Šimkovičová, Martina, ministerka kultúry SR (2024-05-15):
Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, návrh zákona o Slovenskej televízii a rozhlase predkladá Národnej rade Slovenskej republiky vláda Slovenskej republiky. Táto úloha vyplýva z jej základného dokumentu, ktorým je Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky schválené týmto parlamentom na sklonku minulého roka. V úvode chcem zdôrazniť, že tento zákon nanovo upravuje postavenie, poslanie, úlohy a činnosť Slovenskej televízie a rozhlasu, jej orgánov, hospodárenie a financovanie Slovenskej televízie a rozhlasu. Zásadne mení neúspešný model dvoch verejnoprávnych médií vyplývajúci z bývalého zákona o RTVS 532/2010, ktorý bol prijatý pred takmer štrnástimi rokmi. Ani za tento dlhý čas sa nepodarilo naplniť jeho základné ciele, ako napríklad zabrzdiť zadlžovanie verejnoprávneho vysielania a zabezpečiť jeho finančnú konsolidáciu. (Rečníčka sa obrátila na predsedajúceho: „Chcem sa len spýtať, sú tu materiály nejaké, že či to je v poriadku. Mám pokračovať ďalej? Dobre.“ ) Vysielanie slovenského rozhlasu a slovenskej televízie postupne strácalo atribúty verejnoprávnosti, vyváženosti, nezávislosti, objektívnosti, pravdivosti, transparentnosti. Problematická je tiež efektivita využívania zverených, zverených verejných financií a miera spoločenskej dôveryhodnosti týchto médií. Vtedajší predkladatelia zdôvodňovali jeho prijatie aj budúcim jednotným priestorovým riešením slovenskej televízie a slovenského rozhlasu v novovzniknutom RTVS. Unifikovali sa však len tvorba a názory tvorcov. Fyzicky spojiť tieto inštitúcie sa podarilo len v štúdiu v Banskej Bystrici, keď rozhlas a televíziu natlačili do jednej budovy. Vtedajšie sídlo štúdia slovenskej televízie manažment predal a dnes sú tam byty. S jednotným tvorivým priestorovým riešením to ale naozaj nemá nič spoločné. Tvorba a vysielanie oboch verejnoprávnych inštitúcií sa v súčasnom období minimálne líši od iných komerčných médií hlavného prúdu. Spravodajstvo a publicistika v slovenskej televízii a v slovenskom rozhlase sa stali postupne príveskom ideologického a politického ťaženia súkromných médií. Ich verejnoprávny charakter a objektívnosť neochránil ani dlhodobý výber koncesionárskych poplatkov formálne prezentovaný ako účasť verejnosti, čo malo zabezpečiť nezávislosť RTVS. Minulý rok sa bývalej vláde a koalícii podarilo zrušiť výber úhrad za služby verejnosti, tzv. koncesionárskych poplatkov, a nahradili ich každoročným jednorazovým príspevkom zo štátneho rozpočtu. Z vysielania slovenského rozhlasu a slovenskej televízie sa stratil seriózny, kritický, širokospektrálny pohľad na javy a udalosti v spoločnosti a doterajší RTVS ako jednotná inštitúcia sa sústredila len na hľadanie formálnych spojení oboch verejnoprávnych vysielateľov s ochranným rešpektom a k ich tvorivým technickým či technologickým špecifikám. V RTVS sa v slovenskom rozhlase a v slovenskej televízii vytvorilo názorovo unifikované prostredie s veľkým zúžením oponentúry a tvorivej diskusie. Pokojne to dajte aj vyššie, nech mi neni vidieť tvár. (Rečníčka reaguje na opozičného poslanca držiaceho transparent pred rečníckym pultom.) Zámery a úmysly predkladateľov sa minuli účinku, naopak pri slovenskej televízii čiastočne a pri slovenskom rozhlase vo veľmi veľkej miere sa stratila bývalá osobitá identita týchto verejnoprávnych médií. Keďže vláda Slovenskej republiky sa vo svojom programovom vyhlásení zaviazala vytvoriť nový legislatívny rámec financovania organizácie a fungovania verejnoprávnych médií, predkladáme Národnej rade Slovenskej republiky návrh zákona o Slovenskej televízii a rozhlase. Cieľom návrhu je v období meniaceho sa a rozvíjajúceho sa mediálneho priestoru posilniť ich verejnoprávny charakter, zabezpečiť dodržiavanie plurality a princípov demokracie a slobodnej tvorby. Nový zákon umožní špecifický rozvoj týchto národných inštitúcií v prudko sa meniacom konkurenčnom prostredí. Vytvorenie legislatívneho prostredia je prvým krokom pre úspešné pôsobenie slovenskej televízie a slovenského rozhlasu v novom digitálnom, mediálnom prostredí. Slovenský rozhlas a slovenská televízia po zrušení výberu koncesionárskych poplatkov za služby verejnosti budú hospodáriť relatívne samostatne s príspevkom zo štátneho rozpočtu, s finančnými prostriedkami získanými vlastnou činnosťou, z reklamných produktov a vlastným majetkom. Zákon predpokladá možnosť lepšieho hospodárenia v rámci špecifických tvorivých podmienok oboch inštitúcií, modernizáciu a zdroje na ocenenie tvorcov zo zvýšeného podielu na reklamnom balíku. Návrh zákona o Slovenskej televízii a rozhlase, ktorý vláda predkladá, vytvára zároveň platformu na prehodnotenie súčasných podmienok duálneho systému na Slovensku, a to najmä z pohľadu obsahu vysielania a tiež využitia reklamného koláča, ktorý sa vytvára v Slovenskej republike. Ako iste viete, vážené poslankyne, vážení poslanci, pôvodným cieľom bolo v 90. rokoch zabezpečiť obsahovú informačnú pluralitu v masovokomunikačných prostriedkoch a vytvoriť podmienky pre rovnováhu medzi vznikajúcimi súkromnými médiami a verejnoprávnym slovenským rozhlasom a slovenskou televíziou. Podľa toho sa nastavilo a viackrát sa aj zákonom menilo delenie reklamného balíka v prospech súkromných médií. Postupne sme však na Slovensku dosiahli až taký extrém, že finančné prostriedky z reklamy takmer komplet pripadli súkromným médiám, ale z hľadiska obsahu sa predpokladaná duálna vyváženosť stratila. Rozdiely vo vysielaní verejnoprávnych a súkromných médií sú len marginálne, pluralita názorov je pomaly archaizmus. V súkromných aj verejnoprávnych médiách vystupujú spravidla tí istí propagandisti v šatách rôznych politológov, analytikov či hercov. Pred tvorcami zákona o STVR teda stáli popri zmene kreovania riadiacich štruktúr aj tieto zásadné otázky. Rozhlas a televízia sú zo zákona financované z daní vybraných do štátneho rozpočtu a koncesie vláda nevráti. Aj tak boli len akousi mimoriadnou daňou, ktorá s verejnoprávnosťou a objektivitou tvorby a vysielania vôbec nemala nič spoločné. Koľko finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu, teda daní občanov, má ísť na spravodajstvo, šport, publicistiku, na kultúru, na zábavu, resp. koprodukciu filmov, seriálov či dokumentov a koľko percent z reklamného koláča je správne poskytnúť verejnoprávnej inštitúcii pre verejnoprávnu službu? Sú prostriedky z daní občanov na externú a extrémne drahú výrobu programov použité v prospech verejnej služby alebo v prospech vybranej skupiny tvorcov a zamestnancov? V zákone o STVR sme sa na tieto otázky snažili odpovedať. Musím povedať, že až život ukáže, do akej miery sa nové princípy dokážu uplatniť. Vláda Slovenskej republiky a Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky novým zákonom o činnosti verejnoprávnej inštitúcie plní prísľub občanom, napĺňa programové vyhlásenie vlády a čiastočne narovnáva pokrivenú situáciu v slovenskom mediálnom priestore. Tieto kroky predstavujú zabezpečenie politickej vyváženosti, slobodnej tvorby a nezávislosti. Myslíme si, že verejnoprávna inštitúcia by mala postupne odísť od extrémnej politickej zaujatosti, neobjektívnosti spravodajstva a manažovania publicistiky bez plurality a hlavne prejsť k objektivite a k spravodlivosti. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)