V. Palko, poslanec: (2002-04-09):
Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, v súlade s § 73 ods. 3 písm. c) zákona o rokovacom poriadku odporúčam Národnej rade prijať uznesenie o tom, že tento návrh Národná rada prerokuje v druhom čítaní. Pán predsedajúci, prosím, aby ste otvorili všeobecnú rozpravu k návrhu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem pán predseda, nech sa páči, zaujmite miesto určené pre spravodajcu. Otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode rokovania. Keďže som nedostal písomne žiadnu prihlášku do rozpravy, pýtam sa, kto z poslancov sa hlási ústne. Pán poslanec Gajdoš. Všetko. Uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok. Ako prvý, teda jediný má slovo pán poslanec Gajdoš, nech sa páči, pán kolega. J. Gajdoš, poslanec: Ďakujem, vážený pán predsedajúci. Vážení kolegovia, kolegyne, keďže pán poslanec Langoš v rámci schvaľovacieho procesu pri prijímaní zákona o ochrane utajovaných skutočností sa snažil vmontovať nad rámec tohto zákona isté paragrafy, ktoré sledovali cieľ, ktorý dnes prezentuje novým zákonom, ja som vtedy veľmi tvrdo vystúpil a kritizoval jeho postup. Čas, samozrejme, prináša isté poznatky a istú sebereflexiu, je to normálny proces. Ak sledujem dianie v spoločnosti, samozrejme, v ozbrojených zložkách aj v spravodajských službách, prichádzam k názoru, že asi návrh, ktorý pán poslanec Langoš podáva, má svoj zmysel. Treba niekde začať, treba robiť kardinálny poriadok v tejto spoločnosti cez prijímanie adekvátnych legislatívnych noriem, samozrejme, následne musí existovať stav, keď tí, ktorí nesú zodpovednosť zo zákona, sa presadia takým spôsobom, že právne normy budú rešpektované a teda v konečnom efekte sa dostaví cieľ, ktorý je istou legislatívnou normou sledovaný. Preto v tomto prvom čítaní, aj keď návrh zákona má isté, i legislatívne, i vecné boľačky, si dovolím podporiť postúpenie tohto zákona do druhého čítania. Tam je možné jeho znenie vyprecizovať, dopracovať. Samozrejme, je tu permanentne aktuálna jedna otázka. Ak sa nám podarí schváliť tento zákon, pán poslanec, dostaneme ľudí, ktorí robia v spravodajských službách, ktorí zneužívajú spravodajské služby na veci, ktoré nie sú kóšer, mimo tieto služby, nenarobia nám títo ľudia potom väčšiu škodu? Dokážeme ich „usledovať“, „ukontrolovať“ tak, aby sa ich erudícia z istých spravodajských hier a z konšpiratívnych činností neprejavila potom v civilnom živote? Len toto je moment, ktorý proste ako výstražné červené svetlo funguje v mojom mozgu, ktorý mi napadá a ktorý ma aj núti k tomu, aby sme, skutočne, v rámci druhého čítania, domysleli dikciu tohto zákona do dôsledkov. No, budem nám držať spoločne prsty, aby sa nám to podarilo. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Uzatváram všeobecnú rozpravu o tomto bode rokovania. Pýtam sa pána navrhovateľa, či sa chce vyjadriť k rozprave. Áno. Máte slovo. J. Langoš, poslanec: Chcem poďakovať pánovi poslancovi Gajdošovi, poslancovi, ktorý rozumie tomu, o čo tu ide, a bez najmenších pochybností bude aj naším spoločným záujmom, aby sme v druhom čítaní z tohto prvého návrhu urobili právne nepriestrelnú právu normu, ktorá bude myslieť aj na to B, o čom hovoril tu pán poslanec Gajdoš. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán spoločný spravodajca, chcete sa vyjadriť k rozprave? Nie. Dámy a páni, prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Pokračovať budeme ďalším bodom, a to je prvé čítanie o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Jána Langoša na vydanie zákona o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek štátu 1939 - 1989 a o založení Ústavu pamäte národa a o doplnení niektorých zákonov (zákon o pamäti národa). Návrh zákona ste dostali ako tlač č. 1398. Návrh na pridelenie návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady pod číslom 1568. Teraz dávam slovo poslancovi Langošovi a prosím ho, aby uvedený návrh zákona uviedol. J. Langoš, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Ja oslovím tento ctený slovenský parlament, ako už niekoľkokrát, vážená slovenská Národná rada, lebo zámerom predkladaného zákona okrem iného je sústrediť celú, kompletnú dokumentáciu o činnosti represívnych orgánov, režimov z obdobia 1939 do roku 1990 alebo 1989 pod kontrolu ústavných orgánov štátu, predovšetkým Slovenskej národnej rady, ktorá, aj keď už mi oponovali niektorí ústavní právnici, nemá totalitného predchodcu tak ako ústredné orgány štátnej správy, pretože podľa môjho názoru v roku 1990 bola prvýkrát konštituovaná ako slovenský parlament, v tajných priamych, demokratických voľbách, bez nejakých dohôd korporatívnych, ako tomu bolo v rokoch 1946 - 1948. Dámy a páni, minulosť určuje naše dnešné správanie a v jeho dôsledku aj našu budúcnosť. Naše tradície, zvyky a vedomosti, ale tiež slabosti, chyby, traumy, majú svoje korene v minulosti. Národná minulosť nepredstavuje náš spoločný majetok o nič menej ako devízové rezervy centrálnej banky. Ako každý majetok, aj ona musí byť riadne spravovaná, ošetrovaná a zdieľaná svojimi vlastníkmi. Pri riadnom užívaní je minulosť zdrojom sily, identity a poznatkov, ktoré prispievajú k duchovnému a materiálnemu rozkvetu Slovenska. Po rokoch svojvoľne prekrútenej verzie histórie, ktorú do hláv starších generácií vtĺkal komunistický režim, prišla doba, keď sa mnohí z nás z takých alebo onakých dôvodov k histórii príliš nehlásia a o jej temnejších momentoch radšej mlčia. Celkový nezáujem je zároveň živnou pôdou pre historický revizionizmus, teda ideologicky motivované pokusy o potlačenie historických faktov a ich nahradenie polopravdami alebo fámami. Takéto pokusy sú nebezpečné vtedy, ak ide o históriu doby neslobody slovenského národa a národností na našom území v 20. storočí, lebo môžu viesť k opätovnému potlačeniu slobôd. Sú zákerné, lebo sa snažia vytvárať falošný obraz histórie medzi našimi deťmi, ktoré už vyrastajú v slobode. Navyše sú hanebné, lebo znevažujú pamiatku mŕtvych bojovníkov proti fašizmu a komunizmu a znehodnocujú ich obeť. Týmto mŕtvym sme rovnako ako našim deťom povinní zanechať historický záznam v čo najúplnejšej a najprístupnejšej podobe. Doba neslobody, ako o nej hovorí tento zákon, je časovo rámcovaná do obdobia rokov 1939 - 1989 a neslobodou je stav, keď občania štátu nemajú možnosť, v tej dobe obvyklú v demokratických krajinách, rozhodovať slobodne o svojom štáte a o sebe, kedy je obmedzená alebo zrušená činnosť demokratických inštitúcií a kedy sú trvale a sústavne porušované základné práva. Zmyslom otvorenia tajných archívov je čo najširšie odhalenie praxe nacizmu a komunizmu pri potláčaní nášho národného života, prirodzených práv a slobody. Doterajšie sporadické bádania ukazujú, že v tomto období boli bezpečnostné orgány štátu, a teda priamo orgány štátu ovládané bezpečnostnými orgánmi v prvom období nemeckej tretej ríše a vzápätí bezpečnostnými orgánmi Sovietskeho zväzu. Zákon má umožniť sprístupniť prenasledovaným osobám dokumenty o ich prenasledovaní a zverejniť údaje o vykonávateľoch tohto prenasledovania a o ich činnosti. Zákonom sa má stanoviť spôsob sprístupnenia a zverejnenia dokumentov. Účelom druhého oddielu zákona je vytvoriť neziskovú organizáciu, ktorá má poskytovať všeobecné prospešné služby a ktorá uvedie do života a bude vykonávať a prevádzkovať bádateľskú a vzdelávaciu činnosť, Ústav pamäte národa, ďalej ho budem označovať len ústav, pre obdobie rokov 1939 - 1989, ktoré sa označujú ako doba neslobody. Ústav bude vyjadrením našej vôle skúmať a pripomínať skutočnosť, že v minulom storočí bola sloboda ľudí na území Slovenska počas dlhých desaťročí potlačená a demokracia a štátna suverenita potlačená. Toto zameranie bude obdobné ako pri iných inštitúciách, ktoré slúžia ako memento temných epizód 20. storočia, ako napríklad National Holocaust Museum vo Washingtone, pamätník Yad Vashen v Jeruzaleme alebo pripravovaný pamätník v Berlíne. Pre právnu a legislatívnu transparentnosť a pre poverenie aj inými úlohami je ústav konštruovaný ako zvláštny prípad neziskovej organizácie a vo svojej činnosti sa bude riadiť ustanoveniami všeobecného zákona, ak tento zákon, ktorý je tiež zakladacou listinou organizácie, nestanoví inak. Všeobecne prospešné služby, ktoré bude ústav poskytovať, spočívajú v dokumentácii, vedeckom bádaní, zhromažďovaní a poskytovaní informácií a vzdelávania o dobe neslobody. Pre naplnenie svojho účelu má ústav získať potrebnú dokumentáciu od štátnych orgánov a aj od iných osôb. Ústav sústredí a bude využívať tiež všetky dokumenty z činnosti bezpečnostných zložiek štátu, ktorých časť je nezákonne v správe Slovenskej informačnej služby. Slovenská informačná služba nie je následníkom Federálneho ministerstva vnútra Českej a slovenskej federatívnej republiky a ďalšia časť tejto dokumentácie je v správe Vojenských tajných služieb Ministerstva obrany Českej republiky. Z delimitácie majetku federálneho ministerstva vnútra prešla časť dokumentov ŠTB uznesením vlády Slovenskej republiky v roku 1993 do správy tajnej služby, čo sa nestalo ani v jednej zo stredoeurópskych postkomunistických krajín. Takáto delimitácia dokumentov ŠTB vytvorí v ústave základné podmienky pre sprístupňovanie dokumentov ŠTB podľa tohto zákona. Ústav bude tiež významnou mierou spolupracovať s vyšetrovateľmi generálnej prokuratúry pri odhaľovaní a stíhaní doteraz nepotrestaných a nepremlčateľných zločinov na Slovensku. Ako inštitúcia s celonárodným významom, ktorej zakladateľom bude Slovenská republika, si prostredníctvom svojich štatutárnych orgánov, respektíve prostredníctvom ich zloženia a spôsobu menovania a voľby uchová väzby na ústavné inštitúcie Slovenskej republiky a zostane pod ich kontrolou. Vláda má previesť na ústav z vlastníctva Slovenskej republiky nehnuteľnosti, budovy alebo pozemky pre ich vybudovanie, ktoré umožnia plniť úlohy podľa tohto zákona. Vláda môže previesť na ústav aj ďalšie dokumenty a materiály súvisiace s dobou neslobody, ktoré sú vo vlastníctve štátu rovnako ako aj ďalší potrebný majetok. Ako nezisková organizácia, poskytujúca všeobecne prospešné služby, môže ústav prijímať dary od súkromných, aj právnických osôb. Základ pre jej hospodárenie má tvoriť príspevok zo štátneho rozpočtu, úmerný 30 % príspevku, ktorým štát prispieva na činnosť politickým stranám. Týmto sa demonštruje jednota záujmov občanov štátu a politických subjektov na zabezpečenie všeobecne prospešného účelu ústavu. Tretím oddielom sa návrh zákona svojím účelom zaraďuje medzi právne predpisy, ktoré občanom Slovenskej republiky aj cudzincom umožňujú vyrovnať sa s minulosťou, teda medzi zákony o súdnych a mimosúdnych rehabilitáciách, o reštitúciách súkromného a cirkevného majetku a majetku rádov a ide aj o takzvaný lustračný zákon. Návrh v tejto časti upravuje podmienky sprístupnenia dokumentov z činnosti bezpečnostných zložiek štátu, výpočet ktorých zahrňuje všetky zložky štátnej bezpečnosti a ostatné bezpečnostné zložky, ako boli napríklad spravodajská správa Hlavnej správy pohraničnej stráže, tretia správa Zboru národnej bezpečnosti, teda vojenská kontrarozviedka, alebo spravodajská správa Generálneho štábu Československej ľudovej armády, teda občanom sprístupňuje všetky zachované zväzky, ktoré vznikli činnosťou komunistickej politickej polície. Fyzické osoby môžu vstupovať nielen do svojich osobných zväzkov alebo do zväzkov s ich osobnými údajmi, ale aj do zväzkov tajných spolupracovníkov a do zväzkov bývalých príslušníkov Zboru národnej bezpečnosti, zaradených do zložky štátnej bezpečnosti. Zabezpečuje sa tiež možnosť oboznámiť sa s administratívou a organizáciou sledovania, prípadne represií občanov za komunistického režimu. To zabezpečí naplnenie hlavného účelu zákona, verejného odkrytia jedného z veľkých tajomstiev komunistickej diktatúry, označenie konkrétnych strojcov a pomáhačov komunistického útlaku a aspoň čiastočne umožní pokročiť vo vyrovnávaní sa s minulosťou. Navrhuje sa tiež, aby bol umožnený prístup akejkoľvek fyzickej osobe staršej ako 18 rokov do zachovanej zväzkovej agendy štátnej bezpečnosti, bez ohľadu na štátu príslušnosť tejto osoby, o ktorej je v tejto agende zmienka. Zákon má umožniť za určitých vymedzených podmienok prístup aj k dokumentácii špecifickej súčasti štátnej bezpečnosti, teda hlavnej správy rozviedky vrátane archívnej a spisovej agendy štátnej bezpečnosti, uloženej alebo spravovanej jej partnerskou spravodajskou správou generálneho štábu. Určený výbor Národnej rady Slovenskej republiky má na návrh Slovenskej informačnej služby a ministerstva obrany posúdiť prípady dokumentácie bezpečnostných zložiek komunistického režimu, ktoré nemajú byť predmetom sprístupnenia a zverejnenia pre mimoriadne závažné dôvody. Takéto rozhodnutie, založené na hľadisku ochrany spoločenských záujmov, napríklad medzinárodná prestíž a bezpečnosť Slovenskej republiky, má zabrániť obmedzovaniu rozsahu sprístupnenia a zverejnenia a tiež zabrániť možným škodám na uvedených záujmoch. Oprávneným žiadateľom o prístup do zväzkov sa stane aj fyzická osoba, ktorá predloží súhlas s úradne overeným podpisom osoby, ku ktorej je zväzok evidovaný alebo o ktorej je v zväzku zmienka. Každému oprávnenému žiadateľovi majú byť sprístupnené tiež objektové zväzky, zväzky spolupracovníkov Štátnej bezpečnosti a vybrané personálne alebo kádrové spisy s údajmi o úradnej činnosti kádrových príslušníkov bývalej ŠTB. Spoločenský záujem na odhalení a sprístupnení zachovaných materiálov dokladajúcich činnosť konkrétnych osôb pri vytváraní a udržiavaní zločinného nelegitímneho a zavrhnutiahodného komunistického režimu je vyšší než ochrana údajov alebo teda kváziosobných údajov o služobnej činnosti príslušníkov ŠTB a ďalších bezpečnostných zložiek v organizácii, založených na ideológii Komunistickej strany Československa a Komunistickej strany Slovenska a tiež má byť vyšší než ochrana údajov o činnosti tajných spolupracovníkov v kategóriách takých nespochybniteľných, ako sú rezident, agent, informátor, držiteľ prepožičaného bytu a držiteľ konšpiračného bytu, ktorí pôsobili na prospech týchto organizácií. Každá z registrovaných osôb, či už k nej existuje zväzok alebo nie, má právo podľa zákona priložiť vyjadrenie k zachovanej dokumentácii, svoje osobné vyjadrenie, ktoré sa týmto aktom stane neoddeliteľnou súčasťou tejto dokumentácie. Sprístupnenie zväzkovej agendy odboru vnútornej ochrany Zboru nápravnej výchovy Ministerstva spravodlivosti Slovenskej socialistickej republiky, ktorá v rokoch 1969 - 1989 počas svojej existencie vykonávala agentúrno-operatívnu činnosť vo väzniciach, sa týka len zväzkov osôb rozpracovaných na pokyn Štátnej bezpečnosti a ďalej množiny zväzkov z väzenskej agentúry, takzvaných tajných spolupracovníkov, ktorí boli využívaní proti záujmovým osobám Štátnej bezpečnosti v objektoch ministerstva spravodlivosti. Zásadne sa sprístupnenie nemá dotýkať zväzkovej agendy, ktorá administratívne podchytávala výhradne činnosť odboru vnútornej ochrany na prospech Verejnej bezpečnosti proti kriminálnej trestnej činnosti vo väzniciach. Dámy a páni, navrhovaný zákon ďalej ukladá Ústavu pamäti národa vydať do jedného roka od nadobudnutia účinnosti zákona formou zverejnenia zachované a rekonštruované registračné protokoly operatívnych zväzkov ŠTB. Zo zdrojov komunistických rozviedok budú týmto spôsobom publikované iba zoznamy objektov, rozpracovávaných, sledovaných v rozmedzí rokov 1939 - 1989, vrátane prehľadu jednotlivých druhov takzvaných aktívnych a vplyvových opatrení. Z registračných protokolov vnútornej ochrany Zboru nápravnej výchovy Ministerstva spravodlivosti SSR sprístupní ústav zoznam vedených objektových zväzkov a pre Štátnu bezpečnosť rozpracovávaných osôb. Navrhovaná zmena zákona o archívnictve umožní nazerať do spisových archívnych materiálov zo zdrojov Komunistickej strany Československa a ďalších organizácií založených na jej ideológii, uložených v archívoch bez možnosti odopretia súhlasu príslušného orgánu. Odtajnenie a sprístupnenie tejto časti archívnych prameňov umožní bližšie poznanie našej minulosti. Bude zabránené doterajšiemu zneužívaniu doposiaľ tajných alebo neprístupných materiálov v správe výkonnej moci štátu a hlavne bude jasne povedané, že demokratická spoločnosť nechce a nebude chrániť tých, ktorí sa aktívne podieľali na utláčaní svojich spoluobčanov a na obmedzovaní ich základných ľudských práv a slobôd. Dámy a páni, sme poslednou zo stredoeurópskych postkomunistických krajín, ktorá ešte neotvorila archívy Štátnej bezpečnosti. My, Bielorusko, Ukrajina a Rusko. Dámy a páni, predložený návrh je v súlade, podľa môjho presvedčenia, s Ústavou Slovenskej republiky a s medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. Chcem ešte na záver vysloviť presvedčenie, že tak ako bol 27. marca 1996 prijatý zákon č. 125 o nemorálnosti a protiprávnosti komunistického systému aj hlasmi opozície, bude to tak aj pri prijatí tohto zákona, ktorým na pôde slovenského parlamentu vyvrcholí proces vyrovnania sa s obdobím nacizmu a komunizmu v našich dejinách. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem vám, pán kolega, za uvedenie návrhu zákona. Zoberte si miesto určené pre navrhovateľa. Teraz dávam slovo poslankyni, ktorú určil navrhovaný gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnosti, poslankyni Marcele Pčolinskej. Pani kolegyňa, nech sa páči, máte slovo.