P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-02-12):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Konštatujem, že do rozpravy som nedostal žiadne písomné prihlášky. Pán predseda Najvyššieho súdu žiada o možnosť vystúpiť. O tejto jeho žiadosti dám hlasovať. Prosím prezentujme sa a hlasujme. (Hlasovanie.) 89 prítomných poslancov, 51 za, 10 proti, 15 sa zdržalo, 13 nehlasovalo. Nech sa páči, pán predseda, Národná rada súhlasí, aby ste mohli vystúpiť pri prerokúvaní tohto návrhu zákona, máte slovo. Š. Harabin, predseda Najvyššieho súdu SR: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, vážená ctená snemovňa slovenského parlamentu, zákon o Súdnej rade je norma, ktorej prijatie vyplýva pre vás z titulu novely Ústavy Slovenskej republiky, ktorá bola schválená vo februári 2001. Táto novela zároveň predpokladala fungovanie a činnosť Súdnej rady 1. 7. 2001. Žiaľbohu, nestalo sa tak, pretože nebol do parlamentu v týchto časových súvislostiach vládou predložený predmetný legislatívny materiál. Stalo sa tak až v októbri 2001, keď bol, nakoniec, na to prijatý návrh zákona o Súdnej rade a zároveň aj novelizácie súvisiacich právnych predpisov. Rekapitulačne pán prezident vrátil tento návrh zákona v podstate z troch dôvodov. Prezident vo svojom rozhodnutí jednoznačne konštatoval, že aj tzv. regionálny princíp členov Súdnej rady z radov sudcov je ústavný, aj princíp všeobecný je ústavným princípom. Vo svojom rozhodnutí, pokiaľ ide o regionálny princíp, vycizeloval niektoré ustanovenia do tých detailov, aby napr. sa ľahšie realizovala voľba členov Súdnej rady. Poviem konkrétny príklad. Pokiaľ by sudca zvolený v regióne Krajského súdu Trenčín alebo Nitra vypadol zo Súdnej rady zo zákonných dôvodov, voľby by sa opakovali iba v regióne obvodu dotyčného krajského súdu. Pán prezident ďalej, pokiaľ ide o sudcovský zákon, povedal jednoznačne, že ustanovenie, myslím, že to je k § 13, ktoré dáva do rozhodovacej právomoci ministra spravodlivosti rozhodovať o dočasnom pridelení sudcu z nižšieho stupňa na vyšší stupeň alebo na ústredný orgán štátnej správy, nemôže byť v rukách a k dispozícii ministrovi spravodlivosti, pretože toto vyriešila už Ústava Slovenskej republiky, myslím tým na novelu, keď to dala do rozhodovacích právomocí Súdnej rady. Čiže tuná ide zjavne o protiústavné ustanovenie, ktoré pán prezident, myslím si, úplne opodstatnene vytýka tomuto legislatívnemu materiálu. Tretia oblasť je oblasť majetkových priznaní, vo vzťahu ku ktorým pán prezident povedal, že teda nemožno ich z tam vymenovaných dôvodov v jeho rozhodnutí viazať aj na manželky sudcov a neplnoleté deti. Myslím si, že pripomienky pána prezidenta sú správne. A podľa môjho názoru by bolo dobré ich akceptovať, pokiaľ sa chceme vyhnúť riziku, že by v prípade táto norma bola po sprocesnení návrhu na Ústavný súd v určitých častiach vyhlásená za protiústavnú. Vo svojom vystúpení chcem upozorniť aj na ďalší moment vzhľadom na iniciatívy ministerstva spravodlivosti, ktoré sa sprítomnili v poslednom čase a ktoré smerujú k ďalšiemu znefunkčňovaniu justície na Slovensku. Je nesporné, že táto norma mala byť schválená najneskôr v marci 2001, čo sa nestalo z dôvodu toho, že ministerstvo spravodlivosti nepripravilo legislatívny materiál. Toto má ináč katastrofálne dopady na personálne otázky, ktoré Súdna rada má riešiť. Najvyšší súd napr. vypísal výberové konanie na sudcov Najvyššieho súdu, ktoré sa skončilo tak, že 7 sudcov bolo úspešných. Títo sudcovia de facto už nie sú sudcami krajských súdov, ale nie sú ani sudcami Najvyššieho súdu. Čiže de facto nepojednávajú už ani na krajských súdoch a nepojednávajú ani na Najvyššom súde. Keď si zoberieme, že 7 sudcov ako sudcov spravodajcov by za pol roka mohlo skončiť 500 vecí, tu už máme prieťah v súdnom konaní minimálne v 500 veciach Najvyššieho súdu. Toto je konkrétny prieťah v súdnom konaní zavinený konkrétnymi ľuďmi, konkrétnymi osobami, ktoré svojou pasivitou nezabezpečili tento legislatívny materiál. Zoberme si ďalšie veci. Určitá skupina sudcov 4-ročných končí 4-ročné obdobie. A títo by mali byť premenovaní na sudcov s kategóriou na doživotie, ale nebude sa môcť tak stať, pretože Súdna rada, ktorá predkladá návrh pánu prezidentovi, nie je funkčná. Čiže ďalších 10 sudcov bude v podstate vyradených z rozhodovacieho procesu. Ďalším dopadom sú napr. disciplinárne senáty. Určitým členom konkrétnych disciplinárnych senátov zo zákonných dôvodov zaniklo členstvo v disciplinárnych senátoch a voliť a odvolávať ďalších, teda voliť v tomto prípade, môže len Súdna rada. Čiže keď ich nezvolí, sú nefunkčné disciplinárne senáty, čo určite v spojitosti s prieťahmi v súdnom konaní nemusí mať dopad priaznivý na sudcovský zbor a disciplínu v sudcovskom zbore. Ďalší konkrétny príklad. Vedie sa trestné stíhanie v určitých veciach tajných, kde majú byť zbavený mlčanlivosti sudcovia. Ale môže ich zbaviť mlčanlivosti len Súdna rada, ktorá nie je funkčná. Čiže toto sú všetko konkrétne dopady nefungovania Súdnej rady v praxi, pretože vieme, že Súdna rada má v podstate všetky personálne právomoci vo svojej dispozícii. Čiže zhrnuté stručne. Bez Súdnej rady nie je možné sudcu menovať, odvolať, preložiť, prideliť a tiež aj, keď zoberieme do úvahy disciplinárne senáty, je sťažená situácia v disciplinárnych postihoch. Keby sa tento proces predlžoval tak, ako je tu navrhnutá iniciatíva zo strany vlády, ktorá predložila nový materiál, v ktorom sa opätovne vracia ministerstvo spravodlivosti k tzv. všeobecnému volebnému princípu a v ktorom sa nepredpokladá Kancelária Súdnej rady, znamenalo by to, že Súdna rada nebude fungovať ani do konca roka. Je to takmer isté, pretože bez Kancelárie Súdnej rady nie je možné spustiť do prevádzky žiaden ústavný orgán. Len na prirovnanie poviem, napr. Kancelária Ústavnej súdnej rady maďarskej, ktorá má iba 15 členov, má 110-členný aparát a 30 sudcov je tam na stáži, ktorí pripravujú materiály Súdnej rady. Ja vás nechcem tým strašiť, že Súdna rada ako ústavný orgán by nabaľovala na seba ďalších pracovníkov, vôbec nie. Tu situácia je ľahko riešiteľná, že tí pracovníci na ministerstve spravodlivosti, ktorí doteraz, a hovorím od 1. 7., tí, ktorí mali na starosti personalistiku od 1. 7. 2001, zadarmo berú plat, pretože nemajú v pracovnej náplni už personálne otázky, čiže nemajú pracovnú náplň. Čiže tam je minimálne 80 ľudí, ktorí už by tam od 1. 7. nemali byť a mali by byť v Kancelárii Súdnej rady. Došlo by o. i. aj k úspore finančných verejných prostriedkov. Takže chcem povedať to, že pokiaľ tento návrh, ktorý cez vládu prešiel a ktorý som mal možnosť detailizovať, nie je kvalifikovaný do tej miery, aby sfunkčnil Súdnu radu. Ďalej chcem upozorniť na ďalší moment. Pokiaľ by pripomienky pána prezidenta neboli akceptované, nikto dnes nemá záruku, že nový návrh zákona, keď tam nebudú zakomponované pripomienky pána prezidenta vrátane Kancelárie Súdnej rady, na ktorej trvá, pán prezident podpíše. A tým pádom sa dostaneme do tej pozície, o ktorej hovorím, že tá Súdna rada nebude fungovať ani do konca roka. Ja len chcem do vašej ctenej pozornosti dať také momenty, ako je Európsky súd pre ľudské práva, ktorý v ôsmich kauzách už rozhodol o odškodnení vo vzťahu k Slovenskej republike. Nehovorím, že v každej z nich išlo o prieťahy v súdnom konaní, ale o 8 káuz a 4 mil. korún. Posledne v kauze Gajdúšek vyše 100  000 korún Slovenská republika platí za súdne prieťahy a za nefunkčnosť justície. Ja si dovolím tvrdiť, že takých prieťahov v súdnom konaní, ako konštatoval štrasburský súd v kauze Gajdúšek, je na slovenských súdoch, pokiaľ ide o zavinené prieťahy v súdnom konaní štátom s dobou minimálne nad 1 rok najmenej 50 tisíc. Možnože budete z tohto čísla šokovaný, ale šokovaný by ste mali byť z toho čísla, keď za 1 kauzu s ročným prieťahom by Slovenská republika zaplatila 100 000 korún, tak to máte 5 mld. Sk a to už dáva slovenskú justíciu do skutočne veľmi nepriaznivého svetla. Preto by som vás chcel poprosiť alebo odporúčať vám, aby ste urobili všetko pre to, aby Súdna rada bola čo najskôr funkčná, pretože jej každé odďaľovanie čo len o 1 deň znamená katastrofálne škody pre Slovenskú republiky a tiež aj pre jej ekonomiku, pretože je veľká suma peňazí umŕtvená na súdoch Slovenskej republiky – len môžem vám povedať, že na Najvyššom súde na všetkých kolégiách je to cez 7 mld. korún –, takže aby ste mali na zreteli aj tieto momenty. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. (Potlesk.)