Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2021-03-17):
Vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, chcel by som reagovať na niektoré veci z rozpravy, na ktoré som nemohol reagovať, lebo zazneli vo faktických, alebo mi neostal čas, teda napríklad na pána podpredsedu, podpredsedu Blanára. To je hlboké nedorozumenie, že tento zákon je na základe vyhlášky. Tá vyhláška stanovovala, keď na základe vášho zlého zákona slovenský občan prišiel o štátne občianstvo Slovenskej republiky, tak za akých okolností mu možno to štátne občianstvo vrátiť, nanovo udeliť bez toho, aby musel, musel spĺňať nejaké iné podmienky. Čiže stratil štátne občianstvo a potom mu ho Kaliňák vrátil. To, čo sa navrhuje teraz, je, že ak sa budú spĺňať nejaké podmienky, tak sa štátne občianstvo Slovenskej republiky strácať nebude. To je teda dosť zásadný rozdiel, a aj keď ja s tou podmienkou nesúhlasím, že 5 rokov, ale je zásadný rozdiel, ak takýmto občanom umožníme nadobúdať štátne občianstvo iného štátu bez toho, aby stratili slovenské štátne občianstvo, a medzi vaším riešením, že ho stratia automaticky zo zákona a potom na základe vyhlášky môžu si ponížene požiadať a dostanú, dostanú ho naspäť. Tá formulácia, pokiaľ ide vrátenie štátneho občianstva tým, ktorí v čase jeho straty v dôsledku nadobudnutia iného štátneho občianstva spĺňali tú podmienku 5 rokov, je aj v tom zákone, že môže, to je, to je to, čo je porovnateľné, porovnateľné aj s vyhláškou. Čiže ani tam nebude povinnosť a podľa môjho názoru je to problém. Ak sa dohodneme, že nadobudnutie cudzieho štátneho občianstva za určitých podmienok nie je dôvodom straty, tak ani do minulosti by nemal byť dôvodom straty a malo by byť nárokovateľné, že taký žiadateľ získal občianstvo. Ale ten zásadný rozdiel oproti stavu doteraz je, že nebudú strácať aspoň tí občania, ktorí budú spĺňať podmienky, v dôsledku nadobudnutia iného občianstva slovenské štátne občianstvo. O tých podmienkach, dúfam, že sa budeme ešte baviť v druhom čítaní. Pán poslanec Kočiš tu minimálne v dvoch faktických poznámkach povedal, že každý, kto nadobudol cudzie štátne občianstvo, vedel, aké to bude mať následky, a teda že vedome nadobudol cudzie štátne občianstvo a vedome stratil, stratil slovenské štátne občianstvo. A je teda rozdiel vedieť a chcieť. Vedieť je vedomosť a chcieť je vôľa. Môžme si do zákona napísať, že napríklad keď niekto má aj iné štátne občianstvo a kúpi si červené auto, tak stratí slovenské občianstvo. Áno, každý, kto si kúpi červené auto v situácii, keď má aj iné štátne občianstvo, bude vedieť, že ak si to červené auto kúpi, tak stratí slovenské štátne občianstvo. Ale prejav vôle kúpiť si červené auto nie je prejavom vôle stratiť slovenské občianstvo. Rovnako vôľa nadobudnúť občianstvo iného štátu neznamená automaticky vôľu stratiť slovenské občianstvo. A my nesankcionujeme ani spáchanie priestupku, alebo trestného činu vraždy napríklad stratou slovenského občianstva, ale sankcionujeme nadobudnutie štátneho občianstva iného štátu. Zdá sa mi to absurdné. Skôr by som sa teraz chcel vrátiť ešte k tomu, čo, čo hovoril pán poslanec Vetrák o tom, že ako sa slovenská diplomacia mohla alebo nemohla snažiť. Obávam sa, že nie je v silách slovenskej diplomacie zmeniť zákon iného štátu ani, ani v silách predsedu vlády Slovenskej republiky, ani Úradu zahraničných Slovákov, ani, ani inej inštitúcie na Slovensku. A pokiaľ je pre zástancov súčasného stavu alebo zástancov toho, že má dochádzať k strate slovenského občianstva na základe nadobudnutia občianstva iného štátu, existencia maďarského zákona o štátnom občianstve, ktorý umožňuje získavať štátne občianstvo Maďarska aj bez pobytu na území Maďarska, tak toto, toto, obávam sa, že my nemáme ako vyriešiť. My môžme vyriešiť to, ako sa my budeme konať, chovať k vlastným občanom a či im budeme aj naďalej odnímať občianstvo proti ich vôli. S tým, čo hovorila pani poslankyňa Pleštinská, môžem len súhlasiť. Nikto by nemal strácať občianstvo proti svoje vôli, len teda pripomínam, že tento zákon, aj keby bol schválený v tejto forme, tak sa na tom zmení iba to, že menej ľudí bude strácať občianstvo proti svojej vôli, ale naďalej, naďalej nejakí, nejakí budú, a to vidím ako principiálny problém. A posledná vec, ku ktorej by som sa chcel vrátiť, to sú tí zahraniční Slováci alebo krajania, lebo to nie je viazané na, na etnickú príslušnosť k slovenskej národnosti. A teda možnosť, že by získavali štátne občianstvo aj bez splnenia tej všeobecnej štandardnej osemročnej dĺžky pobytu na území, území Slovenskej republiky, čo vítam. A teda, mimochodom, pán poslanec Blanár, ako to aj už zaznelo, myslím, že do roku 2005 aj slovenský zákon umožňoval nadobúdať slovenské štátne občianstvo zahraničným Slovákom bez toho, aby tu mali trvalý pobyt. Čiže my sme robili niečo až do roku 2005, čo keď teraz urobí iný štát vo vzťahu k našim občanom, tak tých občanov potrestáme tým, že stratia slovenské štátne občianstvo. Ten návrh je, že ak, ak by žiadal o slovenské občianstvo niekto, koho predkovia rodičia, prarodičia, praprarodičia boli štátnymi občanmi Slovenskej republiky narodenými na území dnešnej Slovenskej republiky, tak mu možno udeliť štátne občianstvo aj bez tej podmienky osemročného, osemročného pobytu. A myslím, že oddelene od tej otázky strácania štátneho občianstva, lebo chápem, že tam je to politikum silnejšie, by sme mohli a mali hovoriť aj o tom, či pre túto skupinu osôb ponechať podmienku, podmienku pobytu, alebo im umožniť získať slovenské občianstvo, ak majú slovenských predkov, aj bez toho, aby mali pobyt na území Slovenskej republiky, lebo sú to ľudia, ktorí majú aj slovenskú identitu, možno nie, nie etnickú, ale, ale majú vzťah k Slovenskej republike, sú to ľudia, ktorí majú predkov žijúcich, žijúcich na Slovensku. A možno, keby ten osud ich predkov bol trochu iný, dodnes by viacerí z nich mali slovenské občianstvo, ale mali sme tu dramatické 20. storočie plné dvoch totalitných režimov, studenej vojny, špecifické podmienky v niektorých krajinách. Myslím si, že by sme sa nemali brániť tomu, ak sú ľudia vo svete, ktorí majú pôvod zo Slovenska a chcú byť slovenskými občanmi. Myslím si, že to nie je na škodu, ale na prospech Slovenskej republiky. A aj o tomto by sme mali v rámci druhého čítania hovoriť. Ďakujem.