Ľ. Vážny, poslanec: (2002-11-13):
Ak mám však ako poslanec Národnej rady zaujať kladné stanovisko k programovému vyhláseniu vlády a zároveň vysloviť vláde Slovenskej republiky dôveru, musím vedieť, k čomu mám svoj súhlas dať a touto replikou narážam na programové vyhlásenie vlády, ktoré nám bolo predložené a ktoré je príliš všeobecné a nekonkrétne. Je podľa mňa vecou polemiky stanovenie stupňa konkrétnosti programového vyhlásenia. Nežiadam, aby programové vyhlásenie obsahovalo iba grafy a čísla typu 14 000 bytov ročne, nežiadam, aby slúžilo celé volebné obdobie ako iba strašiak pre vládu a strašiak pre koalíciu a zároveň ako nástroj napádania vlády opozíciou. Chápem však programové vyhlásenie vlády ako posolstvo vlády, ktoré má dve dimenzie. Jednu vnútroštátnu pre občanov, podnikateľov, verejnú a štátnu správu a druhú medzinárodnú minimálne pre susedné krajiny a pre ich zhodnotenie toho, kde sa Slovensko chce uberať v hospodárskej, ekonomickej a sociálnej oblasti, ako aj v oblasti vnútroštátnej a zahraničnej politiky. Po oboznámení sa s predloženým programovým vyhlásením musím konštatovať, že najmä v hospodárskej oblasti je príliš všeobecné, nič nehovoriace a ako občan a o to viac ako podnikateľ, ktorý ukončil svoju podnikateľskú činnosť pre tromi týždňami v hospodárskej sfére, som v ňom žiadne posolstvo a žiadne smery vývoja a priority, ktoré by mi mohli pomôcť v orientácii sa v predmete podnikania, som nenašiel aj napriek tomu, že jedným z cieľov programového vyhlásenia je podpora podnikania. Teraz zopár konkrétností k problematike, ktorej sa odborne venujem, t. j. k časti II. Ekonomická politika vlády, body C. Doprava a E. Výstavba. V časti Doprava je príliš vágne konštatovanie o racionalizácii nákladov spojených s realizáciou výkonov vo verejnom záujme. Pretrvávajúca absencia právnej normy na výkony vo verejnom záujme môže vyvolať negatívny dosah na obslužnosť územia. Tento horúci zemiak neriešila vláda v rokoch 1994 až 1998 a ani vláda v rokoch 1998 až 2000, a preto je celospoločensky žiaduce, aby sa vláda v programovom vyhlásení zaviazala doriešiť v prvom roku vládnutia úhrady za výkony vo verejnom záujme vrátane starých záväzkov, inak sa bude naďalej prehlbovať zastaraný spor medzi vládou a vykonávateľmi osobnej dopravy na železnici aj na cestách, samozrejme, so všetkými negatívnymi dôsledkami. Vážnym problémom vo výstavbe diaľnic, ktorý je v príkrom rozpore s cieľom, ktorý si vláda v programovom vyhlásení vytýčila, a to urýchliť tempo výstavby diaľnic, je trestuhodne zanedbaná príprava výstavby diaľnic, ktorej zabezpečenie tak, aby mohla výstavba kontinuálne pokračovať, si vyžaduje minimálne dva až tri roky a samozrejme súvisiace investície s prípravnou fázou. Očakával som – a predpokladám, že aj väčšina občanov a podnikateľov Slovenska, ktorí sú závislí od dobudovania dopravnej infraštruktúry –, že vláda potvrdí prijatú koncepciu výstavby diaľnic a rýchlostných ciest s tým, že vytý-či konkrétny reálny termín ukončenia jednotlivých úsekov tak, aby bol rozvoj cestnej dopravy na Slovensku prispôsobený dopravno-poli-tickému vývoju v Európe. Zároveň musím pri tejto problematike poukázať na rozpor v programovom vyhlásení v tom zmysle, že nie je možné a nie je v možnostiach štátneho rozpočtu súbežne realizovať výstavbu diaľnic v urýchlenom tempe, ku ktorému sa vláda zaviazala, a zároveň rozvíjať dopravnú infraštruktúru menej rozvinutých regiónov. Ďalšie negatívum vidím aj v tom, že v programovom vyhlásení si vláda nevytýčila prioritne sa zaoberať dopravným kolapsom hlavného mesta, ale aj ostatných väčších miest, v ktorých sú hlavné cestné ťahy a ktoré sú a naďalej budú dopravne poddimenzované, a nezačatie prípravy a riešenia tohto problému sa nám môže v blízkej budúcnosti veľmi vypomstiť. Vláda Slovenskej republiky pod vedením jej súčasného predsedu prijala zákon č. 416/2001 Z. z. o prechode ciest II. a III. triedy do vlastníctva samosprávnych krajov a v programovom vyhlásení sa k tomuto kroku opätovne zaväzuje, t. j. konštatovanie, že vláda splní ustanovenia platného zákona, je podľa mňa pre programové vyhlásenie príliš málo. Oveľa potrebnejšie je však vyriešiť v programovom vyhlásení to, či je takýto zásah do Slovenskej správy ciest vhodný z viacerých aspektov, či už prevádzkových, tak aj majetkových, samozrejme, pri uvážení toho, že sme za to, aby sa na regióny a na samosprávne celky preniesli tieto kompetencie, resp. či je takýto krok z hľadiska majetkovoprávneho vysporiadania vôbec možný v takomto časovom priestore. Problematika leteckej dopravy je v programovom vyhlásení zúžená len na problémy dopravcov a letísk, pričom je potrebné kontinuálne riešiť posilnenie a zároveň zefektívnenie výkonu štátnej správy v civilnom letectve, čo je podmienka zahrnutá aj v pripravovanej leteckej dohode ECAA (Europe Contract Air Association) v rámci Európskej únie. V problematike vodnej dopravy chce vláda rozvíjať dopravné a prístavné kapacity, pričom súčasné na Dunaji sú využité  na 30 % a na ostatných častiach  splavných tokov, t. j. na Váhu a na Bodrogu, je otázna efektivita takýchto investícií, pretože v tejto oblasti je podstatne jednoduchšie využiť to, čo máme. Osobitnou kapitolou je bytová politika a stavebníctvo ako také, kde je veľmi nejasný zámer vlády a smer vlády v bytovej politike, pričom podpora vlády v stavebnom sporení klesá a taktiež sa podľa môjho názoru zabúda na dôležitú oblasť pri súčasnom zvyšovaní cien energií, a to vytvorenie vhodnejšieho rámca podpôr na zatepľovanie bytov. Taktiež konštatovanie, že vláda zváži systém stimulačných daňových nástrojov v bytovej politike, je podľa môjho názoru prístup k problematike s ponechaním si otvorených zadných dvierok a malo by byť nahradené terminológiou „vláda vyrieši“. Očakával som, že vláda v programovom vyhlásení aktívnejšie vyjadrí svoju účasť na rozvoji bytovej výstavby radikálnym riešením dlhodobo zanedbávaných problémov typu vlastníkov a prevádzkovateľov inžinierskych sietí, registrácie bytov, výhodnejším prístupom občanov k získaniu zdrojov na bývanie, riešením ťažkopádneho stavebného zákona a iných súvisiacich problémov. Stavebníctvo, ktorého multiplikačný efekt využili cielenou štátnou podporou (ktorá nemusí byť vždy iba typu nárokov na štátny rozpočet), teda využili ho pozitívne oveľa silnejšie ekonomiky, ako je naša, t. j. v programovom vyhlásení je stavebníctvo obmedzené na síce potrebné, ale veľmi chabé konštatovanie o implementácii práva Európskej únie. Záverom chcem skonštatovať, že si vážim pozvanie vlády na konštruktívnu spoluprácu pri plnení jej programového vyhlásenia, ale zároveň musím poznamenať, že programové vyhlásenie má byť zadefinované tak, aby som vedel, čo mám plniť, t. j. s oveľa väčšou dávkou konkrétnosti, ako aj zodpovednosti, čo si vláda Slovenskej republiky pri jej kompetenciách podľa môjho názoru mohla s pokojným svedomím dovoliť. Celou kostrou programového vyhlásenia v časti Doprava a výstavba sa nesie staré dobré slovenské príslovie: „Nič nepovedz, nič nepokazíš.“ Preto toto programové vyhlásenie je pre mňa neprijateľné minimálne v tých oblastiach, ktorých som sa konkrétne v rozprave dotkol, a nemôžem mu vyjadriť podporu. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)