M. Pado, poslanec: (2009-09-10):
Tento návrh na skrátené legislatívne konanie zo strany vlády je možné považovať za výraz neúcty vlády k Ústave Slovenskej republiky, právnemu poriadku a legislatívnemu procesu. O skutočnostiach, že zákon č. 190/2003 Z. z., najmä po niektorých unáhlených zmenách, vykazoval znaky porušenia ústavných práv, čvirikali aj vrabce na streche už dávno. Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky napriek tomu a namiesto aktívneho prístupu vyčkávalo na rozhodnutie Ústavného súdu. Išlo predovšetkým o činnosť takzvanej osobitnej komisie k posúdeniu bezúhonnosti a spoľahlivosti. Stanoviská praxe, ale najmä rozhodnutia súdov pri preskúmavaní rozhodnutí takéhoto orgánu, v úvodzovkách, jasne prejudikovali rozhodnutie Ústavného súdu. Dôvody na skrátené legislatívne konanie podľa § 89 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky sú známe. Takže sa pýtam: Aké dôvody teda viedli k takémuto rozhodnutiu, ktoré základné práva definované v II. hlave Ústavy Slovenskej republiky boli a sú ohrozené? Koľko bolo narušení a kým a za akých okolností? Aké formy ohrozenia bezpečnosti nastali? Pýtam sa, či boli odcudzené nejaké zbrane, zadržaní páchatelia závažných trestných činov so zbraňami, a to legálne držanými, pretože používanie nelegálnych zbraní vyriešime povoľovacím konaním. Neboli a nie sú. Takže dôvody neexistovali a neexistujú. Okrem toho, že tie dôvody neexistovali, skrátené legislatívne konanie má za následok predloženie nekvalitného návrhu novely zákona. Prečo je nekvalitný? Po prvé návrh novely zákona obsahovo v značnej miere zmäkčuje mnohé ustanovenia, ktorých cieľom bolo zabrániť trestnej činnosti za používanie zbraní, predovšetkým, čo sa týka bezúhonnosti a spoľahlivosti. Podľa predloženého návrhu novely zákona môže zbraň legálne získať aj konkrétny dvanásťkrát súdne trestaný človek, ktorý strávil vo väzení štrnásť rokov, keď po zahladení požiada o zbrojný preukaz. Ten človek sedel za socializmu, zahladenie trestu, nasleduje zbrojný preukaz – možnosť získať zbraň. Samozrejme, že je možné aj skrátené konanie o zahladení. Akým spôsobom sa vyrovnáme s páchateľmi, ktorí boli potrestaní napríklad peňažnými trestami, ktoré sa nevykazujú vo výpise trestov? Aké vykonávacie predpisy sú pripravené z dôvodu možnosti, ktoré dávame orgánom Policajného zboru na posúdenie bezúhonnosti a spoľahlivosti? Akým spôsobom je zladené ustanovenie navrhovaného zákona s ustanoveniami Trestného zákona a Trestného poriadku, pokiaľ ide o posudzovanie občanov po výkone trestu, respektíve po zahladení? Práve tento nesúlad môže do budúcnosti spustiť lavínu podobných postupov, ako je tento. Je zjavný nesúlad aj so zákonom o poľovníctve, pokiaľ ide o samonabíjacie a samočinné zbrane, respektíve zbrane automatické. No a na záver, je zjavný nepomer vo vzťahu medzi spoľahlivosťou páchateľa trestných činov majetkovej povahy bez zbrane a priestupcami podľa zákona o poľovníctve, ktorí boli potrestaní pokutou 99 eur. Jeden zbraň mať môže, aj keď pácha trestnú činnosť, druhý zbraň mať nemôže, pretože sa dopustil priestupku. Druhá časť zákona – zbraňová amnestia. Význam tejto zbraňovej amnestie je viac mediálny ako reálny. Samotný počet odovzdaných zbraní je nič nehovoriaca veličina. Ani jedna z tých približne tritisícpäťsto zbraní, ktoré boli odovzdané v prvej etape zbraňovej amnestie, nebola zbraň, ktorou by bola páchaná trestná činnosť. Ja beriem jeden, jediný argument, že sa zníži počet zbraní, ktoré by bolo možné, aby niekto odcudzil a použil. Druhá je ale iná vec. Z tých takmer tritisícpäťsto zbraní je možno 90 – 95 % zbraní, ktoré sa dajú charakterizovať ako šrot. A tak aj vyzerá stav so zbraňami, ktoré v prvej etape zbraňovej amnestie boli odovzdané. Drvivá väčšina z nich leží v sklade ako nepoužiteľný šrot. Možno by stálo za úvahu, namiesto – no ale ja uznávam –, dobre sa predávajúcich mediálnych zbraňových amnestií zvážiť ustanovenie o zániku trestnej činnosti pri náleze alebo dedičskom konaní. Bolo by to trvalé, nebolo by to návalové a nespôsobovalo by to často nezvládnuteľné stavy pre Kriminalisticko-expertízny ústav, ktorý je raz za tri, štyri roky zavalený množstvom nepoužiteľných zbraní, starých rároh a kopy šrotu. Rovnako tak chýba v tomto návrhu zákona návrh riešenia, ktorý umožní realizáciu zhabaných alebo odovzdaných zbraní v prípadoch, keď odovzdávateľ nemal o zbraň záujem, resp. si takúto zbraň po prebehnutí konania odmietne vyzdvihnúť, ale najmä uhradiť často náklady spojené so skladovaním. A z toho teda vyplýva, že bolo by vhodnejšie niekedy azda viac na tú tému diskutovať s ľuďmi, ktorí s touto činnosťou priamo súvisia. Toto všetko v návrhu novely zákona chýba. A chýba to preto, že skrátené legislatívne konanie a jeho lehoty neumožňujú z časového hľadiska poskytnúť priestor na komplexné riešenie problému. Skrátené legislatívne konanie neposkytuje dostatočný čas na seriózne vypracovanie návrhu novely zákona s ohľadom na nález Ústavného súdu a potreby bezpečnosti tejto spoločnosti. Záver je jednoduchý. Treba nastaviť podmienky zákona o zbraniach a strelive tak, aby boli v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, ale nie v absolútnej miere premietnuť do návrhu zákona aj to, čo si možno niektorí ľudia len mysleli. Pani poslankyne, páni poslanci, pán minister, ja nebudem dávať procedurálny návrh na stiahnutie návrhu zákona, ani návrh na prerušenie rokovania. Chcem vás, pán minister, vyzvať, aby ste vy s vašimi ľuďmi zvážili pokračovanie rokovania o tomto návrhu novely zákona alebo zvážili jeho dopracovanie tak, aby aj tie sporné body, o ktorých som hovoril, sa v tejto novele nevyskytli. Ďakujem pekne za pozornosť.