Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2012-07-02):
Ďakujem veľmi pekne, pán predseda. Vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, ctená verejnosť, tento návrh zákona, ktorý máte pred sebou, obsahuje v sebe jednoduchú a logickú myšlienku, ktorá bola inšpirovaná, ja sa tým netajím, práve tými prípadmi ako je Pezinská skládka, kedy pomocou rôznych právnych kľučiek, kedy pomocou možno nedokonalosti legislatívy, kedy pomocou možno nejasných uznesení aj samosprávnych orgánov sa darí robiť to, čo by sa v tejto krajine nikdy nemalo stať. A to je, že proti vôli občanov budujete veľkú skládku úplne tesne v blízkosti toho, kde oni žijú so svojimi deťmi, a samozrejme, rozšírili sme tieto prípady aj na skládky nebezpečného odpadu a podotýkam, že sa jedná len o prípady veľkých nadregionálnych skládok. O tom hovoril pán poslanec Mikuš, keď hovoril tie tonáže, ktoré to musí spĺňať, respektíve nebezpečnosť tej skládky alebo skládky nebezpečného odpadu ako takej. Pre mňa je veľmi dôležité, aby sme dali priechod tomu, čo je taká základná spravodlivosť. A základnou spravodlivosťou je, že keď ľudia nechcú mať obavy o svoje zdravie, keď nechcú mať obavy o životné prostredie okolo seba, tak majú právo povedať nie. A povinnosť tieto strachy ľuďom vyhovoriť, presvedčiť ich, získať na svoju stranu, leží na strane investora, lomeno podnikateľa, ktorý chce takýmto spôsobom podnikať, fungovať, existovať, preto sme tam dali dva také brzdné prvky, jeden je povinný súhlas zastupiteľstva príslušnej obce a druhý je povinný súhlas zastupiteľstva príslušnej župy. To znamená, všetky ostatné mechanizmy, ktoré pozná stavebný zákon, všetky ostatné veci ohľadne územného plánu, ohľadne štandardných konaní budú zachované, ale pribúda tam táto povinnosť presvedčiť priamo volených zástupcov ľudí o tom, že skládka nebezpečného odpadu alebo veľká nadregionálna skládka je dostatočne bezpečná a nijakým spôsobom neohrozí priamo ľudí na území. Dáva to zbraň do rúk ľuďom, v tomto prípade obyčajným ľuďom, ktorí žijú priamo v dotknutej lokalite, aby sa mohli brániť zoči-voči veľkým investorom, ktorí častokrát veľmi bezohľadne vysvetľujú tým ľuďom, že napriek tomu, že to nechcú, napriek tomu, že je to v totálnej blízkosti ich obydlí, tak vlastne nemajú právo do toho nič hovoriť. Vnímam to ako fundamentálny prvok demokracie a znova použijem ten výraz, základnej spravodlivosti, že nemôžete pár metrov od obydlí ľudí budovať niečo, čo je, jednoducho ohrozuje ich zdravie, alebo len pomyselne vzbudzuje v tých ľuďoch hrôzu. Nebudem naťahovať čas v rozprave pripomínaním si prípadu pezinskej skládky, ktorá bola pár sto metrov od centra a napriek tomu všetkému boli presviedčaní ľudia, že vlastne nemajú právo sa k tomu vyjadriť. Investor tam robil rôzne legálne a možno že aj nelegálne triky nato, aby sa dostal do situácie, že bude môcť prevádzkovať túto veľkú skládku. Ale som vnútorne presvedčený, že ak chceme byť demokrati, ak chceme dostať to, čo sme tu sľúbili na ústavu, že sa budeme riadiť týmito zákonmi, ale aj duchom, ktorý vlastne demokratický je, tak dajme do rúk ľuďom veľmi silnú zbraň, aby mohli efektívne vyjednávať zoči-voči takýmto investorom a podnikateľom, aby naozaj bolo ich prostredie bezpečné. Ja len pripomeniem, že sú krajiny ako Švajčiarsko, Rakúsko, kde je úplne bežné, že ľudia sa vyjadrujú k tomu, keď sa jedná o podobné stavby, a dokonca je ich vyjadrenie záväzné. To znamená, že poďme cestou viacej demokracie, poďme cestou toho, že ten, kto chce podnikať s nebezpečnou skládkou, musí presvedčiť ľudí, a podriaďme tomu aj naše rozmýšľanie. Chcem vás veľmi pekne poprosiť o to, aby sme dokázali, možno po 22 rokoch, čo máme slobodu, dôverovať vlastným občanom, že si vedia vybrať, kde chcú skládku, kde ju nechcú, že si vedia vybrať, či chcú skládku nebezpečného odpadu vo svojej blízkosti alebo nechcú, respektíve, že si vedia vybrať a vedia urobiť si názor, či predmetná stavba je pre nich dostatočne bezpečná, alebo sa cítia istým spôsobom ohrození. Majú na to právo, keďže tam chcú vychovať svoje deti v tomto území, majú právo cítiť sa bezpečne, majú právo necítiť sa ohrození a majú právo vedieť, že majú v rukách nástroj, ktorým môžu ovplyvniť podobné stavby. V praxi to znamená, že žiaden investor nebude môcť viacej fungovať tak, že proti vôli ľudí v území bude budovať podobnú stavbu. Bude sa musieť po slovensky s nimi dohodnúť a je to na ňom, aký bude šikovný, ale tým pádom aj získajú vysoký rešpekt naši vlastní občania, ktorí budú koniec koncov prostredníctvom priamo volených zástupcov o tom rokovať. Na záver mi dovoľte len dve poznámky k takým známym námietkam. Tou prvou je, že ako potom budeme vôbec skládky na našom území robiť? No, ja vás ubezpečujem, že len v Bratislavskej župe máme dve skládky, ktoré sú vítané obcami. To znamená – skládka Dubová a skládka Zohor. Obe obce z toho veľmi slušne žijú a nie je s tým vážnejší problém a opakovane, dokonca niektoré rozširujú tieto skládky, a opakovane napriek tomu, že mnohí nesúhlasia s tými skládkami, tam volia do zastupiteľstva ľudí, ktorí toto podporujú. Podobný prípad, pokiaľ si dobre pamätám, je aj v skalickom okrese. Čiže existujú praktické príklady, kedy ľudia naozaj tieto skládky používajú, alebo respektíve obce ich povoľujú a využívajú ako zdroj svojich príjmov. Tá druhá námietka je taká, že sa hovorí, že vlastne dobre, ale potom niektoré napríklad spaľovne nebezpečného odpadu alebo niečo podobného nikdy nebude. No, odpoveď je taká, že pokiaľ sa investori na Slovensku budú správať tak, akoby boli v nejakej banánovej republike, že nebudú s ľuďmi diskutovať, tak si myslím, že radšej nech nie sú takí investori u nás. Nech sú takí, ktorí ľudí vedia presvedčiť o tom, že predmetná vec je bezpečná, že tam môžu bez obáv vychovávať svoje deti, a je to jednoducho na strane tých investorov. Keď vo Švajčiarsku, v Rakúsku, museli by to urobiť tiež. Prečo by mali u nás investovať s tým, že nedodržia štandardy, ktoré sú v bežnom svete normálne? Ja nenavrhujem žiadne referendum, ja nenavrhujem žiadne takéto radikálne kroky, ja len vás chcem poprosiť, vážené kolegyne poslankyne a vážení kolegovia poslanci, dajme do rúk ľuďom dôveru, respektíve ich priamo voleným zástupcom, aby mohli priamo posúdiť takéto projekty tak, aby sme primäli všetkých investorov, všetkých, ktorí chcú v tejto oblasti podnikať, aby brali aspoň tú štipku základného ohľadu na ľudí, ktorí žijú na území. Myslím si, že sa nám to oplatí z hľadiska dôvery v celkový náš systém, že my preukážme dôveru zoči-voči našim občanom, že im dávame do rúk takýto nástroj, a oni nám to potom vrátia v dôvere, bez ohľadu na to, ktorá strana bude víťazná, v naše inštitúcie, že chránime ich zdravie, zdravie ich detí, chránime ich záujem. Je to naša povinnosť, ja to poviem úplne otvorene, v tomto parlamente prešli stovky zákonov, ktoré tú alebo onú lobistickú skupinu zvýhodňujú, ale chceme, aby aspoň pár zákonov prešlo v prospech ľudí na území, možno sa vám zdajú príliš slabí, ale mne sa zdajú, že keď sme im to sľúbili a keď sme sa nimi nechali zvoliť, ako veľmi, veľmi našu silnú povinnosť im túto dôveru vrátiť a umožniť im, aby žili v zdravom prostredí, aby s nimi každý investor musel jednať ako s rovnými, aby ich rešpektoval, a ten signál môžeme vydať práve týmto zákonom práve dnes. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)