P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-12-07):
J. Brhel, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená pani ministerka, kolegyne, kolegovia, v návrhu štátneho rozpočtu sa konštatuje, citujem, „realizácia skutočných reforiem vo viacerých smeroch výraznejšie nepokročila, čo najmä na výdavkovej strane vytvára napätú situáciu“. To znamená, že navrhovaný štátny rozpočet naďalej len konzervuje daný stav a odsúva bezpodmienečnú reformu výdavkovej časti štátneho rozpočtu, čo bude viesť k zložitejšej adaptácii v budúcnosti, keď niektoré jednorazové príjmy napr. z privatizácie už nebudú možné. Uvediem ešte jeden fakt. Naďalej sa zvyšuje rozdiel medzi príjmami štátneho rozpočtu, ktoré sú kryté výberom daní, ciel, odvodov, poplatkov a celkovými príjmami štátneho rozpočtu. Medzera medzi daňovými príjmami a daňovými zdrojmi sa rozšírila na 10 % hrubého domáceho produktu. Podľa Združenia daňových poplatníkov Slovenska dane a príspevky kryjú len necelých 78 % výdavkov štátneho rozpočtu. Zvyšok sa financuje napr. z úverov, privatizačných výnosov alebo zo zisku verejných korporácií. Tento stav však nemôže trvať donekonečna. Jednorazové zdroje sa raz pominú a vláda nedala odpoveď, čo bude. Ide systémom zadlžovania, vystavuje účet, ktorý bude platiť niekto iný. Asi v duchu hesla: „Po nás potopa.“ Projektované východiskové parametre sa javia ako nereálne. Návrh štátneho rozpočtu nezohľadňuje najmä vplyv vonkajšieho prostredia na slovenské hospodárstvo. Slovensko je malá otvorená ekonomika, jej podiel zahraničného obchodu alebo zahraničného obchodného obratu bude vyšší ako hrubý domáci produkt. Dokonca podiel exportu na hrubom domácom produkte je na Slovensku najvyšší. Zo všetkých tranzitívnych ekonomík dosahuje 62 % hrubého domáceho produktu. V Čechách je to napr. 59 %. V poslednom období dochádza k historicky najprudšiemu poklesu tempa rastu svetového obchodu. Dochádza za posledných 10 rokov k prvému poklesu priamych zahraničných investícií medzi vyspelými priemyselnými krajinami, čo sú signály svetového poklesu, ktorý nutne ovplyvní aj slovenskú ekonomiku. Po prvýkrát v histórii všetky tri tzv. lokomotívy svetovej ekonomiky – USA, Japonsko a Európska únia – sa dostávajú do vážnych problémov v jednom čase. Návrh štátneho rozpočtu, teda predpokladané tempo rastu HDP neuvažuje s tým, že v budúcom roku – podľa mňa – dôjde k poklesu hospodárskeho rastu aj v Európskej únii. A našimi najväčšími partnermi v zahraničnom obchode sú práve krajiny Európskej únie a krajiny OECD. Majú 85-percentný podiel na slovenskom zahraničnom obchode, takže tento faktor určite bude znamenať nižšie tempo rastu HDP, čo ovplyvní nižšie príjmy štátneho rozpočtu. Z vnútorných faktorov, ktoré určite ovplyvnia to, že HDP bude nižší ako predpokladaný a bude zaznamenávať nižšie tempá rastu, je pomalá implementácia štruktúrnych reforiem a rozširovanie deficitu zahraničnoobchodnej bilancie. Ak táto dosiahne 10-percentný podiel na hrubom domácom produkte, je to vážne kritický stav. Chcel by som upozorniť, že štátny rozpočet zasadený do týchto rámcov nie je reformný. Riešenie zahraničnoobchodnej bilancie nespočíva v obmedzovaní dovozov. Už za vlády Vladimíra Mečiara v rokoch 1996 až 1998 boli prijaté všetky potrebné zákony kompatibilné s legislatívou Svetovej obchodnej organizácie, ktoré umožňujú obmedzovať dovozy. Týkajú sa obmedzovania subvencovaných dovozov, nadmerných dovozov, ako aj dumpovaných dovozov. Vláda má tieto nástroje k dispozícii. Ich realizácia je nesmierne zložitá, ale nanajvýš potrebná. Kľúč k zmene zahraničnoobchodnej bilancie spočíva vo zvyšovaní exportu. Uvediem jeden príklad. Slovinsko, ktoré má zhruba polovičný počet obyvateľov ako Slovensko, má zhruba ten istý vývoz meraný v dolároch. To znamená, že na obyvateľa vyváža Slovinsko dvakrát toľko ako Slovensko. Bez zásadných štruktúrnych reforiem nie je možné zvrátiť deficit zahraničnoobchodnej bilancie na Slovensku. Treba povedať ešte jedno, že nie je pravdou, že by dovozy smerovali do investičných alebo technologických dovozov. Podľa môjho názoru zhruba 10 – 15 % týchto dovozov môže mať takýto charakter. Zvyšok smeruje do spotreby. Čo sa týka nezamestnanosti, vláda po prvýkrát v tomto parametri akceptovala situáciu, že nie je schopná splniť svoj predvolebný sľub a vytvoriť 140 000 nových pracovných príležitostí, upozorňujem, oproti stavu v roku 1998. Naopak, došlo k obrovskému nárastu nezamestnanosti. Priznanie si tohto faktu nie je nič potešujúce, naopak, slovami pána predsedu vlády Dzurindu treba povedať, že je to „zlá správa pre túto krajinu“. Rovnako riešenie nezamestnanosti nemôže mať krátkodobý ani konjukturálny charakter a už vôbec neplatia úvahy, že 1 mld., ktorá bude v Národnom úrade práce na aktívnu politiku zamestnanosti, niečo vyrieši. Nevyrieši nič! Znovu upozorňujem, vláda valí potenciálnu krízu pred sebou a všetko presúva na plecia budúcej vlády. Čo sa týka inflácie, je možné, že parameter inflácie na úrovni 6,7 % sa dosiahne, ale opäť len jednoduchým trikom, pretože vláda upustila od nutnej deregulácie cien. Bol zriadený Regulačný úrad, ktorý možno v tomto čase práve schvaľuje regulačnú formulu, ktorá bude znamenať, že ceny energií, plynu, elektrickej energie sa budú zvyšovať, ale zrejme až v roku 2003. Regulačný úrad je nezávislý, žiadna vláda ho nemôže ovplyvniť, takže v roku 2003 určite dôjde k zvýšeniu cien a skutočne môže dôjsť ku kumulácii inflačných tlakov s dosahom na menu. Pozastavím sa ešte pri konštrukcii príjmov. Zvýšenie príjmov o 38 mld. bolo tu už kritizované niekoľkokrát, dokonca aj v stanovisku Najvyššieho kontrolného úradu sa uvádza, že takýto rast príjmov je nereálny. Osobitne rast daňových príjmov vo výške 22 mld. a osobitne z toho DPH vo výške 17 mld., čo predstavuje až dvojnásobok príjmu, ktorý zaznamenala táto vláda v priebehu rokov 1998 až 2001. Čo sa týka výdavkov, všetci upozorňujeme na to, že vo výdavkovej časti štátneho rozpočtu malo byť zahrnutých 15 mld., ktoré sa použijú na splatenie dlhov, ktoré je nutné uhrádzať ako dlhovú službu za úvery, ktoré vláda na seba zobrala pri projekte reštrukturalizácie bankového sektora. To znamená, že skutočný deficit štátneho rozpočtu nie je 37 mld., ale 52 mld. Rovnako sporné je zahrnutie výnosov 4,4 mld. Slovenskej konsolidačnej, a. s., do príjmov štátneho rozpočtu, pretože pokiaľ tieto výnosy boli získané z reštrukturalizácie bánk, mali by byť použité na splatenie dlhov, ktoré boli vládou prebrané na reštrukturalizáciu týchto bánk. Chcem upozorniť, že takto zvýšený deficit štátneho rozpočtu až na 52 mld. Sk v kombinácii s deficitom obchodnej bilancie bude vytvárať obrovský tlak na stabilitu makroekonomickej pozície a na menu, pričom vláda v návrhu štátneho rozpočtu nijakými opatreniami túto situáciu nerieši. Treba upozorniť ešte na problémy, ktoré súvisia s trhom práce. Tu treba naozaj urobiť určité riešenia, ktoré však budú mať dlhodobý charakter. To znamená, že treba znížiť daňové a odvodové zaťaženie viazané na prácu. Treba si uvedomiť, že na Slovensku sa zvýšil nepomer medzi zdaňovaním kapitálu a výnosov z kapitálu a zdaňovaním práce. Zdaňovanie práce je naďalej neúmerne vysoké, to znamená, že podnikatelia využívajú do veľkej miery prácu načierno. Tá sa dá potlačiť jednak represívnymi opatreniami, ale musí sa vedieť potlačiť aj čisto ekonomickými opatreniami, ktoré spočívajú v tom, že sa zatraktívni zamestnávanie, transparentné zamestnávanie ľudí oproti čiernej práci. Treba povedať, že zvyšovanie deficitu je financované lacnejšie, pretože klesli úrokové miery, čo môže vytvárať klamlivé zdanie, ako keby všetko bolo v poriadku, a že ciele rozpočtového hospodárenia sa plnia. Opak je pravdou. Verejný dlh vyjadrený v korunách sa nesmierne zvýšil oproti stavu v roku 1998, zaznamenáva vyše dvojnásobný nárast, čo sa opäť presunie na plecia budúcej vlády. Jednoducho na zlepšenie situácie na Slovensku je potrebný silný hospodársky rast a vysoká zamestnanosť. Treba upozorniť, že vláda nič neurobila ani v oblasti finančnej a platobnej disciplíny. Naďalej sa zvyšuje percento daňových nedoplatkov, zvyšuje sa platobná neschopnosť podnikov, zamŕza finančný okruh v podnikovej sfére. Reštrukturalizácia bánk do dnešného dňa podnikom nepriniesla takmer nič, nezaznamenávame žiadny výraznejší nárast emisie úverov pre podnikateľskú sféru a nijakým spôsobom sa nemení pomer medzi novoemitovanými úvermi, ktoré spotrebuje vláda na prefinancovávanie svojich potrieb, a emitovanými úvermi, ktoré sú k dispozícii podnikateľskej sfére. To znamená, že naďalej na Slovensku chýbajú zdroje, ekonomika je podkapitalizovaná. Priame zahraničné investície, ktoré sú vykazované na kapitálovom účte platobnej bilancie, umožňujú vláde tváriť sa, že všetko je v poriadku, pretože platobná bilancia ako celok je vyrovnaná len vďaka predaju štátnych aktív. Výpredaj štátneho majetku nemôže pokračovať donekonečna a v určitej situácii dôjdeme k problému, keď už nebude čo predávať a bude hroziť kolaps. Pretože zahraničné investície plynúce na Slovensko nie sú investície vytvárajúce zamestnanosť a zvyšujúce konkurenčnú schopnosť slovenskej ekonomiky. To už vôbec nehovorím o tom, že by vláda mala aspoň minimálny pokus zanalyzovať, čo to bude znamenať, ak Slovensko vstúpi do Európskej únie, pre slovenskú ekonomiku. Nikto sa tým nezaoberá, čo opäť môže znamenať pre slovenskú ekonomiku absolútny šok. Nevytvárajú sa žiadne povedzme vankúše, ktoré by tento šok mohli zmierniť, nikto sa tým nezaoberá. Hrnieme sa do Európskej únie bez akýchkoľvek analýz toho, čo to bude znamenať. Ja som tiež za vstup do EÚ, ale vstup musí byť vynegociovaný a minimálne musia byť známe dosahy tohto vstupu, plusové aj mínusové. Každá krajina, ktorá do EÚ vstupovala, si takúto analýzu robila. Robilo si ju aj Rakúsko, hoci malo vyšší HDP na obyvateľa, ako bol priemer Európskej únie, a nemuselo sa obávať až takých konkurenčných tlakov jednotného trhu EÚ, akých sa musí obávať slovenská ekonomika, ktorá v danej etape je určite podstatne menej konkurencieschopná ako ktorákoľvek ekonomika členských krajín Európskej únie. Znovu teda upozorňujem, že vláda musí zatraktívniť podnikateľské prostredie na Slovensku. V prvom rade sa musí reálne venovať otázkam, ktoré súvisia s politickou stabilitou a s vymožiteľnosťou práva. Ak sa robili prieskumy medzi podnikateľmi na Slovensku, čo považujú za najkritickejší fakt alebo najkritickejšie miesto, najužšie miesto, ktoré má najnepriaznivejší dosah na rozvoj ich podnikania, tak odpovedali, že je to jednoznačne právny stav na Slovensku, efektívnosť práce predovšetkým obchodných súdov a vymožiteľnosť práva ako taká. Rovnako odpovedali aj zahraniční investori. Z ich pohľadu daňové úľavy nie sú až také rozhodujúce, ako je rozhodujúca otázka právnej stability a vôbec obchodného práva. V tomto smere na Slovensku vláda neurobila takmer nič. Nič systémového. Katastrofálna situácia je v oblasti konkurzov. Spustili sa konkurzy, na Slovensku funguje 8 konkurzných súdov, ktoré sú preťažené, a situácia znamená len toľko, že sa problémy kumulujú, neriešia. Upozornil som na riziká platobnej bilancie, čo si myslím, že je asi najväčšie riziko, a znovu upozorňujem, že len čo dôjde k tomu, že sa skombinuje vysoký deficit štátneho rozpočtu s deficitom zahraničného obchodu, bude to znamenať obrovský tlak na menu a celkovú finančnú pozíciu štátu. Na záver mi dovoľte povedať jednu poznámku. Z toho, čo som uviedol, je jasné, že nepodporím tento štátny rozpočet. A treba povedať ešte jedno, že takto zostavený štátny rozpočet vlastne popiera všetko to, čo vláda sľubovala na začiatku svojho vládnutia, a predovšetkým to, že spustí ekonomické reformy, že tieto reformy zvládne a že budú v prospech občana. Treba povedať, že reformy sa nespustili takmer žiadne, že problémy sa odsúvajú do budúcnosti a že celá ťarcha nepopulárnych opatrení a celá ťarcha dosahov sa presunie na bedrá budúcej vlády. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)