P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-12-07):
Konštatujem, že Národná rada v opakovanej voľbe v tajnom hlasovaní zvolila za podpredsedníčku Najvyššieho kontrolného úradu Zoru Dobríkovú. Panie poslankyne, páni poslanci teraz budeme pokračovať v rokovaní 33. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky prerokúvaním vládnom návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2005. Prosím pána predsedu výboru pre financie, rozpočet a menu pána poslanca Farkasa, aby zaujal miesto pre spravodajcov, podpredsedu vlády a ministra financií Ivana Mikloša, aby zaujal miesto pre navrhovateľov, a pána poslanca Fajnora prihláseného písomne do rozpravy, aby vystúpil. Nech sa páči, pán poslanec Fajnor. K. Fajnor, poslanec: Ďakujem pekne, pán predseda. Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, vážení zatiaľ, žiaľ, neprítomní členovia vlády, vláda predkladá návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2005 po dlhotrvajúcich koaličných rokovaniach, licitovaniach a zháňaní hlasov nezávislých poslancov, aby zákon v tomto parlamente prešiel. Vzhľadom na páky a možnosti, ktoré má, a určite ich využila, zabezpečila si dostatok hlasov, aby zákon prešiel v podobe, ako ho predkladá, a my, aj keby sme tu, žiaľ, rozdávali perly, nebudeme mať dosah na jeho zmenu. Všetky zákony, ktoré tento parlament prijíma, platí to aj o návrhu zákona o štátnom rozpočte, musia byť v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. Podľa čl. 55 ods. 1 ústavy hospodárstvo slovenskej ekonomiky sa zakladá na princípoch sociálne a ekologicky orientovanej trhovej ekonomiky. Toto základné kritérium predložený návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2005 nespĺňa, sociálny aspekt z neho vypadol a druhý aspekt, ktorým je ekológia, pokrivkáva. Už len toto je dôvod na jeho odmietnutie. Nie som zástancom rozpočtových provizórií. A viem čo vláde v takomto prípade umožňuje platná legislatíva. Napriek tomu nemôžem s predloženým návrhom zákona o štátnom rozpočte súhlasiť a chcel som navrhnúť jeho vrátenie navrhovateľovi na prepracovanie, ale pretože to už urobil kolega Jaduš, tak podporím jeho návrh. Návrh štátneho rozpočtu na rok 2005 sa predkladá novým spôsobom ako súčasť viacročného rozpočtu verejnej správy na obdobie rokov 2005 až 2007. Avšak svojou finančnou filozofiou založenou na reštrikcii a zdražovaní sa nelíši od štátneho rozpočtu na tento rok. V krátkodobom horizonte neumožňuje prekonať stav marazmu, v ktorom sa naša krajina nachádza. Slovensku chýba kvalitná dlhodobá stratégia rozvoja. V rozvoji ekonomiky, v sociálnej politike a vo všetkých oblastiach spoločnosti vláda improvizuje a namiesto premysleného systémového riešenia iba následne rieši to, čo už neznesie odklad. Rozpočet na rok 2005 je vyvrcholením protiľudovej legislatívy tejto vlády vyjadrenej prijatými zákonmi v priebehu tohto roka. Potvrdzuje neoliberálnu politiku vlády, ktorá sa čoraz viac prejavuje absolútnou nadvládou trhu nad občanmi. Rovnaký prístup k obsahu rozpočtu na tento a budúci rok potvrdzuje aj bilancia príjmov a výdavkov obidvoch rozpočtov a vysoký deficit. Predložený rozpočet znamená, že vláda v hospodárení prichádza s najvyšším deficitom, aký kedy Slovensko malo. Schodok 61,5 mld. je síce na prvý pohľad nižší v porovnaní so schváleným schodkom rozpočtu na rok 2004 vo výške 78 mld., avšak z toho približne 18 mld. súvisí s posunom výberu DPH a spotrebných daní. Vláda neustále opakuje ako úžasne hospodári, a pritom predkladá štátny rozpočet nastavený na neúnosný deficit. Vyhlásenie ministra financií, že návrh rozpočtu vytvára predpoklady na rýchly a udržateľný ekonomický rast krajiny, ako aj strategický zámer vstupu do eurozóny v horizonte roku 2009 nemôže byť z tohto pohľadu akceptovateľný, ani s prihliadnutím, že celkový deficit verejných financií v pomere k HDP je stabilný. Žiaľ, rast HDP zvyšovaniu životnej úrovne v našej dnešnej spoločnosti nie je priamo úmerný. I keby sme teoreticky zaviedli na Slovensku celosvetovú výrobu, nemusí to znamenať, že budeme najbohatší, pretože DPH na Slovensku je veľmi nespravodlivo prerozdeľované v prospech úzkej skupiny občanov a nadnárodných investorov. Na jednej strane na Slovensku síce rastie HDP, na druhej strane ale deficit súvisí najmä s rastom inflácie a Slovensko s infláciou viac ako 8 % má najvyššiu infláciu v Európskej únii. Pritom tu v Európskej únii sa táto miera pohybuje zhruba okolo 2,5 %. Čo to znamená pre občanov, to netreba vysvetľovať. K tomu pridám ešte jednu štatistiku. Podľa nového prieskumu z Bruselu, na ktorom sa podieľala aj organizácia FOCUS, obyvatelia Slovenska sú zo štátov V-4 najmenej spokojní s ekonomickou situáciou vo svojej krajine. Vyše 70 % Slovákov považuje ekonomickú situáciu za zlú alebo veľmi zlú, naopak, ako veľmi dobrú alebo dobrú hodnotí ekonomickú situáciu na Slovensku iba 2,5 % opýtaných, zatiaľ čo u susedov v Čechách je to až 9,4 %. A to napr. česká vláda štartuje lacné pôžičky pre mladé rodiny, český štát tento rok vyčlenil finančné prostriedky na 13 000 úverov a budúci rok ich chce prideliť až 5-krát viac. Štátny rozpočet na rok 2005, ktorý predkladá slovenská vláda, o niečom takom ani nechyruje a hrozivú štatistiku v hodnotení ekonomickej situácie Slovákov určite nezvráti. Zákon o štátnom rozpočte v tomto roku počíta s príjmami vo výške 231,9 mld., na rok 2005 sú príjmy rozpočtované na úrovni 258,6 mld. Celkové príjmy na rok 2005 predstavujú oproti rozpočtu roku 2004 nárast o 11,5 %. Avšak na rozdiel od podpredsedu vlády a ministra financií sa nedomnievam, že príjmy sú postavené profesionálne a korektne. Obdobné vyjadrenia z rezortu financií sme tu už mali pri riešení daní a všetci vieme, ako neslávne to dopadlo. Podľa môjho názoru nastavenie príjmov má svoje riziká a príjmy sú neisté. Pritom celkové príjmy zahŕňajú aj prostriedky z rozpočtu Európskej únie vo výške 26,5 mld. Sk. Plánované príjmy rozpočtu na budúci rok v podstate predstavujú schválené príjmy štátneho rozpočtu na rok 2004. Vláda teda neprináša nič nové v tomto závažnom zákone štátu. Po tomto konštatovaní sa okamžite naskytá otázka, kde sú zdroje, ktoré vláda medializovala pri prijímaní protiľudových zákonov. Pokiaľ sa týka výdavkov, odborníci poukazujú na riziko v ich nastavení a ďalšie riziko vidia v skutočnosti, že skryte smerujú aj mimo verejných financií. Celkové výdavky v čiastke viac ako 320 mld. v porovnaní s tohtoročným schváleným rozpočtom vzrastú o 3,1 %. Väčšina z nich pôjde opäť do spotreby, na platy zamestnancov verejnej správy, ich poistné, sociálne dávky, verejné služby a štátny dlh. Na investície pôjde niečo viac ako 40 mld. Rozvojový impulz považujem za nedostatočný. Slovensko nezachráni KIA ani ďalšie individuálne investície tohto druhu. Ak sem prichádza investor, pýtam sa: Budeme tzv. automobilová veľmoc? Podľa pána podpredsedu vlády a ministra financií možno len na 10 rokov, pokiaľ nám neodíde ďalej na východ. Pokiaľ to, samozrejme, bude pre zahraničného investora rentabilné, tu ostane. Už dnes sme svedkami toho, že zamestnanci Volkswagena začali so štrajkovou pohotovosťou. Dôvodom je aj neúspešné kolektívne vyjednávanie o náraste miezd v budúcom roku. Pozrime sa, kde zahraničný kapitál pretiekol, lepšie povedané, čo sme vypredali. Sú to predovšetkým bankový sektor, plynárenstvo, energetické rozvody, preprava ropy a finančné inštitúcie. Teda je umiestnený v oblastiach, ktoré nemôžu byť stratové, najmä z dôvodu monopolného postavenia na slovenskom trhu. Ako príklad tu uvediem zisk rafinérskej  spoločnosti Slovnaft za 9 mesiacov tohto roka, ktorý dosiahol 9,23 mld. Sk, čo je v porovnaní s rovnakým obdobím nárast o viac ako 200 %. Ešte vyšší medziročný nárast zaznamenal Slovnaft v prípade prevádzkového zisku, ktorý k 30. septembru predstavoval 9,19 mld. A oproti jeho hodnote z rovnakého obdobia, keď vlani dosiahol 2,34 mld. korún, vzrástol až o 292 %. Tržby z predaja spoločnosti za príslušné obdobie dosiahli 50,5 mld. Rafinéria za prvé tri štvrťroky tohto roka vyprodukovala pridanú hodnotu 13 mld. v porovnaní s vlaňajšími 7,6 mld. S takýmto štátnym podnikom a podobným by sme nemali problém zostaviť výborný štátny rozpočet. Takto zisk ide von zo Slovenska niekam inam. Vláda nám potom predkladá to, čo máme pred sebou. Aj keď z tejto sumy idú príjmy aj do štátneho rozpočtu v podobe dane, samozrejme, z pridanej hodnoty, spotrebnej, ako aj dane zo zisku, na druhej strane vysoké príjmy sa prenášajú do výrobných nákladov ako vstupy, takže v konečnom dôsledku zase na to doplatí iba občan. Výdavková časť zreteľne zobrazuje šafárenie vlády. Ako možno očakávať štedrejšie prerozdeľovanie  prostriedkov v rámci štátneho rozpočtu na prospech občana, keď vyše 30 mld. Sk sa použije na splácanie úrokov a ostatné platby súvisiace s úvermi. Táto čiastka predstavuje takmer 10 % všetkých výdavkov navrhovaného štátneho rozpočtu na budúci rok. Je slovenskou raritou, že za nevýhodne dohodnuté úvery, ktorých splácanie posledné roky doslova gniavi ekonomiku štátu, nebol nikto braný na zodpovednosť. Všetko sa skrýva za kolektívne rozhodnutie vlády bez osobnej zodpovednosti. V tejto súvislosti upozorním na doslova ignorantský prístup vlády v poskytovaní štátneho príspevku poberateľovi hypotekárneho úveru z prostriedkov štátneho rozpočtu na rok 2005, kde sa určuje ročne vo výške 0 %. Ďalší komentár k tomu je zbytočný. Keď sa pozriem na rozpočet ako celok, musím konštatovať, že nevytvára podmienky v krátkodobom horizonte na prekonanie súčasného krízového stavu vo všetkých oblastiach spoločenského života a neumožňuje ani priemernú pozíciu Slovenskej republiky medzi členskými krajinami Európskej únie. Napokon, samotný predkladateľ za vládu podpredseda vlády a minister financií pán Mikloš v súvislosti s rozpočtom vyhlásil, že všetky rezorty pociťujú nedostatok prostriedkov. Po vstupe do Európskej únie slovenský občan je v rámci eurozóny žobrákom. Chcem opakovane zdôrazniť, že Slovensko nebolo pripravené na vstup do Európskej únie a návrh rozpočtu na budúci rok nepredpokladá zásadnú zmenu tejto pozície ani po našom vstupe. Rozpočet neumožňuje zásadne zvrátiť nepriaznivé ukazovatele, ktoré moje konštatovania potvrdzujú. Ako príklad uvádzam kúpnu silu na Slovensku, ktorá dosahuje len 51 % priemeru EÚ, hodina práce na Slovensku má takmer osemkrát nižšiu cenu ako v susednom Rakúsku. Čo považujem za najhoršie, dlh na jedného obyvateľa sa zvyšuje a v súčasnosti už predstavuje 3 520 USD. S týmito priepastnými rozdielmi chceme byť rovnocenným partnerom Európskej únie? Žiaľ, asi nie. A ako na túto alarmujúcu skutočnosť reaguje návrh rozpočtu na rok 2005. Keď k doterajšej úrovni miezd na Slovensku pridáme zníženie životnej úrovne v dôsledku prijatých antisociálnych zákonov a predpokladané zvýšenie cien pre domácnosti v roku 2005, treba výdavkovú časť štátneho rozpočtu na rok 2005 zvýšiť o finančné prostriedky na vytlačenie žobračeniek pre väčšinu obyvateľov Slovenska. Na Slovensku vinou hospodárenia tejto vlády je takmer zlikvidovaná stredná vrstva, viac ako 20 % občanov sa ocitlo na hranici chudoby. Od januára zdražie plyn pre domácnosti v priemere o takmer 12 %. Mesačné náklady domácností na plyn sa od januára zvýšia u niektorých až na 700 a viac korún v závislosti od spotreby. Nejde o jediné zdražovanie, ktoré v januári príde. Známe sú už ceny elektriny, ktorá vzrastie v priemere o 2,4 %. Vyššie ceny za plyn sa prejavia aj v nákladoch za teplo, teplárne oznámia nové ceny pravdepodobne až koncom roka, rásť má cena vody, zvyšujú sa poplatky v zdravotníctve, novým spôsobom výpočtu sa znížia novopriznávané dôchodky. Obávam sa, že Slovensku hrozí v tomto smere sociálny kolaps. Dovoľte mi niekoľko poznámok k tzv. rozhodujúcim prioritám k návrhu štátneho rozpočtu. Zámerne hovorím o tzv. prioritách, pretože pre napr. dlhodobo financovane poddimenzované školstvo vyčlenené objemy finančných prostriedkov nevytvárajú predpoklady na zvrátenie tohto neprijateľného stavu. Táto vláda absolútne nezvláda vytváranie podmienok pre výchovu a vzdelávanie. Zvýšenie výdavkov na regionálne školstvo z 39,8 mld. na 42,3 mld. a na vysoké školstvo z 11,1 mld. na 12,8 mld. Sk je v silnej konkurencii štátov eurozóny úplne neprijateľné. Pre ilustráciu uvádzam, že európske krajiny pre potrebu školstva vyčleňujú spravidla od 5 do 6 % z HDP. Objem výdavkov na vysoké školy by mal v roku 2005 dosiahnuť podiel 0,9 % z HDP, kým v tomto roku je rozpočtovaný na 0,7 % z HDP. Zvýšenie na úrovni 0,2 % je v tomto kontexte, myslím si, veľmi slabé. Pri rozpočte školstva sa ešte trochu zastavím. Mám výhrady nielen ku kvantite, ale aj ku kvalite zostavenia tejto rozpočtovej kapitoly. Na poskytovanie výchovy a vzdelávania na základných a stredných školách a zabezpečenie ich prevádzky ministerstvo školstva požaduje 29,9 mld. Na prvý pohľad je to vysoká suma. Avšak ak túto položku berieme do úvahy ako súčasť kapitoly Národný program výchovy vzdelávania mládeže, kde je rozpočtovaných 31,3 mld., vidíme, že na obslužné alebo nadstavbové ciele je rozpočtovaných viac ako 1,4 mld. korún. V samotnej kapitole považujem za nesprávne rozdelenie rozpočtových prostriedkov určených na informatizáciu školstva do dvoch programov a jedného podprogramu, a to programu Informatizácia regionálneho školstva Infovek. Tú položku v čiastke 332,4 mil. považujem za podhodnotenú. Ak chceme dosiahnuť splnenie cieľa, ktorým je preškolenie 80 000 učiteľov regionálneho školstva, zabezpečenie širokopásmového pripojenia na internet pre 3500 škôl a zabezpečenie softvérového riešenia pre 1 500 škôl, považujem rozpočtované prostriedky za nedostatočné. Na druhej strane sa v rozpočte objavuje program Informačné zabezpečenie programov, ktorý si kladie za cieľ pokračovať v roku 2005 s experimentálnym prepojovaním informačných systémov regionálneho školstva a zvýšiť experimentálne prepojenie oproti tomuto roku o 20 %. V tomto programe považujem návrh rozpočtovaných prostriedkov za vysoký, a to vzhľadom na nekonkrétnosť cieľa. Môj odmietavý postoj k takto rozpočtovaným prostriedkom v kapitole ministerstva školstva vyplýva aj z toho, že ďalších 35,4 mil. korún je v návrhu rozpočtovaných na štátny program ministerstva s názvom Budovanie informačnej spoločnosti. Suma je vyčlenená na takto charakterizovaný cieľ financovať štátny program v súlade s plánom a disponibilnými zdrojmi na rok 2005, v prípade prijatia nového zákona o vede a technike transformovať štátny program v súlade s týmto zákonom. Komunistická strana Slovenska podporuje a bude podporovať také informačné programy v oblasti školstva, ktoré prispejú ku skvalitneniu vyučovania, následne prinesú vyššiu konkurencieschopnosť našej pracovnej sily a prinesú tiež kvalitatívne nové prvky do riadiacich procesov. Odmietame však podporovať drahé experimentovanie tam, kde možno aplikovať vyvinuté riešenia. Ak by sme totiž efektívne aj v minulosti využívali prostriedky vložené do informatizácie, určite by sa v rozpočte znižovali prostriedky na mnohé obslužné programy v kapitole ministerstva školstva. Ako príklad uvediem v rámci programu Zabezpečenie funkčnosti systému výchovy a vzdelávania cieľ v roku 2005 vydať a zabezpečiť distribúciu Pedagogicko-organizačných pokynov v celkovom počte 18 500 kusov, príliš nenáročný cieľ v programe, ktorý požaduje na zabezpečenie funkčnosti systému 249,7 mil. Ak už hovorím o programoch v rezorte školstva, jedna poznámka k rozpočtovaniu športu. Z hľadiska podpory športu je nedostatočne podporený Národný program rozvoja športu, hlavne pokiaľ ide o program Šport pre všetkých a záujmová činnosť na školách, kde je navrhovaná výška rozpočtovaného príspevku 80 mil. Sk, a program Materiálno-technický rozvoj športu, kde je navrhnutých 200 mil. Uvedené navrhované prostriedky nepribližujú šport pre všetky skupiny obyvateľstva, čo bude mať v budúcnosti následky na jeho zdravotnom stave. Pokiaľ sa týka vedy a techniky, nechcem sa doširoka zaoberať touto oblasťou, pretože kolega Ondriaš z nášho klubu poslancov vyjadril naše stanovisko a podporujem jeho pozmeňujúci návrh. Chcem upozorniť vládu, že Lisabonská stratégia hovorí o podiele HDP vo výške 3 % na rozvoj vedy a techniky. Je to správna cesta, pokiaľ výsledky výskumu budú aplikované tak, aby cyklus výskum, vývoj, výroba a využitie dosiahol na Slovensku synergický efekt v tom, že sa bude výrazne zvyšovať životná úroveň a kvalita života. Bolo by trestuhodné bez efektu pre obyvateľov Slovenska odovzdávať výsledky výskumu ďalej mimo Slovenskej republiky, na ktorých by naši občania neprofitovali. Niekoľko slov k ďalšej priorite, k poľnohospodárstvu. Nebudem rozvádzať navrhovaný stav tejto kapitoly. Súhlasím s kolegom Maxonom z HZDS a s radosťou som podpísal jeho pozmeňujúci návrh, kde navrhuje zvýšiť priame platby pre poľnohospodárov na úroveň 60 % ich priemernej úrovne v pôvodných 15 členských krajinách EÚ, vláda počíta s doplatkami len do výšky 54 %, rozdiel 6 % predstavuje zhruba 780 mil., ktoré by mohli naši poľnohospodári dostať. Poviem iba jednu poznámku. Predstavte si situáciu, keby v období do roku 1989 prišlo z Moskvy z RVHP obdobné nariadenie, podľa ktorého náš štát nemôže dotovať poľnohospodárstvo do takej výšky ako okolité štáty. Vtedy by to bol zločin komunizmu, ekonomická sabotáž voči národu, teraz to nazývame dohodnuté podmienky s Európskou úniou. Vyzývam vládu, aby do troch rokov pripravila rozvoj poľnohospodárstva tak, aby rozpočet na rok 2008 už počítal so 100-percentnou výškou platieb pre našich poľnohospodárov. Chápem poľnohospodárstvo v dvoch základných rovinách, ako produkciu nezávadných kvalitných a cenovo dostupných potravín a v druhom rade ako ochranu a tvorbu životného prostredia. Verím, že vláda, ktorá sa oháňa týmito atribútmi, moju výzvu s radosťou zrealizuje. Kapitola dopravy predstavuje výkladnú skriňu amatérskeho postupu vo vládnutí súčasnej vlády. Každým dňom čítame správy, ktoré terorizujú občanov v oblasti dopravy. Pred pár dňami denná tlač informovala o tom, že MHD v Bratislave hrozí kolaps a jej koniec, nakoľko jej chýba viac ako miliarda. O niekoľko dní neskôr sme do parlamentu dostali výzvy Zväzu autobusovej dopravy v Nitre, upozorňuje, že ak nedôjde k rýchlemu riešeniu dofinancovania výkonov, naštartovaniu dopravnej reformy, hrozí o. i., že sa zrúti jednotný garantovaný systém sociálnych zliav z hromadnej autobusovej dopravy. Zľavy majú celoštátny charakter a spôsobujú úbytok tržieb. Tento úbytok, objednaná zľava by mala byť adresne uhradená v plnom rozsahu dopravcovi, a to zo zdrojov štátneho rozpočtu, ktoré by priamym transferom účelovo prešli na VÚC. Nebudem sa však zaoberať iba autobusovou dopravou, chcel by som poukázať na železničnú dopravu. Od 1. januára 2005 vláda pripravuje rozdelenie Železničnej spoločnosti na dve akciové spoločnosti vykonávajúce činnosti v osobnej a nákladnej doprave s následnou privatizáciou nákladnej dopravy. Krátko po nástupe tejto vlády som vyslovil obavy o transparentnosť krokov, ktoré minister dopravy uskutočňuje, a o skrytých zámeroch vlády v oblasti železničnej dopravy. V súvislosti s krokmi v doprave mi o. i. minister garantoval za vládu Slovenskej republiky, že bude vybratý taký spôsob transformácie, ktorý bude prínosom a pozitívny, výhodný pre všetkých občanov Slovenskej republiky. Rozdelením Železničnej spoločnosti sa zvýši armáda nezamestnaných o ďalších 1 500 pracovníkov. Vládu to však nezaujíma. Na čo aj? Možno sa týmto priblíži k jej cieľu dosiahnuť rekordnú najvyššiu nezamestnanosť v 25-člennej Európskej únii, keď teraz v nej máme iba druhú najvyššiu nezamestnanosť. Jediné, čo môžem na vláde obdivovať, je jej obrovská schopnosť vyrábať generálnych riaditeľov. Mali sme tu jedného generálneho riaditeľa Železníc Slovenskej republiky, dnes ich máme dvoch a po januári ich budeme mať štyroch. V tejto súvislosti mi prichodí parafrázovať slová Milana Lasicu a Júliusa Satinského, ktorí hovorili, že občania, ktorí neboli ministrami, aby sa hlásili u súdruha Žinčicu v miestnosti č. 13. Teraz to môžeme inovovať, že občania, ktorí ešte neboli generálnymi riaditeľmi Železničnej spoločnosti, aby sa hlásili u pána Mikuláša Dzurindu v centrále SDKÚ. Keby počet generálnych riaditeľov skutočne zabezpečoval vyššiu kvalitu a komfort dopravy pre občanov, je to v poriadku, ale táto vláda zabezpečí vyššiu kvalitu a komfort iba pre štyroch ľudí blízkych SDKÚ, ktorí ako generálni riaditelia sa budú voziť v bavorákoch, čo im ťažko skúšaní občania opäť zaplatia. Napriek určitému navýšeniu prostriedkov pridelený bežný transfer Železniciam Slovenskej republiky umožní prežiť iba na úrovni jednoduchej reprodukcie. V kapitálových transferoch na modernizáciu železničných dopravných ciest zo štátneho rozpočtu na rok 2005 nebudú pridelené žiadne prostriedky. V dôsledku toho bude nutné pozastaviť investície, ktoré sú z prostriedkov Európskej únie, a spomalí sa príprava projektov na investície financované z európskych fondov. Skúsenosti potvrdzujú, že zastavenie a spomaľovanie investícií má aj ďalšie ekonomické dôsledky, ale aj vážne sociálne dôsledky. V dodávateľských firmách je to najmä nevyplácanie miezd a zníženie zamestnanosti. Na túto skutočnosť poukazuje aj Odborové združenie železničiarov. Návrh rozpočtu v roku 2005 neprispeje k riešeniu kritickej situácie v železničnej doprave. Jediným možným systémovým riešením bude zásadná zmena štátnej dopravnej politiky, ktorá zrovnoprávni podmienky na dopravnom trhu pre všetky druhy dopravy a prispôsobí financovanie železničnej dopravy v Slovenskej republike k európskemu štandardu. Vážené dámy, vážení páni, podporím iba taký návrh rozpočtu, ktorý bude rozvojový pre ekonomiku Slovenska a súčasne zohľadňujúci oprávnené požiadavky a potreby občanov hlavne v sociálnej oblasti. Žiaľ, tento návrh zákona o štátnom rozpočte mi nedáva možnosť hlasovať zaň, preto budem hlasovať proti nemu. Ďakujem pekne.