Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-01-29):
Ďakujem veľmi pekne za udelené slovo. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážení kolegovia, pokúsim sa byť krátky, lebo utekám na jeden výbor obhajovať to, že, čo som údajne povedal, pritom som to nepovedal, ale toto je dôležitá vec, ktorá mi nedá, aby som aktuálne, podotýkam, vystúpil. Čiže není to mesiac starý prejav, práve naopak, teraz som si to nejakým spôsobom, tie poznatky k tomu urobil. Ja mám takú, aj pre mňa je to taká pomôcka, taká barlička, aby tomu človek rozumel, hej, ono v zásade, aby človek tomu rozumel, že o čo v tomto prípade ide. Tak ide o to, že teda máme sa báť, že tej elektriky bude málo, a tak keď sa bojíme, tak robíme tak, aby sme jej mali dosť, hej. Čiže, a tam sú aj niekde múdrejší ako my, tak Európska únia, Komisia a všetky, a však ani človek nevie, ako sa všetci poriadne dokopy volajú, dala jeden prípis v 2001., ktorý sa volal a mal logiku, hovoril o tom, že o podpore obnoviteľných zdrojov energie. To je vec, pri ktorej sa oplatí pristaviť a hovoriť o nej. To znamená, že áno, obnoviteľné zdroje energie, nechcem ja tu robiť prednášku, ani na to nemám, ale tak plus-mínus vieme, určite nie je obnoviteľným zdrojom energie zemný plyn. To bolo v 2001-om. Potom samozrejme zistili, že nie všetko funguje tak, ako by si predstavovali, alebo fungovalo, tak Európa v zmysle svojich najlepších tradícií z vnútorného socializmu, ktorý v sebe má a ktorý bude aj pri jej konci, navrhla ďalšie, proste systém kogeneračných jednotiek a vysoko účinnej kombinovanej dopravy. No mňa ide rozhodiť, lebo ja som si nebol istý, že z ktorej geniálnej hlavy toto vyplynulo, že či v našej slovenskej, ale som rád teda, že, že teda v tých európskych. V zásade hovorí to o tom, že my ideme podporovať niekoho, kto robí efektívne a účinne. Viete, no tak to je úplne zvrátené! Hej. Čiže keď robíte dobre, efektívne, vysoko účinne, tak za to dostanete odmenu. V zásade je to tak, ako by sa malo robiť, hej. Čiže to je to, čo vlastne, čoho sme svedkom, že pomaly si ľudia kupovali dovolenky na splátky, tak to sme tiež svedkom tých určitých by som povedal nelogičností, ktoré dobehnú tú Európu, že vlastne ona podporuje niekoho, kto robí vysoko účinne. No však to je úplne logické. Čiže to je taký malý exkurz do toho, že, že, že čo sa stalo. A samozrejme neboli by sme to my Slováci, hej, aby sme tento, túto bázu, ktorú sme dostali, nevytuningovali do detailu a do absolútnej, absolútneho vrcholu, čo v praxi teda, čo znamenalo. Ináč v tých vyhláškach Európskej komisie sa hovorí jasne, relatívne jasne, čo teda zas treba na druhej strane aj oceniť, že odmena za podporu má byť primeraná a nemala by byť, nemôže, dokonca je tam exaktne uvedené, nemala by byť dupľovaná alebo duplicitná. Avšak našim nie je nič sväté. Čiže keď sa niekde povedalo primeraná odmena, ako sme to mi vytuningovali. No vytuningovali sme to, vážení, tak, že, tu mám jednu tabuľku, ktorá hovorí, že pán Kmotrík dostane 7 mil. eur za minulý rok a pán Hatina 5 mil. eur za minulý rok. Neviem, či poznáte týchto dvoch pánov, hej. Sú to páni, ktorí sú relatívne známi. A ja proti nim nič nemám. A vôbec ja nemám ani nejaký boľševický tento, práve naopak, ja sa im ani nečudujem. Konečne, by som povedal, že ja by som sa aj čudoval, keby to nevyužili. Oni to využili, to, čo ste vy, ja som s tým nič nemal, ani s týmto nechcem nič mať, to, čo ste vy schválili. Čiže pán Kmotrík dostane 7 mil. eur za minulý rok a pán Hatina dostane 5 mil. za minulý rok, dotáciu, doplatok. To sú krásne peniaze! To je radosť žiť, radosť žiť, radosť podnikať! To je to podnikateľské nebo. A nebolo by to podnikateľské nebo, keby niekto nepovedal, však aj ja, ja tam chcem ísť, na mňa ste zabudli. A to je ten boj, že o čo vlastne ide v tomto. To tu, na konci to skúsim povedať, že kde je ten boj, že jak je to lukratívny biznis, a bol by blbec, keby tam, do neho nešiel každý. Však môj Jano bača to zvládne! Investície na „pépecéčko“ sú niekde na úrovni od 50 do 70 mil. eur. No však vám to ten štát za desať rokov zaplatí. On vám štát za, na dotáciách, a nie štát, pozor, to ešte k tomu prídeme, vy dostanete cenu za to a ešte predáte teplo ľuďom, ešte predáte elektriku. No však to je radosť žiť! Povedzte mi, je niečo krajšie, je niečo, nejaký dokonalejší biznis v tomto, v tejto krajine?! Dostanete dotáciu, ktorá do desiatich rokov zaplatí cenu, predáte ľuďom teplo, predáte ešte elektriku. A keby tam aspoň robilo päťtisíc ľudí! Ale však tam robí 50 ľudí, 60 ľudí. Viete, to není nejaký významný zamestnávateľ, že neviem čo. Tam dokopy nikto nerobí. Čiže toto nenecháva spať nikoho, toto nikoho nenecháva ľahostajným, táto, táto lákavá korisť. No kto by nešiel?! Hovorím, však môj Jano zo salaša by šiel. Však to je radosť robiť, však nič neriskujete. Toto sú vytuningované zákony v slovenských pomeroch. To znamená, že Európska únia povie, že teda podporte, aby teda sme mali dosť elektriky, a to by sme neboli my, keby sme nepodporili tak, že to je radosť žiť. Ale chyba lávky je v tom, vážení, a to treba aj tým ľuďom povedať, pre tých to má význam, pre vás to nemá význam tu rozprávať, ak to niekto pozerá, že to, ja som sa pomýlil, to nezaplatí štát, to zaplatia ľudia v tých účtoch za elektriku. V tom to zaplatia. Čiže, vážení moji zlatí, voliči, nevoliči, voliči SMER-u, neviem koho, mne je to úplne jedno, zaplatíte Kmotríkovi za minulý rok 7 mil. eur, Hatinovi 5. A chlapci z J&T a z Penty sa chystajú, lebo však oni tiež si chcú hryznúť. Však nebol by to pes v tom, nebol by to čert, keby si nechceli hryznúť, však to je radosť. Čiže to, že niekto ráno sa bojí otvoriť schránku, aký tam má účet za elektriku, tak to je aj preto, že takéto zákony tu prijímame. To je tá hanba, to je tá hanba týchto našich zákonodarcov, ktorí toto urobili, ktorí upravili zákony tak, že to nechajú tú chudobu zaplatiť. Ja som to hovoril, tuná sú ľudia, ktorí našli ropu v štátnom rozpočte, žiaľ, na nemilosť ľudí, ktorí si na to zvykli, došli, došli peniaze, došli zdroje, lebo teraz už idete do podstaty, do bielkoviny, jak sa hovorí. No tak, kde sú ďalšie? No však od chudoby, od ľudí, od občanov! Vyberte, dajte nástroje! A čo robíme? Čo robíte? Presne to robíte. Našli ste nástroje, ako vybrať peniaze od normálnych občanov a zaplatiť niekomu paroplynový cyklus za desať rokov. Však tí ľudia nič neriskujú, však to je radosť žiť. Presne to sme urobili, presne tí ľudia v tom účte za elektriku to tam majú. To znamená, oni tam majú ten podiel, ktorý platia. A ja nemám, opakujem, z tohto pohľadu sa nečudujem ani Kmotríkovi, ani Hatinovi, ani neviem komu, nečujem vôbec. Však by boli blbí, keby to neurobili! Však to je radosť! Dostať 7 mil. eur za minulý rok, veď to je krásne! Čiže toto je celé. A viete, keď je to taká lákavá korisť na konci, tak vzniknú okolo toho také určité trenice, hej, že teda, čo s tým, však aj my by sme chceli a neviem čo, a takéto celé ohľadom toho, prešlo, neprešlo. Že prečo skupina J&T mala taký strašný záujem o Eustream, hej, to je vlastne premenované PPC, distribúcia, ale ja, ja pripúšťam, že sa možno niekde mýlim. Ja som si to zľahka naštudoval tým mojím sedliackym rozumom, že mali taký zálusk. Však bodaj by nemali, lebo keď vy chcete niečo urobiť, aby sa vám to za desať rokov vrátilo, nieže vrátilo, aby ste na tom krásne zarobili s podporou štátu, tak potrebujete mať prístup k rúre. To znamená, niekto prístup k rúre dostal, lebo darmo budete mať PPC, keď nemáte plyn, k tomu plynu vás musí niekto pustiť, hej. A keď niekto získaval kontrolu nad plynom, tak možno druhému sa to nepáčilo. Možno z pohľadu vyvažovania síl bolo povedané, dobre, my budeme mať rúru, vám skúsime pustiť aspoň toto. Vyzerá, že sa idú veci meniť, hej, ja neviem, do tej taktiky až tak nevidím. Ale ide o to, že my týchto paroplynových, a to chcem ľudí upozorniť, ktorí ráno sa boja otvoriť schránku, aký majú účet za elektriku, to chcem týchto ľudí upozorniť, my týchto paroplynových, cyklus, ako je v Považskej Bystrici, ako je v Leviciach a neviem kde, budeme mať viac. To znamená, tých dotácií bude viac, to znamená, elektrika nemôže ísť nižšie. Prečo by sme my mali platiť takú elektriku? Existuje taký inštitút, že energetickej chudoby. Však my sme tohto, vo vyhodnotení tohto inštitútu sme najchudobnejší štát úplne s obrovským predstihom v Európe, hej, že pomer výdavkov na energie a pomer plynu, absolútne najchudobnejší. No prečo? Lebo však potrebujete zaplatiť za „pépecečká“, potrebujete, ešte budete musieť platiť! Však o to ide, to je celé. A potrebujete na to zákon, aby nikto nemohol povedať, že je to moc okaté. No tak potrebujete zákon, tak budete mať zákon, tak čo už, hej. Ja som začal, že ten pamätný deň, tú poznámku si neodpustím predsa len, hej, že vlastne tu ste chudobu, ste poslali minulý rok úplne. Čo tam, však tá chudoba, čo nás vôbec niekto obťažuje s nejakými chudobnými a že nedostali a nedostanú?! Čo koho po tom, nie?! Však čo koho po tom, nie? Nám je dobre, nie?! Čo sa my tu budeme trápiť, nie?! S ľavou zadnou správu sme zobrali na vedomie, i keď som upozorňoval, že to je nefér, a chceli sme pokračovať. Ale dneska pokračujeme tak, áno, symbolicky, 2013, prvú schôdzu, prvý bod v novom roku začíname krásnym, brutálne lobistickým zákonom. Však to je také, viete, že, niekto by si mal dať pozor, aby to teda aspoň nejakú fazónu malo. Vám už ani na tej fazóne nezáleží. Viete, ja nehovorím, že svet je čierny alebo biely. Nie je. Ale niekto povie stvoriteľ, niekto povie príroda, niekto povie, niekto dal veciam mieru. Ale keď ubehnete z miery, tak na konci môžete byť neviem ako geniálni, určite je nešťastie, je určite problém. Preto by ste mali mať tendenciu byť v miere. Nemať v sebe ten pocit, ono sa k nemu častokrát ľudia dopracujú so sebastrednosťou a tak, že teda tou neohrozenosťou, že sa mi nič nestane, že z tej miery uletia. Ale to je mimoriadne nebezpečné. Miera sprevádza život človeka od nepamäti. Neurobte tú chybu, že uletíte z miery, lebo aj s mojím, mojím nejakým, s existenciou iks ľudí hazardujete a pripravíte túto krajinu, že na konci bude v nejakom riziku tak, ako som bol v Afganistane, kde vlastne som pristal, prvýkrát som pristal v nejakej krajine, kde odo mňa nechceli pas, to je zaujímavé, a pritom neviem o tom, že by bol Afganistan v Schengene. Viete to je to, pokiaľ predstavujete pre niekoho bezpečnostné riziko, pokiaľ ste to nezvládli, no tak potom sa nečudujte, že budete chodiť cez oplotené turnikety pol kilometra, cez štyri röntgeny. A my tu touto, a teraz nechcem byť zlým prorokom, my tu touto našou geniálnou politickou prácou, tou ignoráciou skutočných problémov na východe, to, že tam to tiká, a my sa tu tvárime, ako keby život išiel ďalej, to, že tu na úkor chudobných a bežných občanov proste vytvárame ľudí, ktorí vlastne už ani nemajú mieru o čase a o hodnote, tak na konci môžeme to tak rozvrátiť, že my budeme pre niekoho to bezpečnostné riziko predstavovať. Ja toho, nechcem byť toho účastný. Ale to už hovorím fakt extrém. Ale ja mám pocit, že niekedy sa k tomu úplne zľahka blížime. To, čo tu niekto donesie, tie brutály, normálne to je bez kúska hanby. Zvolenská, bohvie s čím dôjde ešte za chvíľku, ja neviem. Že sochy máme im platiť, alebo ja neviem ešte, s čím ešte, viete, že aby sme sa čoho ešte dožili. Viete, nič v zlom, za tie dotácie a všetko, čo tí Levičania alebo kde by mali mať to teplo zadarmo, normálne by im mali kúriť zadarmo, lebo však štát im to doplatí. Ale oni to nemajú zadarmo, viete, to je to, hej. Aj vaši voliči sú v Leviciach, nie? V Považskej, ja neviem čo. Mám tam ja chodiť rozdávať letáky?! Ja si to obehnem, všetky tie činžiaky, kde vykuruje Hatina, kde dostane 5 mil. eur za minulý rok, a ešte od tých ľudí, ktorí v tom činžiaku sedia, možno im príde 280 eur dôchodok, a ešte od nich chcú za teplo neviem koľko. Ja si dám tú robotu, ja to tam prejdem po tých činžiakoch, keď to vy neurobíte. Ale vy by ste tam mali byť. Ja si myslím, nič v zlom, nie je tu, tak iného. Ale ja som mal tak, že pani Obrimčáková nerozumie energetike, no však, hej, ale aj kopa iných kolegýň nerozumie energetike. Ani ja sa nepasujem za odborníka na energetiku, hej? Ja len sa snažím si pozrieť v dobe internetu a googleu, to je ináč čarovné, hej, že veľa veci sa dá zistiť, i keď priznávam, že nemusíte to mať všetko úplne na 100 %, a tak si to jednoducho porovnáte, že na čo, alebo cui prodest, v čí prospech, prečo vlastne, na čo vlastne, hej? A nakoniec zistíte, no však na to vlastne, aby ste to niekomu zaplatili. A kde sú peniaze? Však už nie sú peniaze. Sú, čoby neboli! Vieš, koľko majú ľudia v tých panelákoch v Považskej? Vieš, koľko ešte od nich vydrieš? Vieš, čo je tam peňazí? Akože nie sú? Sú! A my, socialisti, ti pomôžeme. Však to robíte, toho sa zúčastňujete. To treba ľuďom povedať. Aj toto je zákon o obnoviteľných zdrojoch energie, aj toto je zákon o obnoviteľných zdrojoch energie. To je to vytuningovanie všetkého, čo možno tá Európska únia na začiatku myslela dobre, hej. Ja nemám, nechcem ju rozporovať, i keď ten socializmus toho, že ide podporovať niekoho. Veď to je nelogické, že vy podporujete niekoho, že robí vysoko účinne. Však to je bláznovstvo, to je bláznovstvo. A ešte hovorí tá vyhláška Európskej komisie, že nemáte byť duplicitní v podpore. No, vážení, a teraz ma prípadne opravte, my sme tu boli svedkom ústretového konania voči podnikateľovi v Ružomberku, ktorý vlastne, teraz tu máme všetci zraziť opätky a tešiť sa, ako ide postaviť veľký kogeneračný, alebo neviem aký kotol, RK3, v Ružomberku, kde bude páliť smeti z celého Liptova, hej. To Liptákom nepovie, ale tak páliť smeti z celého Liptova, treba povedať, dostane daňovú úľavu, smrdieť tam bude rovnako, ako tam smrdí doteraz, a ešte dostane doplatok. A to je možno, čo by stalo za to. A mám si to ja dať tú robotu? Ja nechcem robiť žalobabu. Veď ja som už povedal, že ja budem žalovať na Jahnátka, že kvôli neschopnosti sme chudobní, nedostali z Európskej únie. Mám aj toto žalovať? Alebo mám, čo to mám niekde napísať, že nie je to náhodou neoprávnená duálna pomoc? Že pomôžete im raz, že im odpustíte daň, a potom im pomáhate druhýkrát, že to, čo postavia, za tú odpustenú daň, že to im ešte zaplatíte?! Však to je radosť žiť! No, kto by nerobil? No však každý by robil, nie?! Prečo nie? Však to je Ružomberok. Pán minister, a smrad im zostane v Ružomberku. A ešte smrad po všeličom inom im tam zostane. Viete, to je to, lebo vy tam nie ste. Ale ja som nad rozmýšľal, že ako urobiť tak, aby si človek vedel predstaviť, ja chodím medzi ľudí, verte alebo neverte, chodím, a ja som rozmýšľal. Ružomberok, lebo ja mám rodinu na Liptove, teda prechádzam cez Ružomberok, a teraz smrdí, nesmrdí, a vy neviete možno jak smrdí v Ružomberku. A ja vám to zabezpečím, ja som sa na to pýtal, je to technicky možné. Dá sa proste ten rozsah sírovodíka alebo akej určitej látky, čo vytvára ten zápach, sa dá vtesnať do nejakej fľaše. A ja vám to budem chodiť púšťať na vaše ministerstvo. A keď nepomôže, lebo ja nebudem robiť nič zlé, môžete prípadne na mňa zavolať políciu, ale to bude ten istý smrad, ktorý je v Ružomberku, presne ten istý, budem púšťať vašim úradníkom, aby ste vedeli, ako smrdí v Ružomberku a ako im pomáhate, ako je niekomu radosť žiť a akí ste vy socialisti. Popierate všetko, čo niekedy, kedy platilo. (Výkrik v sále.) Už dávno nemuselo, kolegyňa, už dávno nemuselo. Ale načo by sa niekto trápil, že smrdí?! Však on sa nebude trápiť s tým, že smrdí, keď vie, že nemusí. Čo tam niekto kričí, že smrdí? Však tu, kým to do Bratislavy dôjde, sa trikrát preriedi a na konci vonia. Povedia, to sa vám zdá, to je subjektívne, že či smrdí. Kolegovia, končím. Čo k tomu ešte povedať? Schváľte si, však schválite si, čo chcete. Ach, jaj, no, povzdychnete si, ach, jaj, no jak ťažko! No tak ste tu ani nemuseli byť! No, čo teda, no tak. Viete, ja niekedy sa bojím, že čo je vaším zmyslom, že čo je zmyslom byť poslancom. A teraz preženiem možno, a možno ani nie, a bojím sa to povedať, to číslo, 90 % z vás si myslí, že byť tu aj druhýkrát. Ale, vážení, ja vás vyvediem z omylu, to nie je zmyslom byť poslancom, to, aby ste vy tu boli druhýkrát. A keď to bude znamenať lízať, tak lížem, keď to bude znamenať držať, tak držím. Nie, to nie je zmyslom. Zmyslom je pomôcť, chcieť pomôcť, zanechať nejakú stopu, mať v sebe nejakú hrdosť a povedať: a ja som urobil, čo som myslel, že je spravodlivé. To je zmyslom byť poslancom, nie je zmyslom, pán kolega, takto sa usmievať a tak zľahka. Nie to je zmyslom byť poslancom, nie tu byť aj na budúce. Direkt bez vás by, mám pocit, že tento parlament kľudne fungoval aj ďalej, bez urážky. Aj bezo mňa, áno, ja viem. Viete, to je to, to je zmyslom byť poslancom. Čiže keď chcete byť skutočným poslancom, tak si nechajte rozriediť, nechajte si vysvetliť, čo je vlastne tento zákon o podpore obnoviteľných zdrojov energie. Prečo necháte tých chudákov z Považskej Bystrice zaplatiť Kmotríkovi jeho pépecečko?! Ja to nechápem. Prečo? Prečo? Čím zhrešil, čo zlé urobil? Prečo to potrebujete urobiť tak? Prečo im nepomôžete? Prečo? Áno, veď musíte byť spravodliví, napravo, naľavo, nemôžete to preklopiť úplne. Nefunguje to. Naozaj na konci, keď ujdete z miery, na konci je nešťastie, na konci je zlé, na konci je problém. A všetkých. Pre nás všetkých. Ja nechcem chodiť cez turnikety ako v Afganistane, nechcem! Že tu je neschopná vláda, ktorá nevie ľudí zabezpečiť. To, čo sa deje na východe, že tu čo spravila so zákonmi. Ja nechcem, preto na to upozorňujem. A tu nejaký kolega bude krútiť hlavou nado mnou. Budem na to upozorňovať stále. Pri tomto zákone špeciálne na to upozorňujem. Nerobme to! Je to neslušné voči ľuďom, všeobecne to je neslušné voči týmto ľuďom. Nie je to neslušné, pán minister, voči ľuďom tejto krajiny? Však majú už dosť! Nie? To Majský hovoril, však toľko salámy nezjem. Viete, to ja neviem, to nezje nikto toľko salámy. To nejde o to, to je, s jedlom rastie chuť, ale není... Viete, obdivujem, ja obdivujem ľudí, ktorí niečo vymyslia, vytvoria nejakú hodnotu. A skloním pred nimi zrak. Aj skloním klobúk, keby som ho mal. To je hodné obdivu. Ale nie je hodné obdivu vydrať, vydrancovať štátny rozpočet a nechať si naformulovať zákony tak, aby mi to zaplatili, čo som nevymyslel, čo som zobral a zmanipuloval tak, aby sa mi... No Jano Bača by to dokázal. To je prínos? To nie je nikde prínos. Dajte mi tu príbeh niekoho, kto vytvoril niečo, nejakú hodnotu! Poďme ich, na nich poďme modelovať situáciu! A nie na takýchto príbehoch absolútneho zvráteného vycuciavania štátneho rozpočtu. A keď už není v štátnom rozpočte, tak poďme na chudobu, na biedu, na stredných, na podnikateľov, od týchto vyberieme. My sme mohli mať najnižšiu elektriku v Európe. Jasné, že sme mohli mať. Prečo nie? Ale nemáme, my sme energeticky najchudobnejší. Prečo sme energeticky najchudobnejší? Bo budeme dotovať niekomu pépecečko, aby sa mu vrátilo. Máme tu dosť štátnych, volených a neviem akých zástupcov, ktorí sa nehanbia, nemihnú brvou a s ľahkosťou sú za. Ďakujem pekne.