J. Figeľ, poslanec: (2003-02-26):
Viete, Európska únia má 50 rokov histórie od Európskeho spoločenstva pre uhlie a oceľ, cez Euratom a Európske hospodárske spoločenstvo. A dá sa na nej krásne čítať to, čo formovalo spoločenstvo až do dnešnej pätnástky. A nie je to socializmus, nie je to, o čo pán Ondriaš hovoril, o poľnohospodárstve, ale systém, ktorý vyhovuje všetkým tak, že funguje, darí sa aj priemyselníkom, aj poľnohospodárom, aj službám. A môžeme to porovnávať s čímkoľvek, ale v poľnohospodárstve musí byť predvídavosť, to nemôže byť len sezónnosť alebo z roka na rok nejaké zmeny. A preto 7-ročné rozpočtovanie v únii nie je socializmus, ale istá stabilita, predikcia, pravidlá, v ktorých sa pohybuje celé veľké spoločenstvo. Bolo to najprv riešenie nedostatku potravín po vojne, potom riešenie prebytkov, keď sa Európa pozviechala, dnes je to riešenie potravinovej bezpečnosti, problémov, ktoré poznáme v najrôznejších podobách tak, aby stále viac to bolo nielen o produkcii, ale aj o slušnom, serióznom rozvoji ľudského potenciálu aj na vidieku. Takže už sa to neráta až tak na tony, litre, ale skôr na iné parametre ľudského rozvoja. A to nachádza vyjadrenie potom aj v niektorých pravidlách, o ktorých zatiaľ sme negociovali, ale ktoré budeme spolu vytvárať. A nemyslím, že by naši poľnohospodári alebo iní nechceli mať takéto pravidlá aj u nás. Čím skôr a čím efektívnejšie budú, tým lepšie, čo, som presvedčený, osobitne platí pre potreby rozvoja vidieka ako takého. V produkcii sme už mali aj novinky, resp. veci, ktoré pred 30, 20, možno 10 rokmi naozaj na Slovensku neboli, ako je izoglukóza, vyrábaná ako sladidlo z kukurice, čo je veľmi dôležité. A priority boli vynegociované v rámci možného. Viacerí to tu aj ocenili, aj poznamenali, že to bolo v limitoch, ktoré boli možné. A na tie limity, samozrejme, má v Európskej únii vplyv stav v únii samotnej, ale aj stav u nás za 10, 20, 30 rokov. To vychádza z parametrov a z pravidiel, ktoré sú dohodnuté, napr. z referenčných období, ale aj z istej politickej vôle. A tu by som rád povedal jednu politickú poznámku, že keby sa možno rokovalo teraz, tak ten finančný rámec na rozšírenie, z ktorého vypočítavame napr. kvóty alebo priame platby, alebo iné záležitosti pre štrukturálne fondy, by bol ešte menší pre nezhody a pre stav dnes na európskom kontinente. A myslím tým, samozrejme, aj otázku Iraku. A tým chcem len naznačiť, že budúcnosť únie, budúcnosť toho, čo budeme spravovať spolu, ako, za akých podmienok, s akou otvorenosťou, závisí od súdržnosti, od jednoty v samotnej únii. Čo sa týka energetiky, je to politické rozhodnutie. Nebolo možné neprijať rozhodnutie, pretože Slovensko by nebolo rokovalo. Ak by nebolo prijaté prijateľné rozhodnutie, tak je to znovu o vzájomnej blokácii a nemohli by sme hovoriť dnes ani o ukončení rokovaní, ale ani o vstupe a resp. o investíciách, ako som už minule tu spomenul, s Citroenom, Peugeotom do toho istého regiónu, ako sú Bohunice, s možno podstatne širším budúcim dopadom na vývoj Slovenska, než je samotná jadrová elektráreň V-1. Ale už tu odznelo toho dosť, som presvedčený, že to je priestor na odbornú debatu pre koncepciu ministerstva hospodárstva a slovenskej energetiky a hlavne pre účasť Slovenska na európskej energetike, Slovenska ako schopnej krajiny reprezentovanej a naplno zapojenej do konkurencie v energetike. Dovoľte mi niekoľko poznámok na margo toho, čo nás čaká. Pretože rokovania sú v podstate za nami, tento materiál by sa mal nazývať správa o výsledkoch rokovaní. Ale najdôležitejšie sú závery, ktoré stoja pred nami ako úlohy, pretože hodnotiť len samotné čísla kapitoly je málo. Totiž aj výsledkom rokovaní sú predpoklady pred nami, predpoklady, ktoré sa môžu stať sa majú stať realitou, aby Slovensko naozaj malo čisté pozitívne finančné saldo po vstupe, aby sa nestalo nejaké prekvapenie, aby monitoring alebo ochranné opatrenia únie neboli uplatnené preto, lebo Slovensko naozaj funguje, je schopné znášať všetky povinnosti členskej krajiny. V legislatíve to znamená relatívne veľký objem práce v oblasti slobodnej výmeny alebo pohybu tovarov, osôb. V poľnohospodárstve, v doprave, v životnom prostredí nám chýba viacero dôležitých opatrení. Vnútorná spravodlivosť je teda v spolupráci v týchto schengenských záležitostiach. Pre inštitúcie je tu obrovská výzva vytvoriť fungujúci administratívny a kontrolný systém pre priame platby, zmapovať celé územie Slovenska ortofotomapami, pri ropných zásobách Slovensko potrebuje vyčleniť každý rok viac než 0,5 mld. korún, aby dokázalo do roku 2008 vytvoriť to, čo samo potrebuje pre stabilitu cien, ale aj bezpečnosť svojho hospodárstva. Chýbajú zatiaľ investície do mnohých fytosanitárnych a veterinárnych opatrení na hraničných priechodoch. A po tretie, administratívne kapacity, to je asi najťažšie, lebo je to o ľuďoch. To prvé sa dá napísať, prijať, schváliť v tomto parlamente, vo vláde. Inštitúcie vyžadujú väčšiu námahu, a najdôležitejší sú ľudia. Ústredné orgány štátnej správy v minulom roku potrebovali a v tomto roku potrebujú asi 1 500 pracovníkov, ktorí budú schopní realizovať európsku agendu v podmienkach Slovenska na území Slovenska tak, aby sme naozaj boli kompatibilní a konkurencieschopní. Ale hneď s tým ide už aj súčasná správa Bruselu, ktorá hovorí o zastúpení jednotlivých nových členských krajín, kde Slovensko bude tiež mať v štruktúre napr. v komisii generálneho riaditeľa, riaditeľov dôležitých odborov a ďalších vedúcich predstaviteľov, čo znamená relatívne malú kvótu, pretože veľké štáty majú väčšiu kvótu, ale o to viac je to výzva na schopnosť, komunikatívnosť, spoluprácu s ostatnými, aby sme týmito nástrojmi vedeli rozvíjať svoje priority. Ak ich cítime v regionálnom rozvoji, aby tam sa dostali naši ľudia, ak to má byť v infraštuktúre, v poľnohospodárstve, v životnom prostredí, možno podporiť iných inde a našich tam, kde ich chceme získať. Je to aj o logistike, ktorá bude prepájať záujem Slovenska doma a v Bruseli. Je to aj o rizikách odlivu, pretože ak na jednej strane nebudú doma vytvorené podmienky, tak vonku ony budú. A práve nábor, ktorý bol v januári realizovaný Európskou komisiou, hovorí, že zo Slovenska sa prihlásil v prepočte, ale aj absolútne vzhľadom na veľkosť našej krajiny veľký počet ľudí, v prepočte najväčší. A to je na jednej strane o schopnostiach, na druhej strane o riziku, že mladí ľudia schopní nájdu svoje uplatnenie mimo Slovenska a tu bude skôr deficit ľudského potenciálu v týchto záležitostiach. Za najdôležitejšie teda z toho všetkého považujem schopnosti ľudí, to znamená administratívne kapacity ako termín, ale schopných ľudí, ktorí vyhovujú tým 4 kritériám, 4 K: komunikácii, koordinácii, konkurencieschopnosti a kontrole. V komunikácii je to o modernej komunikácii, včasnej, zrozumiteľnej, vystihujúcej podstatu, pretože nás zahltí obrovský priestor rozhodovania, informácií, postojov, ktoré budú veľmi dôležité pre budúcnosť Slovenska. Koordinácia postojov doma a vonku musí byť veľmi dobre zvládnutá, buď pod gesciou ministerstva zahraničných vecí alebo celkovo vo vláde tak, aby Slovensko samo seba dokázalo presadzovať v koordinovanom prístupe v zložitých štruktúrach únie, už či rady alebo parlamentu a ďalších orgánov. Konkurencieschopnosť, to je stále viac o znalostiach a schopnostiach. A kontrola, to je aj o postavení Národnej rady, o tom, ako naše výbory alebo európsky výbor bude kontrolovať a mandátovať ministrov, ktorí pôjdu každý týždeň do Rady Európskej únie pre rozhodnutia, ktoré už potom budú záväzné pre túto krajinu. Už ako sa tam rozhodne, to bude platné. A to prináša kredit alebo dôveryhodnosť, ak tieto schopnosti sú naozaj evidentné pre fungovanie štátu v spoločenstve. Je veľa rizík v nepripravenosti, ak by sme napr. nedokázali využiť vynegociované podmienky z hľadiska financií. Finančný stav Slovenska po rokovaniach je predpokladom, už som to povedal, je to tých 831 mil., ktorý môže byť za 3 roky v pluse pre nás. To znamená v prepočte asi 1 % HDP ročne pre krajinu. A mať takýto nárast, prírastok vo výdajoch alebo jednoducho v podpore rozvoja nie je zanedbateľné a môže to priniesť veľmi dôležité momenty už či pre infraštruktúru alebo pre regióny. Mali by sme byť naďalej sústredení možno o to viac teraz na implementáciu toho všetkého, čo prijal minulý parlament, ktorý bol viac integračný, tento, myslím, má byť o reformách, ktoré zatiaľ nenastali, neboli implementované, a, po ďalšie, čerpať skúsenosti. Dnes som mal možnosť s fínskym kolegom rozprávať o ich skúsenostiach, je to čerstvá krajina v porovnaní s ostatnými spolu s Rakúskom a Švédskom 7 rokov v únii, medzitým s predsedníctvom, keď pozvali aj Slovensko, pred vstupom do únie mali takú nezamestnanosť ako my v roku 1993, dnes ju majú na úrovni 8 % až 9 %, popredný štát z hľadiska telekomunikácií, informačných technológií. To všetko sa dá, ak sa vie a chce a krajina sústredí na to svoj potenciál. To je 5-miliónová krajina. Na záver mi dovoľte povedať, že podmienky Európskej únie musia vzniknúť tu na Slovensku, tie podmienky, ktoré negociujeme, o ktorých hovoríme, ktoré sa v mnohom spájajú s Bruselom, majú byť vytvorené doma. A to je aj o pravidlách, aj o vzťahoch, o povedomí, to je o tom, že integrácia naozaj začína doma, potom v susedstve a následne v Európe na kontinente. Verím, že tak ako európska integrácia bola konsenzuálnou témou doteraz, a aj tento parlament to nedávno osvedčil v januári pri hlasovaní o referende, že takou aj zostane a že to bude znamenať veľký vklad do budúcnosti krajiny v spoločenstve 25 silných ekonomík tak, aby sme v tej únii nielen boli, ale v tom všetkom aj v pozitívnom, dobrom obstáli. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Belohorská sa hlási s faktickou poznámkou. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, využívam príležitosť, že už je na konci celá táto naša diskusia. A chcem vyjadriť poľutovanie, že takto dôležitého bodu pre budúcnosť Slovenska a všetkých jeho občanov sa nezúčastnil nikto z vlády, pretože myslím si, že všetky tie témy, diskusné príspevky, ktoré odzneli, sa najmenej týkajú ministerstva zahraničných vecí, že je tu niekto druhý, kto zodpovedá za jednotlivé rezorty, či už minister poľnohospodárstva, či už minister hospodárstva, minister financií a ostatní. Takže je mi veľmi ľúto, že tu napr. nie je podpredseda vlády, ktorý zodpovedá za kampaň, pretože vláda z rozpočtu a my z daní našich občanov sme uvoľnili 50 mil. na kampaň. Jeho vôbec asi nezaujíma stanovisko tejto poslaneckej snemovne. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktickou poznámkou sa reaguje na predrečníka, ale beriem vašu poznámku, pani poslankyňa, na vedomie. Pán poslanec Mikuš sa hlási s faktickou poznámkou.