Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2014-09-23):
Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, spravodajca, kolegyne, kolegovia, tak na úvod, pani podpredsedníčka, na vás, ani zďaleka nemám napísané všetky poznámky (povedané so smiechom). To sa nedá obsiahnuť tuná, toľko toho tu odznelo. Naozaj aj táto sála je nabitá, plná emóciami, však kto by aj nebol. Aj mne záleží na susednej krajine, akou je Ukrajina. Chcem vystúpiť s pokorou, ale zároveň aj pravdou, nie ľahko sa tuná rozpráva od toho rečníckeho pultu. Aj keď pripúšťam tú skutočnosť a som to urobil neraz, že sa môžem mýliť, hej, pripúšťam to, a aj tuná v tomto prípade. To neraz je to aj u iných kolegov a môj pohľad môže byť teda a aj je veľakrát aj iný od iných kolegov, čo je, si myslím, legitímne a je to aj normálne. Obsahom sa nebudem opakovať. Avšak ide o; áno, vojnu odmietam. Vojnu odmietam a riešenie konfliktu na Ukrajine násilnou formou, nie je to možné. A ja som zhrozený už od piatku tuná možno týmito výrokmi. Však áno, je tu taká verbálna prestrelka jedných ako na druhých, ale niektoré tie výroky a možno tie prejavy, ktoré tu boli, tak som ich cítil také plné agresie a veľakrát aj zavádzania. Naozaj mi to pripomína obdobie studenej vojny, tak ako to bolo tuná ohýbané, a je tu taká silná propaganda. A ona, tá propaganda, naozaj veľmi silná je, aj tie rôzne vyhlásenia. Mária predo mnou, tuná ten prejav, ktorý prečítala kolegyňa Ritomská, ale faktom je to, že sú tu nevinné obete. Malajzijské lietadlo bolo zostrelené a všetci pasažieri tam neprežili. Veľakrát my tak cynicky pristupujeme ako k týmto postojom, no však a čo, malajzijské lietadlo? Však my, ja som tam nemal nikoho z príbuzných, mňa sa to nedotýka. Týka sa nás to všetkých. Týka sa nás to všetkých. A toto sú dôsledky konfliktu. Ja som si myslel, že tak pred štvrť rokom sme to mali tuná ten problém Ukrajiny, ale je to už pol roka, je to už pol roka. My, ak sme mali teda agresiu odsúdiť, tak to malo byť v centre Kyjeva. Tam sa to začalo. Tam sa to začalo a bolo to pred pol rokom. Tam bolo to násilie. Kto strieľal tam v centre Kyjeva? Smejeme sa tuná z toho, že Juščenko ušiel z krajiny. Čo sa mal nechať zabiť, zastreliť? (Reakcia z pléna.) Či Janukovyč, pardon, Janukovyč, mal sa nechať zastreliť? Mal sa nechať popraviť tým možno rozbúreným davom, ktorý tam bol? Ja to nepovažujem za zbabelosť. Naopak, prepáčte, ale ja sa tak vyjadrím možno aj ináč ako k jeho postoju. Bolo to hrdinské, pretože nedal, cez to všetko, že mal tú moc ako v rukách, ale nedal to povolenie, aby policajti, ktorí boli, síce ten arzenál, neboli ozbrojení, ale mali možnosť byť ozbrojení a mohli byť aj v tých uliciach ozbrojení, a nedal ten príkaz, aby strieľalo sa do demonštrantov, kto prvý začal tam strieľať. Naopak, to bolo z radov demonštrantov, ktorí začali strieľať. To nemá obdobu. Nakoniec, ja som sa tak zamýšľal aj nad tou asociačnou dohodou, ktorá bola ako aj podpísaná, a je to naozaj taký vytvorený precedens v rámci Európskej únie. Podpísala sa asociačná dohoda s krajinou, ktorá je vo vojnovom konflikte. Ja súhlasím s výrokom pána premiéra. Ja tak pred pol rokom, keď možno niektorí, málo vás tu bolo, ale ja som v tom prejave ako spomenul, mne chýbal, mne vtedy chýbal taký smelší, odvážnejší postoj, poviem, nášho premiéra, lebo je aj mojím premiérom, je premiérom v tejto krajine, a možno aj prezidenta Slovenskej republiky. Ja som ich vyzval vtedy k odvahe. A to, že je to rozvrátená krajina – Ukrajina – dnes, tak kto by to chcel prekrúcať? To je podľa vás normálna krajina, kde je tritisíc civilistov zavraždených, mŕtvych? Odhaduje sa okolo 800-tisíc utečencov z krajiny? Viete, a to prekrúcanie tých pojmov. Na jednej strane, keď sa pozeráme na Krym, tak to odsudzujeme. Ale v referende slobodne sa rozhodli títo ľudia, že chcú patriť k Rusku. A faktom je to, že na Kryme tí ľudia tam nezomierajú. Nezomierajú, nie sú vraždení. A to je pozitívom. Ja to vnímam ako pozitívnu vec a nie niečo negatívne. Koniec koncov Balkán. Viete, keď v piatok tuná tak odznel, ja som sa tak aj dvojnásobnému premiérovi ospravedlnil. Niekedy sa človek, ja sedím v tej šoférskej rade tuná, tak sa človek tak neudrží, ale tak som ani nerátal, že pána Dzurindu to tak zasekne, moja poznámka, ktorú som možnože ako utrúsil, ale viete, povedať výrok taký – a s tým ja nesúhlasím, nesúhlasím bytostne, zo srdca, z celého srdca nesúhlasím –, že otvoril som nebo pre americké lietadlá, ktoré preleteli teda ten vzdušný priestor. Keď by sme to, ja to preložím do ľudskej reči, aby to aj ľudia rozumeli. My sme týmto, tú vetu preložím trošku ináč. My sme otvorili večnosť pre mnohých nevinných ľudí, ktorí zomreli na tom Balkáne. 15 rokov je tomu. Bombardovalo sa tam aj civilné obyvateľstvo. A hovoriť tak cynicky, však aj nejaké obete musia byť. Pokiaľ to nie je tvoja manželka, tvoj manžel, tvoje deti, tvoji vnuci a tuná tí hrdinovia plní možno takého vlastenectva, však skús obetovať na prvom mieste svoju manželku, svojho manžela, deti, svojich vnukov, svoj majetok a seba samého. Potom poviem, že aký si ty hrdina, akú obeť si ty priniesol. Ale to je naozaj také pretláčanie tuná. Ja chcem povedať takto. V podstate to nie je uznesenie, ale vyhlásenie, lebo sa tu spomína uznesenie. Myslím si, že je to vyhlásenie a nie uznesenie, ktoré má prijať Národná rada. Viete, ja patrím, teda sa ešte radím a neviem, či po tomto vystúpení aj budem opozičným poslancom naďalej, ale radím sa, myslím si, že som, aj keď s opozičnými kolegami tuná, mojimi kolegami ako nesúhlasím. A v tomto smere naozaj s ním nemôžem ako súhlasiť, ale sú tu v podstate akoby kvázi štyri vyhlásenia, lebo sú tuná tri pozmeňováky, pán Figeľ tu dával, Eugen Jurzyca, pán Šebej dával tiež jedno a je v podstate jedno, ktoré dáva zahraničný výbor, teda Národná rada. Ja teda nechodím na tie hlasovania, keď aj vidím, že moji kolegovia veľakrát chodia, ale keď sme sa dohodli, že nechodíme na hlasovania, ten úvod tej schôdze, aký bol, taký bol. No dobre, tak snažím sa to dodržiavať, ale myslím si, že tentokrát to poruším, lebo ide o veľmi, veľmi vážnu vec. A mne záleží na dobrých susedských vzťahoch. A Ukrajina je naším bezprostredným susedom. Na Ukrajinu ja sa nechcem pozerať ako na nepriateľa a už vôbec nie na Rusko a na Rusov. Rovnako sú aj Rusi, aj Ukrajinci, moji osobní sú to priatelia. A ja nechcem, aby sa tam vraždili títo ľudia. A ten rozvrat, ktorý tam je, naozaj je rozvratom, nedá sa to ináč nazvať. Ale chcem sa vrátiť k tomu, že tentokrát budem v Národnej rade a budem hlasovať za toto vyhlásenie a môj hlas je „za“. Tie pozmeňujúce návrhy, ktoré tuná odzneli, tie nepodporím, lebo naozaj sú prešpikované takou tou ideológiou a veľmi spolitizované. Ja od piatku naozaj rozmýšľam nad, veľmi intenzívne aj nad tým, čo odznelo v tej Národnej rade, aj to vyhlásenie som si opakovane čítal, hovorím, poruším tento princíp na tejto schôdzi. Nehlasoval som ani raz, ani raz som nehlasoval, pri žiadnom hlasovaní opozičnom ani koaličnom, lebo keď sme povedali, teda nehlasujeme, tak nehlasujem, ale tentokrát to poruším, lebo ide o budúcnosť tejto krajiny, o budúcnosť nášho blízkeho suseda. A mne na tom veľmi, veľmi záleží. Ten obsah, neviem, aký bol ten predchádzajúci, tá slovná prestrelka tuná medzi pánom Šebejom a podobne, celkom ho nepoznám, ten obsah. Aj tuná, keď pán Jurzyca tuná to predniesol, preto som chcel aj to mať v lavici, aj si to aj prečítať, ale to je to zamieňanie veľakrát tých pojmov. A ja som si to aj tak poznačil a to je tá ideologická vojna, ktorá sa veľakrát tuná nesie. Tu je, napríklad tých povstalcov a vzbúrencov. Vidíte, jak zamieňame pojmy. Ale viete, ak zamieňame pojmy účelovo, považujem to za veľmi neserióznu vec. Dobro je dobro a zlo je zlom. Možno pán kolega Blaha jak tuná ako hovoril, že ideálne dobro, ideálne dobro, boj ideálneho dobra a ideálneho zla, áno, neexistuje. Ale boj dobra a zla tuná je. Ja som nestihol faktickou poznámkou, tých poznámok, mám ich tu strašne veľa ako napísaných, ale chcem kolegovi Ľubošovi, nie je tuná momentálne, ale toto mu odkazujem, ak ma počuje. Povedal, že azbuku nepozná, ruštinu neovláda. My sme stará škola, my poznáme aj azbuku, aj po rusky ešte čo-to vieme. Dohovoríme sa jak s Ukrajincami, tak rovnako aj s Rusmi sa dohovoríme, azbuku vieme prečítať, teda my rečovú bariéru nemáme. A ruských autorov nečíta. A ja mu toto, s tým nesúhlasím. Ja mu to vrele odporúčam, aby ruských autorov čítal, lebo ruská klasika je nádherná. Má pointu, má hĺbku, má myšlienku. To len tak, prepáčte mi, na okraj, ako odchádzam. Ale Ukrajina a Rusi sú to dva blízke národy. My keď by sme sa tvárili, že nič sa nedeje na juhovýchode Ukrajiny, prepáčte, ale ja to nazvem, je tam genocída. Tie informácie, ktoré prenikajú, je to strašné, je to vraždenie ľudí. Je to vraždenie ľudí. A koľkokrát naozaj ten Irak a proste tieto veci, ktoré sme tu spomínali, nebudem sa k tomu vracať, hej? Ale v podstate nastoľovať mier a demokraciu a vnucovať niekomu to svoje myslenie so zbraňou v ruke? Tak to je tá demokracia? To je ten pravicový postoj? No neni. V Maďarsku je pravicová vláda, ale nemajú takýto postoj voči Rusku odmietavý. Nemajú ho. Ja ho tiež nemám, ani ho nemôžem mať. A je mi to ľúto, že to je tak. A znova, nebudem veľa už rozprávať, skončím to, lebo myslím si, že od piatku to veľmi veľa tuná toho zaznelo. Ale ja vyzývam všetky znepriatelené strany, aby to nevyznelo ako klišé, ale aby sa to riešilo naozaj formou dialógu a pokojnou cestou. Zbrane nič nevyriešia. Ja nechcem sa podpísať pod to, aby aj naša krajina bola zatiahnutá do konfliktu, ja neviem, možno rusko-ukrajinského alebo slovensko-ukrajinského, alebo slovensko-ruského. Neviem si to ani predstaviť. Neviem si to ani predstaviť. Mať ambíciu chrániť svoju vlasť a obraňovať ju, to je, myslím si, že charakterné a čestné, ale byť agresorom aj vo verbálnom prejave, je to niečo, čo je odsúdeniahodné. Nebudem už komentovať tých všetkých predrečníkov, spravodajca môže to zhodnocovať, ja nie som tým spravodajcom. Bolo by to na pol dňa, na pol dňa by to bolo, ale, kolegovia, tak ako to bolo vyzvané tuná, neprekrúcajme pojmy v priamom prenose. Nerobme to! Lebo aj tí ľudia smerom navonok sú naozaj dezorientovaní a sú, a verím, že sú ľudia, ktorí úprimne hľadajú tú pravdu. Tých mladých ľudí, ktorých som ja stretol dnes na chodbách parlamentu, veď tuná prešli, sme im aj tlieskali, neviem si to predstaviť, že by títo mladí ľudia, tieto deti, mládežníci zomierali preto, lebo my politici sme sa nevedeli dohodnúť. Ja mám trošku ako iný názor, možno kolegovia, ktorí tuná to povedali, ale treba viesť aj dialóg. Môžeme sa tuná aj dokonca pohádať, ale je to vždycky lepšie, keď sa vedie dialóg, a možno sú diametrálne odlišné názory tuná v pléne Národnej rady, ako keď rinčia zbrane v uliciach. Toto je obraz Ukrajiny. Prestal dialóg, prestal dialóg pod hrozbou samopalov. Údajne tie správy boli také, si predstavte, že by obsadili náš parlament tuná nejakí samopalníci. A tu namieria na vás nabité zbrane. Ako budete hlasovať? Budete slobodne hlasovať? Budete slobodne rozhodovať o tej krajine alebo necháte sa zastreliť? To by som chcel vidieť, ako by sme hlasovali. A toto my schvaľujeme, že toto bolo celkom dobré. Prezident, ktorý bol legitímne zvolený, bol nelegitímne zvrhnutý, ušiel, hej? Ja to nepovažujem za zbabelosť, nepovažujem to za zbabelosť, lebo mohlo dôjsť ku krviprelievaniu a tvrdému krviprelievaniu už v centre Kyjeva. Na záver ešte podčiarkujem, som priateľom rovnako jak Ukrajincov, rovnako tak aj Rusov, ale neodpustím si ešte jednu poznámku. A ja som ju povedal vo faktickej poznámke. Nerozumel som americkému kongresu, keď som mal možnosť vidieť vystúpenie súčasného prezidenta Ukrajiny pána Porošenka, že prečo mu ten kongres tak búrlivo tlieskal. Ja by som tomuto tak netlieskal. A medzi riadkami, keď tak človek číta a tá dodávka tých zbraní, lebo teraz hovoríme, však jedni dodávajú zbrane alebo druhí, alebo tretí. Ja som dieťaťom, pod červenou hviezdou som zrodený. Ja som 61. ročník, ja som sa v období totality narodil, hej, a poznám túto ideológiu, lebo 40 rokov som to počúval. Veľmi mi toto pripomína. Ale od studenej vojny aby sme neprešli k horúcej vojne a veľké konflikty naozaj začínajú možno presne vyhláseniami, potom začnú sa strieľať v uliciach, vraždiť, zabíjať a rozrastá sa to. Tak začala prvá svetová vojna aj druhá svetová vojna. Nie je to na posmech. Hrozí tuná naozaj medzinárodný veľký konflikt. Nepodceňujme túto vec. Ja preto za toto vyhlásenie, ktoré teda je tuná v pléne Národnej rady, hovorím, som si ho pozorne prečítal a opakovane, zatiaľ nič lepšie som tuná naozaj nevidel. Ja aj s tými Spojenými štátmi americkými tam súhlasím, nech aj oni sa tam pričiňujú o toto, nielen smrť rozsievať a nech teda pracujú aj pri tých mierových rokovaniach a prístupoch. Ja aj s touto vetou, aj s tým štvrtým odstavcom na rozdiel od iných kolegov súhlasím a pri hlasovaní ja toto vyhlásenie k Ukrajine podporím. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)