Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2012-09-18):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, ctené kolegyne, kolegovia, predkladaný návrh zákona má svoju dlhú genézu a počas jeho života sa vždy podarilo určitým skupinám v obchodných reťazcoch či už zahraničných alebo domácich presadiť také znenia v zákone, ktoré ho stavali nevykonateľným, alebo posledný zákon č. 140/2010 Z. z., keď už boli odstránené všetky tieto veci, ktoré zákon robili nevykonateľným, sa podarilo nastupujúcej vládnej generácii zrušiť skôr, ako tento zákon mohol pôsobiť v praxi a ukázať svoju reálnu silu, ale aj to, aby sa vo vzťahoch medzi dodávateľmi potravín a obchodnými reťazcami, ktoré majú neuveriteľne silné postavenie najmä na Slovensku, upravili určité korektnosti pravidiel. V minulosti veľmi často bývala dosť veľká mediálna propaganda voči tomuto zákonu. A často sa uvádzali mnohé nepravdivé informácie, tento zákon čo všetko zakazuje a ako je postavený voči spotrebiteľovi. A myslím si, že za tou propagandou vždy stáli záujmové skupiny, ktorým vyhovuje stav bezbrehého liberalizmu pri obchode. A v každej slušnej spoločnosti, kde je nevyvážený vzťah či už medzi určitými partnermi, ak zoberieme sociálny dialóg, či to je zamestnávateľ, zamestnanec, alebo to je v spoločnosti, kde musí byť nejaká solidarita medzi staršími a mladšími a chorými a zdravými, kde musia fungovať určité regulačné pravidlá, tak takéto regulačné pravidlá musia fungovať aj v situácii, ak obchodné reťazce majú tak dominantné postavenie na trhu. Ak by sme zobrali 9 relevantných reťazcov, ktoré na Slovensku pôsobia. Tak majú viac ako monopolné postavenie. A v minulosti dávané podmienky, že treba preukázať ekonomickú závislosť dodávateľa potravín od konkrétneho reťazca, vlastne stavali tento zákon nevykonateľným, pretože žiaden dodávateľ nie je závislý od jedného reťazca, ale od systému obchodných reťazcov, ktoré na Slovensku pôsobia. A keďže každý reťazec svojím spôsobom do väčšej alebo do menšej miery využíva tie praktiky, ktoré sú nieže neprimerané, ale doslova likvidačné a ktoré sa nedejú pri žiadnom inom obchode so žiadnou inou komoditou, iba s potravinami, tak štát musí vstúpiť do tohto vzťahu a svojím spôsobom musí regulovať korektnosť vzťahov v obchode, lebo tento zákon nerieši obchodné marže, ako často bolo povedané, že je voľný vzťah v obchode a že jednoducho sa ide regulovať, koľko môže zarábať obchodník, koľko môže zarábať spracovateľ. Ani v jednom bode ani v jednom písmene zákon nerieši obchodné marže, nerieši ceny, takisto nerieši to, aké potraviny sú na pulte, či sú dovážané alebo sú domáce potraviny, ale jednoducho zamedzuje určitým praktikám, ktoré obchodné reťazce využívajú. A využívajú ich z toho dôvodu, že ich sila je tak obrovská, keďže na Slovensku sa až 80 % potravín práve predáva cez obchodné reťazce. Ak dodávateľ potravín, producent potravín nebude zaregistrovaný a nebude predávať svoje produkty cez obchodné reťazce, tak vlastne neexistuje. Z toho dôvodu si dokážu presadiť do zákonov také podmienky ktoré musia akceptovať. A za normálnych štandardných podmienok pri žiadnom inom obchode sa nedejú. Snáď ich je len, pár, keď ich spomeniem, je rôzne zalistovanie dodávateľa do reťazca, že bude dodávať potraviny. To znamená, že ak producent potravín chce niekam dodávať potraviny, nedodá tam ešte ani jeden kus potraviny a musí byť zaregistrovaný a za tú registráciu musí zaplatiť. Takisto musí zaplatiť za každú registráciu každého jedného výrobku v každej jednej prevádzke tohto reťazca, kde bude alebo zamýšľa, že bude dodávať potraviny a taktiež nedal ešte ani jeden kus. To sú platby, ktoré nie sú spojené s ničím. Sú to platby, ktoré nedávajú žiadnu hodnotu tomu dodávateľovi potraviny, ale musí ich zaplatiť, pokiaľ chce byť registrovaný. A týchto platieb je tam strašne, strašne veľa. Snáď keď bude diskusia o tom a bude záujem, môžem sa vrátiť ku každej jednej platbe. Až do takých absurdít idú niektoré reťazce, ktoré navrhujú napríklad alebo vymáhajú si zálohové platby za pokuty. Za zálohovú platbu dodávateľovi potravín, ak by náhodou nesplnil podmienky zmluvy, tak mu bude udelená pokuta. A dopredu mu pošleme zálohovú faktúru, aby ju zaplatil. A keďže sa niečo podobné neudeje za jeden kvartál, tak mu tú pokutu zálohovú vrátime a pošleme mu ďalšiu zálohovú faktúru. Som to už minule hovoril. Je to presne to isté, ako keby nám dopravný policajt poslal každý mesiac zálohu za pokutu za prekročenie rýchlosti. Ak tú rýchlosť neprekročíme za celý kvartál, tak nám tú zálohu vrátia a pošlú nám na ďalší mesiac ďalšiu zálohu. Myslím si, že je to úsmevné. Ale je to absolútne likvidačné, lebo sa využívajú cudzie zdroje bezúročne na to, aby mohol vlastne obchod takýmto spôsobom dostávať sa ľahko ku zdrojom. Týchto vecí je strašne veľa, tak ako spomínal pán minister. Musím povedať, že pri príprave tohto zákona ministerstvo pôdohospodárstva pod vedením pána ministra Jahnátka urobilo obrovský kus práce práve v pripomienkovom konaní a ešte nikdy neboli všetky obchodné reťazce na rokovaniach na ministerstve pôdohospodárstva. Mal som možnosť sa týchto rokovaní zúčastniť. A musím povedať, že drvivá väčšina reťazcov v podstate s návrhom zákona nemá problém. Najväčší reťazec na Slovensku, zahraničné Tesco, mal iba šesť pripomienok, z toho päť bolo akceptovaných. A v podstate po akceptovaní pripomienok povedali, že s týmto návrhom zákona vlastne nemajú nijaký vážny problém. A môžem povedať, že už v minulosti keď sa prijal zákon č. 140/2010 Z. z., práve tento reťazec urobil to, že zadné marže zrušil. Zadné marže, na ktoré nikto nevidí, jednoducho zrušil. A presunul ich dopredu. Aj to je jeden z cieľov zákona, aby sa zrušili zadné marže, na ktoré nie je vidieť, ktoré tvoria mimoriadny zisk reťazcov a sú vlastne vpredu, aby aj spotrebiteľ vedel, za koľko dodáva potraviny dodávateľ, výrobca potraviny a za koľko sa to dostáva na pult práve spotrebiteľovi. Čiže aj keď predchádzajúca vládna generácia avizovala, že ten zákon zruší, napriek tomu niektoré reťazce reflektovali naň a prispôsobili niektoré opatrenia, vynechali, zrušili ich. A to je aj cieľom tohto. Takže keď prebiehali rokovania s reťazcami, tak sa došlo na mnoho vecí. A, bohužiaľ, musím povedať, že aj reťazce samotné konštatovali, že ešte vlastne niektoré vôbec nikdy sa nezúčastnili rokovaní na ministerstve pôdohospodárstva. Prvýkrát sme tu na rokovaní. Je škoda, že sme nekomunikovali skôr. Popritom sa využíval priestor na to, aby sa rokovalo aj o zvýšení podielu domácich potravín. Niektoré reťazce prišli, napríklad Carrefour. Na rokovaní začali napádať zákon, bombardovali zákon. A keď sme išli konkrétne do jednotlivých ustanovení zákona, tak vlastne sa na to došlo, že tento zákon nečítali. Čiže došli na rokovanie absolútne bez toho, aby zákon čítali. A keď sme prešli tie ich pripomienky a povedali, nič takéto v zákone nie je, tak sa čudovali. Pochopiteľne, zahanbili sa, keď sme ich nachytali na tom, že zákon nečítali. A potom povedali, že: „My sme takí menší predajcovia, menší reťazec a chceme sa orientovať na regionálne výrobky a radi by sme zvýšili podiel ovčieho mäsa na našom trhu, ale keďže na Slovensku nemáme porážky na ovčie mäso, tak nevieme na Slovensku kúpiť ovčie mäso.“ A ja hovorím tomu pánovi riaditeľovi, asi hovorí hluchý s nemým, na Slovensku máme veľa porážok na ovčie mäso a práve Slovensko je postihnuté tým, že kvôli modrému jazyku nemôže vyvážať jahňatá a musia ich porážať vlastne producenti oviec na Slovensku a mäso sa vyváža do Talianska. Ale náš na Slovensku pôsobiaci reťazec hovorí, že na Slovensku nemáme ovčie mäso. Takže mnoho vecí, takých pikantností sa objavilo pri rokovaniach. A ja si myslím, že zákon ako taký neuškodí domácim producentom, práve naopak, posilní ich pozíciu, a že aj reťazce si uvedomujú, a jasne to aj deklarovali, mnohé z nich to deklarovali, že chcú a majú záujem, aby sa zvyšoval podiel domácich potravín. A ocenili to, že ministerstvo pôdohospodárstva vyvinulo takúto iniciatívu a pre mnohé reťazce sa urobili aj stretnutia priamo s producentmi. Napríklad reťazec Tesco mal pod vedením ministerstva pôdohospodárstva stretnutie s veľkou skupinou producentov mlieka a mliečnych výrobkov, kde už dneska deklarujú, že dochádza k zvyšovaniu podielu mliečnej produkcie na pultoch tohto reťazca. Ďalší reťazec prejavil záujem o konzultácie s pestovateľmi zemiakov, veľký záujem je o ovocie, zeleninu, veľký záujem je o mäso. Bohužiaľ, musím povedať, že veľkú časť produkcie na Slovensku už nemáme. Čiže otázke produkcie domácich potravín a spotreby domácich potravín a zvyšovania podielu domácich potravín sa tento zákon nevenuje. Ale spolu to súvisí. A využije sa ten priestor aj pri prerokovaní tohto zákona na to, aby sa hľadala cesta, akým spôsobom aj navyšovať podiel domácich potravín, lebo sme im vysvetľovali, že minimálne je slušné, ak pôsobia na slovenskom trhu, že by aj slovenskému trhu niečo mali odvádzať. Je pochopiteľné, že v spotrebe domácich potravín je veľa iných faktorov. A na druhej strane sa musia starať o to, aby sme ich dokázali vyrobiť a ponúknuť reťazcom v takej forme, v akej ich požadujú, to je práca pre ministerstvo pôdohospodárstva a nasledujúci Plán rozvoja vidieka, akým spôsobom smerovať, kam smerovať investície. A na druhej strane je potrebné urobiť veľmi veľa v propagande v osvete medzi našimi občanmi, aby si uvedomili skutočnosť, že ak chcú pomôcť sami sebe, ak chcú pomôcť Slovensku, tak je dobré, aby sa pozerali pri nákupe potravín, a nielen potravín, odkiaľ ten tovar pochádza, a že ak budú kupovať slovenské potraviny, teda slovenské výrobky, možno o nejaký cent, dva centy aj drahšie, pomôžu nielen sami sebe, pomôžu ekonomike, pomôžu Slovensku, pomôžu svojim deťom, pomôžu novej generácii. Čiže toto je dôležité, aby to tí slovenskí občania pochopili. A skutočne bude treba urobiť určitý plán Pomôž Slovák Slovákovi. A myslím si, že toto je jedna z tých agend, ako urobiť zvýšený podiel domácich potravín. Ale k tomu sa vrátim. Tento zákon túto otázku nerieši. Minulý týždeň boli na rokovaní zástupcovia fínskeho parlamentu. Keď sme boli s nimi na obede, tak sa otvorila aj otázka obchodných reťazcov. Som sa ich pýtal, akým spôsobom túto otázku riešia oni. Nevedeli mi odpovedať, aké percento domácich potravín sa predáva cez obchodné reťazce. Ale jasne deklarovali, že na pultoch vo Fínsku je 65 % domácej produkcie a zvyšok, 40 %, vyvážajú, 60 % majú na pultoch, 40 % vyvážajú, to znamená, že Fínsko je stopercentne sebestačné vo svojej produkcii, čo o Slovensku už nemôžeme povedať. Ale zaznela tam veľmi zaujímavá veta. A povedali, že akonáhle sa zvyšujú náklady farmárom na produkciu, okamžite na to reagujú ceny v obchodoch a okamžite zvyšujú ceny. A sa pozrieme v tejto súvislosti na vývoj na Slovensku, čo sa stalo po tejto žatve. Táto žatva spôsobila veľké problémy nielen na Slovensku, ale aj v mnohých krajinách. A keďže hlavne v mnohých krajinách je výpadok produkcie obilovín, tak to má vážny dosah na produkciu potravín. A táto kríza viac postihuje živočíšnu výrobu ako samotnú tú rastlinnú výrobu, kde vlastne sucho spôsobilo škody, lebo zvyšuje náklady na výrobu. Ale sa pozrieme do vývoja napríklad ceny mlieka. Tak pred pár mesiacmi sója stála nejakých 340 – 350 eur, dnes stojí 580 eur, kukurica stála 150 eur, dnes stojí 220 – 240 eur a cena mlieka klesá, cena hydiny stojí, cena ošípaných stojí alebo klesá. To znamená, že producenti týchto komodít zákonite musia ísť do hlbokej straty. Čo to bude znamenať? Bude to znamenať to, že jednoducho dôjde k ďalšiemu výpadku produkcie, dôjde k ďalšej tvorbe nezamestnaných, dôjde k ďalšiemu vysídľovanie vidieka a všetky tieto multifunkčné efekty, ktoré sa z toho vyvinú, sú na stole. A Fíni jasne povedali, akonáhle sa zvyšuje nákladná cena, okamžite sa zvyšuje aj cena v obchode. Toto je vlastne cesta, akým spôsobom treba hľadať aj podporu domácej produkcie. A to, že dneska Slovensko nemá dosť potravín? Keby všetky reťazce chceli kupovať slovenské potraviny, tak nie sú schopné ich tam dať, lebo v minulosti ignorovali slovenské potraviny, v minulosti nenakupovali slovenské potraviny. A udialo sa presne to, že dneska ich pýtajú, ale nie sú, takže musíme si znovu sadnúť a musíme znovu hľadať cestu, ako vlastne vyrobiť potraviny, ako ich dostať na pulty, vlastne žiadna potravinová výroba na Slovensku aby nebola prebytková, aby sme ju nemuseli draho vyvážať. No a čuduj sa svete, keďže vo Fínsku pôsobia iba dva obchodné reťazce, tak ku koncu roka povedali, že budú schvaľovať zákon o obchodných reťazcoch. Dvanásť krajín Európskej únie má upravený zákonom vzťah medzi dodávateľom a odberateľom. A najprísnejšia legislatíva je vo Francúzsku, kde lietajú niekoľko stámiliónové pokuty za porušovanie zákona, veľmi tvrdo a veľmi prísne. Ale Fínsko, ktoré je na severe Európy, hovorí, že áno, tento vzťah treba regulovať, lebo je to problém, ktorý sa začína prejavovať aj u nich. To znamená, že nie je to žiadna novinka, nie je to zásah do voľného trhu. Myslím si, že je nevyhnutné dať určitú etiku do podnikania a keď sa rušil zákon č. 140/2010 Z. z., čo je veľká škoda, musím povedať, tak vládna generácia vtedy prisľúbila, že vypracujú obchodné reťazce etický kódex. Aj keď uvedený zákon umožňoval vypracovať etický kódex, ak by bol vypracovaný medzi dodávateľom a odberateľom, tak by sa stal záväzný pre tieto subjekty, tak do dnešného dňa, ctené dámy a páni, nevypracoval žiadny reťazec žiadny etický kódex žiadnym dodávateľom. Čiže výsledok je ten, že za dva roky došlo k ďalšiemu poklesu domácich potravín na pultoch. A keď sme ten zákon vlastne schvaľovali, tak sme počúvali tuná plamenité reči, ako budeme likvidovať domácu produkciu a práve tento zákon spôsobí pokles domácich potravín na pultoch. Tento zákon ste zrušili a stalo sa to, že domáce potraviny na pultoch z 56 % klesli na 46. To je výsledok takéhoto konania za dva roky. Takže ja verím, ctené kolegyne, kolegovia, že túto tému, ktorá je vážna a, myslím si, kľúčová pre produkciu potravín na Slovensku a pre rozvoj vidieka ako takého, že tento zákon podporíte a že získa absolútnu väčšinu. Ďakujem pekne za pozornosť a teším sa na rozpravu. (Potlesk.)