P. Hrušovský, podpredseda NR SR (2002-03-21):
I. Belohorská, poslankyňa: Vážení páni predsedajúci, dámy a páni, dovoľte mi vyjadriť sa ku kapitole Zahraničná politika ako priepasť medzi sľubmi a realitou. Pretože predpokladám, že viacerí ste nečítali náš návrh na odvolanie, ako aj odpoveď pána premiéra, niektoré veci si dovolím špeciálne vypichnúť. Vláda premiéra Dzurindu opakovane proklamuje náš záujem o vstup do NATO a do Európskej únie, konkrétne činy tejto vlády sú však skôr kontraproduktívne. Nejdem spomínať mnohé z tých vecí, ktoré tu boli spomenuté v diskusiách a vo vystúpeniach mojich kolegov, ktorí argumentovali z jednotlivých rezortov, pretože vieme veľmi dobre, že aj v jednom našom integračnom kroku, a to je vstup do NATO, aj v druhom do Európskej únie sa hodnotí vlastne prierez celou politikou štátu a jednotlivými rezortmi. Slovensko sa dostalo pri hodnotení kandidátskych krajín na vstup do Európskej únie spolu s Poľskom a Cyprusom medzi takzvané nestabilné krajiny. Európski partneri sa boja vysokej nezamestnanosti, ktorá dosiahla hodnotu až 20 %, pritom sa vie, že toto nie je skutočná hodnota, nakoľko z evidencie nezamestnaných rôznymi administratívnymi krokmi sa vyradili mnohí nezamestnaní. V odpovedi pána predsedu vlády si môžeme prečítať, že Európska únia menuje Slovenskú republiku ako kandidáta na vstup v roku 2004. Tento úspech by nebol možný bez dôvery našich partnerov. Európska únia nás dnes hodnotí ako krajinu s pevnými demokratickými inštitúciami a funkčným trhovým hospodárstvom. Argumenty, to hovorí premiér tohto štátu, argumenty o vysokej nezamestnanosti, hroziacej menovej kríze, ekonomickej nestabilite sú iba púhou demagógiou opozície. Takže dovolím si zobrať, Štatistický úrad Slovenskej republiky nám dodáva do Národnej rady prehľad, zoberiem z decembra posledné údaje, ktoré hovoria o nezamestnanosti, a tu sa nám hovorí: „Počet evidovaných nezamestnaných vzrástol vo všetkých krajoch, najviac však v kraji Prešovskom. Miera nezamestnanosti za disponibilný počet evidovaných nezamestnaných na Slovensku sa zvýšila o 0,9 bodu na 18,6 %.“ Znovu opakujem, napriek tomu, že množstvo nezamestnaných bolo preevidovaných, vylúčených alebo zamestnaných ako takzvané VPP. Takže, páni, pravdepodobne predseda tejto vlády, keď pripravoval odpoveď, si robil nielen z nás, ale hlavne z vás vtip. Ďalej tu spomíname, že sa vláda pri rokovaniach s Maďarskom sústredila skôr na budovanie imidžu ako na národnoštátny záujem Slovenskej republiky. Bez dôrazných zahraničnopolitických aktivít pripustila, že napriek tomu, že mala v rukách argumenty proti zákonu o zahraničných Maďaroch, tento nadobudol platnosť a od 1. 1. 2002 sa uplatňuje. Na území Slovenskej republiky dochádza k zbieraniu osobných dát od občanov, ktoré slúžia ako databáza cudziemu štátu. Až po prudkých protestoch opozície a samotných občanov sa vláda zmohla na prvé veľmi umiernené kroky protestu. Pritom Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky už v minulom roku zaregistrovalo Združenie za spoločné ciele, ktoré má protislovenské, protinárodné ciele a bolo vytvorené výlučne na odnárodnenie a celkom zjavne diskriminuje slovenských občanov, čo vyplýva aj z medzinárodných analýz, napríklad Benátskej komisie. Práve benevolencia slovenskej vlády k tomuto zákonu je najlepšia živná pôda pre nacionalistické tendencie, čo sa najviac prejavilo pri vyhláseniach maďarských nacionalistov, nacionalistov práve ohľadom Benešových dekrétov. Slovenská vláda to nevedela ani predvídať, ani nemala pripravené riešenia, aby obhajovala základné záujmy občanov Slovenskej republiky. Diplomacia a zahraničná politika predsa má predvídať určité kroky partnera a vzhľadom na to, že aj v zahraničnom výbore sme niektoré veci prerokúvali, aj z vyjadrenia mnohých diplomatov v zahraničí viem, že predsa aj o nastolení otázky Benešových dekrétov vláda premiéra Dzurindu vedela dávno dopredu. Zahraničnú politiku neformuje vláda, ale ju určujú stranícke záujmy v koaličnej rade. Zahraničná politika, žiaľ, dodnes deň nemá jasnú stratégiu tak ako mnohé iné rezorty, ktoré tu boli spomenuté. Skôr mám pocit, že sa robí ad hoc alebo ako by sme to povedali po slovensky - hopky hopky stratégia, čo príde na tanier, to sa snažíme riešiť. Ale pozrime si, čo nám odpovedal pán predseda vlády. Vláda Slovenskej republiky sa v programovom vyhlásení zaviazala vykonávať modernú, dôveryhodnú a presvedčivú zahraničnú politiku. Politika konfrontácie takouto politikou nie je. Vďaka umiernenej zahraničnej politike založenej na presvedčivej argumentácii dosiahla Slovenská republika stav, keď otázka Benešových dekrétov nie je podmienkou vstupu Slovenskej republiky do Európskej únie a otázka zákona o zahraničných Maďaroch sa dostala do situácie, keď dosiahnutie slovensko-maďarskej dohody je kladené ako podmienka pre Maďarsko, a nie pre Slovenskú republiku. Mám taký dojem, že pán predseda vlády pravdepodobne nedostáva na stôl mnohé správy zo zahraničia, tak ako ich dostávame my, lebo keby tak bolo, tak by vedel, že maďarský premiér Orbán počas svojej návštevy v Bruseli 19. 2. sa vyjadril v súvislosti so zákonom o Maďaroch v susedných krajinách, že Maďarská republika dosiahla dohody s piatimi štátmi a jediná krajina, s ktorou má Maďarská republika ťažkosti, je práve Slovensko. Predseda Zahraničného výboru Európskeho parlamentu pán Brok vyzval na právnu štúdiu súčasného dopadu Benešových dekrétov. Jeho rozhodnutie bolo privítané s veľkým porozumením. Takže si myslím, že je to úplne ináč, ako pána predsedu vlády informujú alebo lepšie povedané, ako si on dovolí informovať tento parlament. Ak sme hovorili o záujme Slovenskej republiky, ktorý je spoločným záujmom aj opozície, aspoň tak to donedávna aj vyhlasovali všetci politici koalície pri svojich rokovaniach s partnermi z NATO, že je to aj náš záujem, nejdem vás tu skutočne unavovať, aby som vám prečítala deklaráciu z transformačného snemu Hnutia za demokratické Slovensko na politickú stranu ľudového typu, kde sa môžete o tom dočítať, ani z otvoreného listu občanom Slovenskej republiky, aby ste si mohli tiež prečítať to, čo na tomto poli našej integrácie Hnutie za demokratické Slovensko urobilo. Nejdem spomínať tie mnohé stretnutia s občanmi, kde sme ich skutočne presviedčali, že toto je pre Slovensko skutočne voľba, ktorá je potrebná. Ináč by ste nikdy nedosiahli tých dnešných 56 % podpory obyvateľstva pre náš vstup do NATO. Zopakujem to ešte raz, nikdy, pretože vaše politické strany, ak si pozriete, sú tam od 0,1 až po myslím tú najsilnejšiu 7 alebo 8 %. Lebo upozorňujem vás, politická strana Smer pána predsedu Fica, viete veľmi dobre, že zaujíma k nášmu vstupu do NATO zdržanlivý postoj alebo vyžaduje, alebo žiada predtým prebehnuté referendum. A tak, ak pán predseda vláda spomína vo svojej odpovedi, že zatiaľ čo v záveroch summitu v Madride v roku 1997, ktorý rozhodol o historickom rozšírení NATO na Východ sa Slovensko ani nespomínalo, jedine Slovensko bolo všeobecne považované za najperspektívnejšieho kandidáta na členstvo. Dôvody treba hľadať v zmene politickej situácie na Slovensku a tiež v realizácii reálnej reformy armády, ktorej základ bol založený počas úradovania tejto vlády prijatím bezpečnostnej, obrannej a vojenskej stratégie v roku 2001. Páni, znovu bez hlasov opozície by ste túto stratégiu neboli prijali. To viete veľmi dobre a tomu, komu menej slúži pamäť, odporučím, aby si vytiahol hlasovanie o týchto zákonoch. Ale ako ste už dnes počuli vystúpenia našich poslancov, asi s prijatím tých ostatných zákonov, ktoré pre náš vstup do NATO sú potrebné, asi pravdepodobne to už bude horšie, pretože počuli ste výhrady či už k výcviku, či už k výzbroji alebo k celej organizácii obrany na Slovensku, keď spomeniem a dovolím si spomenúť aj proklamovanú profesionalizáciu slovenskej armády aj terajším pánom ministrom, ale aj predsedom tejto vlády, dovolím si spomenúť jeden alebo upriamiť vašu pozornosť na jeden fakt. Ak sa hovorí, že sa zníži stav ozbrojených síl, pretože prejdeme k profesionálnym vojakom, chcem vám povedať, ako vám to môžu veriť občania Slovenskej republiky, keď dnes za súčasného stavu sú používaní vojaci základnej vojenskej služby napríklad na tak chúlostivú službu, ako je stráženie východnej hranice. A tu sa znovu dostaneme nielen k plneniu našich podmienok pre NATO, lebo to si nestačí len dať oblek a ísť na nejakú večeru, ale tam sa skutočne vyžaduje aj splnenie určitých odborných kritérií, ale dovolím si poukázať aj na našu integráciu do Európskej únie, lebo to súvisí aj s tým, vážení páni, nás čaká ešte dohadovanie o kapitole schengenského priestoru a schengenskej hranice a súčasný incident, ktorý sa stal včera na východnej hranici, myslím si, že nie je dobrou vizitkou a nie je istota, že takto vycvičený personál, ak šéf tejto hliadky nasadne do auta a neodzbrojí páchateľa ani ho neprehliadne, ale ešte naopak, dá sa ním navigovať, aby sa išiel pozrieť, lebo tam videl z okna nejakú ženu, nehovorí o profesionálnom prístupe jedného vojaka alebo jedného policajta, ktorý je šéfom policajnej stanice. Takže ak budeme hovoriť o integračných krokoch, je to úplne ináč, ako pán predseda vlády píše tak isto vo svojej správe. Ak niečo ešte vo vzťahu k členstvu vyvoláva otázky, je to politická stabilita na Slovensku, áno, lebo je to skutočne zarážajúce, aké percento podpory dnešná vláda u svojho obyvateľstva má. To je kumšt vládnuť s takými percentami. A píše tu ďalej. Nejde tu o stabilitu tejto vlády, ale o stabilitu povolebného výbora. Stabilita povolebného vývoja nezávisí, aby tam sedeli tí istí ľudia, lebo nikto napríklad nemal obavu, že sa zmení kurz, keď po dlhom období pôsobenia konzervatívcov vo veľkej Británii sa dostali do kresla labouristi, nikto nemal problémy, keď sa vymenila vláda pána Klausa za vládu pána Zemana, takže, vážení páni, tu sa netreba obávať, že sa niečo zmení v stabilite na Slovensku, áno, bude opozícia iného charakteru, ako sme boli my, pretože my sme síce kritizovali, ale konštruktívne sme v týchto zásadných a základných cieľoch zahraničnej politiky ťahali spolu s vami. A za to teraz sa vlastne nestabilným stáva Slovensko, ale znovu nie naším pôsobením v zahraničí, ale práve naopak, vaším znevažovaním Slovenska, vašou obavou, že politik, ktorý ma na Slovensku 0,1-percentnú podporu obyvateľstva chodí do zahraničia o ňu žobrať a viac-menej používať zahraničie na to, aby nás zbavil najzákladnejšej veci v demokratickom systéme, ktorú sme po roku 1989 si vybojovali, a to sú slobodné voľby. Lebo slobodné voľby znamená skutočne výsostné právo občana Slovenskej republiky, aby nebol znevažovaný za to, komu dá svoj hlas. A o tento hlas sa, vážení páni, uchádza na Slovensku, a nie v zahraničí. Ďakujem. (Potlesk.)