Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-02-12):
Ďakujem veľmi pekne. Znova len pre vysvetlenie, aj prípadne pre kolegov, ktorých to nejakým spôsobom obťažuje, že tu tak čiastočne i keď teraz nie, ale že samodiskutuje človek, hovorím, ja hľadám možnosti a jedna z možností je vplývať do externého prostredia. Nuž a potom je taktika a, pán kolega, v dobrom, ale nemôžem súhlasiť, ale viem, čo myslíte, takú spravodlivú zlosť, že vykrádajú, oni vykrádajú, to je jasné, že vykrádajú návrhy, to je normálne, že vykrádajú. Otázka je, či sa hanbia, alebo nehanbia, ale to už nechajme na nich, hej? Pozrite sa, dôležité je, aby to bolo prijaté. Čiže my si môžeme povedať na konci, na konci dňa si povieme, malo to výsledok, malo to zmysel, lebo síce to bolo vykradnuté, ale čo tam koho zaujíma, len predpis musí byť, že je dobrý a je dobrý pre spoločnosť, čiže to splnilo účel a ja s tým nemám najmenší problém, kľudne vykrádajte, vážení, máte povolenie, nepodám na nikoho oznámenie, ako tu na rozdiel od kolegov, kľudne vykrádajte. Viete, ono to súvisí aj s tým, že keď má niekto jeden nápad za pol roka, no tak sa celý trasie, hej, aby mu ho niekto nečmajzol. Viete, ja mám tých nápadov a myšlienok, môžem tu na kýble nanosiť, štyri poslanecké kluby by som uživil, ale nebudem vám v tomto pomáhať, lebo zas politicky vám pomáhať nechcem. Chcem pomôcť, aby sa tu o niečo lepšie dalo žiť, aby keď je skutočný problém, aby sme sa netvárili, že neexistuje, vážení, to je celé. Takže, pán kolega, ja viem, ja chápem, taký ten pocit nespravodlivosti máte, lenže na to by ste museli vyhrať voľby, aby ste si mohli dovoliť to, čo si môžu dovoliť oni. Ja zase z tohto pohľadu politologicky to rešpektujem, oni tie voľby vyhrali, majú právo vykrádať poslanecké návrhy, nech sa páči, kradnite, len ich prijímajte, prijímajte ich tak, aby na konci dňa sme mohli povedať, že niečo sa zlepšilo. Raz vyhráme voľby my, potom to uvidíte, vážení, potom uvidíte, ako s vami zatočíme, že z pohľadu toho, ako budeme hľadať riešenia aj v tomto prostredí, že budeme oceňovať ľudí, ktorí niečo donesú, nie ľudí, ktorí niečo odnesú. Tých ľudí, čo už odniesli, už je strašne veľa, však nám to už aj Jakeš povedal, viete, už sme to až tam dopracovali, že Jakeš musí prísť na pohreb Biľaka a tam povie, že ste národom, ako to povedal, už ani neviem. To je smutné, že kus pravdy na tom je, hej, čiže budeme robiť systémom, že kto čo prinesie. Tých, čo už odnášali, už bolo veľa, o chvíľku tu začnú stoličky odnášať. Vážení, tento návrh je dôležitý, samozrejme, mimoriadne dôležitý. My sme, ja vám to poviem, že v excesii toho, že ste to dopustili, alebo že sa to dopustilo, je napríklad to, ja som si to tu poznačil, včera idem po Obchodnej a na Obchodnej, by ste neverili, už ani nie sú obchody, ale už tam je taký nový, ja neviem, ako to mám nazvať, čo to je kancelária, alebo čo, ale obchodné priestory, viete, najcennejší obchod je, že vstup z ulice, výklad do ulice, tak nie je tam obchod, na čom sú postavené čiastočne aj civilizácie, na výmene tovarov, ale je tam, že peniaze do ruky, ako úžerníci si tam spravili kanceláriu a to je exces, tak je exces si požičať peniaze na dovolenku, to bolo niekedy, to tu bolo úplne, vtedy sme sa mali všetci zobudiť, tak teraz pre ľudí otvorenej mysle to hovorím, pre tých to má zmysel, že pokiaľ na najrušnejšej obchodnej ulici v Bratislave, ktorá sa aj volá Obchodná ulica, namiesto obchodu, v ktorom by ponúkali nejaký tovar, si úžerníci otvoria kanceláriu a ponúkajú pôžičky, vážení, je to mimoriadne zle. To už možno aj pán predseda by so mnou súhlasil, to je mimoriadne zle. Čiže to, že máte úžerníka pod Prezidentským palácom v podchode s tou RPMN, ja neviem koľko, 19-tisíc tento ročne alebo koľko, no to už je exces par excellence. To, že máte na MHD, vážení, na bratislavskej MHD, dotovanej z verejných zdrojov, máte reklamy na všetkých trolejbusoch, SMS kredit úžerníkov par excellence, to je ďalší exces, ale to, že vám na Obchodnej namiesto obchodov vznikajú kancelárie úžerníkov, to už potrebujeme expresívnejší výraz alebo silnejší výraz na to, že čo to vlastne je. Takže ten čas už bol dávno, ten čas už bol dávno. Ja chcem ešte upozorniť na niektoré skutočnosti, ktoré potrebujeme vedieť, aby zazneli, lebo ono, ako sa hovorí, všetko so všetkým súvisí a to chcem akcentovať. Ja som to tu už aj hovoril, znova si nepomôžem, ale pozrite sa, život je taký, že kamarátov zase máš iba toľko, koľko ich skutočne máš, ostatní sú iba známi. Prosím vás, to nielenže my sme vytvorili legislatívne prostredie na to, aby mohli namiesto obchodov vznikať úžernícke kancelárie na Obchodnej ulici, že to má pre nich zmysel, ale vyzerá to tak, že dokonca jeden z najsilnejších subjektov, ktorý sa tomuto úžerníckemu biznisu venuje, bol, dostal dotáciu, injekciu z verejných zdrojov, to tu len zopakujem, lebo to treba zopakovať. Majiteľom pohľadávky Športka verzus Tipos bola firma Luka Braner. Firma Luka Braner je spolumajiteľom v súčasnosti jednej z najväčších úžerníckych spoločností firmy Pohotovosť. To znamená, v zásade sú dve možnosti, disponovali pohľadávkou, ktorá mala, v zásade bola nulitná. To bola akože zádrapka, čakali len na vhodnú politickú konšteláciu, dostali, nomináciou ministra financií pána Počiatka sa z nulitnej pohľadávky, z pohľadávky, ktorá v zásade nemala cenu, alebo bola len taká, že na znervózňovanie, sa stala vysoko bonitná pohľadávka, lebo narazila, že bude z toho dačo, zjednodušene to pre ľudí poviem, že teraz z toho niečo bude, a preto aj budem interpelovať pána Počiatka a bude ma zaujímať, koľkokrát pán Ruman bol na ministerstve financií v tom čase. Nech ľudia vedia, nech si ľudia spravia názor, kto s kým komunikuje a prečo s ním komunikuje. V zásade, vážení, môžeme povedať, že štát, predstavitelia štátu v danom čase, s tým, že zbonitnili pohľadávku na úroveň skoro pol miliardy korún, tak vytvorili kapitál pre úžernícku spoločnosť Pohotovosť. Aj keby sa nám nepodarilo preukázať priamy súvis, že ten, kto dostal Lemikon, že bol len sprostredkovateľ kvôli tomu, aby to netrhalo tak oči, tak určite vieme teraz povedať, že sekundárne áno, lebo Luka Braner to Lemikonu nepredal za päť korún, keď Lemikon dostal pol miliardy, Luka Braner keď to, ak to previedol Lemikonu, tak vedel, čo prevádza, to znamená, už vtedy si vypýtal primeranú sumu, tak to poviem. A tou primeranou sumou pravdepodobne vstúpil do úžernícko-exekútorského klondiku, ktorý ste pomohli vytvoriť. Tam si spytujte svedomie, vážení! To vám treba povedať, to vám treba povedať. Tieto okolnosti sú možno pre niekoho zložité, nie sú zložité, v zásade môžeme povedať, že tento štát, predstavitelia tohto štátu, niektorí predstavitelia SMER-u nielenže vytvorili zákonné prostredie na to, aby tu ľuďom ničili život za požičaných 100 eur, ale dokonca im z verejných zdrojov, to znamená aj našich, aj z pána Mičovského, aj pána Bublavého, aj koniec koncov aj tej babky niekde v Medzilaborciach, tak ešte im z týchto zdrojov poslali, aby mali čo požičiavať, a to už je, vážení, nieže na hrane, ale to už je za hranou. Toto sa na Slovensku udialo. Treba asi povedať pravdu, netreba to odbiť teraz, že SMER ide, to pokrytectvo ma bude iritovať, čiže opatrne s tým, s tým stavaním sa do pozície, že ako ste to vyriešili, veľmi opatrne, upozorňujem. Lebo pravda je inde, vy len odčiňujete hriechy, ktoré ste spáchali a ešte budete platiť. Prosím vás, okolnosti úžerníckeho biznisu, úžernícko-exekútorského klondiku sú aj iné. Mekkou, viete, kde je mekka úžernícko-exekútorského biznisu, keď to takto poviem, kde sídlia najväčšie úžernícke firmy? V budove J&T. Je to náhoda, alebo nie je to náhoda? V budove J&T vám sídlia, vážení, firmy Minipohotovosť, Pohotovosť, Cofidis, Profi Credit. Je to náhoda, alebo to nie je náhoda? Ten súvis, možno firma J&T dala špeciálne podmienky pre nebankovky, aby, neviem, každopádne sú to fakty a tými faktami sa budeme zaoberať aj v druhom čítaní. Keď nebudete opatrní v tom, ako budete chcieť odkomunikovať, jak zachraňujete svet, vy nezachraňujete svet, vy odčiňujete svoje hriechy. Tu bol niekto pripravený na tomto systéme, ktorý ste pripravili, parazitovať a úplne obludným spôsobom ešte koľko sa dá, ešte koľko sa dá. Ak teraz ideme seknúť a klepnúť po prstoch niekomu, tak to urobme, bude to bolieť, budú pišťať, jak privretí medzi dverami, ale urobme to a urobme to poriadne, ale nehrajme sa tu na spasiteľov, že niekto z vás to tu vyriešil jednaniami, dvoma. Nevyriešil, prosím vás, nevyriešil, vy len odčiňujete hriechy a ešte budete musieť zaplatiť. Ale ľudia majú právo na to, vedieť kto, prečo, začo, kedy. Ako je možné, že štátnym tajomníkom na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny je pán Jozef Burian? Ten človek, ktorý bol spolumajiteľov firmy EX CREDIT, tej firmy EX CREDIT, ktorá pánovi Horváthovi, invalidnému dôchodcovi z Nižnej Holšavy, ktorý im vrátil to, čo si požičal, vymerala úroky vo výške toho, čo si požičal, ako je to možné? Pán premiér sa aspoň vyhol mojej interpelácii na otázku, či preberá politickú zodpovednosť za pána Buriana, aspoň sa vyhol, ale pán Richter na moju interpeláciu šiel po hrudi, že spĺňa kvalifikačné predpoklady. Asi spĺňa. Asi pán Burian spĺňa, ale ja sa pýtam, nie je tam konflikt záujmu, že človek, ktorý sa už teraz údajne nezaoberá, ale zaoberal, má prístup k rôznym štatistikám, môže ušetriť za reklamu, nemusí si ju objednávať u kolegov, ale môže priamo, priamo cez štatistiku poslať, má to cielený marketing, to je, to sú, tieto databázy majú mimoriadnu cenu, že nájdete priamo toho, ktorému dáte cielenú ponuku. Toto ľudí musí začať zaujímať, ono to tých ľudí začne zaujímať koniec koncov, lebo však už je toho tak veľa, že sa to nedá ustáť. Je tu kopu vecí, ktoré by človek sa len potom asi v zásade len opakoval, ale ja sa aj ospravedlňujem, ja sa nerád opakujem, sa snažím priniesť niečo nové do každého problému, ale v niečom sa musíte, a dôvod je, že zdôraznenie toho, že je to skutočne a naozaj tak. A pre túto chvíľu znova opakujem, ja z pohľadu taktického a budeme rozprávať o ďalšom zákone, ktorý nasleduje, o štátnych symboloch, že je aj taktika, potom je aj niečo a potom je aj určitá taktika, keď chceme vyhrať, toho sa tu ja bojím, že ako keby nám to vyhovovalo, tento systém, teraz ja tebe, ty mne a takto si tu my žijeme, lenže tento systém, že takto si tu my žijeme už fungovať nebude. My musíme chcieť skutočne vyhrať a hentýchto musíme chcieť skutočne poraziť, aj za cenu ich obetí. To nie, že všetci sa upracú, že nikomu sa nič nestane, to už takto ďalej, vážení, fungovať nemôže, ono to pôsobí ináč, mimochodom, veľmi dobre aj pre spoločnosť, také katarzné účinky, keď sa za chyby platí. Ale ináč to by sme si mohli povedať možno pri nejakých iných témach, že kedy je dôležité a čo človeka posúva aj dopredu, keď za urobenú chybu zaplatí, primerane, samozrejme, hej, netreba to, netreba to nejakým spôsobom zneužívať. Ďakujem zatiaľ.