Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2015-10-01):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi predložiť ďalší zo série návrhov. V tomto prípade ide o zmenu alebo novelizáciu zákona o advokácii. Táto novela má dve časti. Prvá časť alebo obidve majú za cieľ zjednodušiť prístup k právnickému povolaniu, ale myslím tomu nie koncipientskemu, ale už právnickému, kedy naozaj môžete sa živiť tým, čo vás niektorých baví, a tým, v čom sú niektorí dobrí. A v prvom prípade ide o toľko diskutovanú prax advokátskeho koncipienta, ktorá bola touto vládou predĺžená z troch rokov na päť rokov. Opäť si dovolím vyjsť z vlastnej skúsenosti. Koncipientom som bol, viem, čo to znamená pracovať tri roky ako koncipient, a za seba a myslím, že aj za veľkú časť svojich kolegov, ktorí tu prax vykonali, môžem povedať, že nie je vôbec dôležité, ako dlho tú prax vykonávate. Dôležité je, ako ste vedený vaším školiteľom. To je to najdôležitejšie, čo je ten obsah vašej praxe. A na toto reagovala novela, ktorá predĺžila prax na päť rokov len takou chabou úpravou vo vykazovaní koncipientskej praxe, aj to v druhom čítaní, aj to na tlak, ktorý bol vyvolaný vo výbore. Po takmer troch rokoch od platnosti účinnosti takejto dlhej koncipientskej praxe stále podľa môjho názoru nie je badať výsledky zlepšenia koncipientov alebo výsledku ako advokátov, ak sa bavíme aj o skúškach, kedy napríklad pri advokátskych skúškach prechádza stále menej a menej tých dlhoročných koncipientov, ako to bolo predtým. Čiže nevidím v tomto nejaké zásadné opodstatnenie ani nejaký význam. A dokonca to má jeden veľmi negatívny jav, ktorý sa týka mladých žien. Dneska keď mladá právnička skončí školu, má zväčša 23 rokov a podľa tohto zákona, keď dostane ideálne v 23 robotu ako koncipientka, bude musieť až do 28 pracovať ako koncipientka. Záujem o koncipientsku prax je stále pomerne veľký a týmto – toto možno apel hlavne na KDH aj u mňa v klube je pomerne dôležité – sú im dávané prekážky založenia rodiny. Tá koncipientka – neradno prerušovať prax – je pred rozhodnutím, buď si ju preruším, buď vôbec na to nepôjdem, na tú koncipientsku prax, alebo si ju preruším, čo sa deje málokedy, alebo sa na to dá a bude mať dieťa niekedy v tridsiatke, okolo tridsiatky. Lebo predsa len po uskutočnení praxe láka tá advokácia vyskúšať si to, ten vlastný chlebík. Čiže toto je jeden zo zásadných negatívnych faktorov. A to nehovorím o tom, že niektorí advokáti, bohužiaľ, platia tých koncipientov tak, ako platia, že stále sa vyskytujú javy, že koncipient si platí svoju mzdu sám, čo je dosť nešťastné, ale tá realita tu proste stále je. Čiže zjednodušene prvá časť návrhu je skrátiť alebo prinavrátiť prax advokátskeho koncipienta z päť rokov na tri roky. Považujem to za dôvodné a predĺženie na päť rokov bolo nedôvodné. Druhá časť je v podstate oprava zákona o advokácii, kde sa pozabudlo na vyšších súdnych úradníkov. Dneska je možné započítať prax do koncipientskej praxe iba vybraným profesiám. Dnes platí, je to profesia sudcu, prokurátora, asistenta sudcu Najvyššieho súdu, justičného čakateľa, právneho čakateľa prokuratúry a notárska prax. Iné praxe nie je možné započítať. Bodka, tam to končí. A pritom prax vyššieho súdneho úradníka je častokrát úplne rovnaká ako prax čakateľa, justičného čakateľa. Veľmi podobná je prax notárskeho koncipienta či čakateľa, veľmi podobná praxi prokurátorského čakateľa. Ja som na toto upozorňoval aj pána ministra, ostalo to bez odozvy. A ja stále to vnímam ako, ako zásadnú chybu, pretože dnes vyšší súdni úradníci opäť do toho stavu sa nehrnú. A my tých vyšších súdnych úradníkov v našom súdnom stave proste potrebujeme. To sú, to je tá mravenčia robota, ktorá nie je vidieť, ale ktorá je cítiť. Poviem príklad, v Nemecku väčšinu práce sudcu alebo rozhodovacej práce urobí práve, práve vyšší súdny úradník. Až 85 % práce vám on pripraví a sudca iba rozhodne. Iba, no s dôsledkami, samozrejme, ale čo chcem povedať, je, že my potrebujete do súdneho stavu hlavne kvalitných mladých šikovných ľudí ako vyšších súdnych úradníkov. Dnes tí ľudia strácajú motiváciu to robiť. Nielen kvôli tomu, že sú ohodnotení skôr demotivačne ako motivačne, ale nemajú ďalšiu perspektívu, pretože dokonca zákon im neumožňuje započítať ich prax do niektorých profesií, kde by to bolo, kde by sa to proste vyžadovalo. Čiže inými slovami, doplnila medzi profesie, ktoré sú príbuzné obsahovo, prax vyššieho súdneho úradníka, aby táto prax bola možná a započítateľná do praxe advokátskeho koncipienta. Ďakujem veľmi pekne za prípadnú podporu.