J. Burian, poslanec: (2005-05-17):
Ako veľmi dobre viete, zákon bol prijímaný a šitý horúcou ihlou a bol prijatý niekedy okolo 20. decembra roku 2003. Myslím si, že to bol tak na poslednú chvíľu prijatý tento zákon s obrovským počtom pozmeňujúcich návrhov, kde neboli dopadové štúdie, kde nebola správa alebo vyhodnotenie všetkých dopadov, ktoré môže priniesť tento zákon, a myslím si, že teraz zbierame plody tejto práce. A myslím si, že teraz vidíme, ako sa v krátkom čase prejavili všetky nedostatky tohto zákona. Necelý rok po spustení tejto dôchodkovej reformy sa dostávame do problémov obrovských rozdielov a obrovskej diferencie medzi  dôchodcami, ktorí odchádzali do dôchodku pred 1. 1. 2004 a po 1. 1. 2004. Tieto diferencie nie sú výsledkom zásluhovosti. Ešte raz hovorím, nie sú výsledkom zásluhovosti vyššej príjmovej zložky v období, keď pracovali, alebo väčšieho počtu odpracovaných rokov, ale je to len a len administratívny prínos alebo administratívne riešenie, ktoré prijalo ministerstvo práce, sociálnych vecí, a dovolím si povedať, že podstatná časť koalície nemala ani potuchy o tom, čo je prijímané, ako je prijímané, koľko tých pozmeňujúcich návrhov, keď si myslím, že v tých pozmeňujúcich návrhoch v roku 2003 pri prijímaní tohto zákona, myslím si, že už aj koalícia strácala, by som povedal, prehľad o všetkých týchto pozmeňujúcich návrhoch. Výsledkom toho je to, že už asi piatykrát, šiestykrát nesystémovo otvárame tento zákon nie v zákone o sociálnom poistení, ale otvárame v iných zákonoch, čo je,  myslím si, že tiež troška proti logickosti celého riešenia. Teraz troška k parametrom tejto reformy. Parametre reformy sú postavené tak, že dôchodcovia odchádzajúci v roku 2006 alebo po roku 2006 s minimálnym príjmom alebo príjmom, ktorý sa pohybuje plus mínus nad úrovňou minimálnej mzdy budú odchádzať s dôchodkom, ktorý nebude ani na úrovni životného minima. Týmto legálnym spôsobom sa dostanú do hmotnej núdze a budeme ich riešiť ako ľudí, ktorí v podstate nikdy v živote nepracovali, nemali žiadny príjem, alebo ľudí, ktorí boli odkázaní počas celého svojho veku života na príjmy v sociálnej záchrannej sieti. Ak je tento princíp rozumný, tak ja si už neviem celkom predstaviť potom opodstatnenosť vôbec pracovania takýchto ľudí alebo bojovania proti čiernej práce, lebo v tomto prípade sa týmto ľuďom vôbec, ale vôbec neoplatí pracovať. To, čo moja predrečníčka pani poslankyňa Sárközy zadefinovala nové – kategorizáciu dôchodcov, plne sa stotožňujem a chcel som vo svojom príspevku presne použiť metaforu o tom, že máme už tri kategórie dôchodcov. Podľa zákona č. 100, máme podľa zákona č. 461 jedných dôchodcov a ďalších dôchodcov podľa toho istého zákona. Neviem, či ste si uvedomili, páni koaliční poslanci, že my sme tu zaviedli v tomto zákone, keď celý čas vládna koalícia hovorí o rovnosti a rovnej dani, my sme tu dnes postavili princíp, normálne klasicky princíp progresivity do tohto zákona v tom, že máme odstupňovaných dôchodcov. Veď predsa to nie je podľa mňa celkom normálne a už nie je podľa mňa celkom normálne, ak by sa niekto, a myslím si, že môže to mať aj dopad na ústavnosť prijatia tohto pozmeňujúceho návrhu vzhľadom na to, že my vlastne kategorizujeme ľudí, ktorí odchádzali do dôchodku za určitých podmienok a v určitom čase,  ak im bolo predostreté riešenie alebo stav, aký majú. Dnes im postavíme valorizáciu, na ktorú by podľa zákona mali všetci nárok, nehovoriac o tom, že sme jasne deklarovali v zákone o sociálnom poistení, že žiadne, ale žiadne politické vplyvy na valorizáciu dôchodkov nebudú. Dnes hovoríme o tom, tak nie, dnes budeme valorizovať podľa toho, komu ako sa zachce. Kto akým spôsobom urobí chybu v zákone o sociálnom poistení, podľa toho my dnes urobíme valorizáciu. Ak má byť tento princíp ako nekonečný príbeh, tak potom sa vôbec čudujem, na čo sme prijímali také ustanovenie. To sme pokojne mohli urobiť dobre na konci volebného obdobia. Chceme byť dobrí voči dôchodcom, zvýšime valorizáciu o 10  percent alebo o nejaké „hausnumero“, ktoré si vymyslíme. Takže ja znovu opakujem, ak je toto princíp nejakej systémovosti, tak potom ja vôbec nechápem systém, akým sa uberáme ďalej v tomto sociálnom systéme alebo v tejto sociálnej filozofii. Ak vláda ústami pána ministra deklarovala to, že prvý pilier má byť skôr na báze solidárnosti a druhý pilier má byť na princípe zásluhovosti, tak my sme sa dnes vrátili k tomu, že sme nastavili parametre tak, že vymeriavací základ je trojnásobok priemernej mzdy na Slovensku, a tým sme postavili hranicu solidárnosti nad úroveň takmer 50 000 korún. Čiže do 50 000 korún je to podstata zásluhovosti z hranice maximálnej výšky dôchodku na úrovni 10 000 korún alebo vymeriavacieho základu. Veď to je päťnásobný nárast takéhoto riešenia, už nehovoriac o osobnom mzdovom bode. Ak sme prijali takéto radikálne riešenie a dnes stojíme pred otázkou, akým spôsobom vyrovnať tieto dôchodky v rámci týchto skupín ľudí, veď to je podľa mňa neskutočné. Veď skúste si prepočítať. Valorizácia z dôchodku 15 000 korún, lebo tu je hranica 15 825. Ak je táto valorizácia na úrovni 7 percent, skúste si to vypočítať, veď to je asi 1 000 korún. Ten, ktorý bude mať 7 000 korún, tak ako priemerne odchádzali ľudia do dôchodku, dostane valorizáciu 8  percent, niekde 8,85 percenta, tak to je 560 korún, niektorí 600 korún. Veď to je stále len ničím iným ako mejkapová úprava tohto celého riešenia. Veď ľudia, ktorí budú mať vyššie dôchodky, aj touto zákonnou úpravou budú mať ďalej len vyššie dôchodky. Tí, ktorí mali nízke dôchodky,  budú mať naďalej nízke. Veď toto nie je podľa mňa vôbec žiadne ani riešenie, ani radikálne riešenie. Ak sme chceli prijať radikálne riešenie, tak sme mali prijať nejakú filozofiu väčšej vyváženosti. To je prvá vec. Druhá vec. Ja nechápem prístup nesystémovosti, keď si myslím, že tu by mal byť prekopaný celý zákon, nie takýmto spôsobom riešená časť, len parciálna časť, a už nehovorím vôbec o dôchodcoch,  ktorí odchádzali pred 1. 1. 2004, lebo tým budú vlastne upravované dôchodky len o túto sumu, o ktorej hovorím, niekde v rozmedzí 8  percent. Dnes sme nositelia toho, že sme deregulovali ceny. Dereguláciou cien sa zvýšila inflácia a rast miezd, teda ten švajčiarsky model sme postavili, že je dnes na úrovni 8,5 percenta. Ak deregulácia cien nebude v budúcom roku alebo v tomto roku a inflácia sa očakáva na úrovni 3 – 3,5 percenta, takže táto valorizácia bude podstatne nižšia. Takže ja si neviem celkom predstaviť, akým spôsobom postavíme túto valorizáciu, keď už v prvom princípe ministerstvo povedalo, že časť dôchodcov bude valorizovať len podľa inflácie a časť podľa rastu miezd, a teda podľa klasického švajčiarskeho modelu. Veď táto vyváženosť nikdy, ale nikdy nebude. Pokiaľ sa tento zákon nepostaví do pozície vyváženosti, nebude kontinuita medzi dôchodcami, ktorí odchádzali pred rokom 2004 a po roku 2004, pokiaľ sa nezastabilizuje sociálny systém a Sociálna poisťovňa sa nedostane do platobnej neschopnosti, do takých problémov, že prijatím tohto zákona nebude dostatok peňazí v Sociálnej poisťovni a neurobí sa princíp, že prvý pilier bude solidárny a druhý pilier bude zásluhový na princípe, keď si uvedomíme, že polovica príspevkov na dôchodkové zabezpečenie predsa ide do kapitalizačného piliera, nikdy podľa mňa nebude aspoň primárna spravodlivosť medzi kontinuitou dôchodcov, ktorú teraz si myslím, že odrazu všetci výrazne počúvame, ale nerobíme absolútne nič preto, aby sa táto vyváženosť aspoň sčasti udiala. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)