text, ale na prvom mieste. Je tam totiž veta, že sa bude snažiť o presadzovanie priorít a národných záujmov Slovenskej republiky. Integrácia, ako už všetci viete, a je to viackrát povedané, nie je cieľom, ale prostriedkom dosiahnutia stability, bezpečnosti a prosperity Slovenska. Takisto nerozumiem, čo je myslené formuláciou, citujem: „Po vstupe do Európskej únie sa bude vláda zasadzovať za reformy a opatrenia, ktoré budú v primeranej miere zohľadňovať vplyv členských krajín nezávisle na ich veľkosti, ako aj za zachovanie národnej identity v kultúrno-etnických záležitostiach, pristúpenie Slovenska k menovej únii“. Je to zaujímavá veta, ale pýtam sa, kto vypracuje tieto reformy a opatrenia, o čom budú tieto reformy a opatrenia, o akom vplyve sa tu hovorí, aký vplyv chce presadzovať slovenská vláda a čo vlastne urobí táto vláda na zachovanie národnej identity. Z tohto textu mi to nie je jasné. Slovensko sa už dnes zúčastňuje na diskusii o budúcom ústavnom právnom usporiadaní Európskej únie, a preto veta, že budeme sa zúčastňovať, je, myslím, nepresná. Skôr mi tu chýba, ako som povedal, niečo o tom, čo chceme presadzovať v rámci tejto diskusie. Aká bude naša pozícia, stanovisko. Akú Európu chceme podporovať? Bude tu unitárný štát, federácia, konfederácia? Vážení, za pár mesiacov tu máme referendum a bude veľmi zaujímavé, ako chceme osloviť našich občanov, čo im predložíme, aby rozhodli, o akú Európu nám ide! V texte o referende sa vláda zaväzuje alebo píše, že toto referendum by malo dokumentovať udržanie širokej podpory verejnosti. Ja si myslím, že vláda by nemala usporiadať referendum o tom, aby dokumentovala udržanie širokej podpory. Naopak, ja som tu očakával, že v tejto kapitole o referende bude niečo o tom, čo chce vláda vykonať pre úspešnosť tohto referenda, to znamená, aké konkrétne kroky, aktívne chce vykonať, aby bolo úspešné toto referendum a zároveň by som chcel upozorniť vládu, aby v tomto čase nevzbudzovala u občanov falošné nádeje a očakávania, aby ozaj otvorene hovorila v rámci tejto diskusie, pretože občan, zdá sa, nie vždy je informovaný o tom, čo nás čaká. Zároveň chcem upozorniť vládu, aby nespájala svoje negatívne kroky, a často nekompetentné, ktoré majú dopad na sociálnu situáciu občanov, s otázkou integrácie do Európskej únie, najmä terajšia liberalizácia cien, zvyšovanie cien a znižovanie alebo zmrazenie platov sa často vysvetľuje, že je to potreba pre úspešnú integráciu. Ja si myslím, že je to iba čiastočne pravda. V časti vzťahy so susednými štátmi a cezhraničná spolupráca sa vláda zámerne vyhýba zásadným otázkam, ako sú implementácia rozsudku Medzinárodného súdneho dvora v Haagu vo veci sústava vodného diela Gabčíkovo - Nagymaros, prípadne aj otázka zákona o zahraničných Maďaroch, ktorý je stále zásahom do suverenity Slovenska. Vláda vôbec nedefinuje vzťahy napríklad s Ruskou federáciou, pričom práve vo vzťahu k Rusku je tu niekoľko tém, ktoré majú pre Slovensko strategický význam. Stále pretrvávajúca závislosť od dodávky energetických surovín, vysoký deficit zahraničného obchodu, deblokácie ruského dlhu, je tam stále vyše 1 mld. USD a podobne. Pri menovaní krajín, s ktorými chce rozvíjať svoje vzťahy, myslím, pozabudla na niektoré, napríklad na Austráliu. V časti venovanej krajanom, ktorá je veľmi stručná a nekonkrétna v súvislosti so zahraničnou politikou Slovenskej republiky, mi chýba ambícia tejto vlády zlepšiť vzťahy so Slovákmi v zahraničí. Ja veľmi pozitívne vnímam, že aj pod gestorstvom vlády vzniklo Združenie Slovákov v zahraničí a začalo pracovať, ale v tomto programe mi chýba zmienka o tom, čo vláda chce konkrétne v tejto oblasti urobiť, pretože je potrebné zlepšiť tieto vzťahy, nielen vzťahy Slovenska k týmto Slovákom v zahraničí, ale spätne, aby tí Slováci cítili, že majú svoju vlasť. Rozvoj spolupráce v rámci Stredoeurópskej dohody o voľnom obchode po vstupe do Európskej únie bude takisto potrebné definovať nanovo. O tom sa tu nepíše nič. Ide o nové vzťahy so štátmi, ktoré nebudú členskými štátmi Európskej únie na jednej strane a o definovanie vzťahu so štátmi v rámci regionálneho záujmového zoskupenia vo vnútri Európskej únie. Programové vyhlásenie nevenuje pozornosť ani zoskupeniu Višegrádska štvorka. Ja si myslím, že aj po vstupe do NATO a Európskej únie je potrebné zachovať V 4 ako formu regionálneho a konzultačného zoskupenia. V časti optimalizácia zahraničnej služby sa deklaruje staro-nová úloha ekonomizácie diplomacie s tým, že pre plnenie tejto úlohy sa vytvoria náležité administratívno-organizačné predpoklady a systémové opatrenia zamerané na zjednotenie pôsobenia zahraničnej služby v tejto dôležitej oblasti. Vážení, neviem, čo sa tým myslí, viem, čo sa hovorí o tom, že má byť zmena kompetencií medzi ministerstvom hospodárstva a zahraničných vecí v tom, že niektoré činnosti prejdú opätovne pod ministerstvo zahraničných vecí, aby bola zjednotená zahraničná služba. Tu sa o tom nepíše nič. To znamená, je to všeobecné konštatovanie a je to veľmi aj pikantné v spojení s ďalším textom, kde sa hovorí, že sa odmieta štátny paternalizmus, ktorý je zdrojom korupcie a klientelizmu. No neviem, čo sa tým myslelo v súvislosti s ekonomizáciou a so zahraničnou službou. Hovorí sa veľa o realizácii kvalitnej personálnej politiky v rezorte zahraničných vecí, ale ja si myslím, že je tu hlavne potreba, aby bol prijatý kvalitný zákon o zahraničnej službe. Čo sa týka týchto personálnych vecí, ja by som chcel podotknúť, že už to bolo aj dnes spomenuté, treba sa nám vyvarovať straníckosti v zahraničnej službe, v zahraničnej politike. Sama skúsenosť z minulosti, nechcem spomínať len poľskú šifru, viete asi, o čo ide, ale aj konkrétne vystúpenia diplomatov v zahraničí, ktorí často negovali vystúpenia predstaviteľov politických strán, ktorí nepatrili do vládnej koalície, dokonca zverejnili obsahy rozhovorov a podobne, čo, myslím, nesvedčí o profesionalite týchto ľudí a vôbec to nepomohlo ani menu Slovenska v zahraničí. Vážený pán predsedajúci, vážené poslankyne, poslanci, mohol by som takto pokračovať vo výpočte možno nedostatkov programového vyhlásenia tejto vlády alebo tohto návrhu. Ako bolo povedané, každý program by mal obsahovať konkrétne ciele, merateľné úlohy s upresnením času, kvality, kvantity. Ak sa nemýlim, vo dvoch prípadoch je tu konkrétne napísaný aj termín, dokedy by stanovená úloha mala byť splnená. Je to, ako som spomínal, pri otázke vstupu do Európskej menovej únie, je tam rok 2006 a ďalej pri otázke týkajúcej sa, citujem: „preklenutia rozdielov vo vzdelanostnej úrovni a štruktúre, kde sa vláda v prvom roku volebného obdobia zaväzuje k vytvoreniu univerzity pre vysokoškolskú prípravu občanov maďarskej národnosti“. To znamená, vidíme priority, kde sme si dokázali stanoviť aj termín a je to tá maďarská univerzita. Ja sa jej nebránim, tejto univerzite, ale na rozdiel od iných dôležitých priorít, by som povedal, je tu daný termín a inde nie, tak preto to takto spomínam. Bohužiaľ, chcem povedať, že ako som na úvod povedal, tento program sa mi nezdá ako program alebo návrh programu slovenskej vlády. Dovoľte mi možno netradične na záver citovať z vystúpenia poľského premiéra na porovnanie, poľského premiéra Leszeka Müllera k programovému vyhláseniu poľskej vlády z 25. októbra 2001. „Úlohy, pred ktoré je postavený parlament a vláda, sú ohromné. Musíme ich splniť tak, aby sme o štyri roky mohli povedať: Dobre sme slúžili Poľsku, lebo len preto nás zvolili, len preto sme tu. Sme tu preto, aby sme budovali silné Poľsko. Poľsko ľudí, ktorí sú pyšní na seba a na svoju vlasť. Ľudí, ktorí majú dobrý pocit zo svoje práce a spokojných so svojou životnou úrovňou. Ľudí využívajúcich možnosti, ktoré im poskytuje členstvo v NATO, v Európskej únii.“ Ja by som bol rád, keby aj my sme k tomu tak pristupovali a hlásili sa k tomu, že sme občania Slovenska, som za dôsledné dodržanie občianskeho princípu, ale bohužiaľ, ako hovorím, nie je to tak. Na základe tohto návrhu, ktorý som niektorými poznámkami takto chcel pripomienkovať, musím povedať, že nepodporím tento návrh a budem hlasovať proti. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Jaroslav Baška, pripraví sa pán poslanec Kondrót.