Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2019-04-02):
Tak ďakujem za slovo. Áno, keby ma pán predseda nechal ešte minútku, dve, tri, tak by som dokončila, ale teraz musím k tomu trošku viac povedať, aby nevyzeralo, že pani ministerka musela dlho čakať. (Povedané so smiechom.) Takže, milí kolegovia, kolegyne, bavíme sa o zákone, ktorý je na takej prestrelke z pohľadu pedagógov. Na druhej strane prikláňajú sa k nemu teda odbory. Ja sa snažím na tento návrh zákona pozerať možno sčasti takým pohľadom iného odborníka pôsobiaceho v školstve a možno taký zdravý sedliacky rozum by som rada do toho vniesla. Skutočne, ak nám záleží na aktívnej skupine, ktorá pôsobí v oblasti vzdelávania, musíme ich akceptovať a musíme ich počúvať. Je pravdou, že tie zákony sa potom robia ťažšie, ale práve zo skúseností z praxe viem, že práve tí, čo najviac vykrikujú a sa snažia, sú aktívni, môžu priniesť nový vietor práve do oblasti, kde pôsobia a ak ich my budeme demotivovať, že ich nevypočujeme, lebo povieme, že je tu iná skupina, túto sme vypočuli, vás sme nevypočuli, tak práve tých aktivistov v oblasti vzdelávania, ktorých už nie je veľa, lebo strašne veľa pedagógov je demotivovaných, oni v podstate už rezignovali na nejaké zlepšovanie v oblasti školstva, takže radšej sa možno potrápiť s tými ľuďmi, ktorí nesúhlasia, alebo podporiť ešte do konca volebného obdobia raz to, aby teda naozaj títo ľudia videli, že tá ich aktivita má význam v rámci Slovenska. Nejasnými zákonmi či zákonmi, ktoré sa narýchlo menia, zneisťujeme týchto ľudí a neprinesie to do oblasti školstva aktivitu, naopak, znechutenie či rezignáciu ľudí. Ja by som sa vyjadrila k iným odborom, okrem pedagógov, ktorí pracujúci v školstve. Ja som vlastne v prvom čítaní vystúpila v rámci sociálnych pedagógov a musím naozaj skonštatovať, že títo ľudia sa necítia ani týmto novým zákonom akceptovaní v rezorte školstva napriek tomu, že ich úloha v rámci rezortu je veľmi dôležitá. Ja som, ja si myslím, že sú to napríklad vychovávatelia, ktorí pracujú práve v reedukačných zariadeniach a nastavením podmienok práve pre týchto zamestnancov, ktorí nie sú len v školských kluboch, ale pracujú v reedukačných zariadeniach, postavenie týchto ľudí nijako nezlepšujeme, naopak, oni sa cítia, a to je dôležité, že samotný človek sa cíti rezignovaný, neakceptovaný v danom rezorte. Je tu na mieste pripomenúť, že profesionalizácia znamená, že aj psychológ, sociálny pedagóg sa bude cítiť súčasťou procesu profesionalizácie v školstve. Avšak touto novelou sa tak neudeje. Ja som, ako som vravela v prvom čítaní, vystúpila s problémom zaradenia sociálnych pedagógov medzi zamestnancov školstva, ale nejakým spôsobom sa tieto veci nezapracovali, alebo máte iný pohľad a hovoríte, že to bolo dostatočné, zatiaľ čo ľudia, ktorí pôsobia ako sociálni pedagógovia, to takto nevidia. Čo sa týka systému kreditov alebo vzdelávania, ktoré nastavujete v zákone, v podstate sa javí, že čo majú spoločné, aj ten váš nový spôsob navrhovania vzdelávania, aj ten kreditný, aspoň z môjho pohľadu je, je to, že v podstate to vzdelávanie opäť finančne ostane na bremenách tých konkrétnych pedagógov a je mi jasné, že neveria ani vašej novej forme, ktorú nastavujete v oblasti ďalšieho vzdelávania pedagógov, pretože aj to kreditné vzdelávanie v minulosti sľubovali, že to a to im zaručí nejaké, nejaké ich istoty a to vaše je v podstate len nahradenie názvu, ale nemyslím si, že to ľudí presvedčí o tom, že to ďalšie vzdelávanie si nebudú platiť zo svojho vrecka a zase príde ďalší minister a tento opäť na nejakú, ako áno, na nejaký čas potiahne a povie, že sú tam nejaké prechodné obdobia, ale zase to nebude to ono, s čím vlastne tí pedagógovia by mohli rátať. V rámci iných odborov – napríklad pôsobím v sociálnej oblasti – je to tak, že týmto ľuďom a dobrým pracovníkom, ktorých si vážime ako špecialistov, toto vzdelávanie preplácame. To znamená, ak by takýto systém bol zavedený, jednak mohlo by to motivovať tých ľudí byť aktívny a keď som aktívny, tak teda mu, tak teda rezort, alebo už škola uhradí to vzdelávanie a keby takýto proces ste po novom nastavili, tak chápem, že by to mohlo byť ako motivačný prvok. Ináč ako zmenu v tom nevidím, len v podstate akože... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)