S. Kahanec, poslanec: (2008-04-01):
Chcel by som zdôrazniť možno jednu vec, ktorá v týchto debatách možno uniká ako prioritná, veď aj v dôvodovej správe sa uvádza široký postup vývoja Úradu pre verejné obstarávanie. A uvádza sa tam, že Úrad pre verejné obstarávanie bol zriadený práve na to, aby mohol byť vykonávaný dohľad nad týmto verejným obstarávaním, výkon nad rôznymi druhmi verejného obstarávania či nad riešením prípadných námietok a podobne. Čiže keď sme tento úrad v roku 2000 na základe zákona zriadili, tak asi sme ho nezrealizovali preto, že tento zákon o verejnom obstarávaní je nejaký podradný zákon, ktorý nie je vážny. Keď má svoj úrad, tak by mal mať aj svoju vážnosť. Ale poďme ďalej k tomuto predkladanému zákonu. Mňa trošku prekvapilo, že dôvodová správa sa vlastne na dvoch stranách zaoberá doterajším vývojom a tie dôvody, ktoré viedli k vypracovaniu návrhu zákona, sú stručne uvedené v závere na necelej pol stránke. Samozrejme, nie je podstatné, či je niečo zdôvodnené na troch stranách alebo na pol stránke, záleží na kvalite zdôvodnenia. Ale skôr by som privítal rozšírenú tú časť zdôvodnenia predkladanej novely. A súvisí to s tým, čo tu už bolo tiež povedané, že táto novela by mala predovšetkým riešiť doterajšie problémové miesta tohto zákona, to znamená, že mala by odstrániť možnosti jeho zneužívania, ani nie tak to odstrániť, lebo zase si nebudem namýšľať, že sa dá niečo úplne odstrániť, teda eliminovať na minimálnu možnú mieru problémové miesta zákona s tým, aby sa práve tieto mimoriadne formy nezneužívali, resp. zneužívali v minimálnej miere. Takže takisto nespochybňujem, že by mal tento zákon riešiť používanie referencií ako kritérií, i keď na druhej strane po skúsenostiach vo výberových konaniach si zasa viem predstaviť, aké boli rôzne postoje pri výberových komisiách a že zneužiť sa nemusí len toto kritérium referencií, že zneužiť sa môžu rôzne iné kritériá, ba dokonca ani cena nebude garantovať kvalitný výsledok výberového konania, lebo následne môže byť zneužitá pri dumpingovej cene buď nejakými dodatkami k zmluve, alebo inými spôsobmi, pričom v bežnej praxi sa tieto veci aj diali. Čiže ide o to, aby tieto negatívne javy, ktoré sa diali pri verejných obstarávaniach, nehovorme si, že sa nedejú, sa minimalizovali. Určite zásadnou vecou, ktorú by mala predložená novela vyriešiť, je úprava ustanovení v novele tak, aby sa minimalizovali straty, resp. škody v rámci verejného obstarávania. Nazývam to škodami, lebo vlastne všetky prostriedky, ktoré sa tam minú naviac, sú škodou pre toho, kto ich dáva, pričom je úplne jedno, či ich dáva štát alebo či ich dáva samospráva. Sú to zdroje, o ktoré príde a ktoré mohli byť využité buď pre ďalší rozvoj, alebo pre ďalší kapitál a pod., alebo pre samotné zabezpečenie služieb, ktoré zabezpečuje. Je úplne zrejmé, že to súvisí predovšetkým s podprahovými metódami či tak často zneužívaním inštitútu časovej tiesne. Takisto tu bolo spomínané, že takýto inštitút bol použitý napr. pri výstavbe diaľnic. A ja chcem k tomu dodať, že ak tu má byť dôvodom inštitút časovej tiesne vtedy, keď nám ide o nejaký dvoj-, trojmesačný sklz pri zákazke, ktorá je v desiatkach miliárd, resp. až do stoviek miliárd, tak si myslím, že to je absolútne nenáležité zdôvodnenie. Predsa keď máme nejakú časovú tieseň na nejaké menšie objemy, tak berme to tak, že pri týchto menších objemoch môžeme povedať, že nestojí nám za to, keď nám niečo vážne uniká, aby sme teraz robili dlhoročnú prípravu. Ale pri zákazkách, ktoré sa rádovo pohybujú v stovke miliárd alebo v 150 mld., myslím si, je úplne nenáležité, aby sme prípravu skracovali cez inštitút časovej tiesne a tým pádom dávali možnosť pre zneužívanie verejného obstarávania. A k tomu, či sa do toho mieša politika alebo nemieša politika. Ja si pamätám aj z minulého obdobia, keď vtedajšia opozícia kritizovala výberové konania, keď kritizovala ďalšie veci. Čiže nehovorme o tom, či teraz si budeme robiť rešerše, rešerše o tom, ako tu spomínal pán poslanec Pelegrini alebo na začiatku to uviedla pani poslankyňa Žitňanská. Ja to nenazývam rešerš. To sú skúsenosti zo života, ktoré prebehli za jednotlivé volebné obdobia. A myslím si, že tak ako bolo vtedy právo opozície kritizovať a dozerať, tak aj teraz je také právo opozície. A myslím si, že aj táto dnešná vládna koalícia by si mala uvedomiť, že v minulom období bola práve ona tou opozíciou a takisto kritizovala, požadovala, vyžadovala. Na tom nie je nič nenormálne. A myslím si, že je právom opozície, aby požadovala vysvetlenia, aby požadovala úpravy a aby požadovala zlepšenia v problémových oblastiach tak, ako sa o to aj usilujeme. A to, že sa do toho zanáša trochu politiky, vyplýva aj z toho, že jedno sa hovorí a druhé sa robí. A či si chcete alebo nechcete toto priznať, je to tak, že množstvo medializovaných káuz od začiatku tejto vládnej koalície sa už premlelo. Ak by neboli, ak by platilo to, čo hovoril na začiatku pán premiér, že bude konať už pri podozrení a pod., tak by sme nemuseli tieto kauzy ďalej rozmazávať. Ale, bohužiaľ, iná je realita. A realita je predovšetkým taká, že ak nejaký problém vznikne, tak na začiatku beží obdobie, že nič sa nedeje, nič sa neporušilo. Až v závere, keď už je veľmi silný tlak aj od opozície, ale zvlášť od médií, tak sa urobí nejaký ten radikálny zásah ako napr. pri odvolaní ministra a podobne. Ale toto, si myslím, nie je o tom, že sme dobrí alebo zlí. Toto je o tom, že vládna koalícia jedno hovorí a druhé robí na najvyššej úrovni. A k tomu, že je vážne to verejné obstarávanie, či už pri potenciálnych zdrojoch z Európskej únie, kde budú veľké zákazky z európskych fondov, či pri veľkých objemoch pri diaľniciach. Tak si myslím, že je to o to dôležitejšie, aby takýto zákon bol prijatý s takými úpravami, aby sa tieto negatívne a možné zneužitia tohto zákona eliminovali na minimálnu mieru. Pán poslanec Petrák spomínal, že verejné obstarávanie sa týka celého verejného sektora. Áno, týka sa ho celého, akurát si myslím, že, a to si myslím, že každý si uvedomuje, tu na tej najvyššej úrovni je tých núl oveľa viac. Keď sa na nižšej úrovni robí verejné obstarávanie a keď má mesto k dispozícii čo ja viem na investície 50 mil., 100 mil., 150 mil., podľa toho, v akom je stave, tak tu počítame  trošku v iných objemoch, tak si myslím, že aj tu patrí najväčšia kontrola tohto verejného obstarávania. A ja sa s tým, čo bolo povedané, stotožňujem. Trošku zareagujem na kolegu pána poslanca Pelegriniho. Myslím si, že by som privítal toto, čo povedal, že nám chcú načúvať a že nás neodmietnu, neodmietajú, keď budeme sa do toho zapájať, akurát pri hlasovaniach sme veľmi často z hľadiska koalície presviedčaní o opaku, lebo, dá sa povedať, takmer žiadne návrhy opozície v tomto parlamente neprešli. Takže vítam to ako ústretové gesto, akurát realita je trošku odlišná. A beriem to, že je to vlastne vec  dohody v koalícii, ale potom tu síce môžeme deklarovať, že sme ústretoví k tomu, keď pri samotnom hlasovaní a pri samotnej koaličnej dohode sa tieto ponuky a ústretové ponuky menia na iný postoj. No ale to si myslím, že je realita. A nechcem túto realitu teraz ani meniť, lebo máte dosť poslancov. Ale každopádne chcem na to upozorniť, že jedno je vec to ponúknuť a druhé je vec aj to zrealizovať. Ešte spomeniem pár prípadov, keď ide o konkrétne postoje a kroky. Ako už tu bolo spomínané, tento zákon by mal predovšetkým byť definovaný tak, aby maximálne množstvo informácií ohľadom verejného obstarávania prešlo zverejňovaním. A bol tu predchádzajúcim rečníkom spomínaný ako príklad zákon o slobodnom prístupe k informáciám aj tlačový zákon. Tak tam chcem len doplniť, že pri zákone o slobodnom prístupe k informáciám práve vaša kolegyňa v minulom období navrhla obmedzenie prístupu k týmto informáciám tým, že ste chceli stanoviť, či je tá žiadosť náležitá alebo opodstatnená. No a v dnešnej dobe je to podobné, keď by ministerstvo kultúry alebo nejaký váš ďalší iný orgán mal stanoviť, ktorý žurnalista je dobrý alebo nedobrý a má dobrú kvalifikáciu a podobne. Čiže to je presne ten systém, ktorý teraz platí pri zákone o verejnom obstarávaní. Zákon o verejnom obstarávaní by mal predovšetkým zabezpečiť cieľ, aby sa prostriedky využili efektívne, aby sa využilo aj tých spomínaných pánom predsedom vlády 20 %, ktoré podľa neho sú vlastne nevyužité alebo zneužité. Sú to veľmi vážne slová. A keď takéto slová hovorí, tak by som ja očakával, že aj v tejto novele zákona sa prejaví úprava, ktorá tento 20-percentný deficit zminimalizuje na najmenšiu možnú mieru. Ďakujem pekne.