Zemanová, Anna, poslankyňa NR SR (2016-10-12):
Vážená pani predsedajúca, pán minister, chcem sa venovať dopadom na financovanie samospráv a najmä na financovanie vyšších územných celkov. Cieľom návrhu novely zákona je rozpočtovanie všetkých príjmov a výdavkov, vrátane podnikateľskej činnosti aj v prípade obce a vyššieho územného celku, zvýšenie informovanosti o verejných financiách zverejňovaním údajov poskytovaných obcami a vyššími územnými celkami prostredníctvom webového sídla Ministerstva financií Slovenskej republiky. Vítam, že predloženým návrhom sa má zabezpečiť rozpočtovanie príjmov a výdavkov rozpočtových organizácií na všetkých účtoch organizácie smerujúce (rečníčka si odkašľala), pardon, smerujúce k zjednoteniu vykazovania rozpočtových údajov v rozpočte a podľa skutočnosti. Navrhuje sa opraviť rozpočtovanie rozpočtových organizácií tak, že organizácia bude rozpočtovať príjmy a výdavky na všetkých účtoch organizácie, to jest, súčasťou rozpočtu budú všetky prostriedky, s ktorými sa hospodári. To je plne v poriadku a myslím si, že aj pri rozpočtových a príspevkových organizáciách sa to bude len vítať a prinesie to väčšiu transparentnosť. Čo však je absurdné, je to, na čo poukázali už moji predrečníci, a je návrh ministerstva vylúčiť z medzirezortného pripomienkového konania verejnosť. Pán minister, toto je popretie fiškálnej suverenity a subsidiarity. Ďalším problémom, ktorý tento zákon pripravuje, je to, že daňové prognózy majú byť pre samosprávy záväzné. Ak to tak má byť, tak nemôžu byť zverejňované len dvakrát ročne, pretože z uvedeného vyplýva, že samosprávy nebudú môcť meniť rozpočet v priebehu roka a najmä v druhom polroku si nebudú môcť zapojiť výdavky do aktuálneho roka, ale zostanú ako prebytok. Doteraz prognózy neboli záväzné a vlastne samosprávy museli samé podľa predložených prognóz alebo vlastného uváženia si nastaviť rozpočet podľa svojich programových priorít a možnosti hospodárenia. Oneskoreným zverejnením záväzných limitov sa umelo navyšujú príjmy samosprávy ku koncu roka. Samozrejme, môže to byť navýšenie, ale ak príde ďalšia kríza finančná, môže to byť aj naopak. Navýšenie príjmov ku koncu roka spôsobí prebytok hospodárenia, avšak ten prebytok nebude dopadom dobrého hospodárenia, ale nesprávne aplikovanou prognózou. Samozrejme, toto môže viesť k prebytku, ktorý sa prenesie do ďalšieho roka, ale aj k deficitu v rozpočtoch hospodárenia samospráv a s tým aj problémom s plnením záväzkov, ktoré majú samosprávy uzatvorené. To znamená, že podľa navrhovanej novely v § 8 ods. 2 zákona v bode 2 sa môže v závere rozpočtového roka stať, že jednotlivé prvky verejnej správy reálne získajú daňové a odvodové príjmy, ktoré neboli zahrnuté v prognóze Výboru pre daňové prognózy. Ide najmä o posledné mesiace v roku, kedy sa reálne daňové a odvodové príjmy môžu výraznejšie odlišovať od naposledy zverejnenej prognózy. V prípade, že verejná samospráva nebude mať možnosť zapojiť tieto príjmy do rozpočtu v danom roku, bude ich môcť zapojiť až do rozpočtu v nasledujúcich rokoch prostredníctvom fondov, a to príjmových, finančných operácií, čo skresľuje bilanciu rozpočtu v danom rozpočtovom roku, ako aj v nasledujúcich rozpočtových rokoch. Vzhľadom na vyššie uvedené, pán minister, odporúčam, aby Výbor pre daňové prognózy stanovoval prognózy na mesačnej báze, aby sme sa vyhli tým ťažkostiam, ktoré som opísala v predchádzajúcej časti. V budúcom roku sa počíta s rastom príjmu. A k riziku sa vyjadril aj šéf Rady pre rozpočtovú zodpovednosť Ivan Šramko, ktorý povedal toto: „V samotnom rozpočte je pomerne optimisticky uvedený vývoj hospodárenia ostatných subjektov verejnej správy, čo sú obce, VÚC-ky a ostatné štátne firmy. Najmä v obciach a VÚC-kách sa očakáva prebytkové hospodárenie vo výške viac ako 240 mil. eur, čo nemá oporu vo výsledkoch z minulých rokov.“ Pán minister, toto je dopad toho, čo som povedala, že keď sa budú daňové prognózy a sú záväzné a budú sa zverejňovať týmto systémom, umelo sa vytvorí prebytok, umelo sa vytvorí predstava, že samosprávy majú dostatok prostriedkov na svoje hospodárenie. Uvedený princíp je v rozpore s implementáciou Európskej charty miestnej samosprávy. Postupne vraciate systém späť pred rok 2004. Pripomeniem vám, ako to bolo. Predvstupové obdobie do Európskej únie v rokoch 1998 až 2004 a východiskové analýzy boli založené na financovaní samospráv podľa princípu miestne príslušného prerozdelenia dane z príjmu právnických osôb. V tom čase väčšina HDP bola tak, ako je teraz vyprodukovaná v Bratislavskom kraji a boli citeľné rozdiely medzi Bratislavou a ostatnou časťou Slovenska. V roku 2001 začala reforma verejnej správy. Fungovalo približne 2 800 obcí a miest a vzniklo osem samosprávnych krajov na základe zákona o samospráve vyšších územných celkov. Na kraje bol delegovaný majetok, najmä budovy škôl, sociálnych zariadení a ciest druhej a tretej triedy, ale i kompetencie. Do roku 2004 boli tieto kompetencie v plnej výške financované prostredníctvom štátnej dotácie. Výdavky krajov na tieto kompetencie kopírovali pôvodné výdavky štátu pred ich prechodom na kraje. Reforma pokračovala v roku 2004, kedy bola schválená zásadná zmena vo financovaní samosprávy na princípe subsidiarity a solidarity v zmysle čl. 9 bod 3 Charty. To znamenalo, že dane z príjmov právnických osôb zostali štátu a samosprávam sa prerozdeľujú len dane z príjmov fyzických osôb na základe počtu obyvateľov bez ohľadu na miesto. A samozrejme, sú tam ešte ďalšie faktory. Tento princíp pomohol regiónom Slovenska, ale výrazne poškodil Bratislavský kraj. Majetok, ktorý bol delegovaný na kraje, bol poznačený veľkým modernizačným dlhom a neusporiadaným vlastníctvom pod delimitovaným majetkom, napríklad len na usporiadanie majetku pod cestami v hlavnom meste Bratislava by bolo potrebné 217 mil. eur. Obciam zostal príjem z dane z nehnuteľností a krajom bol priradený vlastný príjem, a to príjem z dane motorových vozidiel. Problém sa preniesol aj do riadnych programovacích období, kedy zmena financovania nebola zohľadnená a z dôvodu analýz z roku 1998 bol Bratislavský kraj vylúčený z možnosti čerpania eurofondov z titulu vysokej tvorby HDP, čo, samozrejme, následne už nebola pravda. Tá tvorba, áno, ale nie to, že tento príjem zostal príjmom kraja. V priebehu ďalších rokov však postupne pribúdali nové nároky v oblasti jednotlivých kompetencií krajov bez ohľadu na vývoj príjmovej stránky rozpočtu. Štát rátal s tým, že všetky tieto nároky budú vykryté len prostredníctvom postupného zvyšovania daňových príjmov kraja. Slabina tohto prístupu sa naplno ukázala počas finančnej krízy v rokoch 2009 až 2010, kedy prišlo k medziročnému poklesu daňových príjmov, a až v roku 2011 sa napríklad Bratislavský samosprávny kraj dostal s daňovými príjmami na úroveň roku 2009. Tento prístup štátu k financovaniu kompetencií krajov však najmä spôsobuje neustále prehlbovanie tzv. modernizačného dlhu, nakoľko kraje nedokážu vyčleniť finančné prostriedky nielen na rozvojové projekty, ale často nedokážu ani len udržiavať svoj majetok v zmysle požiadaviek 21. storočia. Modernizačný dlh nie je doteraz nijako koncepčne riešený. Takisto priamo či nepriamo zasahujú kraje nesystémové rozhodnutia vlády bez ohľadu na dopad na samosprávu. Napríklad vlaky zadarmo, zvyšovanie miezd vo verejnej správe a podobne. V roku 2013 samospráva požadovala od vlády dofinancovanie kompetencií. Vláda zabezpečila audit verejnej správy, ktorý však nemal výpovednú hodnotu. Jednotlivé kraje tak na svoj rozvoj mohli využívať len prostriedky z eurofondov alebo úverové zdroje. Pri používaní úverových zdrojov sa však postupne viaceré kraje začali v rokoch 2010 až 2012 blížiť k legislatívne stanoveným limitom zadlženia a riešenie videli v novom prerozdelení daňových príjmov, konkrétne dane z motorových vozidiel. Súbežne s touto aktivitou krajov prebiehal silný lobing autodopravcov za účelom zmeny v tejto dani. Výsledkom týchto aktivít bolo, že v roku 2014 nový návrh zákona o dani z motorových vozidiel, na základe ktorého prešiel výber tejto dane od roku 2015 na štát a výpadok na tejto dani sa kompenzoval zvýšeným podielom na dani z príjmov fyzických osôb. Daň z motorových vozidiel bol pritom jeden z najvýznamnejších a prakticky jediný vlastný príjem na priame ovplyvňovanie svojich príjmov, presne v súlade s citovanou chartou. Týmto krokom stratili kraje možnosť ovplyvňovať výšku svojich príjmov, príjmová stránka rozpočtu, ktorá je takmer kompletne závislá od rozhodnutí centrálnej vlády, až teda na malé výnimky v nedaňových príjmov. Vláda Slovenskej republiky prijatím nového zákona, teda zákona o dani z motorových vozidiel absolútne ignorovala požiadavky charty a vydala sa presne opačným smerom od jej myšlienok, smerom k finančnej centralizácii. Robenie vlastnej daňovej politiky je nevyhnutným predpokladom skutočnej samosprávy, ktorá si tak môže určiť rozsah služieb a ich finančného zabezpečenia, ktoré chce svojim obyvateľom poskytovať. Pán minister, tým, že daňové prognózy sa budú zverejňovať tým systémom ako doteraz a majú byť záväzné, sa umelo vytvára fikcia prebytku hospodárenia v rozpočte samosprávnych krajov a samospráv, čo bude viesť len k ťažkostiam a vlastne možno aj k ťažkostiam napĺňania bežného, ale aj kapitálového rozpočtu samospráv. Chcela by som vás poprosiť, aby ste podľa možnosti zabezpečili zverejňovanie daňových prognóz tak, aby boli častejšie zverejňované, aby sa mohli ešte v dostatočnom predstihu zapojiť do rozpočtu samospráv, a nie tak, že sa budú len koncom roka umelo navyšovať prebytky hospodárenia, ktoré skutočne prebytkom hospodárenia nebudú, ale budú len odrazom nesprávneho zapojenia daňových príjmov do rozpočtu. Ďakujem pekne.