E. Kukan, minister zahraničných vecí SR: (2006-02-02):
Ide o každoročný, takmer rutinný materiál ministerstva zahraničných vecí. Počnúc minulým rokom sa však predkladá ako prvá časť pôvodne jedného materiálu Správy o plnení zahraničnej politiky Slovenskej republiky a zamerania zahraničnej politiky Slovenskej republiky. Tento postup sme zvolili preto, aby sa priority zahraničnej politiky našej krajiny mohli plniť už od začiatku nového roku a zároveň aby sme mohli vyhodnocovať aktivity počas celej dĺžky uplynulého roka. Ďalšia zmena v plánovaní zahraničnej politiky Slovenska oproti minulosti je v spôsobe, akým sa v rámci rezortu pristupuje k formulovaniu zámerov zahraničnej politiky. Teda vo zvýraznení jej európskeho a transatlantického rozmeru ako konštitutívneho prvku. Východisko pre takéto zmeny by mal poslúžiť vývoj v postavení Slovenskej republiky počas ostatných dvoch rokov. Vstup Slovenska do EÚ a do NATO vytvoril nové podmienky na výkon domácej i zahraničnej politiky našej republiky. Treba si predovšetkým uvedomiť, že po vstupovom roku 2004, ktorý sme často označovali ako „nultý“ rok, máme za sebou už aj rok „jeden“ nášho členstva v oboch organizáciách. Teda rok, ktorý bol zaťažkávacou skúškou reálnej aktívnej prítomnosti Slovenskej republiky v politikách Európskej únie a NATO. Rok, ktorý znamenal mnohé posuny vpred, ale zároveň priniesol aj nové otvorené otázky. V uplynulom roku bola Slovenská republika reálne konfrontovaná s požiadavkami našich partnerov na naše stanoviská. Z toho nám logicky vyplynula potreba nielen obsahových, ale aj metodických zmien v našej zahraničnej politike. Uvedomujeme si, že od roku 2005 sa každým rokom nároky na našu zahraničnú politiku stupňujú. Byť aktívnym a tvorivým účastníkom v európskej politike je mimoriadne náročný proces. Chceme ho zvládať vysoko profesionálne. Som presvedčený, že ostatný rok zároveň dostatočne ukázal, že slovenská zahraničná politika dokáže reagovať na nové požiadavky a za pochodu sa reformovať. Z minulého roku máme teda bezprecedentnú skúsenosť, ale pred nami je zložitá budúcnosť. Od zahraničnej politiky Slovenska sa vyžaduje, aby bola nielen dostatočne operatívna a flexibilná, ale predovšetkým zodpovedná, prínosná až inovatívna. To vzhľadom na dostupné kapacity malého štátu, akým je Slovenská republika, nie je jednoduché. Navyše, ak máme vlastné ambície aktívnej tvorby európskej a euroatlantickej politiky a musíme vedieť anticipovať medzinárodné problémy a ich riešenia, čiže správať sa v medzinárodnej politike moderným spôsobom. Výraz „moderný“ však v tomto význame neznamená „sezónny“, ale určuje dlhodobý trend na výkon zahraničnej politiky v euroatlantickom priestore a v jeho susedstve. Menšia kapacita krajiny neznamená nízky profil tejto krajiny (pozri príklad úspešných predsedníctiev menších krajín v Európskej únii) alebo ich vklad do diskusie o budúcnosti Európskej únie či do budovania euroatlantických bezpečnostných štruktúr. Naopak, flexibilitu menšieho celku musíme, podobne ako to platí v ekonomike, efektívne využiť aj v medzinárodnej politike na ďalšie zvyšovanie kreditu Slovenskej republiky ako aktívneho činiteľa. Náš zahraničnopolitický profil sa musí tvoriť ako jasný a čitateľný. Zároveň ako prezentácia zahraničnopolitických priorít Slovenskej republiky. Účelné preň nie je koncentrovať sa na regióny, kde nedokážeme byť efektívne prítomní kvôli našim limitovaným kapacitám. Účelné pre náš profil je koncentrovať sa na témy, ktoré kumulujú naše bilaterálne a multilaterálne priority. Rovnako na témy, v ktorých dokážeme priniesť pridanú hodnotu k medzinárodným procesom riešiacim problémy a prispieť vlastnými riešeniami či inovatívnymi prístupmi. Takúto tému predstavujú predovšetkým regióny západného Balkánu a východnej Európy, kde sa rozhoduje o ich stabilite a ďalšom dlhodobom smerovaní. Základným východiskom prioritizácie zahraničnej politiky Slovenskej republiky v tomto regióne je nevyhnutnosť jeho stabilizácie. Stabilita a demokracia na západnom Balkáne znamená stabilitu aj pre strednú Európu. Je to zároveň náš prínos ako novej členskej krajiny do spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ. Minulý rok priniesol v týchto oblastiach pre slovenskú zahraničnú politiku úspechy, na ktorých sa dá budovať. Z nich by som chcel uviesť predovšetkým - úspešné presadenie začatia rokovaní Európskej únie s Chorvátskom o vstupe do EÚ, - vymenovanie veľvyslanca Miroslava Lajčáka za osobitného predstaviteľa spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky EÚ v Čiernej Hore alebo - vymenovanie veľvyslanca Jána Kubiša do podobnej pozície pre oblasť strednej Ázie. Mnohé témy, donedávna čisto bilaterálne, akými sú napríklad naše vzťahy s Ruskou federáciou alebo s Čínou, sa od nášho vstupu do Európskej únie preniesli na vyššiu úroveň. Určite máme vlastný názor na vývoj v týchto krajinách. Ale je to práve naše členstvo v Európskej únii, ktoré nám dáva silnejšie nástroje na formulovanie a presadzovanie našej zahraničnej politiky voči týmto ekonomickým a silným krajinám. Našou úlohou je v súčasnosti hľadať a ponúkať riešenia, ktoré budeme môcť ľahšie presadzovať vo vzťahu s týmito krajinami z európskej úrovne. Tým chcem povedať, že rozvoj našej dvojstrannej spolupráce či už s Čínou, alebo s Ruskou federáciou sa naším vstupom do EÚ alebo do NATO neobmedzil, naopak, máme dobré príležitosti, aby sme v týchto otázkach postupovali aktívnejšie. Chcel by som upriamiť pozornosť na skutočnosť, aké je náročné formulovať úlohy do zamerania zahraničnej politiky pri riešení tém, v ktorých je ťažké mať vlastne jasné národné stanovisko, keď ho vlastne hľadajú aj iní partneri z Európskej únie. Navyše, aby tieto formulácie neniesli charakter populizmu a demagógie, ale demokratických postupov bežných v reálnych podmienkach medzinárodných vzťahov akceptovateľných v zahraničí aj v našej spoločnosti. Ako príklad použijem zneužívanú tému našej prítomnosti v Iraku, kde sa na budovaní novej prítomnosti a budúcnosti Iraku podieľa už aj Európska únia. Jej niektoré členské krajiny sa pritom od vstupu spojencov do Iraku ešte pred tromi rokmi takmer dištancovali. Dnes, po postupnej stabilizácii situácie a budovaní nového politického systému v Iraku tam vidia priestor aj pre vlastné kapacity investícií a rozvojovej pomoci. Európska únia ako dôveryhodný partner presadzuje mierové riešenia na Blízkom východe a Slovensko jej prostredníctvom tiež. Ako iný príklad zložitého nachádzania môže poslúžiť otázka vstupu Turecka do Európskej únie, vzťahy Európskej únie a USA alebo budúcnosť Európskej únie a jej Ústavnej zmluvy. Kým vzťahy Únie s USA sú všeobecne dosť jednoznačne považované za nadčasovú tému, budúcnosť EÚ a jej Ústavnej zmluvy, ako aj vstup Turecka do EÚ niektoré politické subjekty odmietajú a uprednostňujú k témam sa v budúcnosti nevracať. Práve pri týchto príkladoch je dôležité uvedomiť si, aká nevyhnutná je celospoločenská diskusia a procesný charakter riešenia. Tieto témy jednoducho nie je možné jednorazovo naplánovať. Nemožno ich však jednorazovo odmietnuť, pretože sa riešia v širších súvislostiach a majú vážne dosahy na vývoj medzinárodných vzťahov. Pritom v prípade Turecka sa dôsledne držíme mandátu, ktorý ste odsúhlasili tu, v Národnej rade, v novembri 2004. Panie poslankyne a páni poslanci, rád by som sa ešte stručne vyjadril k niektorým prioritným témam na rok 2006. Slovensko je od 1. januára 2006 voleným členom Bezpečnostnej rady OSN. Po pomerne hektickom roku obsahových príprav a prispôsobovania činnosti nášho rezortu tejto prioritnej téme na obdobie dvojročného mandátu nasleduje obdobie reálnych aktivít. Na toto obdobie máme stanovené priority zodpovedajúce našim reálnym kapacitám a ambíciám. Tie sa, prirodzene, týkajú regiónu západného Balkánu a východnej Európy, kde máme z našej vlastnej expertízy čo ponúknuť aj na najvyššej globálnej úrovni medzinárodnej politiky. Zároveň si uvedomujeme, že temer 70 % agendy Bezpečnostnej rady predstavujú problémy afrického kontinentu, ktoré budeme monitorovať a vyhodnocovať nielen prostredníctvom siete našich diplomatických zastupiteľstiev, ale aj v spolupráci s inými členskými krajinami Bezpečnostnej rady, ktoré disponujú významnou expertízou v rôznych oblastiach Afriky. Niekoľko slov by som rád povedal k dianiu v strednej Európe. Slovenská republika má záujem udržať významný formát vyšehradskej spolupráce. Tento po 14 rokoch existencie naplnil svoj pôvodný cieľ – vstup krajín Vyšehradskej štvorky do EÚ a NATO. Dnes je hlavnou otázkou, ako efektívne pôsobiť v rozhodovacích procesoch Únie, ako prispieť k jej rozvoju. Záujem máme aj na aktualizácii obsahu vyšehradskej spolupráce, ktorú si vyžaduje vývoj udalostí v susedstve regiónu strednej Európy. Najlepšiu príležitosť budeme mať prostredníctvom nášho ročného predsedníctva, ktoré začneme v lete tohto roku a pre ktoré v súčasnosti vypracúvame program. Niektorým regiónom sveta, s ktorými intenzívne vzťahy sa v spoločnej minulosti Česko-Slovenska možno vyplácali z hľadiska ekonomického alebo politického, dnes nemôžeme venovať takú pozornosť, akú by sme chceli. Na vysvetlenie si stačí uvedomiť reálne kapacity malého stredoeurópskeho štátu. Napriek tomu sa naša sieť diplomatických zastupiteľstiev vo svete usiluje maximálne efektívne pôsobiť aj vo vzdialenejších regiónoch. Podporuje ju v tom rozširujúca sa sieť honorárnych konzulátov. Budujeme ju však s ohľadom na finančné obmedzenia predovšetkým v tých oblastiach, kde máme nové priority a kde nám napríklad vznikajú nové medzinárodné záväzky. Panie poslankyne a páni poslanci, sami máte možnosť vidieť, že rezort zahraničných vecí Slovenskej republiky je dynamický a vyžaduje plný profesionálny prístup a výkon. Rok, do ktorého sme prednedávnom vstúpili, však bude podstatne náročnejší zo stránky vnútropolitickej aj zahraničnopolitickej, keďže sa nachádzame v roku volebnom. Napriek tomu si dovoľujem vysloviť presvedčenie, že slovenská zahraničná politika bude opäť aj v tomto roku písať svoju ďalšiu pozitívnu stránku. Pán predsedajúci, skončil som, ďakujem.