Heger, Eduard, poslanec NR SR (2018-10-22):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, toto je zákon, ktorý otvára tému cestovného ruchu a tomu sa ja veľmi teším. Povedal som to aj v prvom čítaní a ja som v prvom čítaní tak možno viacej vymenoval pár takých vecí alebo atrakcií, ktoré na Slovensku máme a ktorým sa nejakým spôsobom nevenujeme a nechcem ich teraz vymenovávať, ale chcem poukázať na to, že naozaj je dôležité sa baviť o cestovnom ruchu, lebo ten na Slovensku naozaj veľmi silno pokrivkáva. A preto vítam akúkoľvek diskusiu, ktorá na túto tému je, pretože vidíme, že teda cestovný ruch podporovať treba, pretože nevyužívame potenciál, ktorý máme. Avšak ja keď sa pozerám na tento zákon, tak vidím to naozaj ako takú možno 8., 9., 10. prioritu z hľadiska vecí, ktoré by trebalo urobiť a teraz by som chcel povedať kratučko, čo vidím ako dôležitejšie kroky a prečo si myslím, že v takom prípade takýto zákon by mal prísť podstatne neskôr, keď už budú urobené tie opatrenia, o ktorých teraz poviem. Myslím si, že v prvom rade, keď sa pozrieme naozaj na bohatstvo či už historické a by som povedal pamiatok, ktoré na Slovensku máme, tak, tak naozaj je to veľmi, veľmi veľké bohatstvo, avšak nedostatočne sa oňho staráme. Mnohé z nich chátrajú alebo sa vyslovene len udržiavajú, konzervujú v nejakom uzavretom stave. Toto je podľa mňa veľká chyba a tuto by mala ísť prvoradá priorita. Ďalšia prvoradá priorita by mala byť do rozvoja atrakcií, pretože ak chceme sa naozaj pozrieť na to, aby cestovný ruch na Slovensku rástol, tak my musíme vytvoriť ľuďom priestor na to, aby chceli na Slovensku ten čas tráviť a aby bol ten čas zaujímavý. Čiže jednak máme tu bohatstvo, historické, ktoré treba rozvíjať, zveľaďovať. Po druhé, treba vytvárať na tých miestach, kde možno toto bohatstvo nie je v takom, v takej intenzite atrakcií, ktoré tých ľudí zaujmú, prečo chcú, budú chcieť tam prísť, pretože ak máme zaujímavé miesta, ľudia radi za nimi prídu, to je úplne prirodzené. Lenže my tie zaujímavé miesta, tie, čo máme, sú schátrané a iné zaujímavé miesta nemáme. Ďalšia vec je, že infraštruktúra, ktorá vedie k týmto pamiatkam a k týmto zaujímavým miestam na Slovensku, je v zlom stave. Čiže určite treba vytvárať a budovať túto infraštruktúru, jednak či už infraštruktúru celkovo, či už sú to cesty I. triedy, ktoré, lebo však nie je všetko pri diaľnici, keď si tak povieme, čiže je dôležité naozaj budovať a skvalitňovať tie cesty I. triedy a o tom by tu mohli rozprávať ľudia, ktorí sa venujú doprave, o tom, ako vlastne tieto cesty nám čím ďalej viacej dostávajú na frak, keď to tak poviem slušne. Ďalšia dôležitá vec je rozvoj aj dopravy k týmto našim či už pamiatkam alebo atrakciám. Čiže toto sú, ďalšia dôležitá vec, ktorá tu chýba, alebo respektíve sa deje veľmi pomaly, je rozvoj cyklociest. Toto je tiež jedna, jeden z prvkov, ktorý cestovný ruch výrazne potrebuje na to, aby sa rozvíjal. No a nehovoriac o tom, teraz vôbec práca na, by som povedal, reklame Slovenska v zahraničí, pretože tam potrebujeme naozaj, aby Slovensko malo omnoho posilnené tie kapacity v zahraničí, aby prichádzalo omnoho viacej zahraničných turistov na Slovensko počas celého roka, čiže nie iba v sezóne, pretože to je jeden z problémov, ktoré na Slovensku máme, že sezónnosť je pomerne vyťažená, časy mimo sezóny nie sú až tak vyťažené a na to tu narážame. A toto sú tak stručne povedané teda priority, ktoré by mali predchádzať takémuto kroku, ku ktorému sa vy púšťate, pretože tento krok, do ktorého sa vy púšťate, má ambíciu ako keby podporiť ešte viacej tú naplnenosť, ale nerieši samotný, by som povedal, to prostredie toho cestovného ruchu, tak ako som povedal, že tí turisti dostanú síce podporu, pôjdu na Slovensko, ale zase len uvidia to, čo tu je. Zase len uvidia tie pamiatky, ktoré sú v zlom stave a podobne. Ale my, keď chceme zatraktívniť aj ten zážitok turistom, ktorí už na Slovensku budú, tak musíme investovať práve do toho, čo tu máme a rozvinúť to. Teraz sa poďme pozrieť na tie cestovné poukážky. Veľmi dobrá poznámka bola aj od Ondra Dostála, ktorý vlastne poukázal na to, že naozaj tým, že sa tu začínajú veci opravovať, tak na jednej strane môže to byť také akože kvázi logické, že tak dobre, ideme to dať len tým nad 50. Len práve tie firmy, naozaj tí zamestnanci, keď sa na to pozrieme z pohľadu toho zamestnanca, tak tí do 50 si povedia, no tak ja teraz prídem za mojím zamestnávateľom a on mi povie nie. Takže som diskvalifikovaný. Tí, ktorí sú u zamestnávateľa nad 50, ten zamestnávateľ mu musí povedať áno, lebo bude zákonom viazaný. Takže zase tí ľudia to môžu cez tú svoju optiku brať tak, že aha, tak čo my sme, my sme niečo menej, prečo ja nemôžem mať na to nárok? To len poukazujem na to, aby sa, aby bolo jasne vidieť, že takéto zásahy potom spôsobujú rôzne pohľady a nálady, nehovoriac o tom, že napríklad živnostníci hovoria, že ale ja si to musím zaplatiť celé, lebo ja som aj zamestnávateľ aj zamestnanec. No áno, áno, to je presne o tom. Čiže zase tu budú také tri kategórie. Jedni, čo si to musia uhradiť celé, druhí, čo by to aj chceli, ale zamestnávateľ im to môže zamietnuť a tretí, ktorí, zamestnávateľ im to síce dá, otázka je, či tí ľudia budú na to mať. Ďalšie je to, že ľudia, ktorí naozaj majú nízky príjem, tak si rozmyslia, či chcú ísť na Slovensku alebo v zahraničí. A teraz my ich ideme týmto nástrojom ako keby nútiť do podpory turizmu na Slovensku, čo opäť si myslím, že nie je dobrý krok. Je lepší krok vábiť ľudí a motivovať ich k tomu, ale nie vyslovene ich nútiť. Lebo keď ja im dám benefit, ktorý môže využiť len na Slovensku, tak ako keby ho nútim tú časť, ktorú, lebo on si musí na to prispieť. Ten zamestnanec si na to musí prispieť tou čiastkou 225 eur a to nie je zase malá čiastka, lebo ľudia, ktorí proste zarábajú menej, tak si dobre rozmyslia, kam na tú dovolenku pôjdu a nejdú na 2 – 3 dovolenky v lete, ale idú na jednu dovolenku v lete a v takom prípade si dobre rozmyslia, kam ju dajú. A keď chcú ísť do zahraničia, tak buď do toho zahraničia nepôjdu, lebo tuto majú nejaký benefit, alebo potom ten benefit nebudú vedieť využiť, lebo proste ten ich príjem a tie ich úspory ich nepustia. Nehovoriac o tom, že neviem, ako to máte preverené, čo sa týka európskej legislatívy, že či je možné takúto podporu robiť len pre domácich, pre podporu domáceho turizmu, či to nemôže Európska únia nejakým spôsobom napadnúť, že ak teda takýto benefit sa dáva, tak by mal byť použitý, uplatniteľný všade, lebo toto podľa mňa je jedno z miest, ktoré môže byť rizikové, ale to kladiem ako otázku. Vyslovene hovorím k tým jednotlivým technikáliam. Ďalej obávam sa, aby to nedopadlo jako s 13. a 14. platmi, lebo keď sa pozerám na daňovú prognózu k 13., k 14. platom, tak vlastne aj za tento rok, za rok 2018 bol pôvodný odhad práve vplyvov alebo teda dopadov 13. a 14. platu rádovo okolo 35 miliónov. Nakoniec sa to upravilo na 2,4 milióna. Čiže je jednoznačne vidieť, že ten nástroj tých 13., 14. platov je dosť komplikovaný, ťažko uplatniteľný a preto ten nábeh je podstatne pomalší, ako sa očakávalo. Toto isté môže nastať aj pri samotných rekreačných poukazoch, o to viac, že sa to zvyšuje teraz na 24 mesiacov zamestnania. Čo tiež podľa mňa je diskriminačný prvok, lebo keď si zoberieme ten samotný fakt, že niekto až dva roky, teraz príde do zamestnania a ten prvý rok vlastne si nemôže ten benefit uplatniť. Hoci rok pracoval, tak nemá na to nárok, že, takže opäť delíme kategórie ľudí na viaceré. Tak chceme to tým ľuďom dať, alebo nechceme to tým ľuďom? Alebo respektíve chcete to tým ľuďom dať, alebo nechcete im to dať? Lebo ak im to chcete dať, tak im to dajte. Ak im to nechcete dať, tak tu nerobte okolo toho takých, také tanečky, keď to tak nazvem. Ale hovorím, to je na vašom rozhodnutí. Ja len poukazujem na tie, na tie samotné parametre. No a teraz poďme sa pozrieť na to, jak som, čo som už vlastne avizoval, a to je tá samotná vyťaženosť, pretože aj podľa informácií od hotelierov a v cestovnom ruchu, tak hotelierstvo zažíva už tretí rok dobré časy a sú v sezóne plne vyťažení. Čiže nemáme v Slovenskej republike na to kapacity, aby rapídne teraz v tej sezóne mohlo ešte byť viacej ubytovaných ľudí, čiže sa budú biť medzi sebou. Čo to môže spôsobiť? Automaticky ako bude väčší dopyt, ako je ponuka, vieme, čo to spôsobuje. Je tam, zvyšuje to ceny, lebo teraz ten hotelier, tí alebo tí, čo poskytujú ubytovanie, zrazu zistia, že aha, uchádza sa mi viacej, zdvihnem cenu, vyselektujem si tých, ktorých potrebujem, alebo ktorých chcem dostať, lebo vždy tých ľudí dostanem. Tento poukaz automaticky nespôsobí, že ľudia pôjdu na dovolenku mimo sezóny. To je podľa mňa ten dôležitý prvok, lebo opäť, ak chceme dostať ľudí mimo sezóny oddychovať, tak buď im musíme dať dostatok financií na to, alebo musia byť zaujímavé atrakcie, kde si niektorí ľudia povedia, že dobre, tak v tej naj špičke, tam sa nebudem tlačiť, pôjdem tam mimo. Ale to, že niekomu dám poukaz, neznamená automaticky, že tí ľudia budú môcť, alebo že pôjdu, pôjdu mimo, mimo sezóny na dovolenku. Taktiež ľudia, ktorí pracujú v cestovnom ruchu, hovoria, že mali by sa skvalitniť, mala by, by sme sa mali zamerať na kvalitu služieb – a to je práve to, čo som aj 
hovoril –, teda služieb a jednotlivých atrakcií, ktoré na Slovensku máme, pretože tú máme nižšiu ako v Čechách alebo v okolitých krajinách. Čiže to, že my teraz ideme podporiť práve týmito poukážkami ten cestovný ruch na Slovensku a ideme vlastne ako keby prikúriť do toho dopytu, ktorý už je v sezóne veľmi silný, tak to je podľa mňa práve to riziko, ktoré môže znamenať, že tie ceny nakoniec pôjdu v tej sezóne vyššie a v konečnom dôsledku na to doplatia ľudia, lebo budú mať drahšie pobyty. 
Po druhé doplatia na to aj zahraniční turisti, ktorí potom budú zvažovať, že či dajú prednosť Slovensku alebo zahraničiu a my dobre vieme, že na toto Slovensko doplatilo práve v prechode na euro, pretože pred prechodom na euro všetci tí malí poskytovatelia ubytovania v pohraničných oblastiach alebo aj v okolí Tatier a Spiša hovoria, že toto spôsobilo primárne úbytok, radikálny úbytok turistov a záujem turistov o tieto ubytovacie zariadenia alebo o toto ubytovanie a vôbec o návštevu Slovenska, pretože Slovensko sa výrazne stalo drahším, čiže tí zahraniční turisti, povedzme Poľsko, však keď si zoberieme Poľsko, tak za hranicami máme len 40 miliónový trh, ktorý je úžasný. Ak by sme z toho len čokoľvek si vedeli malé odkrojiť a dostať na Slovensko, tak nám to môže výrazne pomôcť v rozvoji tých ubytovacích zariadení, ktorých, teraz ako hovorím, v sezóne sú vyťažené, takže preto tá citlivosť na tú cenu je veľmi, veľmi dôležitá a ak toto spôsobí, že tá cena pôjde vyššie a tým pádom bude to, vlastne spôsobí ešte úbytok, tak je otázka, či to riešenie naozaj pomohlo tomu slovenskému turizmu. Preto si myslím, že ak nejaké peniaze niekam smerovať, tak by sa mali smerovať do podpory práve toho predmetu cestovného ruchu, a to sú pamiatky, atrakcie. Pretože keď si zoberieme jednotlivé kalkulácie a teda obávam sa, že sa nenaplnia, ale ten dopad na štátny rozpočet bude rádovo okolo 60 miliónov ročne, čo neni malá čiastka, ktorú teraz ideme investovať do cestovného ruchu, ale keby sme ju nasmerovali naozaj do predmetu cestovného ruchu, tak si myslím, že by to generovalo väčšiu spokojnosť jednotlivých zákazníkov a zároveň by to mohlo naštartovať aj tú ekonomiku cestovného ruchu, ktorú tu tak nevyhnutne potrebujeme, pretože práve to je to odvetvie, ktoré tu ťahá za kratší koniec. Tak preto si myslím, že toto riešenie malo prichádzať po tých krokoch ako možno nejaké šieste, siedme, ôsme v poradí, keby sme naštartovali tých prvých päť – šesť a potom by sme toto mohli dolaďovať. Ale prísť s tým ako prvým, nesplní ten efekt, ktorý má a preto si myslím, že je to nesprávne načasované v každom prípade. Nehovoriac o tom ešte... Koľko mám? Ešte mám dve minúty, tak asi to nechám na faktické. Tak to poviem vo faktických. Ďakujem.