I. Šimko, minister vnútra SR: (2002-07-11):
Dámy a páni, predtým, než prejdem k samotnej správe o bezpečnostnej situácii v našej vlasti v roku 2001, mi dovoľte povedať dve všeobecné úvodné poznámky. Poviem ich preto, aby sme potom pri počúvaní konkrétnych slov mali na mysli aj tieto širšie súvislosti, ktoré sú na skutočné posúdenie našej bezpečnostnej situácie zásadné. Predovšetkým Slovensko je v porovnaní s búrlivým svetom pokojná a bezpečná krajina. Úroveň kriminality, brutalita násilných trestných činov, organizácia zločineckých skupín je neporovnateľne vyššia inde než u nás, a to tak na východ, ako aj na západ. Cez našu krajinu nevedú ani najvýznamnejšie trasy medzinárodného zločinu. To, čo vnímame negatívne, to sa týka porovnania oproti stavu pred rokom 1989. Áno, v policajnom totalitnom štáte bol hlavným kriminálnikom štát, ktorý pre občanov vytváral ilúziu akoby väčšej bezpečnosti. Sloboda priniesla nové formy zločinu, ktoré sme predtým nepoznali, otvorila hranice nielen pre slušných ľudí, ale aj pre tých, ktorí páchajú neprávosti. Moja druhá poznámka sa týka kritických slov, ktoré o chvíľu poviem o stave môjho rezortu. Nechcem sa nimi dotknúť mojich predchodcov. Stav, aký som zdedil v polícii, nielenže nevznikol za posledný rok či štyri roky, ale je výsledkom priorít mladej rodiacej sa demokracie. Otázka bezpečnosti sa po páde komunizmu stala nielen vo vládnej politike, ale predovšetkým v spoločenskej diskusii akoby menej dôležitou. Dlho dominujúce témy až signály, že tu niečo nefunguje, sa stávajú predmetom na prehodnocovanie priorít v spoločenskej diskusii i politického rozhodovania. Bezpečnosť sa dostáva do centra pozornosti v celom svete osobitne po minuloročných teroristických útokoch na Spojené štáty a zrazu akoby prekvapení zisťujeme, že roky zanedbávania pozornosti bezpečnostným otázkam priniesli aj svoje neblahé ovocie. To zanedbávanie malo totiž veľmi konkrétnu podobu, predovšetkým v oblasti rozpočtovej, ale aj v oblasti intelektuálnej, v spôsobilosti a odvahe reformovať rezorty, ktorých hlavným poslaním je zaisťovanie bezpečnosti. Najhoršie by však bolo, keby sme predtým zavierali oči. Keby sme si stav, ktorý sa za viac ako desaťročie vytvoril, naďalej zakrývali. Pravdivá diagnóza je prvým krokom k úspešnému ozdravovaniu. Poďme teda k bezpečnostnej situácii. Najskôr jej zásadné súvislosti. Prvé, čo treba konštatovať, je, že zabezpečiť rámec pre bezpečný život občanov je základnou a nenahraditeľnou funkciou štátu. Štát sa nemôže zbaviť zodpovednosti za zabezpečovanie tejto svojej funkcie a platí to aj opačne. Tam, kde bezpečnosť občanov nedokáže zaistiť štát, a preto musia siahať po svojpomoci, tam, kde štát nie je schopný vynucovať právo, tam sa začína rozklad štátu a začína sa džungľa s právom silnejšieho. Prvky toho poznajú všetky transformujúce sa krajiny. Takýto rozklad štátu je bezpečnostným rizikom číslo jeden. Druhé konštatovanie vo sfére bezpečnosti a fungovania právneho štátu je priorita ochrany demokratického zriadenia. Netreba zabúdať, že aj demokratická revolúcia mala svojich porazených a tí sa celkom zákonite usilujú využiť každý objektívny i subjektívny problém, každé zakopnutie demokratickej moci, aby podvracali jej autoritu, aby demokratov, neskúsených spravovať verejné veci, poštvali proti sebe, podnecovali ich sebectvo so zámerom zvrátiť vývoj smerom k demokracii. Blížiaci sa vstup do Severoatlantického paktu bude kvalitatívnym krokom, nevratným upevnením demokracie. Jej odporcovia preto často zostrujú svoju činnosť. Návrat k autoritatívnemu režimu nie je ešte vylúčený a predstavuje bezpečnostné riziko číslo dva. Je tu však aj nová globálna situácia. Svet čelí novým bezpečnostným rizikám. Začala sa vleklá vojna s terorizmom svetového rozsahu. Tento zápas vedie k predefinovaniu mnohých doterajších aj globálnych vzťahov. Utvára sa nová geopolitická situácia, dochádza k prehodnocovaniu tradičných spojencov, rivalov a súperov vo svete, ale nemožno to vylúčiť ani doma. Osou novej obrannej stratégie civilizovaného sveta sa stáva Severoatlantická aliancia. Základná zásada, ktorú prezentujú predstavitelia aliancie, znie: „Civilizovaný svet vyhlásil vojnu voči akejkoľvek sile, ktorá nerešpektuje štát ako jedinú legitímnu mocenskú organizáciu spoločnosti.“ Áno, organizované zločinecké skupiny už nadobúdajú nadnárodný charakter a predstavujú tretie bezpečnostné riziko. Toto sú globálne riziká, v ktorých sa nachádzame nielen my, ale svet vôbec. Mechanizmus zabezpečujúci bezpečnosť v Slovenskej republike existuje a plní si svoje úlohy. Nesmieme si však zakrývať, že je ťažkopádny a nemá dostatočnú autoritu. Tak ako sme od roku 1989 museli vykonať reformu ústavného systému, reformu ekonomickej sústavy, rozbiehame druhú etapu reformy verejnej správy, pracuje sa na viacerých odvetvových reformách, zásadne potrebná je aj reforma bezpečnostnej sústavy štátu. Predovšetkým treba konštatovať, že najdôležitejšiu zložku bezpečnostného systému štátu - rezort ministerstva vnútra nie je možné efektívne a účinne riadiť bez jasnej predstavy o dlhodobej perspektíve jeho rozvoja. Neujasnenosť dlhodobej perspektívy vedie k prehlbovaniu extenzívneho rozvoja rezortu. Ak sa investuje, tak nesystémovo. Dôsledkom je potom rast bežných výdavkov rezortu bez toho, aby rástla jeho akcieschopnosť. Činnosť na všetkých úsekoch rezortu je pomalá, ťažkopádna, nedostatočne vnútorne i navonok koordinovaná a drahá. Stav, ktorý sa takto postupom rokov utvoril, neumožňuje na mnohých miestach zabezpečovať úlohy rezortu v plnom rozsahu a vytvára sa tak priestor pre protekciu a korupciu. V najdôležitejšej výkonnej zložke tohto aparátu - policajtom chýba pocit stavovskej hrdosti a spoločenskej užitočnosti. Málo sa dbá na rozvoj morálno-vôľových vlastností. Intenzifikácia nemôže začínať v inej oblasti než v oblasti ducha. Musíme zvýšiť spoločenskú autoritu polície, a to aj opatreniami, ktoré zabezpečia policajným dôstojníkom primeraný spoločenský status. Predovšetkým sa však treba usilovať o postavenie rádových policajtov ako pomocníkov občanov, aby si boli vedomí svojej spoločenskej užitočnosti a aby boli na ňu hrdí. Základnou témou profesionálneho a spoločensky váženého Policajného zboru je však disciplína. Bez disciplíny nemôže polícia plniť svoje spoločenské poslanie. Do arzenálu týchto opatrení patrí aj zvýšená trestnoprávna ochrana policajtov, bežná v celom demokratickom svete. Pristúpme však k samotnej správe. V úvode chcem zvýrazniť, že správa má svoju osnovu a rozsah stanovený Výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť, avšak nepokrýva moju predstavu o činnosti rezortu ministerstva vnútra, preto niektoré z jej častí chcem doplniť. Oproti obdobným materiálom, ktoré sa v minulosti predkladali na rokovanie parlamentu, je správa v úvodnej časti rozšírená o stručnú charakteristiku bezpečnostnej situácie a v časti zaoberajúcej sa opatreniami Policajného zboru je doplnená o východiskové podmienky na realizáciu úloh. Záverečná časť správy je rozšírená o úlohy koncepčného charakteru s horizontom ich plnenia do roku 2010. Bezpečnostnú situáciu v štáte rozhodujúcou mierou ovplyvňuje Policajný zbor. V správe je zvýraznený celý rad úspechov, ale aj neúspechov v boji s kriminalitou. Výsledky práce Policajného zboru sú ovplyvňované predovšetkým kvalitou personálneho obsadenia riadiacich a výkonných policajných štruktúr, morálnymi a charakterovými vlastnosťami policajtov, ale aj racionálnosťou využívania materiálno-technických prostriedkov na boj s kriminalitou a vývojom a rozsahom evidovanej trestnej činnosti a v neposlednom rade finančnými možnosťami štátu pokryť všetky požiadavky na jej eliminovanie v nadväznosti na legislatívne zmeny vyplývajúce z transformácie spoločnosti, ale aj z integračných ambícii štátu. Kvalitu práce Policajného zboru najvýraznejšie ovplyvňuje kvalita jeho personálneho obsadenia. Tu chcem poukázať na príklade vekovej štruktúry policajtov a dĺžky ich služby na niektoré vnútorné riziká Policajného zboru. Po roku 1989 sa Policajný zbor neustále omladzuje. V súčasnosti je 85,6 % policajtov mladších ako 45 rokov. Tento fakt dokresľuje aj to, že 76,5 % policajtov nemá odslúžených viac ako 15 rokov služby. Prakticky z Policajného zboru odišla celá jedna generácia, stredná generácia. Z uvedených údajov vyplýva, že takéto omladenie Policajného zboru vyvolalo nesystémové kroky nielen v odbornej príprave policajtov, ale aj v personálnej práci. Rezortné školstvo nestačilo pokryť enormný nárast nových policajtov, ktorí oneskorene získavali predpísané policajné vzdelanie. Taktiež boli ustanovovaní do riadiacich funkcií na základnom a strednom stupni riadenia bez splnenia kvalifikačných predpokladov. Na uvedené problémy nadväzovala aj absencia špecializovaného vzdelávania vo vybraných odboroch služobnej činnosti a plošného celoživotného vzdelávania policajtov podľa svojho zaradenia. Problémy v rezortnom školstve sa násobili chybami pri výbere nových policajtov a nevyhovujúcou osobnostnou a odbornou pripravenosťou. Nárast počtu nových policajtov vyvolával u starších apatiu. Dôvodom bolo, že služobné úrady z nedostatku vyčlenených finančných prostriedkov nedôsledne uplatňovali § 93 zákona o štátnej službe, čo sa prejavovalo v nezáujme podieľať sa na ich kvalitnej príprave a na odovzdávaní skúseností z policajnej praxe. Ďalším faktom je, že nadriadení sa celé roky nezaujímali o majetkové pomery svojich podriadených. Vlastníctvo prepychových vozidiel, bytov, každoročné drahé dovolenky, finančne nákladný konzumný spôsob života, čo zo služobného príjmu nebolo možné. Takýto stav ústil do falošnej kolegiality. Mnohí policajti vo svojej práci uplatňovali takéto predstavy aj vo vnútri Policajného zboru. Išlo predovšetkým o zvýhodňovanie záujemcov o štátnu službu v prijímacom konaní nerešpektovaním výsledkov psychologických testov, ale aj v ustanovovaní policajtov. To sa odrazilo v takzvanom kastovníctve, ktoré povyšovalo, respektíve povyšuje časť policajtov nad ostatných. Napríklad vzťah vyšetrovateľov k policajným orgánom, kriminalistov k policajtom poriadkovej služby a podobne. Tieto prejavy neraz prispievajú k poklesu kvality zákrokov a vykonávaných služobných úkonov pri objasňovaní protiprávnych konaní. Uvedený stav efektívnosti boja s kriminalitou odráža zbytočne vysoké zaťaženie policajtov. Na druhej strane je potrebné povedať aj to, že vysoký počet zistených trestných činov, nedostatočný početný stav policajtov a z toho vyplývajúca vysoká zaťaženosť boli a naďalej sú zdrojom ich psychickej záťaže, čo sa prejavuje ako negatívne javy, vnímané občanmi často ako neochota, nezodpovednosť, necitlivosť až arogancia vo vzťahu voči nim. Z toho pramení aj uvoľnenie služobnej disciplíny, nedôslednosť až neznalosť zásad výkonu služby, ktoré vo viacerých príkladoch vyúsťovalo do spáchania priestupkov a trestných činov. Tento stav nevznikol dnes ani za posledné štyri roky. Je to výsledkom toho, že od roku 1989 tu nejestvuje vízia, jasná koncepcia toho, ako má rezort pôsobiť v demokratických podmienkach. V roku 2001 bolo útvarmi kontrolnej a inšpekčnej služby ministerstva vnútra rozpracovaných celkom 2 037 podozrení z trestnej činnosti príslušníkov Policajného zboru. Je to o 73 viac ako v predchádzajúcom roku. Z celkového počtu rozpracovaných vecí bolo podaných 254 návrhov na začatie trestného stíhania voči 256 podozrivým príslušníkom Policajného zboru, 206 ich bolo z tohto počtu stíhaných. Z hľadiska skladby trestných činov v roku 2001 bol zaznamenaný nárast počtu zneužívaní právomocí verejného činiteľa, ublížení na zdraví, ale aj trestných činov krádeže. V jednom prípade sa policajt dopustil vraždy. Je stíhaný, samozrejme, za ňu to teda nemôžeme ešte takto hranato konštatovať. Na páchaní trestnej činnosti sa najväčšou mierou podieľali príslušníci Policajného zboru v rozpätí od 30 do 40 rokov fyzického veku a od 5 do 10 rokov dĺžky služby. Podiel trestne stíhaných príslušníkov Policajného zboru v porovnaní s celkovým počtom stíhaných osôb predstavuje 0,39 %. Stav v rezorte dokresľujú aj vykonávané kontroly zamerané na dodržiavanie postupov pri verejnom obstarávaní. V priebehu rokov 1993 až 2001 bolo v rezorte ministerstva vnútra vykonaných celkom 31 kontrol, z toho v minulom roku ich bolo vykonaných 9. Nedodržanie príslušných všeobecne záväzných právnych predpisov bolo zistené v 20 prípadoch od roku 1993, čo z celkového počtu kontrolovaných prípadov verejného obstarávania predstavuje 64,5 %. Najčastejšie sa nedostatky týkali porušovania zákona o účtovníctve, zákona o verejnom obstarávaní, zákona o rozpočtových pravidlách a súvisiacich interných predpisov. Vo vzťahu k pracovníkom zodpovedným za nedostatky boli prijaté represívne opatrenia. Kontrolná činnosť na útvaroch Policajného zboru neustále potvrdzuje nedostatky na úseku štatistického vykazovania trestnej činnosti pri dodržiavaní predpisov upravujúcich výkon štátnej služby príslušníkmi Policajného zboru, ako aj pri kontrole hospodárenia so zvláštnymi finančnými prostriedkami. Výsledky niektorých kontrol boli realizované návrhom na začatie trestného stíhania voči konkrétnym policajtom. V roku 2001 bolo podľa § 192 ods. 1 písm. e) zákona o štátnej službe policajtov za korupčné konanie prepustených celkovo 36 príslušníkov Policajného zboru. Okrem toho bolo u 21 príslušníkov Policajného zboru podozrivých zo spáchania trestného činu vznesené obvinenie a využitý inštitút dočasného pozbavenia výkonu štátnej služby podľa citovaného zákona. V nadväznosti na trestnú činnosť policajtov je potrebné poukázať aj na požívanie alkoholu vodičmi policajtmi. Tento jav neplatí generálne na všetkých policajtov. Napriek tomu je potrebné zvýrazniť, že nie je ničím novým v Policajnom zbore, ako sa to často interpretuje. Neuvádzam to preto, aby som ospravedlnil alebo zľahčil konanie policajtov. Hovorím to z toho dôvodu, že sme na tento pretrvávajúci problém hľadali mechanizmus, ktorý by umožnil dôslednou kontrolou zabrániť ktorémukoľvek z policajtov, aby nepožil alkoholický nápoj v službe, ale tiež počas osobného voľna, ak si sadá za volant. Problém dopravnej nehodovosti a vôbec dopravnej disciplíny policajtov sa výraznejšie prejavuje už od roku 1995. Od toho roku do konca minulého roku bolo potrebné vydať viacero interných predpisov a úloh na predchádzanie porušovania predpisov policajtmi. Prezident Policajného zboru v spolupráci so všetkými riadiacimi funkcionármi v jeho podriadenosti riešil situáciu vo vlastnej kompetencii, následne aj na základe mojich systémových opatrení. Vyústením týchto krokov bolo zintenzívnenie a sprísnenie kontrol, ich pravidelné vyhodnocovanie a prijímanie najprísnejších disciplinárnych a personálnych opatrení voči vinníkom. Najdôležitejším spoločenským opatrením je, že sme začali o týchto javoch informovať takpovediac on line, nie niekde v štatistike pod nejakým číslom, ale keď sa stane takýto prípad, okamžite o tom ide informácia médiám, a tým aj verejnosti, aby vznikal spoločenský tlak na dodržiavanie disciplíny aj na tomto úseku a môžem konštatovať, že napriek tomu, že sa stále stávajú prípady, že v služobnom voľne, teda mimo služby policajti spôsobia dopravnú nehodu aj pod vplyvom alkoholu, je ich zhruba o polovicu menej, ako to bolo v minulých rokoch, za prvý polrok. Na problémy dodržiavania služobnej disciplíny nadväzujú aj ostatné problémy v personálnej oblasti. Stalo sa bežne používanou praxou, že najjednoduchší, a pritom zákonný spôsob riešenia personálnych problémov predovšetkým vo vzťahu k riadiacim pracovníkom je vykonanie organizačných zmien. Po každej takej reorganizačnej zmene dochádzalo k úbytku kvalifikovaných policajtov. Mám tu štatistiku týchto organizačných zmien od roku 1993, ale nebudem vás ňou v tejto chvíli unavovať. Všetky tieto zásadné organizačné zmeny boli doplnené menšími organizačnými zmenami a odrážali vysokú dávku subjektivizmu a predstáv vrcholového manažmentu ministerstva a Policajného zboru. Ich vplyv je badateľný aj na nevyrovnanej vekovej štruktúre Policajného zboru, ako som už o tom hovoril. Odliv skúsených policajtov zo všetkých úrovní riadenia a výkonu služby naznačuje nutnosť zaoberať sa koncepčným smerovaním Policajného zboru a personálnym obsadzovaním vrcholového manažmentu, ktoré bude založené na odbornosti a zvyšovaní efektívnosti práce. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v neposlednom rade v rezorte ministerstva vnútra a Policajného zboru vystupujú do popredia problémy, ktoré dlhodobo neriešia racionálnosť využívania materiálno-technických a finančných prostriedkov na boj s kriminalitou. Tu chcem zdôrazniť, že nie je možné spochybniť vzájomnú súvislosť medzi množstvom a kvalitou materiálno-technických prostriedkov a úrovňou objasňovania kriminality v štáte. Neriešenie nedostatku finančných a materiálnych prostriedkov však naďalej pretrváva aj napriek tomu, že rezort ministerstva vnútra a Policajný zbor v predchádzajúcich rokoch dbal o dôsledné hľadanie svojich vnútorných materiálnych a finančných rezerv. Rozpočtované finančné prostriedky sú neustále okliešťované. Problémy v materiálno-technickom zabezpečení naďalej pretrvávajú, ale aj preto, že ani v tejto oblasti nie je vytvorená koncepcia ďalšieho rozvoja rezortu ministerstva vnútra a polície. Dôkazom je štyri roky prebiehajúce prestrojovanie Policajného zboru do nových policajných uniforiem, dlhotrvajúci problém obnovy vozidlového parku, zanedbávanie údržby objektov starších ako 50 rokov. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Na efektívnosť práce Policajného zboru úzko nadväzujú problémy, ktoré Policajný zbor nie je schopný ovplyvniť. Tieto výrazne ovplyvňujú kvalitu práce Policajného zboru pri zabezpečovaní ochrany života, zdravia a majetku občanov. Predovšetkým je to zvýšenie rozsahu kriminality a nové formy kriminality, ktoré vznikli v podmienkach slobody po roku 1989. Začali sa prejavovať organizované formy zločinu. Takýto vývoj spoločnosti tiež odráža úpadok morálnych hodnôt a neúctu k právnemu poriadku vo všetkých vrstvách spoločnosti. Vývoj a rozsah evidovanej trestnej činnosti bol ovplyvňovaný negatívnymi dôsledkami neraz subjektívnych rozhodnutí, čo malo za následok aj nárast a len čiastkové riešenia objavujúcich sa problémov. Ďalším faktom je, že Policajný zbor je stále akoby dievčaťom pre všetko. Odhaľovanie páchateľov trestných činov a ich objasňovanie nie je jedinou úlohou policajtov. Dokazuje to aj Prezídiom Policajného zboru vypracovaná analýza činnosti vykonávaných nad rámec zákona o Policajnom zbore, ktorá opakovane upozorňuje na pretrvávajúci stav v takýchto činnostiach, ako je opakované doručovanie písomností stránke, ak ju neprebral od orgánu štátnej správy, teda nielen od polície, zneužívanie príslušných paragrafov zákona o Policajnom zbore jednotlivými inštitúciami, neriešenie zákonom stanovených povinností štátnych orgánov pri ochrane objektov osobitného významu a podobne. Len na dokreslenie je potrebné dodať, že nejde o zanedbateľné hodnoty. Takéto činnosti pre obraznosť vykonáva jedno stredne veľké okresné riaditeľstvo Policajného zboru s približne 200 policajtmi počas celého roka, čo vyjadrené len v nákladoch na poštové poplatky a pohonné hmoty predstavuje sumu približne 45 miliónov korún. Dámy a páni, ďalším dlhodobo ovplyvňujúcim faktorom účinnosti boja Policajného zboru s kriminalitou je schopnosť štátu finančne pokryť všetky potreby rezortu ministerstva vnútra a Policajného zboru. Zložitosť rozpočtovania zvýrazňujú nasledovné fakty: po vzniku samostatného štátu bolo nutné riešiť problém nových cestovných dokladov Slovenskej republiky, nových preukazov totožnosti, nasledovalo zriadenie telekomunikačnej siete vlády a ostatných ústredných orgánov štátnej správy, ktoré boli začlenené do rozpočtovaných finančných prostriedkov rezortu ministerstva vnútra ako viazané finančné prostriedky. K takýmto ekonomicky náročným akciám je nutné dodať, že v roku 1996 sa zásadným spôsobom menila položková skladba a spôsob zatrieďovania výdavkov. V roku 1997 vznikom rozpočtových organizácií krajských riaditeľstiev Policajného zboru došlo k značnému prevodu kompetencií a rozdrobeniu centrálnej investičnej výstavby v rezorte. Na týchto pár príkladoch je možné poukázať, že napriek vyčleneným finančným prostriedkom rezort riešil nielen svoje vnútorné, ale aj nadrezortné záujmy a celospoločenské záujmy. Z toho vyplýva, že Policajný zbor musel značnú časť svojich ľudských a materiálnych zdrojov a energie naďalej vynakladať na odstraňovanie predchádzajúcich personálnych organizačných chýb, čo mu sťažovalo dôsledne bojovať s kriminalitou. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, po mojom nástupe do funkcie ministra vnútra som sa oveľa podrobnejšie zoznámil nielen s postupmi boja s kriminalitou, ale aj s problémami, ktoré tento rezort sprevádzajú. Samotná bezpečnostná situácia v štáte za rok 2001 ukazuje na celý rad problémov vo vnútri Policajného zboru, ale aj problémov, ktoré nie je schopný riešiť bez účasti celej spoločnosti. Čo však chcem zdôrazniť, že v Policajnom zbore sú okrem tých policajtov, ktorých médiá a nadriadení oprávnene kritizovali, mnohí poctiví a zodpovední pracovníci, ktorým záleží na riešení celospoločenských problémov. Vďaka nim sa polícii podarilo niekoľko desiatok profesionálnych zásahov proti organizovanému zločinu. Podarilo sa nám chytiť troch medzinárodne hľadaných teroristov, i keď s nedostatkami, základné poslanie rezortu sa plní. Koncepčné smerovanie Policajného zboru si však bude vyžadovať odbúranie využívanej metódy pokusu a omylu. Vývoj si bude vyžadovať systémové zmeny už aj z dôvodu prehlbujúcej sa medzinárodnej policajnej spolupráce v rámci Interpolu, Europolu, Schengenského dohovoru, spoločného riešenia postupov extradície a v boji proti terorizmu. Dôležitým cieľom reformy bezpečnostných systémov štátu je zvýšiť operačnú schopnosť všetkých zložiek celej sústavy. Pojmy ako kooperácia, spojenie, koordinácia, investície do techniky sú základnými nástrojmi, bez ktorých sa intenzifikácia vykonať nedá. Treba otvorene povedať, že do zodpovednosti za bezpečnosť bude nevyhnutné zapojiť i neštátne subjekty a občanov. Nevyhnutná bude aj nová koncepcia toku ochrany a zverejňovania informácií a spolupráca s médiami. Aj im bude nutné stanoviť nové povinnosti, pravidlá a aj sankcie. Rýchlosť tu bude hrať rozhodujúcu úlohu. Reforma bezpečnostného systému štátu je ako reforma armády v čase vojny. Bude to náročné, ale nemáme alternatívu. Inak by sme túto vojnu prehrali a nastúpil by zákon džungle. Najdôležitejšími novými zásadami musí byť prechod od extenzívneho modelu na intenzívny, v ktorom bude rozhodovať rýchlosť, schopnosť súčinnosti viacerých zložiek nášho administratívou rozdeleného štátneho aparátu. Schopnosť komunikovať a spolupracovať s obyvateľstvom a zložkami občianskej spoločnosti, využívanie moderných expertíznych metód, väčší dôraz na výcvik a vybavenie rozličných špeciálnych jednotiek a radikálne zníženie administratívy. Posilňovanie výkonných zložiek operatívnosti a razantnosti boja s organizovaným zločinom a s terorizmom je dnes požiadavkou doby. Osobitne dôležitým je boj s finančnou kriminalitou, ktorá tvorí základňu organizovaného zločinu a aj terorizmu. Pri ochrane verejného poriadku a v dopravnej službe na cestách sa musí investovať do techniky, intenzifikovať a prebudovať celú koncepciu priestupkového práva zo šesťdesiatych rokov vrátane možnosti odovzdania ich páchateľov sudcom. Ochrana majetku, bytov, áut, treba na ňu klásť veľký dôraz, ale aj na zásadu spoluzodpovednosti občanov. Pokiaľ ide o hranice, treba povedať, aká je demokratická koncepcia ochrany hraníc, nie ich uzavretie, ako to bolo za komunizmu, ale i tu treba zaviesť poriadok. To znamená, že ľudia nemôžu prechádzať cez hranice, ako sa im zachce, prevádzať, či nesmú ťažiť z ľudských tragédií, ale základnou zásadou je nepustiť zločincov a utečencom zabezpečiť ľudské podmienky podľa zásad medzinárodného práva. Toto je dnes celoeurópska otázka. Stojíme možno na prahu nového sťahovania národov. Informačný manažment. I tu treba úplne nový prístup. Dnes prenikajú informácie mobilmi, internetom, médiami oveľa rýchlejšie ako takzvané oficiálne správy. Na toto musíme reagovať. Okrem toho pre súčinnosť s obyvateľstvom musí bezpečnostný systém informovať oveľa rýchlejšie, otvorenejšie, chlapskejšie a podľa možnosti skôr než iný. Na druhej strane za vyzradenie informácií, ktoré majú taktický charakter a oslabujú fungovanie bezpečnostného systému štátu, treba stanoviť najprísnejšie sankcie. Ukazuje sa, že udržať utajenú informáciu sa stáva v modernom svete jedným zo základných kvalifikačných predpokladov na výkon zodpovednej funkcie. Za necelý rok, čo som vo funkcii ministra vnútra, som sa usiloval vytvárať predpoklady na takúto reformu. Pracujeme na vízii rozvoja rezortu do roku 2010. Zvládli sme krízovú situáciu v septembri v roku 2001, pripravili sme prvú zákonnú reguláciu pre takéto chvíle, vcelku systematicky sme sa pustili do rozkladania organizovaného zločinu, bojujeme s nedisciplinovanosťou, hľadáme lepší motivačný mechanizmus pre prácu policajtov, ale základný rozsah práce na tomto úseku nás čaká v budúcom volebnom období. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Na záver chcem vysloviť presvedčenie, že rok 2002 bude v mnohých oblastiach boja s kriminalitou úspešnejší a za podpory ostatných štátnych orgánov, ale aj občianskej spoločnosti a občanov samotných budeme môcť o rok konštatovať, že bezpečnostná situácia v Slovenskej republike je stabilizovaná a naši občania majú vyšší pocit bezpečia ako v súčasnosti. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)