Zs. Simon, poslanec: (2008-10-30):
Nie je to jednoduché hodnotiť. Úvodom než vystúpim, nedá mi, aby som nezareagoval na svojich predrečníkov, a to preto, lebo som nevyužil možnosť faktických pripomienok, ale touto cestou. V prvom rade by som chcel vystúpiť alebo reagovať na vystúpenie kolegu Záhumenského. Pán kolega, keď sa to dá tak povedať, neviem, či ste si nezmýlili túto Zelenú správu, pretože táto Zelená správa sa týka roku 2007 a nie rokov predtým, ani nie roku 2008, ktorý píšeme dnes. Ten bude na rade až budúci rok. Udivuje ma skutočnosť, akým spôsobom kritizujete zvládnutie prístupového procesu k Európskej únii, ktorá sa dokončila koncom roku 2002. Ktože to sedel v tom ministerskom kresle v roku 2002? Nebol to predseda SDĽ pán Koncoš? Nebola to strana alebo poslanci, ktorých je dnes Smer právnym nástupcom? Dá sa tak povedať? Nie členovia SDĽ sedia dnes v laviciach Smeru spolu s vami? Nie práve oni boli tí, ktorí v prístupovom procese znižovali mieru podpory na poľnohospodárske produkty na plochy, aby Slovenská republika nemala možnosť získať väčšie limity a väčšie kvóty, ako je to v starých členských krajinách alebo v Slovinsku, alebo v Českej republike? Áno, je možné kritizovať aj druhú Dzurindovu vládu, aj mňa ako ministra. Len si treba uvedomiť, že prístupový proces sa ukončil definitívne 13. decembra 2002.  A to som bol vo funkcii dva mesiace a hasil som to, čo sa dalo a napomáhal som prijať politické rozhodnutia k tomu, aby sa zvýšilo spracovanie izoglukózy, aby sme riešili kukuricu, ktorá nás dnes trápi, aby sme riešili mlieko, kde bola dodatočne pridaná kvóta, alebo ovce a kozy, čo je pre Slovenskú republiku prioritou. A teraz mi dovoľte, aby som sa zameral na Zelenú správu, ktorú máme pred sebou. V prvom rade k časti pôdohospodárstvo. Na úvod by som chcel poznamenať, že politický život je niekedy nevyspytateľný. Preto, vážený pán minister Becík, dovoľte mi, aby som v ostatnej časti všetky vyjadrenia smeroval skôr k spravodajcovi Zelenej správy pre pôdohospodárstvo pánovi Jureňovi, ktorý väčšinu obdobia roku 2007 zastával funkciu ministra pôdohospodárstva a prijímal všetky rozhodnutia, ktorých výsledok je obsiahnutý v tejto Zelenej správe. Tak ako pán kolega Jureňa povedal, že ďakuje každému, kto pripravil tento materiál, ja si myslím, že pripravovali odpočet za jeho vládu. Zvýšenie prostriedkov pre pôdohospodárstvo bolo odôvodňované vládou, že tieto prostriedky prispejú k zvýšeniu zamestnanosti na vidieku a k zlepšeniu postavenia pracujúcich v tomto sektore. Skutočný stav. Pokles zamestnanosti zo 4,4 % na 4,1, čo je medziročný pokles o 1 900 zamestnancov. Aký je to nárast? Pokles. Pri dosiahnutí priemernej mzdy v poľnohospodárstve 73 % z národného hospodárstva. Tieto štatistické údaje potvrdzujú, že zamestnanosť sa nezvýšila a ani zárobky pre pracujúcich v tomto sektore sa nezvýšili. Výsledok hospodárenia plus 314 mil. korún oproti roku 2006, kde výsledok hospodárenia bol plus 1,3 mld. korún. Pri tejto skutočnosti je potrebné sa zamyslieť nad celkovým vývojom v agrárnom sektore v roku 2007. Ústretovosť vlády sa prejavila medziročným zvýšením podpory cca o 2,5 mld. korún, pričom vzrástli aj realizačné ceny poľnohospodárskych výrobkov hlavne v oblasti rastlinnej výroby, ale aj v živočíšnej výrobe. Ako príklad by som uviedol cenu pšenice, ktorá v roku 2006 stála cca 4.500 korún za tonu, v roku 2007 realizačná cena 7.000 korún, čo je nárast o 64 %. V skutočnosti podľa týchto čísel agrárny sektor mal byť nie plus 314 mil. korún, ale plus 3 mld. korún. Výsledok? 314 miliónov. Kde sa prejedli peniaze? Kde je efektivita? Kde je hospodárnosť? Kam sa stratili peniaze? Prečo dnes agrárny sektor aj v tomto roku má tieto problémy? Treba sa nad tým trošku zamyslieť. Pri prioritnom postavení podpory živočíšnej výroby deklarácia zo strany vlády a vtedajšieho ministra – výsledok je pravým opakom. Nakoľko klesli stavy zvierat hovädzieho dobytka – pokles o 6 000 kusov, klesla produkcia mlieka o 18 mil. litrov a pokles stavu ošípaných rapídne, čo predtým nikdy nebývalo, medziročným poklesom 153 tis. kusov. Ale ovce od roku 2005, 2006, 2003 – pozitívne každý rok ich stavy rástli. Potom snáď tá politika nebola ani tak zle nastavená. Pokiaľ sa pozrieme na stavy kráv bez trhovej produkcie mlieka, Slovenská republika má kvótu 28 080 kusov a dnes ich máme viac ako 40 000. Snáď povinnosť udržiavať pastviny či už mulčovaním alebo pasením bola asi tým správnym spôsobom, pretože každý poľnohospodár zistil, že je ľahšie spásať a lacnejšie spásať ako mulčovať. A pýtam sa, je lepšie, keď tá krajina je zmulčovaná a je daná do poriadku, než keď za predchádzajúcich vlád 500 000 ha pôdy bolo zarastených a bolo zaradených do tzv. bielych plôch? Asi nie. Dovoľte mi, aby som priblížil, čo sa udialo pri znížení produkcie mlieka, poklesu kráv s trhovou produkciou mlieka. Bolo prijaté nariadenie vlády pre podporu v sektore mlieka a živočíšnej výroby na veľké dobytčie jednotky, ktoré bez závislosti produkcie mlieka poskytujú podporu na celkovú kvótu, ktorý daný subjekt vlastní, ktorú má pridelenú. Keďže nariadenie Európskej únie neumožňuje znížiť kvótu mlieka, pokiaľ výrobca pridelenú celkovú kvótu napĺňa minimálne na 70 %, následné nariadenie vlády poskytlo podporu na 100 % kvóty. V praxi to znamená, že peniaze daňových poplatníkov, a treba poznamenať, že to sú peniaze slovenských daňových poplatníkov, sa použili na podporu mlieka. Podporu takého mlieka, ktoré sa na Slovensku nevyprodukovalo. Ako príklad by som uviedol spoločnosť Dan-Slovakia Agrar. Mal pridelenú ročnú kvótu v objeme 16 032 142 kg. Naplnil svoju kvótu na 12 577 242 kg, čo predstavuje naplnenie na 78,4 % pridelenej výrobnej kvóty. Ale štát poskytol tejto spoločnosti na cca 3 455 000 kg mlieka podporu cca v objeme jednej koruny na každý kilogram, t. j. peniaze daňových poplatníkov 3,5 mil. korún na mlieko, ktoré nikdy vyrobené nebolo. Ale ak chceme druhý príklad, tak si zoberme trebárs spoločnosť Agrokontrakt Mikuláš. V roku 2007 – 2008 hospodárskeho roku mal pridelenú kvótu 5 575 000 kg mlieka. Využil kvótu na 87 %. Celková podpora na nevyprodukované mlieko 724 000 korún, pretože 720 000 kg mlieka asi vyprodukované nebolo. Toto je efektivita a hospodárnosť vynakladania prostriedkov v Slovenskej republike. Ale uvediem aj druhý príklad. Pán Horváth mal pridelenú výrobnú kvótu 572 522 kg, naplnil na 996 389 kg, t. j. plnil svoju kvótu o 74 % navyše, ale podporu na navýšenú kvótu už nedostal. Toto, si myslím, že je socialisticky solidárne podľa tejto vlády a je asi tým správnym postupom na využitie prostriedkov daňových poplatníkov. Ziskovosť agrárneho sektora klesla o 1 mld. oproti predchádzajúcemu roku. Pri nastavení systému v tej chvíli, čo peniaze dostanú svoju nálepku, že sú určené za mlieko, príde spracovateľ, príde obchodník a tieto peniaze stiahne a povie, že znižuje nákupnú cenu. Že to tak bolo vo všetkých ďalších komoditách? Jasným príkladom je stav, ktorý je v potravinárskom priemysle. Nárast o 1 mld. korún ziskovosti oproti roku 2006. To znamená, že pokles o 1 mld. u prvovýrobcov a nárast u spracovateľov o 1 mld. korún. Toto bol skutočný cieľ? Máme za cieľ podporovať veľkých gigantov? Nadnárodné koncerny? Zahraničných investorov? Alebo domácich prvovýrobcov a stabilizovať práve tento sektor? Treba sa nad tým tiež zamyslieť. Pričom treba poznamenať, že najviac klesla ziskovosť práve v okresoch s intenzívnou poľnohospodárskou výrobou. Osobitnú časť by som venoval cukrovarníckemu priemyslu. V roku 2006 už som upozornil na to, že niektoré rozhodnutia smerujúce k tomu, že Slovenská republika si nenechala rezervu 25 % kvót z hľadiska spracovania výroby cukru, malo za následok, že Cukrovar v Dunajskej Strede zatvoril svoje brány. Je to strohé konštatovanie, ale za tým treba vidieť aj 11 tisíc hektárov úrodnej poľnohospodárskej pôdy, ktorá dnes slúži na produkciu obilnín a kukurice. Pán minister dnes na interpeláciách vystúpil a povedal, že má riešiť 450 tisíc ton obilia navyše. Treba si uvedomiť, že toto rozhodnutie spôsobilo, že na Slovensku máme 80 tisíc ton obilia navyše, čo sme tu nemali, vďaka tomu, že nemáme cukrovú repu. Pričom treba povedať, že z hľadiska zahraničného obchodu a jeho bilancie dovážame cukor, 80 tisíc ton máme navyše z hľadiska cukrovej repy z hľadiska plochy, na ktorej sa nepestuje cukrová repa, ale náhradná plodina obilie alebo kukurica. To znamená, že v roku 2008 – 2009 štát, ako sme sa dozvedeli, má snahu riešiť nadprodukciu obilia. Budeme riešiť aj to, čo sme nemali riešiť a nemuseli riešiť. Keď sa pozriem na zahraničný obchod a spomeniem si na predchádzajúci rok a na vystúpenie práve pána poslanca Záhumenského, ktorý kritizoval, že je to absolútny prepad, je to najhorší výsledok z hľadiska  agrosektoru, z hľadiska nahraditeľných komodít, vtedy to bolo 16,8 miliardy korún salda zahraničného obchodu. Dnes máme saldo zahraničného obchodu za minulý rok 24,6 miliardy korún. Je to zhoršenie oproti roku 2006 o 7,7 miliardy a zhoršenie o 46,4 %. Aký je to výsledok? Ja som si pozrel a dal som si tú námahu na niekoľko rokov dozadu. Výsledok je, rok 2007 je najhorší z hľadiska zahraničnej obchodnej bilancie. Pritom si treba uvedomiť, že agrárny sektor je prioritou tejto vlády. Dovolím si to skonštatovať len z toho dôvodu, aby priority na budúci rok z hľadiska agrárneho sektora a jeho podpory boli smerované tak, aby skutočne trafili toho správneho respondenta tam, kde treba zamieriť. Konkurencieschopnosť slovenského poľnohospodárstva. Áno, bolo tu konštatované, že investície v poľnohospodárstve rástli rýchlejšie ako v ostatnej časti národného hospodárstva. Je to vďaka politickej deklarácii tejto vlády, že všetky investície v oblasti poľnohospodárstva môžu byť uplatnené v rámci plánu rozvoja vidieka na investície od 1. 1. 2007. Je to pozitívna správa pre pôdohospodárov. Negatívna správa je, že dnes ešte ani jedno euro z projektových podpôr pre pôdohospodárov vyplatené nebolo. Píšeme koniec októbra 2008 a peniaze vyplatené neboli. Prečo to zdôrazňujem? Bol to samotný premiér tejto krajiny, keď v tomto roku konštatoval, že pôdohospodárstvo je sektor, ktorý najlepšie čerpal peniaze za roky 2004 – 2006, teda za predchádzajúce obdobie, lebo za toto obdobie nečerpal. To znamená, že aj táto vláda uznáva, že Platobná agentúra bola funkčná, jej mechanizmy funkčné. Pri týchto funkčných mechanizmoch sme sa dopracovali k tomu, že Slovenská republika nevyplatila svojim farmárom ani jedno euro, pritom sme im povedali, že môžu investovať. Ale, dámy a páni, to ich úverovo nesmierne zaťažuje. Každý potrebuje peniaze. Kúpili stroje, kúpili techniku, investovali do stavieb, ale peniaze prisľúbené, že budú riešené v rámci európskych zdrojov, zatiaľ nedorazili. Samozrejme, oni úroky platiť musia, oni sú viac finančne zadlžení a dnes vo finančnej kríze nemajú elementárnu najmenšiu šancu na to, aby získali prostriedky a mohli túto zložitú situáciu preklenúť. Pritom treba povedať, že Slovenská republika stála na tom lepšie v júli 2006 s plánom rozvoja vidieka ako okolité krajiny, či Česká republika, či je to Maďarsko alebo Poľsko, aby sme porovnali tie krajiny, ktoré zhruba v tom istom čase vstupovali do Európskej únie. Dovoľte, aby som sa zameral chvíľu na potravinovú bezpečnosť. Tiež je jednou prioritou tejto krajiny a tejto vlády, ktorá sa prejavila ale tak, že poklesol počet kontrol o 6 172. Dá sa potravinová bezpečnosť zabezpečovať pri menšej frekvencii kontrol? Ja o tom pochybujem. Koľkokrát sa uplatňoval deklarovaný princíp jedenkrát a dosť? Ani jedenkrát. Koľkokrát sa udelila pokuta do výšky 10 miliónov korún?  Ani jedenkrát. 2006 – príkaz na zneškodnenie tovaru 4 362 merných jednotiek, 2007 – príkaz na zneškodnenie tovaru 889 merných jednotiek. Že by sme mali o štyrikrát menej zdravotne závadného a nekvalitného tovaru na našich pultoch v obchodných reťazcoch či vo výrobných sieťach, či u distributérov? Tomu snáď niekto verí? Ja nie. Ja si myslím, že toto je len očný klam a treba sa nad tým zamyslieť. Toto nemôže byť prioritou ochrany spotrebiteľa tejto krajiny. Treba sa zamyslieť nad tým, kde idú peniaze v rámci štátnej veterinárnej správy a či sú správne adresované. Skúsim sa pozrieť aj na podporu z hľadiska podpory na jednotku plochy. Je faktom, že v roku 2007 pôdohospodári dostali o 2,5 miliardy korún viac. Pokiaľ to rozmením na drobné, na 1 ha poľnohospodárskej pôdy mali dostať cca o 2 000 korún viac. Skúsim priblížiť snemovni, ako sa vyvíjali podpory na jednotku plochy, či je to pšenica, či je to kukurica alebo iné komodity na ornej pôde. Rok 2005 – vláda Mikuláša Dzurindu, ktorá bola skúpa na poľnohospodárov –  4 816 korún na 1 ha, rok 2006 – 4 651 korún, rok 2007 – bohatá a štedrá vláda – 4 491. To sú fakty. Je 15 tisíc poľnohospodárov, u ktorých je to možné jednoducho overiť, keď si vypýtate, koľko dostali na jednotku plochy. Skutočný výsledok je názorným príkladom zvýšenia podpory, ako aj priority. Dovoľte mi, aby som poznamenal jeden veľmi vážny fakt. Bol to práve minister Koncoš, ktorý dal zelenú zahraničným investorom Dánom v tejto krajine, aby prišli a investovali v tejto krajine, aby začali skupovať túto pôdu, kde žijeme, kde hospodárime. Pomaly už si trúfam povedať, že nie sú tu ani Slováci a nie sú tu ani Maďari, ktorí tu vlastnia pôdu, ale sú to Dáni, Nemci, Holanďania a zahraniční investori, ktorí tu majú zelenú. Aj počas tejto vlády boli vysielané signály, že majú naďalej zelenú. Ja si myslím, že sa treba nad týmto faktom zamyslieť, lebo o chvíľku túto Zelenú správu môžeme premenovať, že Zelená správa pre zahraničných investorov. Čo sa týka Zelenej správy v lesnom hospodárstve. Ak som mal možnosť prečítať Zelenú správu, tak som sa dočítal, že v lesnom hospodárstve dochádza k preťažovaniu ťažieb o 42 %. Je to skutočne veľmi zlý signál, keď lesné hospodárske plány a táto Zelená správa konštatuje, že sú preťažované o 42 %. Pýtam sa, slovenské lesy sú vyťažované na viac? Sú dodržiavané lesné hospodárske plány? Táto správa tiež konštatuje, že lesy boli postihnuté abiotickými činiteľmi, medzi inými aj lesy, ktoré spravujú Štátne lesy SR Banská Bystrica, či je to Štátne lesy TANAP-u, príspevková organizácia, či je Leso-poľnohospodársky majetok Ulič. Vážený pán minister, táto správa, musím povedať, že neporovnáva a nezohľadňuje spravovanie majetku štátu v správe týchto organizácií z hľadiska zákona 278 správa majetku štátu. Zničenie a poškodenie lesných porastov z hľadiska abiotických činiteľov spôsobuje stratu na majetku na hodnote lesov. To je strata na majetku štátu. Táto správa opomína stratu na majetku štátu. Mali by sme sa zamyslieť nad tým, kto zaplatí túto stratu. Aj to sú celospoločenské funkcie, na ktoré nemôžeme zabúdať. Osobne si myslím, že Tichá a Kôprová dolina sa stali mementom boja ochrany prírody a pragmatického lesníckeho prístupu. Ja si myslím, že treba tej prírode pomôcť. Preto som sklamaný, že počas minulého roku a tohto roku už ani feromónové lapače neboli uplatnené na ochranu zdravých porastov v týchto oblastiach, pretože predchádzajúca vláda vyčlenila 10 miliónov korún na to, aby chránila tieto porasty. Teraz ani táto ochrana, ani chemická ochrana. A dohoda, ktorá sa teraz rysuje, si myslím, že niekedy je aj neskoro. Ostatne, keď si ktokoľvek myslí, že TANAP tak, ako bol schválený za národný park, bol vytvorený prírodou, tak nie, pretože pôvodne tam boli pastviny, lúky a bol to výsledok cieľavedomej práce lesníkov a vyhlásenie Tatranského národného parku bolo celospoločenským uznaním práce lesníkov. Nechajme robiť tých, ktorí tú prácu vedia. Aj lesy treba chrániť. Ale treba chrániť rozumne. Ďalej k aktuálnej časti by som chcel poznamenať. Pán minister, prichádzate tiež z podnikateľského prostredia, prosím, pozrite sa na to, kam smerujú Štátne lesy, kam smeruje štátny podnik. Keď v samotných správach a dokumentoch, ktoré táto spoločnosť dnes a v súčasnosti vydáva, verejne deklaruje, že plánuje stratu nielen na tento rok, ale plánuje stratu na rok 2009, na rok 2010. Nevidel som takého podnikateľa, ktorý by vedel plánovať stratu na 2 roky dopredu. Táto plánovaná strata nie je spôsob zničenia alebo exekuovania štátnych lesov? Aby sme sa nedočítali na budúci rok v Zelenej správe aj o takýchto hodnotách. Ďakujem pekne.