M. Sabolová, poslankyňa: (2002-05-28):
M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Andrejčák chce reagovať, nech sa páči. I. Andrejčák, poslanec: Ďakujem. Len jednou vetou. Možno dôvody sú konkrétne, ale ich závažnosť je naozaj pseudozávažnosť a príklad takejto jednoty rovnosti som uviedol. Niekoľko desaťročí albánska armáda nemala hodnosti. Všetci mali rovnakú hodnosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Hoffmann. A. Hoffmann, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení pán minister, kolegyne, kolegovia, dovoľte niekoľko poznámok k prerokúvanému návrhu zákona o sociálnom poistení s ohľadom na spoločnú správu a jej bod IV B. Navrhované zmeny v IV B spoločnej správy zásadným spôsobom menia status sociálneho zabezpečenia policajtov a vojakov, ktorý platí v Slovenskej republike od jej vzniku a predtým platil v spoločnom štáte v podstate od 60. rokov. Pritom tento status vždy vychádzal z konkrétnych osobitostí charakterizujúcich políciu a armádu a bol a aj v súčasnosti je analogický so systémami sociálneho zabezpečenia policajtov a profesionálnych vojakov v štátoch Európskej únie a NATO. Nie je teda v rozpore s čl. 39 Ústavy Slovenskej republiky. Po ďalšie: Navrhované zmeny znižujú, respektíve rušia už dosiahnutý stav v úrovni sociálneho zabezpečenia policajtov a profesionálnych vojakov, ktorá skutočnosť nie je ničím odôvodnená a nemá obdobu v doterajšej histórii vývoja sociálneho zabezpečenia v Slovenskej republike. Navrhované zmeny sú nesystémové a iba čiastkové. Vyžadovali by si najneskôr do 30. júna 2003 prijať ďalšie legislatívne úpravy zákonov č. 73/1998, 114/1997 a 200/1998 a to takým spôsobom, že by došlo, ako je uvedené, k zrušeniu doposiaľ dosiahnutého stavu v sociálnom zabezpečení policajtov, profesionálnych vojakov a colníkov. Odôvodnenie navrhovaných zmien nie je dostatočné a vo veľkej časti prinajmenšom nepresné. Napríklad v dôvodovej správe sa uvádza, že sa policajti a profesionálni vojaci nezúčastňujú na solidarite sociálneho zabezpečenia. S uvedeným nemožno súhlasiť, nakoľko osobitné účty dotknutých rezortov sú čerpané iba čiastočne. Zostávajúce objemy vybraného poistného v miliónových sumách sú štvrťročne vracané späť do štátneho rozpočtu a z neho je v priebehu roka upraveným spôsobom financované sociálne zabezpečenie občanov prostredníctvom rozpočtu Sociálnej poisťovne. V neposlednom rade je potrebné uviesť, že s osobitnou právnou úpravou, s jej zachovaním i na ďalšie obdobie vyjadrilo súhlasné stanovisko v celom legislatívnom procese transformácie sociálneho systému aj ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny, Sociálna poisťovňa, ministerstvo financií, ako aj účastníci tripartity. Preto vzhľadom na uvedené, s navrhovanými zmenami uvedenými v spoločnej správe pod bodom IV B zásadné nemožno súhlasiť. Dodávam, že zákon ako celok budem podporovať. Chcem len požiadať, aby sme naozaj zohľadnili, že práca v polícii a profesionálna vojenská služba je výnimočným zamestnaním s osobitnými znakmi, ktoré majú vplyv na sociálne postavenie a úroveň zabezpečenia profesionálnych vojakov a policajtov a ich rodín. Sú to ľudia, ktorí sú dlhodobo pripravovaní na špecifické pracovné činnosti, ktoré kladú vysoké vojensko-odborné, fyzické, zdravotné a psychické požiadavky na ich spôsobilosti s vysokou pravdepodobnosťou poškodenia zdravia. Obsahom ich prípravy je riešenie ozbrojeného konfliktu s použitím násilia, čo je pre spoločnosť jedinečné a ničím neporovnateľné špecifikum. Poskytujú spoločnosti bezpečnosť, za ktorú, keď to vyžaduje situácia, musia položiť aj svoj život. Takéto poslanie s výnimkou polície neplní žiadna profesia v spoločnosti! Aj to je dôvod, aby sme sa zamýšľali nad rovnosťou, respektíve rovnakým systémom, univerzálnym systémom sociálneho zabezpečenia. Profesionálna služba je tiež spojená s dočasnosťou služobného pomeru. Teda nie je celoživotným povolaním. Aj tento fakt tu treba zohľadňovať. Ak by sme mali zhrnúť celý súbor argumentov, o ktorých by som mohol hovoriť ešte niekoľko desiatok minút, chcel by som konštatovať nasledovné: Ak by prešiel pozmeňujúci návrh uvedený v spoločnej správe pod bodom IV B, došlo by k výraznému zhoršeniu zabezpečenia profesionálnych vojakov a policajtov počas dočasnej neschopnosti vykonávať službu. Úplne sa znehodnotí súčasná stimulácia a stimulačná funkcia dôchodkového poistenia. Došlo by k zhoršeniu zabezpečenia vojakov a policajtov službami v rámci sociálneho zabezpečenia. Boli by tu mnohé efekty, o ktorých by sme mohli hovoriť tak z krátkodobého ako aj z dlhodobého hľadiska. Boli tu už vo vystúpeniach mojich predrečníkov spomínané, preto ich nebudem akcentovať, chcem len poukázať na jeden významný moment pokiaľ ide o Armádu Slovenskej republiky. Prijatie tohto pozmeňujúceho návrhu uvedeného v spoločnej správe k navrhovanému zákonu by mohlo viesť k odchodu približne 39,8 % riadiacich kádrov v armáde. Preto naozaj treba veľmi seriózne pri zvažovaní a pri hlasovaní rozmýšľať o tom, čo tejto republike v danej situácii prinesie prospech. Dovoľte, aby som na záver konštatoval, že systém sociálneho zabezpečenia profesionálnych vojakov vo všetkých profilových armádach vyspelých demokratických štátov je nadštandardný a má nezastupiteľné miesto pri zvyšovaní atraktívnosti povolania profesionálneho vojaka a policajta medzi mladými ľuďmi a je aj určitou motiváciou. Prostriedky vynakladané na sociálne zabezpečenie profesionálnych vojakov a policajtov sú v konečnom dôsledku dobrou investíciou do vyššej kvality bezpečnosti štátu a občana pri nižších nákladoch. Na záver mi dovoľte, aby som vás v záujme veci požiadal nepodporiť pozmeňujúce návrhy obsiahnuté v bode IV B spoločnej správy, čím vytvoríme predpoklady pre prijatie vládou navrhovaného zákona o sociálnom zabezpečení policajtov a vojakov, tlač 1379. Nazdávam sa, že východiskom pre riešenie tohto problému nemôže byť likvidácia už v zákone upravenej a prijatej úrovne sociálneho zabezpečenia vojakov a policajtov, ale musí to byť úsilie a snaha hľadať a zvyšovať úroveň sociálneho zabezpečenia tam, kde je nižšia. Ďakujem vám za podporu a pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. S faktickou poznámkou sa nehlási žiaden poslanec. Dámy a páni, vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode nášho rokovania za skončenú. Pýtam sa pána ministra, či sa chce vyjadriť k rozprave. Pán minister, nech sa páči, máte slovo. P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, bohatá diskusia, v ktorej vlastne vystúpilo 11 poslancov, potvrdzuje, že Národná rada rokuje o skutočne veľmi dôležitom transformačnom zákone, ktorý bude predurčovať smerovanie a nakoniec aj sociálny status veľkej skupiny občanov, ktorá v súčasnosti predstavuje temer 1,4 mil. občanov Slovenskej republiky. Myslím si, že to, že vláda sa zaviazala vo svojom programovom vyhlásení, že pristúpi k tomuto nielen rovným predkladaním zákonov, ale že najskôr spracuje koncepciu reformy sociálneho poistenia, že ju predloží na celospoločenskú diskusiu, bolo vážnym záväzkom vlády Slovenskej republiky k tomu, že pristupuje k tomuto procesu ako k procesu, ktorý je dlhotrvajúci, zásadný, že nie je možné k nemu pristupovať náhodnými výstrelkami a doslova módnymi výstrelkami, ktoré sa sem-tam niekedy, samozrejme, v spoločnosti objavia. Myslím si to, že za koncepciu reformy v tejto Národnej rade vo februári roku 2000 hlasovalo, respektíve nehlasoval nikto proti tejto koncepcii, sa potvrdilo, že štruktúra a základné zameranie, ktoré je, je správne. Nakoniec to potvrdila aj celospoločenská diskusia, ktorá prebiehala viac ako šesť mesiacov v spoločnosti. Celá koncepcia bola založená na tom, že v prvom rade musíme odísť od systému sociálneho zabezpečenia k sociálnemu poisteniu. A že k tomu treba vytvoriť rad postupných krokov, ktoré sa v zákonodarstve od roku 2000 diali, najmä posilňovaním tretieho pilieru doplnkových dôchodkových poisťovní, ale aj vyčisťovania starého zákona sto tak, aby prechod na nový zákon, ktorý bude už definovať nie sociálne zabezpečenie, ale sociálne poistenie, bol čo najplynulejší. Myslím si, že tieto zámery vláda Slovenskej republiky splnila a vrcholom tohto postupného radu krokov je vlastne tento zákon, ktorý je dnes predložený a je vlastne v druhom čítaní. A dostávame sa vlastne do situácie, keď sa tento zákon, pokiaľ sa prijme, dostane do nezvrátiteľného stavu poistného systému od zabezpečovacieho. Chcel by som ešte predtým, ako zaujmem stanovisko k diskusii, opätovne zdôrazniť, že Ústava Slovenskej republiky zabezpečuje určité sociálne práva ako súčasť ľudských práv. A že tieto ústavné práva je možné zabezpečiť len povinným systémom a že pri povinnom systéme je možné dosiahnuť zabezpečenie týchto ústavných práv len solidárnym systémom a to znamená, že zásluhovosť je vždy potom obmedzovaná určitou mierou solidarity. Tá otázka miery solidarity samozrejme súvisí s výkonnosťou ekonomiky, s výkonnosťou celej spoločnosti a samozrejme podľa toho môže byť korigovaná. Ak teda sme my navrhli v koncepcii reformy otázku priebežného a kapitalizačného systému, obidva sme navrhli za povinné systémy. Povinné systémy preto, že sa majú zaručiť a zabezpečiť základné ľudské práva, ktoré sú garantované v Ústave Slovenskej republiky. Samozrejme, aj v súčasnosti vo svete prebiehajú veľké diskusie o reformách dôchodkových poistných systémov a aj pred troma týždňami vo Valencii bolo stretnutie ministrov sociálnych vecí Európskej únie prístupových krajín a krajín Latinskej Ameriky a Karibiku, kde „unisimo“ od všetkých zástupcov krajín Latinskej Ameriky a Karibiku zaznelo varovanie Európy pred glorifikáciou privatizácie povinných systémov. Na svojich vlastných skúsenostiach dokumentovali ministri Latinskej Ameriky, za nepochopenie systémov, ktoré im modeloval čílsky model, nebezpečenstvo týchto modelov a varovali pred tým, čo tu sa tak niekedy s ľahkosťou spoločnosti rozpráva, že poďme, že to nie je nič iné, len sadnúť si a napísať nejaký zákon. My ideme garantovať základné ľudské práva občanom a keď chceme garantovať základné ľudské práva občanov, to nie je napísanie slohovej práce diplomanda alebo doktorskej práce. To je obrovská zodpovednosť pred masou občanov, zodpovednosť nielen dnešná, ale zodpovednosť aj pred budúcnosťou. Veľa sa tu diskutovalo samozrejme o otázke spoločnej správy, časti IV B. Chcel by som len znovu zopakovať to, čo som povedal pri úvodnom slove, že vláda Slovenskej republiky, keď sa rozhodla predložiť dva návrhy zákonov, tak si dovolím povedať, že skutočne vážne zvažovala možnosti kladov jednej aj druhej stránky, a preto znovu opätovne vláda po prerokovaní v druhom čítaní vo výboroch Národnej rady obracia sa na poslancov Národnej rady, aby odsúhlasili pôvodné znenie návrhu zákona o základnom sociálnom poistení, to znamená bez toho univerzálneho prístupu a potvrdili zákon o sociálnom zabezpečení vojakov, policajtov a iných silových rezortov. Čiže chcem tento moment zdôrazniť a pokiaľ tu pán poslanec Halmeš povedal, že sme to nechali na poslancov, chcem jednoznačne povedať, že samozrejme, aj na to je Národná rada, aby tu zazneli takéto názory. Vláda sa prikláňa k tomu, aby boli schválené obidva zákony, to znamená bez tej časti IV B. K návrhu pána poslanca Brocku, ktorým chcel riešiť niektoré okamihy týkajúce sa hodnotenia doby starostlivosti ako náhradnej doby, by som chcel povedať, že v systéme poistného je rozhodujúca otázka výkonu zárobkovej činnosti, a nie riešenie v dobách získaných z dôvodu ich celospoločenského významu. Tam sú tieto dva akosi protiklady a my sme ten celospoločenský význam chceli zdôrazniť tým, že sme ako za náhradnú dobu u starostlivosti dieťaťa na tri roky, čo zodpovedá aj dnešnému právnemu stavu zodpovednosti za dieťa, navrhli osobný mzdový bod zvýšiť z 0,3 na 0,5 bodu, čím sme vlastne vyjadrili túto celospoločenskú záležitosť na súčasný právny stav, keď sa občania, teda rodičia starajú podľa zákona o rodičovskej dovolenke o dieťa. Pokiaľ ide o zníženie poistného zamestnanca o 0,5 % za každé nezaopatrené dieťa, chcel by som povedať, že tento návrh je neakceptovateľný, pretože je porušením zásady rovnosti príležitosti poistencov a zakladá preferenciu určitej skupiny zamestnancov. Diskriminuje napríklad samostatne zárobkovo činné osoby, spolupracujúce osoby a ďalšie osoby dobrovoľného poistného, ktorým sa takéto zníženie poistného neumožňuje. A dokonca treba povedať, že my poznáme, že sa majú obidva rodičia starať. To znamená, tu treba jasne definovať potom, o ktorého rodiča ide, či ide o matku alebo o otca, ale myslím si, že tam je povinnosť o dieťa sa starať z rodičovskej pozície, to znamená, že otázka zníženia sadzby je potom nie jasne definovaná a tým pádom je tento zákon alebo táto novela, táto zmena by nebola v praxi uplatniteľná. Bol tento návrh nakoniec aj v druhom čítaní vo výbore a chcel by som povedať, že neprešiel tento návrh v rokovaní samotného výboru. To isté sa týka návrhov pána poslanca Mesiarika, ktorý navrhol návrhy, ktoré predložil na rokovaní výboru, a výbor neodporučil, aby sa Národná rada týmito návrhmi zaoberala. A preto teda tiež s nimi nesúhlasíme a chcel by som teda povedať asi toľko, že výška nemocenského a starobného dôchodku, viazaná na životné minimum, to je otázka, ktorá vyplýva z možnosti daného systému. Ak by sme išli na systém, že máme garanciu, že minimálny vymeriavací základ je teda minimálna mzda, tak pre dosiahnutie toho kritéria 50 % by sme potom museli mať minimálnu mzdu dvojnásobku životného minima. To znamená, oproti tomu súčasnému stavu by minimálna mzda musela byť v súčasnosti 8 000 Sk. To za súčasného stavu hospodárstva je nerealizovateľné, pretože takýto moment by položil predovšetkým malých a stredných podnikateľov. Pokiaľ ide o pripomienky, pán poslanec, ktoré sa týkajú invalidity v mladosti, ja by som chcel povedať, znovu povedať, že sociálne poistenie je vlastne náhrada príjmu za určitú sociálnu udalosť, životnú udalosť, keď občan z dôvodu nemoci, úrazu alebo dôchodkového veku stráca príjem. Na toto je teda inakšie zabezpečený jeho poistný systém. Invalidita v mladosti nie je strata príjmu, je to určitá sociálna udalosť, ktorá sa rieši iným spôsobom a má sa riešiť teda v zákone o sociálnej pomoci. Je snáď možno chybou, že v roku 1998 zákon o sociálnej pomoci neriešil tento problém, nezrušil to, čo bolo v bývalom zabezpečovacom systéme v zákone sto, ale myslím si, že ten návrh, ktorý ste dali, aby uznesením Národná rada zaviazala vládu, aby toto do 1. 7. doriešila v zákone o sociálnej pomoci, myslím si, že je východiskom riešenia tohto stavu. Pokiaľ ide o otázku vdovcov, chcel by som povedať, že problém u vdovcov je predovšetkým v tom, že takéto zavedenie systému by v tomto danom okamihu vo výdavkovej časti predstavovalo Sociálnej poisťovni ročne 2,4 miliardy Sk. Dnešný systém sociálneho poistenia nie je spôsobilý to zabezpečiť a povedal by som, že to je teda pre napätosť tohto systému neprijateľná záležitosť. Pokiaľ ide o zvýšenie platieb štátu, určite treba vychádzať z reálnych možností, ktoré tento štát má a bude mať. Myslím si, že ten návrh, ktorý my zavádzame, v ktorom zavádzame to už viazanie na objem vybraných prostriedkov od ostatných, je zásadný krok dopredu k tomu, aby si štát plnil svoje povinnosti. Nie podľa toho ad hoc , koľko je to v štátnom rozpočte, ale aby dostatočne zavčasu počítal s predkladaným rastom miezd vymeriavaceho základu, počítal s platbami do sociálnej poisťovne. To, čo vy navrhujete, pán poslanec, by predstavovalo v roku 2004 napríklad 4,5 miliardy Sk zo štátneho rozpočtu naviac oproti tomu, čo je navrhnuté v samotnom zákone. Preto teda neodporúčam, pán poslanec, aby Národná rada hlasovala za vaše všetky návrhy, pretože sú, ako som vysvetlil, neprijateľné jednak ku koncepcii sociálneho poistenia, alebo k nemožnosti zdrojov, alebo dopadu do celkového financovania sociálnej poisťovne. Mal ďalej pripomienky, pán poslanec Šepták, ktoré sa predovšetkým týkali otázky invalidov, to znamená umožnenia výkonu zárobkovej činnosti poberateľom invalidného dôchodku. Chcel by som k tomuto teda uviesť toľko, že my v návrhu máme poberanie čiastočného invalidného dôchodku podmienku, že danému občanovi zostáva ešte zvyšková možnosť pracovať, 33 %. My mu umožňujeme, že môže vykonávať prácu na 50 % týždenného pracovného času, to znamená, má zostatok 33 % pracovnej spôsobilosti, my mu umožňujeme 50 %. Ak by sme takéto niečo umožnili, tak by sme spravili diskrimináciu normálnym invalidom. Nehovoriac o tom, že, samozrejme, takýto systém, tak ako je navrhnutý, prechádza do určitých absurdít a doslova poviem, že teda tým by neplnil invalidný dôchodok funkciu straty príjmu, ale plnil by výlučne len funkciu kompenzácie zdravotného postihnutia, čo je teda funkcia dávok poskytovaných zo systému sociálnej pomoci. A dovolím si povedať, že práve v zákone o sociálnej pomoci máme túto časť veľmi kvalifikovane a dostatočne rozpracovanú. Dokonca ju máme nadštandardnú oproti iným krajinám, nielen prístupovým krajinám do Európskej únie, ale aj v porovnaní k niektorým krajinách Európskej únie. Poistný systém musí byť založený na princípe straty príjmu, a nie na riešenie zdravotnej alebo sociálnej udalosti, na to sú iné systémy a ten iný systém je zákon o sociálnej pomoci. Preto teda, pán poslanec Šepták, s vašimi návrhmi nesúhlasíme. Pokiaľ ide o návrh pána poslanca Slafkovského, ktorý navrhuje, aby sme sa späť vrátili do hornej hranice 32 000 Sk, chcel by som najprv spraviť krátky historický exkurz. Pôvodne v návrhu Národnej poisťovne bola horná hranica určená pre výpočet vymeriavacieho základu, bola určená ako 8-násobok minimálnej mzdy. V roku 1994, keď sa vytvoril zákon o Sociálnej poisťovni, sa zrušila táto sadzba, ktorá bola viazaná na rast minimálnej mzdy, na položku 32 000 Sk. A týchto 32 000 Sk nebolo valorizované od roku 1994, teda vznikla jedna situácia, že na jednej strane nám rastie minimálna mzda, ale horná hranica nám vlastne nerastie! Zužuje sa nám celý objem vymeriavacích základov. To je predsa absurdné! Ja som v úvodnej reči, pán poslanec Slafkovský, uviedol, že my však sekundárne na to riešime aj otázku platieb. To znamená tej samotnej platby pre tieto skupiny. To znamená, že keď dnes u občana, ktorý poberá mesačne 40 000 Sk, by dosiahol dôchodok 6 900 Sk pri dobe poistenia 40 rokov, pri novej konštrukcii by dosiahol 9 800 Sk! Čiže tu je ekvivalent medzi platbami a získaním týchto peňazí. To znamená, to sa treba na to pozrieť komplexne. Ak by sme takýto stav zaviedli, že zakomponujeme tu pevné číslo 32 000 Sk, zakonzervujeme tu vlastne situáciu, že tu dochádza k trvalej valorizácii dôchodkov, pretože on by na druhej strane mal valorizáciu dôchodkov vo väzbe, tak ako sa mu budú napočítavať mzdové body, ale na druhej strane jeho platby vôbec by v histórii neboli ďalej menené! Nehovoriac o tom, že chcem povedať, že odvodové zaťaženie je súčasťou nákladov, to znamená, je započítateľnou položkou do daňového základu. To znamená, je úplne v inej polohe, ako je daň z príjmu. To znamená, že, dovolím si povedať, že ten váš návrh, ktorý vy navrhujete, pán Slafkovský, vôbec nevníma, o akú zmenu, a zásadnú zmenu ide. My sme postavili, samozrejme, otázku priemerné mzdy v národnom hospodárstve preto, že považujeme toto kritérium za správnejšie, pretože z kritéria priemernej mzdy sa vypočítava priemerný bod. A to znamená konštrukciu samotnej dávky, ako je konštruovaná, my potom musíme merať aj otázku tej vrchnej hranice ako kritérium pre platby do sociálnej poisťovne. Pokiaľ ide o návrhy pána poslanca Halmeša, ten návrh, ktorý sa týka úpravy vo väzbe na úpravu Zákonníka práce, to znamená, to je ten návrh § 257 a 258, odporúčam, aby Národná rada prijala, ide skutočne, nie, to je § 257 a 258 je riešenie väzby na ešte zákon sto a do udržania do 30. júna do roku 2006 to je v prechodných obdobiach, odporúčam, aby sa to prijalo. Takisto aj to zosúladenie so Zákonníkom práce, ide vlastne o technické riešenie a odporúčam Národnej rade, aby s týmito dvoma návrhmi súhlasila. Pokiaľ ide o návrhy toho širokého návrhu, ktorý sa týka kúpeľnej starostlivosti, chcel by som povedať, že to je tiež jeden z príkladov, že chceme stále vtesnať do systému poistného určitý zabezpečovací systém, že sme ešte stále nepochopili, že zásadný transformačný krok sa deje inak zo zmeny zabezpečovacieho systému do poistného. Kúpeľná starostlivosť, tak ako je, nie je súčasťou straty príjmu, pretože som nemocný. Nie je situáciou zo straty príjmu môjho dôchodkového veku alebo úrazu, ale je súčasťou služieb, ktoré sú súčasťou môjho zdravotného stavu. Preto teda je to iná životná a sociálna poistná udalosť a preto aj vláda Slovenskej republiky rozhodla, že riešenie kúpeľnej starostlivosti bude treba riešiť v systéme zdravotnej starostlivosti v spolupráci, samozrejme, s ministerstvom práce, sociálnych vecí, a nie v rámci zákona o sociálnom poistení. Nehovoriac o tom, že v systéme sociálneho poistenia sa dávky poskytujú obligatórne. Kúpeľná starostlivosť je klasická fakultatívna záležitosť. To znamená, že je to úplne systémovo o niečom inom, ako je celé postavenie zákona o sociálnej poisťovni. V tomto duchu dokonca sme aj diskutovali na výbore pre zdravotníctvo a výbor pre zdravotníctvo akceptoval túto zásadnú koncepčnú otázku. A som prekvapený, že na plénum Národnej rady sa znovu dostala táto otázka, hoci bola prerokovaná na tom najkvalifikovanejšom mieste, ako je výbor pre zdravotníctvo, a bola prijatá, že to je správny postup, taký, ako vláda predložila návrhom o sociálnom poistení. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, určite zákon o sociálnom poistení, ako som povedal, je kulminačným bodom, kedy nezvratne odídeme od zabezpečovacieho systému pri troch životných sociálnych udalostiach do systému poistného. Na ich základe je možné začať budovať aj kombinovaný systém, to znamená kombinovaný systém druhého kapitálového piliera. Som veľmi rád, že na rokovaniach výboru sa prijal aj návrh, ktorý rieši otázku zdrojov, ktoré budú, ale ktoré sú získané alebo ktoré budú získané z privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu, to znamená zákonné zakotvenie, že tieto peniaze sa nemôžu na nič iné použiť ako na budovanie otázky druhého privatizačného piliera. Diskusia, ktorá v súčasnosti prebieha k legislatívnemu zámeru, pre druhý pilier, ktorý bude dopĺňať tento systém a bude budovať niečo pre budúce, predovšetkým pre budúce obdobia, pre horizont o 20 rokov, a nie o tento rok, ako to mnohokrát mnohí majú zlú predstavu, by som chcel povedať, že tam je potrebné skutočne tieto otázky detailizovať, prerokovať, a najmä sa poučiť zo skúseností, ktoré mali so zavedením druhého piliera v Poľskej republike a v Maďarskej republike, kde musia v súčasnosti robiť zásadné zmeny, pretože pristúpili k týmto veciam trošku takým systémom hurá, veľmi rýchlo, bez závažného posúdenia. Aj v Barcelone v marci Európska únia dospela k jednému záveru, a to v barcelonskej deklarácii znie, že dôchodkové systémy sa nemôžu budovať na základe priania len určitých skupín obyvateľstva, že v spoločnosti musí k tomu dospieť široký konsenzus, veľká spoločenská dohoda, spoločenská dohoda, ktorá je jednak medzigeneračná, ktorá je inakšie, nazvem to, medzi sociálnymi partnermi, ale aj politickými stranami. Dovolím si povedať, že tento zákon o sociálnom poistení vyjadrí, do akej miery je dnes slovenská spoločnosť zrelá postúpiť vpred, dopredu, o tom, že sme jasne presvedčení o tom, že budúcnosť Slovenskej republiky je založená na sociálnom poistení, a nie na sociálnom zabezpečení. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister, za vaše vystúpenie. Pán spoločný spravodajca, chcete vystúpiť? Nech sa páči, máte slovo. M. Mesiarik, poslanec: Ďakujem za slovo, vážený pán podpredseda. Chcel by som snáď len zosumarizovať dvoma-troma vetami, že v rozprave vystúpilo 11 poslancov a poslankýň. Z toho piati poslanci navrhli 23 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov. Ak k tomu prirátame 74 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov zo spoločnej správy, máme k tomuto materiálu k tomuto bodu 97 pozmeňujúcich a doplňujúcich návrhov. Vzhľadom na to, aj napriek tomu, že nejde o kontraproduktívne návrhy, ktoré by snáď narušili celkový legislatívny zámer tohto zákona alebo že by boli protichodné, ale aj napriek tomu sú tu určité požiadavky, aby sa poslanecké kluby mohli poradiť, aby sme mohli prerokovať aj ešte s predkladateľom niektoré návrhy vzhľadom k jeho stanovisku, vo väčšine zamietavom, navrhujem, aby sme, vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, o pozmeňujúcich návrhoch hlasovali zajtra o 11.00 hodine a hneď, zároveň, aby sme zajtra o 11.00 hodine po hlasovaní o pozmeňujúcich návrhoch prerokovali návrh zákona aj v treťom čítaní. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Iste má racionálne jadro to, čo ste povedali, pretože v rámci rozpravy bolo daných až 27 pozmeňujúcich návrhov, ktoré predložili poslanci a je to zákon skutočne veľmi dôležitý a myslím si, že by sme mali nechať časový priestor, nech výbor sa oboznámi s problematikou, i poslanci. Aby sa nedajbože nestalo, že o pol roka alebo o dva týždne zistíme, že sme prijali proste niečo nekvalifikované. Ďakujem. Teraz budeme pokračovať druhým čítaním o vládnom návrhu zákona o sociálnom zabezpečení policajtov a vojakov a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Vládny návrh zákona ste dostali pred prvým čítaním ako tlač 1379 a spoločnú správu výborov, schválenú gestorským výborom, máte ako tlač 1379a. Vládny návrh zákona odôvodní minister vnútra Slovenskej republiky pán Šimko. Máte slovo, nech sa páči.