Jaurová, Zora, poslankyňa NR SR (2024-05-14):
Vážení kolegovia, vážené kolegyne, vážený pán predsedajúci, mojou prakticky celoživotnou misiou je hovoriť o dôležitosti kultúry pre spoločnosť. Celé roky sa snažím presviedčať politikov, tých, ktorí rozhodujú o verejných politikách, či aj obyčajnú verejnosť o tom, ako veľmi môžu kultúrne politiky ovplyvniť a zmeniť ich každodenný život. Musím sa priznať, že aj napriek tomu som nečakala, že diskusia o novele zákona o Fonde na podporu umenia bude trvať tak dlho, vzbudí také vášne, odkryje toľko nečakaných súvislostí a spôsobí dokonca prvú viditeľnú roztržku vo vládnej koalícii. Podľa § 84 a 85 rokovacieho poriadku sa tretie čítanie môže vzťahovať len na tie časti zákona, ku ktorým boli v druhom čítaní schválené pozmeňujúce návrhy. Problém zákona, ktorý máme pred sebou, je však v tom, že to, čo prišlo v druhom čítaní, resp. na jeho samotnom konci, je diametrálne odlišný zákon ako ten, ktorý predkladateľ predstieral v prvom čítaní. Tu vidím prvý problém predkladaného zákona. Celý proces, ktorým sme sa dostali až do dnešného dňa, je vo svojej podstate legislatívnym podvodom. Predkladateľ doslova predstieral nejaký legislatívny zámer, aby nás na konci druhého čítania zaskočil zo zálohy pozmeňovacími a doplňujúcimi návrhmi, ktoré sú ale úplne iným zákonom. Samozrejme, nepredstieral dostatočne presvedčivo, takže sme tušili, že v tom bude nejaký háčik, ale zjavne to netušili ani niektorí spolupredkladatelia zákona z koaličných strán, ktorí týmto celým podvodom ostali tiež zaskočení. (Ruch v pléne.) Poprosím kolegov zo SMER-u, keby sa tak von išli porozprávať. A tak tu dnes máme úplne iný zákon v treťom čítaní, ako sme mali v prvom. Nesedí dôvodová správa, nesedí to s programovým vyhlásením vlády, chýba akékoľvek MPK a konzultácie s tými, ktorých sa to týka, chýba zdôvodnenie aj zdravý rozum. Samotný predkladateľ podal pozmeňovací návrh vlastnej novely, pričom nám dodnes nevysvetlil, čo sa zmenilo medzi prvým a druhým čítaním, že tak náhle prezrel a zistil, že namiesto drobnej zmeny v dozornej rade fondu treba radikálne zmeniť celý fond. Namiesto súčasného modelu, ktorý v podstate sofistikovane vyvažuje právomoci pri udeľovaní podpory medzi odborné komisie, radu fondu a riaditeľa, sme dostali hrubou sekerou nasekaný autoritatívny model, ktorý dáva všetky právomoci rade. Tú si v jasnej väčšine menuje bez návrhov minister, hoci v súčasnom modeli prevažovali nominanti menovaní za návrhy odborných organizácií. Navrhovateľ má proste pred očami vidinu uchvátenia a ovládnutia rozhodovacieho procesu za každú cenu, a tak mu úplne unikajú nielen demokratické princípy, ale aj praktické detaily takéhoto modelu. A túto radikálnu a hrubú reformu chcú, samozrejme, urobiť od 1. júna. To je za dva týždne, kolegovia. Následky tohto zákona budú fatálne. Fond, ktorý je jeden, jedným z najväčších výdobytkov moderných kultúrnych politík na Slovensku, a takých máme naozaj málo, stratí verejnoprávny charakter a bude úplne podriadený ministerstvu kultúry, a to za úplne nejasných podmienok bez toho, aby ktokoľvek za čokoľvek priamo zodpovedal. Fond v prvých mesiacoch prakticky skolabuje, pretože túto radikálnu zmenu jednoducho nie je možné urobiť za dva týždne. Aj keby sme súhlasili s jej obsahom, realistický termín na implementáciu takejto zmeny je možno 1. január budúceho roka, a aj to považujem za šibeničný termín. Fond po prijatí tejto novely okamžite zastaví svoju činnosť a nikto nevie dnes odhadnúť, kedy ju obnoví. Každopádne bavíme sa o dlhých mesiacoch. Fond však bude kolabovať aj naďalej, pretože trinásťčlenná rada nedokáže reálne hodnotiť 5-tisíc projektov ročne, ktoré dnes hodnotí 70 komisií s 300 členmi. Predkladateľ tvrdí, že veď to budú ďalej robiť komisie ako doteraz a rada zmení len niektoré ich rozhodnutia. A ja sa pýtam, a ktoré presne bude meniť tá rada? Ako budú vedieť členovia rady, či projekty, ktoré sú im drahé, sú lepšie alebo horšie ako tie ostatné, keď si ich nepreštudujú? Budú, samozrejme, teda riešiť iba tie projekty, na ktorých budú mať osobný záujem. Systém, ktorý táto novela zavádza, je vlastne inštitucionalizovaný klientelizmus priamo napísaný do zákonnej normy. Po tretie, fond skolabuje aj preto, lebo už viac ako polovica členov komisií... (zaznievanie gongu), ďakujem, ... povedala, že odstúpi a ja sa pýtam, kde nájdete nových, lebo zase takých ľudí až tak veľa nie je. Proste legislatívna práca na pohľadanie. Aj zámer predkladateľa je zlý, aj to nebude fungovať. Čo ma však na tom celom zaujalo najviac, je fakt, že z rozhovorov s kolegami naprieč celým politickým spektrom tohto parlamentu sa mi to javí tak, že nikto tým vlastne nie je nadšený. Pochopiteľne opozícia, ale ani koalícia, dokonca ani poniektorí poslanci Slovenskej národnej strany. A tak sa pýtam, že prečo to tu vlastne ideme schvaľovať. Kto nás tu drží ako rukojemníkov? Neodhlasujeme si radšej tajnú voľbu? Možno by to veľa vyriešilo. Tí ľudia vonku by sa nám za to možno poďakovali. Ja som ale po celý čas pozorne počúvala argumenty predkladateľov, škoda, že ich neuviedli v dôvodovej správe, a myslím si, že sčasti rozumiem frustrácii, ktorá nás doviedla do tohto bodu. Tú však bolo možné riešiť oveľa menšou a menej invazívnou novelou zákona, ktorá by dodržala princípy právnej istoty a primeranosti pri tvorbe legislatívy. Dokonca sa tu jedna taká aj vyskytla a pán Michelko ju niekoľko dní v médiách ohlasoval ako dohodnutý kompromis. Hovorím o verzii, ktorú pripravil pán poslanec Malatinec a za ktorú by sme s istými výhradami vedeli hlasovať aj my. Čo sa vlastne stalo? Kde zmizol tento kompromis? Ktorá plochá Zem ho schovala? Tento legislatívny zámer bol aj súčasťou verejnej výzvy na odstúpenie ministerky kultúry, ktorú podpísalo takmer 190-tisíc občanov a ktorú dnes tento parlament vehementne odignoroval. Sami vidíte, aký veľký odpor v odbornej obci naprieč celým kultúrnym spektrom tento zámer vzbudil. Hovoríte, že to robíte preto, lebo niektorí ľudia boli z FPU nespokojní, ale zdá sa, že s vašimi zámermi sú nespokojní takmer všetci. Čo poviete tým ľuďom vonku, páni a dámy? Na záver, ja už som tu tento citát v tejto rozprave čítala, a teda myslím si, že tieto múdre slová prečítam ešte raz: „Márnosť nad márnosť“, hovorí kazateľ, „márnosť nad márnosti, všetko je márnosť. Aký osoh má človek zo všetkej svojej lopoty, ktorou sa umára pod slnkom?“ Naozaj musím sa priznať, že ja osobne som už dávno nemala takýto pocit zmaru. Fond na podporu umenia, jeho vznik a fungovanie bolo akýmsi závanom moderných európskych kultúrnych politík na Slovensku. Závidia nám ho v Českej republike, má dobré meno v medzinárodnom prostredí a robí z nás súčasť civilizovanej Európy, umožňuje nám dôstojnú kultúrnu spoluprácu a podporuje európsku kvalitu. A my sa tu dnes pozeráme na to, ako toto všetko niekto ide jedným ťahom pera zrušiť a zničiť. Väčšina z vás veľmi dobre vie, že výsledok bude pre kultúru katastrofálny, ale v mene uchovania vlády si to tu nakoniec odhlasujete. Nevadí vám, že nás tým vzďaľujete od európskych štandardov, od civilizovaného sveta, od demokracie, od kultúry, od nádeje na lepšie a kultúrnejšie Slovensko. Neverím, že všetci v tomto parlamente naozaj chcete prispieť k tomuto zmaru, a tak vás ešte raz všetkých poslancov koalície chcem poprosiť, aby ste v mene kultúry za tento zákon nehlasovali. Ďakujem. (Potlesk.)