Blaha, Ľuboš, poslanec NR SR (2014-09-23):
Ďakujem pekne. Vážené dámy a páni, vážení kolegovia, milí priatelia, dovoľte, aby som aj ja prispel do diskusie, a pokúsim sa nečítať svoj prejav a nehovoriť to isté, čo som hovoril už vo viacerých, na viacerých fórach, či už na výboroch, v televízii alebo podobne, lebo nepríde mi to ako správne, aby som všade zobral jeden papier a prečítal ho, ako to urobil jeden nemenovaný politik v piatok. Budem sa snažiť hovoriť a spomenúť a glosovať niektoré prejavy a zároveň povedať niekoľko svojich názorov, prečo sa diametrálne odlišujem od toho, čo tvrdí opozícia. V prvom rade, samozrejme, ďakujem všetkým kolegom za to, že sa vyjadrili, to je to dôležité v demokracii, že sa bavíme o týchto veciach, a keď sa tu budeme baviť spôsobom, že ak povieš svoj názor, tak si ruský agent, nikomu to neprospeje. Myslím si, že by bolo vhodnejšie baviť sa spôsobom: ty máš názor, ja mám názor, poďme o tom rozprávať. A vyhrážať sa tu a hovoriť o tom, že kto je aký agent koho, to je naozaj mentalita studenej vojny, ktorú ja som zažil naozaj iba deväť rokov a nepamätám si ju. Čiže mne to naozaj nie je blízke, úprimne vám poviem, že ja proste, keď má niekto názor a veľakrát veľmi silne nesúhlasím s pravicovými kolegami, tak ich nepovažujem za agentov CIA ani agentov Mossadu, ani agentov ničoho, preboha. To bolo, o tom bola studená vojna, že keď ste mali iný názor, tak vás okamžite vyhlásili za amerického imperialistu alebo čo. Ale, preboha, to sme už trošku ďalej hádam, nie? Že budeme sa vedieť baviť aj bez toho, aby sme sa označovali takýmito nálepkami, lebo nikomu to neprospieva. Ja si dokonca myslím, že Európska únia je veľmi vyspelý celok, ktorý potrebuje diskusiu. A to dneska my ponúkame, iný názor v Európskej únii. Už to dávno nie je sovietske impérium, kde by iný názor bol trestaný, preboha! A Európska únia nepotrebuje aparátčikov, ako predvádzajú niektorí opoziční poslanci, ktorí si myslia, že pokiaľ povedia len trolilinku iné stanovisko, ako má Európska únia, tak okamžite bude nejaká centrála hlásiť alebo niekto bude hlásiť, nejaký špión nejakej centrále v desivom Bruseli, ako to bolo kedysi; takto to nefunguje. Pani Vášáryová možno si myslí, že áno, ale to je práve to, že ona je obeťou tej studenej vojny, naozaj obeťou, že mentálne ešte ostala v týchto dobách a neviem, asi veľmi trpela teda pani zaslúžilá umelkyňa, keď má tento názor, chápem to. Ale na druhej strane, možnože by sa už oplatilo baviť sa ako v 21. storočí. Máme názor, sme v demokratickej Európe, Európa nepotrebuje aparátčikov, kľudne môžte odtiaľ vyliezť. Čiže, páni kolegovia, veľmi rád by som ocenil, že máme pred sebou uznesenie zahraničného výboru, ktoré veľmi silne korešponduje s uznesením európskeho výboru, ktoré bolo prijaté ešte pred ním, v ktorom sa tvrdí, že podporujeme mierové riešenia, a toto je kľúčom ku každému vyhláseniu deklarácie, ktoré podporí SMER – sociálna demokracia, že chceme mier, že chceme rokovať, že chceme dialóg a že nechceme vojnu. To je úplný základ, to je základná abeceda každého pacifistu a ja osobne sa považujem za pacifistu. Som proti vojnám, ktoré nie sú spravodlivé. A jediná spravodlivá vojna je obranná vojna. Čiže pokiaľ budeme rešpektovať, že chceme mier, tak verím tomu, že sa vieme dohodnúť, a ja verím tomu, že aj mnohí ľudia v opozícii chcú mier. Pán Kuffa je toho dôkazom, ale ďalší a ďalší, ja verím že v OĽaNO sú ľudia, ktorí chcú mier, v prvom rade mier a ktorí nechcú vnímať každý geopolitický spor ako spor číreho dobra a spor číreho zla ako v nejakom komikse o Batmanovi, preboha. Veď Rusko môže mať svoje chyby, nikto ho tu neobhajuje, nerobte z nás rusofilov, nerobte z nás ruských agentov! Však nikto neobhajuje Putina v jeho konaní. Mňa osobne chce niekto nazvať rusofilom, čo som tu dva roky obhajoval Európsku úniu, som liberálny človek, mám veľké výhrady voči Putinovmu režimu. Ja som rusofil? Ja iba mám názor, že geopoliticky túto hru rozohrali západné veľmoci, na Majdane urobili štátny prevrat, tam to celé začalo. A Rusko reagovala, to je celý rozdiel, že inak interpretujeme situáciu. Ale, preboha, nie preto, že by sme boli motivovaní nejakými agentskými vzťahmi. Toto ak niekto tvrdí, tak si myslím, že naozaj ostáva v tej boľševickej mentalite priateľ – nepriateľ. Buď si s nami, alebo si proti nám. Ako futbaloví, futbaloví chuligáni. Belasá šľachta proti Spartaku. Toto sú také skratky, že naozaj nechcel by som sa venovať týmto spôsobom tomuto sporu, lebo interpretovať tento spor ako spor číreho dobra a číreho zla, ako šírenie veľkých hodnôt slobody a demokracie je jednoducho nepravdivé, jednoducho to nie je pravda. Toto nie je boj Popolvára s deväťhlavým drakom. Naozaj nie, páni kolegovia. Ja viem, že tieto rozprávky chcete vysvetľovať svojim voličom, aj tým mladším, aby to pochopili, ale pokiaľ niekto sleduje geopolitiku, niekto sleduje medzinárodné vzťahy, vie, že to tak nie je. Alebo ak to tak je, tak prečo ste za veľké dobro, veľkú slobodu, veľkú demokraciu nebojovali naozaj aj v tej Rwande? Tam umierali ľudia v státisícoch za pár mesiacov; prečo nie? Prečo ste nehovorili o porušení medzinárodného práva v prípade Iraku? Všetci vieme, že to bolo jasné porušenie medzinárodného práva, že to bola jasná agresia, právne povedané. Ale vy ste podporili tú vojnu. Dokonca ste tam poslali našich vojakov. Juhoslávia, tak isto išlo o porušenie medzinárodného práva, bombardovanie Belehradu, všetci to viete. Ale podporili ste to, otvorili ste náš vzdušný priestor. To nebolo porušenie medzinárodného práva? Tam ste neboli takí spravodliví, tam nešlo o šírenie slobody a demokracie. Viete, pokiaľ ste v interpretovaní jednotlivých aktov v rámci geopolitiky takíto pokryteckí, tak naozaj nemáte právo moralizovať. To sa nedá počúvať potom, čo hovorí pán Dzurinda, pani Vášáryová. Oni naozaj spôsobili viacero agresívnych vojen vo svete. Nespôsobili, možno sa iba pridali, boli spolupáchateľmi. Ale keď dneska hovoria o slobode a demokracii, tak to jednoducho, tak tomu jednoducho nemožno veriť. Čiže neverím tomu, že tento spor sa dá vyhrať pomocou zákopovej vojny, neverím tomu. A myslím si, že keď budeme túto zákopovú vojnu hrať ďalej a budeme ju hrať roky, tak budú len zomierať nevinní ľudia. Už dnes je v Ukrajine 3-tisíc nevinných obetí. A ja sa odmietam pýtať, že či to sú správni mŕtvi, alebo nesprávni mŕtvi. Odmietam. Sú to mŕtvi ľudia, ktorí mali byť živí. A zomreli preto, lebo Kyjev spustil protiteroristickú akciu namiesto toho, aby sa dohodol s východnými povstalcami. Toto je pointa sporu. Áno, Rusko tam má morálny vplyv. Tak isto, ako má aj Západ morálny vplyv v Kyjeve. O tom nikto nepochybuje. A keď toto niekto celé interpretuje ako geopolitický spor, tak to tak jednoducho je. A ja to nehovorím ako nejaký presvedčený rusofil, presvedčený ľavičiar v tejto chvíli. Ja používam zdroje, ktoré nemajú s ľavicovou interpretáciou nič spoločné. Ja necitujem Chomského, necitujem významných ľavicových autorov. Citujem všetko autorov, ktorí sú realisti. To znamená, ktorí sú veľmi bežne využívaní aj pravicovými, aj ľavicovými rôznymi teoretikmi. Hovorím o Johnovi Mearsheimerovi. Diskutovali sme veľakrát o tom s pánom predsedom Šebejom. Hovorím o Kennethovi Waltzovi, hovorím o Hans Morgenthauovi. To sú autori a budem chvíľku možno o nich hovoriť, ktorí interpretujú spory v rámci medzinárodných vzťahov ako spory o moc, ako spory o záujmy, ako spory, ktoré vychádzajú z anarchistického prostredia vo svetovej politike, kde si každý hľadí svoje záujmy a veľmoci, veľmoci bojujú o sféry vplyvu. Takto to proste funguje. Ak to tak nefunguje, tak sa veľmi čudujem, že z hľadiska demokracie, o ktorej tu hovoril jeden z predrečníkov, že vám tak veľmi silne záleží na demokracii a na tom, aby demokratickú vôľu mohli prejaviť na Majdane; mimochodom, iba veľmi malá časť občanov Ukrajiny, lebo na tom Majdane sa nenapchal celý ukrajinský národ, aby sme náhodou si nemysleli; ale nevadí vám, že povedzme vo Venezuele tak isto demokratickí ľudia vyjadrili svoju mienku väčšinovo, ale tam už odrazu podporujete alebo veľa veľmocí podporuje západných, to, že proti tomuto režimu sa búria ľudia, to už je v poriadku. Alebo keď hovoríte o demokracii, ako je možné, že ste nerešpektovali v Srbsku demokratické právo danej vlády, aby nebolo odtrhnuté Kosovo? To ste už nerešpektovali, tam už to nebolo vhodné, že? Čiže naozaj hovoriť raz o demokracii, raz o..., pokrčiť ramenami a povedať si, že tak dobre, tak Kosovo bude existovať, kedy nebude existovať. To sú naozaj také nezodpovedné a pokrytecké vyhlásenia, že to nemožno brať vážne. Preto naozaj zostáva vám už iba jediné, a to je také to ideologizovanie, hej, že my sme tí ruskí agenti a vy ste tí bojovníci za slobodu a demokraciu. Keby ste boli aspoň konzistentní. Keby ste buď povedali na jednej strane, že ide nám o idealizmus, dobre. Takže Západ je idealistický a bojuje za šírenie slobody a demokracie. Ale potom musíte tie isté motivácie prisúdiť aj druhej strane, ak chcete interpretovať idealisticky a konzistentne, metodologicky medzinárodnú politiku. To znamená, že potom aj u Ruska musíte hľadať idealistické nejaké hodnoty. Ale tam nie. Tam je to číry realizmus. Presne to tu predvádzal pán Dzurinda. To znamená, Rusi, tým ide iba o moc, o vplyv, o expanziu, imperialisti sú to a tak ďalej. Ale Západ dobručký, chrumkavučký. Západ chce iba slobodu, demokraciu, ľudské práva. Toto je interpretácia, ktorá naozaj, keby ste ju povedali na akomkoľvek vedeckom fóre, tak vás vysmejú, vysmejú. A ja sa v tejto chvíli nesnažím obhajovať Rusko nijakým spôsobom. Ja iba hovorím o tom, že keď chcete byť metodologicky konzistentní, tak si jednoducho vyberte. Buď ste realista, idealista, ale nemôžete na jednu stranu aplikovať idealizmus, na druhú realizmus, lebo ste smiešni. Čiže nejde o boj anjelov a démonov, nejde o boj číreho dobra a zla, nejde o boj Batmana a, kto bol jeho číry nepriateľ? Myslím si, že nejaký Joker; naozaj, tento boj tu takto nesedí. Je to proste geopolitický spor o moc. A tento spor, ja vám teraz ťažko poviem, že kým bol vyvolaný. No ja si osobne myslím, že bol vyvolaný na Majdane zvrhnutím režimu, ktorý bol legitímny. Ja som Janukovyča nijak nemusel. Janukovyčov režim bola oligarchia. Bol to človek s ktorým ja nemám absolútne nič spoločné hodnotovo. Ale bol legitímne zvolený a bol nelegitímne zvrhnutý. Viete a potom som sa pýtal, si pamätám tú diskusiu na zahraničnom výbore, som sa pýtal pána Šebeja: A to je v poriadku, že potom, čo traja veľkí, vysokí predstavitelia Európskej únie došli na Majdan vyjednávať s Janukovyčom, tak deň nato alebo dva dni nato musel Janukovyč zdrhnúť z krajiny, lebo proste by bol asi zabitý? Lebo nešiel na dovolenku do Ruska, že áno. Tak myslím, že pán predseda Šebej reagoval takto, ako „zlé veci sa dejú“, asi takým spôsobom. Arogancia, arogancia, to bolo to, čo zdobilo v tom čase Európsku úniu, Západ a oni si naozaj mysleli, že Rusi nebudú reagovať. Toto je ten problém. Že tu si mysleli, že do Ruska možno kopnúť a tu narazila kosa na kameň a tu je ten zásadný problém. A tým ja neobhajujem Rusko. Ja len sa zamýšľam nad tým, lebo naozaj ja som Európan, ja som Slovák, ja žijem v Európskej únii, mňa zaujíma Európa. Mňa nezaujíma Rusko. Ja teraz nebudem hovoriť, čo majú Rusi robiť, čo nemajú robiť, to je ich vec. Ja hovorím o tom, čo my máme robiť a nemáme robiť. A my sme v tom čase mali jednať úplne inak. Zodpovedne a rozumne. Myslím teraz Európsku úniu. Európska únia sa mala dohodnúť s Ruskom, bolo to možné. V čase, keď vedela, že asociačná dohoda môže vyrobiť takýto obrovský problém, tak prečo si nesadla s tými Rusmi a nebavila sa s nimi o tom, ako tento problém nejakým spôsobom kompromisne vyriešiť? Prečo? Chceli sme vojnu? V koho záujme je tento spor? Alebo, druhá možnosť, že máme naozaj v Európskej únii takých diletantov, že nevedeli, že Rusko bude reagovať? Ale tomu neverím. Neverím tomu, že európski diplomati sú takíto diletanti, že nevedeli, že Rusko bude reagovať. Lebo to tu na Slovensku vedel každý. Na Slovensku by ste sa spýtali hocijakého baču a ten by vám povedal, že áno, Rusko bude reagovať. A keď to nevedeli páni v Bruseli, tak to by bola fakt katastrofa aj pre budúcnosť. Mrzí ma, mrzí ma, že sa tu slovenská pozícia interpretuje ako nejaký osamelý, izolovaný hlas. Čo hovorí Rakúsko, čo hovorí Maďarsko, čo hovorí Česká republika, čo hovorí Fínsko? Sedeli ste niekedy na tých stretnutiach alebo máte odtiaľ správy? To nielen tieto štyri krajiny alebo, a plus Slovensko. Taliansko, Španielsko, južné krajiny, Grécko, Cyprus, to všetko sú krajiny, ktoré veľmi silne tlačia na to, aby sa rokovalo, aby bol mier, aby sme tu neštrngali zbraňami, aby sme nerinčali zbraňami, aby sme ich neštvali do vojny, všetky tieto krajiny. A všimnite si, väčšina týchto krajín je zo strednej Európy. Keď tu pani Vášáryová hovorila o V4. No áno, ona zabudla spomenúť, že Poľsko dneska nestojí proti Slovensku. Poľsko so svojím militantnejším postojom stojí proti Slovensku, Česku a Maďarsku, čiže proti väčšine V4. To nie je chyba nás, že chceme mier. To je možno chyba skôr toho, že Poľsko je zaťažené tak silne svojou históriou s Ruskom, že má toľko predsudkov, že tam naozaj nemožno očakávať nejaký objektívny postoj. Ale to je v poriadku. Tak to funguje často v tých sporoch, že sú tam militantnejšie alebo skupiny štátov, ktoré majú iné záujmy, a skupiny štátov, ktoré majú zase opačné záujmy. Ale to je úplne normálne a poďme sa spolu baviť. A nie tu vytvárať naozaj ten boľševický syndróm, ty si triedny nepriateľ, ty si ruský agent a podobne, preboha! Opäť opakujem, toto je to najhoršie, čo by sme mohli spraviť. Lebo to je totalitárne. To je typická totalitárna rovnica. Ak nie si s nami, tak si proti nám. Človek, ktorý je inšpirovaný Marxom, vám musí vysvetľovať, že používate totalitárne schémy, páni kolegovia? Vy by ste zo mňa chceli robiť niekoho, kto nie je demokratický, a sami demokraciu potierate hádam v každom jednom ideovom spore. To je ten problém. Ďalšia vec. Predstierate záujem o túto tému. Domáhate sa schôdze, domáhate sa plenárneho zasadnutia k tejto téme. Dokonca pán Frešo ako predseda SDKÚ chcel zvolať výbor. Zvolali sme ho, zvolali sme výbor. Pán Frešo neprišiel. Dneska je tu schôdza, pán Frešo tu nie je. Hovorí sa, že je chorý, ale včera som ho videl na tlačovke. Čiže kto má reálny záujem o túto tému? Kolegovia zo SMER-u tu sedia. Kolegovia z opozície sú tu dneska výnimočne asi siedmi, ôsmi, ak dobre rátam. V piatok ich tu bolo, traja, štyria? Teraz nerátam OĽaNO, samozrejme, OĽaNO tu bolo celé. (Smiech v sále.) Rátam, rátam teraz túto časť opozície, OĽaNO som nikdy nepovažoval za úplne celkom vyhranenú opozíciu tohto typu. Ale pravicová opozícia, pravicová opozícia raz, dva, tri, štyri, päť, šesť, sedem (obzretie sa na predsedajúceho), osem. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)