Čaplovič, Dušan, minister školstva, vedy, výskumu a športu SR (2013-12-04):
Ďakujem veľmi pekne. Vážená pani podpredsedníčka, predsedajúca, vážení páni, pani poslankyne, páni poslanci, ja sa budem snažiť vyjadrovať v rámci tej diskusie, ktorá odznela k jednotlivým návrhom, vecne, stručne a jasne. Predovšetkým v úvode chcem povedať, že ja som to povedal aj vo svojej úvodnej reči, keď pán Hlina to nepočul, ale ja som to povedal otvorene. Netrestajme deti za to, do akého prostredia sa narodili, do akej rodiny sa narodili. Toto je pre mňa podstatné. Nie je socio a ekonomický princíp dôležitý, ale dôležité je to, či je to dieťa talentované, schopné, alebo nie je schopné. A musím naozaj povedať, že aj vo vzťahu k minulosti, aj vo vzťahu k súčasnosti tento princíp je uznávaný aj Európskou úniou, aj ďalšími medzinárodnými organizáciami Rady Európy a tento princíp musíme v rámci šancí pre každého dodržiavať aj v oblasti školstva. Ja by som si dovolil, samozrejme, zareagovať na to, čo hovoril aj pán poslanec Fronc. Mnohé veci, s ktorými vystúpil v tej prvej časti, boli vyslovene odborné, profesionálne, ktoré dokazujú, že pozná tú problematiku a pozná celú genézu vývoja tej problematiky nášho školstva, našej vzdelanosti, našich problémov v oblasti vzdelávania a výchovy. Samozrejme, je veľmi dôležité, aj keď sa tu hovorilo o tom, či treba, aby legislatíva reagovala na mnohé veci, tak sú veci, ktoré prináša život, prinášajú podnety zo spoločnosti, prinášajú poznatky z praxe, a sú aj podnety, ktoré hovoria, že mýliť sa je ľudské, ale zotrvávať v omyle je diabolské, a toto treba akceptovať. A mnohé veci, ktoré boli mylne prijaté v minulosti, nedobre prijaté, nedobre nastavené, treba racionalizovať úprimne, s úprimnou snahou – a ja vám to hovorím celkom úprimne aj z môjho vlastného presvedčenia – meniť k tomu, aby sme to prostredie vzdelávania, vzdelanosti našej spoločnosti zásadne krok za krokom menili. To, čo sa prijme teraz, to sa môže odraziť v spoločnosti o 5 až 10 rokov. A vôbec školstvo, ktoré je konzervatívnym prostredím, ktoré ťažko prijíma akékoľvek zmeny, si to vyžaduje istú etapu, isté obdobie, kým sa tie rozhodnutia, ktoré sa prijmú v súčasnosti, prejavia aj v konkrétnych výsledkoch. A ja vždy hovorím, že podstatné je to, aby každý minister školstva to, čo bolo dobré, aby pochválil, aby sa k tomu prihlásil aj vo vzťahu k minulým ministrom a to, čo zaseje, často nebude žať tú úrodu, lebo kedysi sme prijímali päťročnice, teraz často prijímame buď dvojročnice, trojročnice, alebo štvorročnice, podľa toho, podľa toho ‒ podľa Európskej únie sedemročnice ‒, ale podľa, hovorím, vnútorných, teda národných programov, ktoré sú tu, čo sa ktorá politická strana ujme moci, to sa, samozrejme, presadzuje. A na druhej strane treba tiež povedať, že moje kroky, ktoré sú, vychádzajú z dlhodobej prípravy v tejto oblasti, lebo som sa tomu venoval dlhé roky a vychádzal som naozaj z poznatkov odborníkov, radil som sa s odborníkmi, ktorí v tejto oblasti robili, radil som sa a nemám žiaden problém radiť sa aj s bývalými ministrami. A veľmi sa teším, že práve INECO prináša mnohé a mnohé veci prostredníctvom pána Goliáša, ktorý je členom mojej rady pre systémové zmeny, a ktoré poukazuje, ako to je konkrétne s naším školstvom. A je to dobré, je to adresné, je to vo vzťahu k základným školám, je to adresné vo vzťahu ku gymnáziám a je to adresné aj vo vzťahu k odborným školám. Pán poslanec Érsek, ktorý vystúpil, aj ďalší poslanci za MOST – HÍD, žiaľ, teraz išli si plniť svoje politické povinnosti, ale musím na to odpovedať. Znovu zopakujem to, čo som povedal aj vo svojom úvodnom slove. Pán poslanec Árpád Érsek poslal mi list 28. 11., hoci vie rok o tom, že ja som bol ten minister, nie predchádzajúci minister, keď boli v koalícii; ja som rozhodol o tom, že treba urobiť vzdelávanie v jazyku slovenskom na slovenských školách s vyučovacím jazykom maďarským tak, aby bola prijatá slovenčina ako vyučujúci cudzí jazyk. Toto rozhodnutie sa prejavilo aj v tom, že výzva, ktorá bola prijatá v rámci skvalitnenia vyučovacieho, vyučovania slovenského jazyka a literatúry na školách s vyučovacím jazykom národnostných menšín metódou vyučovania cudzích jazykov, zlepšenia kvality vzdelávacích programov vysokých škôl, bola úspešná; začínajú na tom jednotlivé vysoké školy a odborníci pracovať. A, samozrejme, vyzval som – a už som mu to povedal trikrát –, vyzval som aj pani generálnu riaditeľku metodicko-pedagogického centra, aby vstúpila do spolupráce vo vzťahu najmä k detašovanému pracovisku, ktoré pracuje v Komárne a ktoré rieši túto problematiku. Ja mám záujem na tom, aby v podstate na týchto školách sa neučili často tri cudzie jazyky, pretože týmto pádom by sa učili tri cudzie jazyky, lebo takú máme kvázi reformu, okrem angličtiny ako povinného jazyka cudzím jazykom je aj slovenský jazyk a ešte okrem toho by mali ďalší cudzí jazyk, teda aby sme našli nejaký konsenzus. A chceme to riešiť aj v tej veľkej novele zákona o výchove a vzdelávaní, tzv. školského zákona, aby sme boli v tejto oblasti ústretoví. A znovu opakujem, je to zbytočné vybíjanie dverí, ktoré sú otvorené a o ktorých som za prítomnosti či už pána Bélu Bugára, predsedu tejto strany, ale aj za prítomnosti pána Péka, predsedu asociácie učiteľov maďarského jazyka, maďarských škôl na Slovensku hovoril a jasne som to ja presadzoval na rozdiel od môjho predchodcu, ktorí boli, s ktorým boli v koalícii, ktorý o týchto veciach nikdy od roku 2010 nič nehovoril a nič neriešil. Čiže považujem to za zbytočné vybíjanie otvorených dverí zo strany, zo strany MOST – HÍD a samozrejme aj s týmito jednotlivými aktivitami. Chcem tiež pripomenúť, že pre mňa je tiež dôležité, aby sa, keď sa znižuje počet žiakov na školách, či sa to už odráža, ako povedal pán Érsék, z oblasti demografického vývoja, natality, čo je veľmi vážny problém a s ním sa stretajú aj moji kolegovia v Maďarskej republike, v Maďarsku priamo, alebo či je to asimilácia. To je veľmi tvrdý režim, tvrdé slovo povedané. O žiadnej asimilácii netreba hovoriť, hovoriť možno o integrácii, ale o žiadnej asimilácii. A Slovenská republika vo vzťahu k týmto školám vždy pristupuje ústretovo – aj v minulosti, aj za môjho predchodcu, aj predpredchodcu –, aby sme skutočne vytvorili dobré podmienky preto, aby sa povedzme naše národnostné školstvo vyvíjalo v dobrom prostredí, k spokojnosti detí, k spokojnosti rodičov a k spokojnosti pedagógov a učiteľov. Samozrejme, s týmito zmenami, ktoré sú naznačené a ktoré vychádzali aj z názorov predovšetkým profesných zväzov, a ja som naozaj mnohé veci konzultoval – a niekomu sa to páči, alebo nepáči – s ľuďmi, s ktorými sa v minulosti nekonzultovalo, nikdy sa s nimi neviedol žiaden dialóg, či je to asociácia riaditeľov štátnych gymnázií vo vzťahu k stredným školám alebo asociácia stredných odborných škôl, alebo či to je združenie samosprávnych škôl, teda základných škôl, ktorí jasne povedali, že áno, treba zvýšiť spodnú hranicu žiakov na školách, či už ide o prvý stupeň, či ide o druhý stupeň základných škôl, alebo či ide o stredné školy. Čiže bolo to konzultované, tento návrh, ktorý tu prešiel, prešiel verejnou oponentúrou, verejnou diskusiou a tieto pripomienky z verejnej diskusie boli aj akceptované a dostali sa do litery, obrazne povediac, aj paragrafového znenia tejto novely zákona. Samozrejme, uvedomujem si to, že je veľmi dôležité sieťovanie spojené s dopravou, školský autobus. A preto som dal aj pokyn, a môže to potvrdiť aj generálny riaditeľ sekcie regionálneho školstva, aby čo najrýchlejšie urobili mi istú analýzu prepojenia najmä u tých detí a u tých žiakov, ktorí sú v prvom stupni základných škôl, pokiaľ by sa to týkalo prvého stupňa základných škôl, jedna až štyri, aby sme v tých obciach, ak to od roku 2015 vstúpi do platnosti, urobili všetko preto, aby tie detičky mohli rodičia s kľudom nasadiť do školského autobusu a tieto deti sa dostali do plnoorganizovanej kvalitnej základnej školy. Áno, je to aj o socializácii, je to aj o komunikácii, je to vytváranie týchto vecí, ktoré potrebuje ten mladý človek, aby žil v nejakom kolektíve a na druhej strane prejavil aj svoje individuálne schopnosti, ktoré netreba potláčať, ale treba ich podporovať. Aj toto je cesta a ja tu cestu budem ako minister školstva aj z hľadiska legislatívy, ale z hľadiska aj svojich konkrétnych krokov a mojich návštev na jednotlivých školách; či už základných, či už materských v predprimárnom vzdelávaní, základných umeleckých škôl, ale, samozrejme, aj na stredných školách – či už gymnáziách, alebo odborných školách –; presadzovať. Tu sa vravelo o financovaní, že tu sú problémy okolo financovania z fondov Európskej únie, že tam je 5 rokov, päťročné embargo. Nuž tak poviem, vážení, Európska únia, pokiaľ išlo o infraštruktúru, povedala jasne, že treba dodržiavať póly rastu, a tie póly rastu boli len na tie školy, ktoré majú viacej ako 200 žiakov, čo sa týka základných škôl a respektíve stredných škôl. Ak sa to stalo za pána ministra Gyurovszkého v predchádzajúcom období, keď sa využívali tieto fondy alebo za pána ministra, tam ich bolo viacej na ministerstve regionálneho rozvoja a výstavby, tak potom sa stala chyba. Tam bola vážna chyba a ja vám hovorím, ak príde Európska komisia a zhodnotí to, že to boli peniaze použité na školy pod ten pól rastu, pod 200 detí, tak Slovensko bude ich musieť vracať. To vám hovorím otvorene a nebojím sa to povedať, lebo chodím na tieto rokovania do Európskej únie, stretávam sa so zástupcami tak Európskeho sociálneho fondu, ako aj Kohézneho fondu a ďalších štrukturálnych fondov; bude to potrebné potom vrátiť. Čiže tie póly rastu boli nad 200 žiakov a to bola veľká diskusia aj so ZMOS-om v minulosti, či to nie je možné znížiť, ale tak to bolo vyrokované aj vládou, ešte druhou vládou Mikuláša Dzurindu. My sme na to nadviazali pri rokovaní o novom plánovacom období financovania v rokoch 2007 až 2013 až 2015. Pani poslankyňa Horváthová, tiež tu nie je, ale hovorila o certifikátoch. Nuž ale, vážení, ja keď som diskutoval a presvedčil som aj zástupcov jednotlivých asociácií, ktoré tieto certifikáty vydávajú, hoci zotrvávajú na svojom názore, boli tam prítomní veľvyslanci anglosaských krajín, teda Spojených štátov amerických a pani veľvyslankyňa, pani veľvyslankyňa Britského kráľovstva pani Montgomery a ja som im ukázal, že tuto nie je rovnosť šancí a dokázal som to tam presadiť. A ďalší veľvyslanci, ktorých tam pozvali – či to bol nemecký, francúzsky, španielsky, taliansky –, povedali: My vo svojich krajinách toto neuznávame. My vo svojich krajinách uznávame maturitu, štátnu maturitu. To je to podstatné a toto je pridaná hodnota. Toto je pridaná hodnota naviac, nikomu nebránime, aby si tie certifikáty uplatňoval a môže ich uplatňovať; ale môže sa, keď absolvuje tento certifikát, kľudne zúčastniť maturity a dokázať, že má svoje výsledky ďaleko lepšie ako tí, ktorí nemajú tieto certifikáty z týchto renomovaných organizácií a inštitúcií. Žiaden problém, žiaden problém nie je, je to pridaná hodnota, ja si to vážim, naozaj je to dôležité, ale musím zopakovať to, čo nám dala jazyková škola na Palisádoch, ich stanovisko, a jasne povedala, že chýbajú tam niektoré veci, ktoré sa týkajú komplexného vzdelania v oblasti jazykovej prípravy, aby mohli absolvovať tie, tie, tie testy, ktoré sa týkajú všeobecného poznania anglickej kultúry, anglického jazyka, anglickej literatúry a tak ďalej a tak ďalej. Toto je o angličtine, nielen o komunikácii v cudzom jazyku. Musím tiež zopakovať, že, a ja sa tomu nebudem venovať a už o tom hovoril môj predrečník pán spravodajca. Nebudem sa vyjadrovať k šedej mase učiteľov, to je názor pána Poliačika, prosím, je jeho osobný názor, a ja mám, samozrejme, iný názor. Ja sa skutočne radím s učiteľmi, či sú to mladí učitelia, ktorí majú všetky práva a majú možnosti, či sú to príslušníci staršej generácie, alebo tí, čo viacej pamätajú a niečo pre toto naše školstvo urobili. Aj u nás; opakujem, pán poslanec; môžu nadaní, vzdelaní, nadaní sa vzdelávať v niektorých predmetoch vo vyšších ročníkoch v zmysle existujúceho § 103 tohto zákona. Čiže žiaden problém nie je, je to rozhodnutie riaditeľa, je to rozhodnutie školy, aby takýmto spôsobom zaviedli tento systém, len treba čítať zákon, treba ho poznať a treba ho uplatňovať v praxi. Čo sa týka municipácie obcí, minucipality obcí, nuž, musím povedať, pri mojej poslednej návšteve vo Fínsku, chvalabohu, pani ministerka nová fínska pre školstvo príde koncom januára na Slovensko a mnohým to tiež ešte povie, ja pevne verím, že navštívi aj výbor školský, bol by som veľmi rád, keby som to mohol dostať do programu. Vo Fínsku majú 400 municipalít, majú 5 a pol milióna obyvateľov ako Slovenská republika, a majú ďaleko väčšiu rozlohu v metroch štvorcových, kilometroch štvorcových. Na Slovensku je to úplne naopak, áno, ak treba robiť zmeny, tak ich treba robiť komplexne a robiť ich s väzbou na znižovanie počtu municipalít, dokonca vo Fínsku sa rozhodla vláda ísť ešte s ďalším znižovaním počtu municipalít, zo 400 ešte menej. V Nórsku zo 600 ešte menej, je to ďaleko väčšia rozloha a vytvára preto všetky podmienky, lebo dobrá verejná správa, dobrá samospráva vyžaduje kvalitné podmienky povedzme plnoorganizovanej, plnoorganizovaných ponúk, ktoré môžu ponúknuť obyvateľom, občanom toho-ktorého štátu, využijúc internetu, využijúc elektronických služieb a zberných miest, ktorými môžu takýmto spôsobom, alebo kontaktných bodov, komunikovať. Samozrejme, v tomto musíme ešte veľa urobiť a ja sa tiež priznávam, že tá diskusia s pedagogickými fakultami, pán poslanec Poliačik, je veľmi náročná, akých vychovávajú absolventov a či vychovávajú takých absolventov, ktorí vedia reagovať na nové trendy v oblasti vzdelávania, alebo či vychovávajú páni pedagógovia na vysokých školách – máme šesť pedagogických fakúlt a ešte máme prírodovedecké, filozofické fakulty na stredné školy, humanitné fakulty –, či ich vychovávajú tak ako tradične tým spôsobom a potom, keď prídu do školy, vlastne len nadväzujú na staré formy vzdelávacie. Ale musím opakovať, že sú mladí učitelia a ktorých a ktorým sa veľmi teším, a musím povedať aj to, že sú to učitelia, ktorí sú ocenení aj svojimi žiakmi v rámci Zlatého Amosa, a sú to učitelia, ktorí nemajú žiadne problémy s riaditeľmi škôl a so svojimi zriaďovateľmi zavádzať nové formy vzdelávacie, a žiaci to berú, a sú príkladom a môžu kľudne fungovať a môžu vytvárať tieto podmienky v oblasti vzdelávania tak, ako ste to vy povedali, ako to poznáme v niektorých krajinách Európskej únie a sveta. Pán Hlina sa pýtal, že či existuje nejaká štúdia, ako sú výsledky, výsledky málotriedok. No existuje jedna štúdia, musím povedať, že na Slovensku som to zadal v rámci nášho inštitútu školskej politiky mladým ľuďom. Robia v tomto inštitúte skutočne talentovaní mladí ľudia, ktorí pracujú, pretože na ministerstve bola prognostika alebo ústav, ústav informácií a prognóz, možnože ani informácie a prognózy sme v minulosti z toho nedostávali, preto prechádza závažnými zmenami a v podstate sa zlučuje s centrom vedecko-technických informácií. Žiaľ, predchádzajúca vláda to neriešila, žiadna prognóza odtiaľ neprichádzala. Sú tu mladí ľudia, ktorých som prijal na rezort, ktorí robia isté analýzy, ale poznáme aj analýzu takejto štúdie zo Škótska, ktorá hovorí, že výsledky málotriedok sú porovnateľné s výsledkami veľkých škôl, ale za oveľa viac a viac peňazí. Čo sa týka ďalších mojich pripomienok a poznámok, znovu chcem opakovať a to je ten podstatný problém, ak máme najlepších učiteľov, aj o ktorých hovoril pán Poliačik, aj mladých učiteľov, tak ako povedal pán Andreas Schleicher, námestník riaditeľa pre vzdelávanie OECD, autor medzinárodných testov PISA. Adresoval to českej škole, to platí aj pre Slovensko rovnako, žiadne rozdiely, dlhé roky sme mali spoločný systém a spoločne sme vychovávali ľudí: „Najlepší učitelia u vás pôsobia v pohodlí elitných škôl, to nie je dobrá stratégia. Tí najlepší učitelia by mali ísť do tých ťažkých, do toho ťažkého prostredia a mali by tam pôsobiť, ale, samozrejme, násobne za to aj ohodnotení.“ Toto je cesta, aby sme aj tieto veci na Slovensku menili. Problém je ďalej selekcia. Selekcia tak najlepších, ako aj najslabších žiakov. Však stále to otvárame, najlepších vyberáme, najslabších dávame do nejakých teda tzv. špeciálnych škôl atď., atď. a zostáva tam priemer. A cez priemer nie je schopný učiteľ, aby dosiahol lepšie a lepšie výsledky. A preto hovorím a opakujem a znovu to podčiarkujem, vážené dámy a vážení páni, že to, čo sa konštatovalo, že Poľsko sa rozhodlo ísť zásadnou reformou – a nebolo to ľahké – v rokoch 1999 až 2001, že zrušilo tento systém delenia a že je tu plnohodnotné základné vzdelávanie s vyšším vzdelávaním, teda prvý a druhý stupeň do 16 rokov života dieťaťa; bol správny prístup. To isté, čo majú Fíni od 7 rokov do 16 rokov, to isté – a znovu to opakujem a treba to povedať –, že to platí aj pre Estónsko. Práve Estónsko vôbec takýto stratifikovaný systém nepozná, naopak, sú tam do 16 rokov deti vzdelávané, či tie slabšie, či tie najlepšie v plne integrovanej škole. A práve preto Poľsko ide hore v rámci PISA, práve preto Fínsko je stále na špici a práve preto Estónsko takto rýchlo vybehlo. A naviac je tam pridaná hodnota u Estónska, že sa rozbehli aj s digitalizáciou výrazne a výrazne sa rozbehli aj v rámci internetizácie a internacionalizácie školstva. Áno, toto sú tie pridané hodnoty a znovu opakujem, nie počty žiakov sú rozhodujúce. K individuálnemu prístupu, znovu to hovorím, čo hovorí Andreas Schleicher, nebráni veľký počet žiakov, ale zlý prístup učiteľa. A často to, čo vo Fínsku neexistuje – a môžete sa opýtať pani ministerky, keď príde –, vo Fínsku o tom, kam ten žiak má ísť po 16 rokoch, rozhoduje učiteľ a žiak, nie rodič. Akonáhle rodič by začal do toho vstupovať, tak je to chyba. Choďte do Fínska, porovnajte to a budete to vidieť a budete vidieť, koľko je tam súkromných škôl a koľko je tam verejných škôl, minimálne, len desatiny percenta súkromných; a verejných škôl kvalitne pripravovaných, moderných škôl, ktoré dosahujú takéto skvelé výsledky. Týka sa to aj Švédska, týka sa to aj Nórska a týka sa to aj Dánska. Všade v podstate nie je to cesta, ktorú doteraz máme, ale nechcem teraz mentorovať, pretože problém ma trápi. Výsledky nám dokázali a ukázali, že osemročné gymnáziá, na ne idú takmer všetci, ktorí sa tam hlásia. A môžem vám povedať a celkom úprimne, že poznám jedného otca, ktorý povedal: Ak tam nebude moje dieťa prijaté, môj chlapček, tak bude mať doma teror, musí ísť na to osemročné gymnázium, lebo ja mám vysokú školu. Ale to dieťa na to talent nemalo a nemá, my ho ideme trápiť. My ho dostávame do prostredia, kde to nie je dobré, kde by sa možno cítilo v tej plnohodnotnej, plnoorganizovanej základnej škole, kde sú aj tí najlepší, aj tí najslabší, ďaleko lepšie ako v tom, že ich vyťahujeme do prostredia, kde nemá na to predpoklady a kde nie je schopný sa adaptovať. Vytvárame podmienky preto, že to dieťa stráca v podstate akúkoľvek silu, vieru vo vlastnú osobnosť, vo vlastnú individualitu, lebo je ubíjaná už tým, že takýmto rozhodnutím často rodičov, ktorí nepochopia, že to dieťa často nemá na tú školu, ale že by bolo lepšie, keby zostalo na základnej škole a sa mu dlhodobo venovalo a možnože v ôsmej triede môže ísť na bilingválne gymnázium a bude ďaleko úspešnejšie ako takto, keď ide po štvrtej, resp. piatej triede do osemročného gymnázia. To je otvorená diskusia, o nej musíme, samozrejme, hovoriť a ja sa jej nebránim, pretože naozaj výsledky, ktoré máme, našich 15-ročných žiakov podľa medzinárodnej štúdie OECD PISA 2012 sa zhoršili, aj mimoriadne sa zhoršili osemročné gymnáziá. A tu si treba postaviť otázku prečo. Prečo sa zhoršili u osemročných gymnázií? Pretože – znovu opakujem – Estónsko išlo míľovými krokmi vpred, nemá stratifikovaný vzdelávací systém, pani poslankyňa, nemá vzdelávací systém stratifikovaný. Stretol som sa nedávno s ministrom školstva, do 16 rokov sú všetci v jednej základnej škole, sú plne pripravovaní a vzdelávaní spoločne, a preto, opakujem, preto majú dobré výsledky, okrem iného aj preto majú dobré výsledky! Ale išli sme tou cestou, treba nájsť nejaký konsenzus, hľadať možnosti, aby sme tie deti, ktoré pôjdu na osemročné gymnáziá, prijímali na základe pohovorov, kvalitných testov, aby na to mali predpoklady už po ukončení prvého stupňa základnej školy, aby boli dobre na to pripravené a súčasne, aby sa na tomto osemročnom gymnáziu netrápili a nemuseli na dvakrát maturovať; ako sme videli teraz tie výsledky z maturity, tie opakované, že absolútne na to nemali schopnosti a neboli možné, neboli možné zmaturovať, či už z matematiky, či zo slovenského jazyka, alebo z angličtiny. Ďakujem vám za pozornosť. Chcem ešte pripomenúť, že obidva návrhy, ktoré predložili pán poslanec Blanár a pán poslanec, pán poslanec Petrák podporujem, aby sme za tieto dva návrhy hlasovali. Ďakujem vám veľmi pekne. (Potlesk.)