M. Chovanec, poslanec: (2003-07-02):
Niektoré politické diskusie medzi koaličnými partnermi však predčili všetky možné očakávania. O absolútne nenáležitých vyhláseniach aj od politikov, ktorí si zvyknú zachovať  chladnú hlavu aj pri onakvejších problémoch ani nehovoriac. Niektoré vyjadrenia sa budú ešte veľmi dlho citovať. Zmyslom môjho vystúpenia je zopakovať, že poslanecký klub Smeru podporí predložený návrh zákona. Nie je to politické rozhodnutie, je to slobodné rozhodnutie, ku ktorému dospeli všetci poslanci Smeru, niektorí po predchádzajúcom vysvetlení pre nich neznámych alebo nejasných skutočností. Nechávam bez komentára všetky presvedčovacie metódy jednotlivcov i skupín smerované k poslancom. Taktiež nechávam bez komentára argumenty z tej alebo onej strany. Potvrdzujem tie, ktoré som za seba, ale aj za celý poslanecký klub vyslovil pri prvom čítaní. Len jednu poznámku na adresu niektorých politikov a političiek. Nie zlá opozícia je vinná priklonením sa k návrhu len preto, že chce zvrhnúť koalíciu, ale neschopnosť koalície komunikovať sa pričinila o stav, ktorý nastal. Poslanci z opozície, ktorí podporia návrh zákona, činia tak preto,  lebo majú, ak dovolíte, iný názor. Činia tak preto, lebo získaním poslaneckého mandátu si neosobujú právo rozhodovať v tejto otázke a rešpektujú právo ponechať rozhodnutie na toho, koho sa tento taký bolestný problém dotkne. Čas medzi prvým a druhým čítaním som využil na viaceré odborné konzultácie s genetikmi vrátane hlavnej odborníčky pre genetiku Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky pani primárky Lukáčovej, ako aj na konzultácie s predstaviteľmi gynekologicko-pôrodníckej spoločnosti, ktorých sa tento problém z odborného a vecného pohľadu najviac týka. Okrem vhodnejšej, precíznejšej formulácie znenia niektorých paragrafov oproti pôvodnej predlohe sa dosiahol aj konsenzus členov výboru gynekologicko-pôrodníckej spoločnosti, ktorý verejne prezentoval prezident Slovenskej gynekologicko-pôrodníckej spoločnosti profesor Štencl v tom, že organizačno-metodickými opatreniami v odbore, ako aj zlepšením vzájomnej spolupráce s genetikmi je možné hranicu výkonu na interrupciu na žiadosť posunúť z 12. týždňa na 10. týždeň a z genetickej indikácie z hranice 24. týždňa na 22. týždeň. Túto skutočnosť ako pozitívny vklad dokáže však vnímať len ten, kto je schopný a ochotný akceptovať právo ženy a rodiny rozhodovať o takých osobných veciach, ako interrupcia je. Je mi jasné, že dnes v parlamente atmosféra na pokojné, vecné posúdenie problému nie je. Žiaľ. Ak by takáto atmosféra bola, podaním a prijatím uvedených návrhov by sme sa pričinili o to, že tento zákrok by bol menej rizikový, s menšou pravdepodobnosťou komplikácií, ľahší pre ženu aj pre zdravotnícky personál. Dosiahli by sme aj to, čo pokladám za mimoriadne významné, že ukončenie gravidity z genetickej indikácie by sa posunulo do obdobia pred možnou viabilitou plodu. Časť poslaneckého zboru, časť politikov, politické strany tvoriace koalíciu, ale aj rôzne spoločenské a iné organizácie, komunity a stavy sa pričinili o to, že sa stratila schopnosť vecného a odborného posúdenia v tejto takej citlivej a osobnej záležitosti. Namiesto vecnej diskusie sa téma stala námetom politických hašterení, ako aj dobrým materiálom pre fejtonistov, glosátorov, o konfrontačných politických reláciách už ani nehovoriac. Až dozreje čas, až dozreje vôľa vrátiť sa k problému s čerstvou mysľou, potom využijeme vecné a konštruktívne stanovisko odborných spoločností a pokúsime sa získať podporu na realizáciu a formulovanie takého zákona, ktorý bude väčšinovým stanoviskom, ktorý bude akceptovateľný pre väčšinu spoločnosti. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Za poslanecký klub ANO vystúpi pán poslanec Ľubomír Lintner. Po ňom za poslanecký klub SDKÚ pán poslanec Novotný. Ľ. Lintner, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, ctené kolegyne, vážení kolegovia. Aj napriek tomu, že za uplynulé týždne sa už povedalo skutočne dosť k tejto téme a sám som v mnohých diskusiách mnoho vecí povedal, považujem za potrebné na tejto pôde niektoré veci zosumarizovať. Najskôr, samozrejme, k tomu, čo zaznelo zo strany našich koaličných partnerov, že údajne porušujeme koaličnú zmluvu. Po predložení novely sme korektne oboznámili všetky tri poslanecké koaličné kluby s tým, čo v parlamente predkladáme a vypočuli sme si ich postoje. Jednoznačne zamietavé stanovisko sme sa dozvedeli od partnerov z KDH, ja si ho vážim. Informácie o postojoch za aj proti zazneli v poslaneckých kluboch SDKÚ a SMK, čo sa napokon prejavilo aj v hlasovaní pri prerokúvaní novely zákona v prvom čítaní. Žiaden z našich koaličných partnerov neprezentoval stanovisko, že ide o vážny problém, teda v zmysle porušenia koaličnej zmluvy. Päť týždňov bola novela zákona na pôde parlamentu, ani raz sa však neobjavil od nikoho postoj, že porušujeme koaličnú zmluvu. Tento fakt zaznel po prvý raz až vo chvíli, keď sa táto predloha mala začať prerokúvať v prvom čítaní. Pripomínam, že ani jeden z koaličných partnerov nenaznačil podobný postoj pred začatím schôdze ani pri schvaľovaní programu. Sme presvedčení, že náš postup pri predkladaní tejto novely v žiadnom prípade nebol v rozpore s koaličnou zmluvou a urobili sme všetky potrebné kroky, aby sme našich partnerov včas, korektne a komplexne informovali. Často sa v tejto súvislosti zdôrazňuje, že sa spájame s opozíciou. Pripomínam, že na návrhu novely nie je podpísaný ani jeden opozičný poslanec a postoj opozície k tejto novele vznikol z pohľadu posúdenia jej obsahu a moji predrečníci to napokon vo svojich vystúpeniach aj dokazovali. Na margo výhrad  spájania sa s opozíciou mi však predsa len dovoľte jednu retrospektívu. Kritikom chcem pripomenúť ich správanie sa, a to podľa môjho názoru oveľa jednoznačnejšie, určite účelovejšie v smere presadenia vlastného záujmu. Spomeňte si na schvaľovanie programového vyhlásenia vlády po voľbách v roku 1998. Vo vláde vtedy hlasoval bývalý predseda KDH Ján Čarnogurský proti vyhláseniu vlády, ktorej bol členom, v súvislosti s tým, že sa do vládneho programu nedostala stať o cirkevných školách. Tú potom presadila formou uznesenia väčšina poslancov vtedajšieho klubu SDK spolu s poslancami opozície. Pripomínam, že to bol opozičný návrh pána poslanca Brňáka. Mám ten výpis hlasovania tu, je tam pán poslanec Mikloško, pán predseda Hrušovský, pán poslanec Muránsky, pán poslanec Brocka. Často som v uplynulých týždňoch počul informáciu, že umelé prerušenie tehotenstva je citlivou celospoločenskou témou. Určite takou je, ale práve preto by o takejto závažnej téme mal rozhodovať parlament v celom politickom spektre. Umelé prerušenie tehotenstva nie je totiž témou koaličnou či opozičnou, je témou celospoločenskou. A nezakrývajme si to, prístup k tomuto problému je aj prístupom ku charakteru štátu. Na tomto mieste chcem za Alianciu nového občana zdôrazniť, že predložením tejto novely v žiadnom prípade nesledujeme trend nejakého bezbrehého vykonávania interrupcií, ako to viac razy zaznelo na našu adresu, ale je to iba snaha o udržanie platného legislatívneho rámca s tým, aby bola zachovaná slobodná voľba ženy. Aj z tohto pohľadu je dôležité, aby zaznel postoj celého politického spektra, ktoré sa nachádza v súčasnosti v parlamente. Urobil som to verejne už viackrát, ale pri tejto príležitosti opätovne vyzývam vedenia politických strán a poslaneckých klubov SDKÚ a SMK, aby umožnili také hlasovania svojich poslancov, ktoré napĺňajú slobodný mandát podľa vedomia a svedomia. Vo výhradách v posledných týždňoch zaznievali aj argumenty, že téma si vyžaduje širokú celospoločenskú diskusiu. Pripomínam, že súčasná legislatívna úprava platí od roku 1986 a o téme sa skutočne pohovorilo veľmi veľa, aj keď kolega pán poslanec Minárik povedal, že diskusia sa otvorila až po roku 1990. Zaujímavým faktom však je, že potreba celospoločenskej diskusie nezaznievala tak intenzívne pred dvoma rokmi, keď skupina poslancov dávala podanie na Ústavný súd, a to podanie má tendenciu zmeniť súčasný právny rámec vykonávania interrupcií. Aby sme si naliali úplne čisté víno, tak o tejto tendencii veľmi jasne hovoril otec arcibiskup Ján Sokol pred desiatimi dňami, keď v priamom prenose Slovenskej televízie vyzval veriacich na modlitby, aby sme Svätého Otca v septembri na Slovensku mohli privítať so zákazom interrupcií. Nemala by cirkev skôr rešpektovať slobodu viery, úctu k druhému, ctiť si hodnoty otvorenosti k potrebám druhým? Pri slovách otca arcibiskupa Jána Sokola som si spomenul na časť eseje Štefana Zweiga o márnom západe Erazma Rotterdamského, pripomínam rok 1508, s cirkevnými inštitúciami. Zweig píše: „Od presvedčenia nie je ďaleko k túžbe presviedčať aj druhých, že moje presvedčenie by malo byť aj vaším presvedčením. A odtiaľ je už veľmi blízko k fanatizmu, ktorý chce svetu vnútiť diktatúru svojej myšlienky ako jediného povoleného vierovyznania a spôsobu života a štiepi ľudské spoločenstvo na priateľov a nepriateľov.“ Len v podstate pred niekoľkými hodinami sme hlasovali o prístupovej zmluve k Európskej únii. Aj v súvislosti s naším perspektívnym vstupom medzi vyspelé európske krajiny si treba uvedomiť, že Slovensko bude vnímané aj prostredníctvom momentu, ako si upraví svoju legislatívu v rôznych oblastiach, ale predovšetkým v tých, ktoré sú dôležité z pohľadu zachovania slobody jednotlivca. V európskych krajinách zaznamenávame trend k liberálnosti, a to aj v tých štátoch, kde bol v predchádzajúcom období konzervatívny postoj. Domnievam sa, že Slovensko by pri svojom začleňovaní sa do Európskej únie nemalo postupovať opačným smerom. Ako sú upravené zákonné interrupcie v európskych krajinách? V Bulharsku do 20. týždňa, v Estónsku do 21. týždňa, v Arménsku,  Španielsku, Švédsku do 22. týždňa, do 24. týždňa, teda tak ako u nás, majú interrupcie upravené v Česku, Dánsku, Fínsku, Francúzsku, Grécku, Luxembursku, Nórsku, Portugalsku, Rakúsku, Rumunsku, na Ukrajine do 28. týždňa a v niektorých krajinách v prípade vážneho poškodenia plodu je to bez časového obmedzenia a do tejto skupiny patria také vyspelé krajiny, ako je Veľká Británia, Švajčiarsko, Nemecko, Belgicko, ale napríklad takáto úprava je aj v Rusku. Otázkou, na ktorú si musíme zodpovedať, je, či chceme patriť medzi krajiny s nízkym počtom umelých prerušení tehotenstva s tendenciou možného ďalšieho zníženia, či chceme patriť medzi krajiny, kde sú interrupcie pod kontrolou, alebo chceme patriť medzi krajiny, kde sú interrupcie postavené mimo zákona, napriek tomu sa však budú uskutočňovať. Pripomínam jeden fax z Poľska. Za minulý rok si dalo urobiť interrupciu 200-tisíc poľských žien mimo svojej krajiny. V diskusii k tejto téme v predchádzajúcich týždňoch z úst podpredsedu KDH pána ministra Palka zaznela aj téza, že zákon o umelom prerušení tehotenstva je dielom komunistov a z tejto pozície treba k nemu aj pristupovať. Ako by toho nebolo ešte dosť, zakomponoval do toho aj Alianciu nového občana, jej predstaviteľov a členov s tézou, že sme priamymi pokračovateľmi komunistov s dôrazom, a to ešte sovietskych. Nereagovali sme na tieto invektívy a domnievam sa, že rozumní ľudia vedia posúdiť vecnosť a politickú účelovosť pri týchto slovách. Pán podpredseda KDH však nechal pri vyslovení uvedeného postoja bokom fakt, že dôvody, ktoré viedli k úprave legislatívneho rámca umelého prerušenia tehotenstva, vyplynuli z niekoľkoročného úsilia OSN zásadne zmeniť postavenie žien v spoločnosti, ale tiež z niekoľkoročného úsilia o ochranu detí s tým, že snaha ľudí určovať a regulovať počet svojich detí je neoddeliteľnou súčasťou modernej civilizácie. Organizácia Spojených národov túto skutočnosť akceptovala a vyhlásila právo na plánované rodičovstvo za jedno zo základných ľudských práv. Z rovnakých princípov vychádzala aj konferencia Svetovej zdravotníckej organizácie v roku 1978, ktorá zaradila plánované rodičovstvo medzi primárne základné typy zdravotnej starostlivosti v rámci starostlivosti o ženu a dieťa. V roku 1979, ktorý OSN vyhlásila za Medzinárodný rok dieťaťa, bolo definované právo dieťaťa narodiť sa ako dieťa chcené. V súlade s požiadavkami Európskeho regionálneho výboru Svetovej zdravotníckej organizácie mala byť všetkým deťom daná šanca, aby sa narodili zdravé, rodičom, ktorí si ich želajú, majú na ne čas, prostriedky a schopnosti ich vychovávať a riadne sa o ne starať. Na uvedené dokumenty nadväzuje Dohovor o odstránení všetkých foriem diskriminácie žien z 18. decembra 1979 dohodnutý v New Yorku  a podpísaný Česko-Slovenskom v Kodani 17. júla 1980, ktorý u nás nadobudol platnosť 18. marca 1982 a bol uverejnený v Zbierke zákonov ako vyhláška ministra zahraničných vecí č. 62/1987 Zb. Podľa čl. 12 ods. 1 tohto dohovoru štáty, zmluvné strany prijmú všetky príslušné opatrenia na odstránenie diskriminácie žien v oblasti starostlivosti o zdravie s cieľom zabezpečiť na základe rovnoprávnosti mužov a žien prístup k zdravotníckym službám vrátane tých, ktoré sa vzťahujú na plánovanie rodiny. V súvislosti s interrupciami je významný čl. 16 ods. 1 písm. e) tohto dohovoru. Štáty, zmluvné strany prijmú všetky príslušné opatrenia na odstránenie diskriminácie žien vo všetkých veciach týkajúcich sa manželstva a rodinných vzťahov a najmä zabezpečia na základe rovnoprávnosti mužov a žien rovnaké práva rozhodnúť sa slobodne a zodpovedne o počte a čase narodenia ich detí a mať prístup k informáciám, vzdelaniu a prostriedkom, ktoré im umožnia uplatňovať tieto práva. A práve to je obsiahnuté v zákone z roku 1976, teda v zákone č. 73. Slovensko je nástupníckym štátom po Česko-Slovensku a prevzalo na seba záväzky vyplývajúce z medzinárodných zmlúv a dohovorov. Naša právna úprava, aj keď jej zrod sa datuje v období pred rokom 1989, vlastne kopíruje  americký tretinkový model, ako ho prijal americký Najvyšší súd. V prvej tretine o osude plodu rozhoduje matka, v druhej tretine už stráca toto výlučné právo a delí sa oň s lekármi a v tretej tretine zodpovednosť preberá štát. V pondelok som si prečítal v časopise Reflexie príbeh pani Macurovej z Banskej Bystrice. Jej podpis je medzi tými viac ako stotisícmi, ktorí podpísali petíciu na podporu tohto zákona. Pani Macurovej zomreli dvaja postihnutí synovia, 17-ročný Janko a 7-ročný Petrík. Je veriaca, vieru chápe ako intímnu vec a právo rozhodovať o sebe si nechce nechať vziať nikým, štátom ani cirkvou a ani pod hrozbou vyhrážania sa. Zdá sa, že takýchto ľudí je u nás väčšina, a to napriek trom štvrtinám katolíkov, ktorí sa k tejto viere prihlásili podľa sčítania ľudu. Kto iný ako matka, ktorá prežila stratu svojich dvoch synov, si môže byť lepšie vedomý všetkých dôsledkov prerušenia tehotenstva. Po celoživotnej traume pani Macurová príliš dobre vie, čo znamená, keď každý deň môže byť tým posledným, keď matka prežije svoje deti. Ostala jej ešte dospievajúca dcéra Katka a tá sa začína pýtať. „Mami, to sa nebudem môcť rozhodnúť?“ Toľko citát z časopisu. Nedávno som si vypočul slová biológa Petra Sýkoru, ktorý k tejto téme konštatoval. To nie je výmysel Aliancie nového občana alebo nejakých iných politických strán, to je charakter moderných demokracií, že existuje určitá hranica súkromia, kde nikto nemá právo za túto hranicu ísť a predpisovať, čo má konkrétny človek robiť. Tam skutočne rozhoduje jeho vlastné svedomie a vlastný pohľad na svet. Boh, keď stvoril človeka na svoj obraz, dal mu rozum a slobodnú vôľu. Neberme mu ju. Neexistuje nič cennejšie ako slobodný človek, ktorý z vlastného rozhodnutia, a preto úplne samozrejme plní to, čo by inak obišiel, aj keď by to bolo stanovené zákonom. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Novotný, po ňom pán poslanec Kondrót. Faktické poznámky, ospravedlňujem sa. Faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Mikloško.