Krajčí, Marek, poslanec NR SR (2019-02-06):
Pán predseda, ďakujem veľmi pekne za slovo. Ctené dámy, ctení páni, dovoľte aj mne zopár slov na záver. A pre mňa ide tiež o veľmi citlivú vec a bolo tu dnes a včera povedaných množstvo argumentov a naozaj kvalitných argumentov, za ktoré som nesmierne vďačný. Preto budem možno trošku menej odborný a možno trošku viac osobný. Chcem v tejto situácii povedať, že ja som veriaci človek, mnohí to o mne viete, hoci sa za to nehanbím, a preto sa chcem ospravedlniť, keď sú tu nejakí ateisti, že budem používať aj slovo Boh, pretože je to vyjadrenie mňa, to, ako veci cítim, a takisto aj vyjadrenie voličov, ktorí ma volili, aby som tu stál na tomto mieste. Nakoniec myslím si, že v podstate aj byť ateistom, v podstate sú to veriaci ľudia, pretože my kreacionisti veríme, že toto všetko a život je stvorený, je darom od Boha, a ateisti veria, že ten konečný vesmír bol, vznikol z ničoho. na to tiež treba veľkú vieru. A preto keď budem používať slovo Boh a máte s tým nejaký problém, tak si tam kľudne doplňte miesto Boh príroda, a keď poviem otec, tak si doplňte matka. Chcel by som sa aj teraz prihovoriť najmä teda dámam, pretože, milé dámy, vy ste naozaj jedinečné bytosti. Ja si ctím, nesmierne si ctím to, že Boh, náš Otec – Stvoriteľ života, vás obdaril úžasnou emocionalitou a všetkými predpokladmi pre to, aby ste sa vy stali nositeľkami daru života. A za to sme vám všetci nesmierne vďační. Odpustite, že sme vás v tomto vašom poslaní nedostatočne podporovali, ako muži dostatočne nemilovali a nechránili a nevytvorili oveľa lepšie podmienky pre napĺňanie vášho jedinečného poslania. Od jeho napĺňania bezpochyby závisí život, dokonca život každého jedného z nás, budúcnosť Slovenska a vôbec celej našej planéty. Mne je to veľmi ľúto, že, žiaľ, túto zodpovednosť sme hodili, a najmä vtedy, keď sa, keď nám to bolo nepohodlné, na vaše plecia. Muži sa častokrát zbavili zodpovednosti a povedali, že je to vaše rozhodnutie. A nielen to. Častokrát na vás mnohí vyvíjali nátlak, aby ste sa rozhodli tak, ako chceli oni. Bolo tu veľakrát v tejto rozprave veľmi dobre zadefinované, čo je to život, kedy začína. Nedávno sme boli svedkami spadnutého meteoritu, kde vedci boli presvedčení, že našli nejaké známky života. A je to naozaj niekedy smutné, že pochybujeme o tom, že genetický kód ukrytý v 46 chromozómoch v oplodnenom vajíčku, ktoré je v optimálnom prostredí na ďalší vývoj ľudského života, že niektorí pochybujú o tom, že toto je život, ktorý si zaslúži našu ochranu. Že toto je bod, ktorý je začiatkom života každej jednej ľudskej bytosti. A tak isto si myslím, že všetci si uvedomujeme, že život nie je statická veličina, ale je to vyvíjajúci proces, ako to tu bolo veľmi pekne povedané. Veľmi ma mrzí to, že mnohí sa skrývajú za tú možnosť voľby, ale pritom si neuvedomujú, že, a mám tu množstvo vedeckých štúdií, môžem vám ich potom dodať, keby ste mali záujem, ale pre krátkosť času ich samozrejme nebudem teraz všetky citovať, ktoré hovoria o tom, že ženy, ktoré podstúpili potrat, bojujú s myšlienkami na samovraždu až v 60 percentách. A čo je, o to horšie je, že až 28 % žien, ktoré mali potrat, sa dokonca pokúsilo o samovraždu. V prvom roku života po potrate kvôli depresii a postpotratový stresový syndróm, diagnóza, ktorú sa snažia psychológovia presadiť ako oficiálnu diagnózu, je takmer identická s diagnózou, ktorá sa volá posttraumatická stresová porucha. A táto sa prejavuje až u 61 percent žien v prvom roku po vykonaní potratu. Toto je niečo, čo drása moje vnútro, čo ma robí veľmi nepokojným. A si myslím, že je veľmi dôležité o tom hovoriť a veľmi otvorene hovoriť, čo je dobré, čo je prirodzené a čo je správne. Samozrejme, žiada sa urobiť podstatne viac, hoci treba povedať, že tento zákon je nevyhnutným začiatkom. Neviem, či si viete predstaviť, pokiaľ by sme tu dnes dekriminalizovali akýkoľvek iný trestný čin, a môžem hovoriť možno aj o tých najzávažnejších, napríklad vraždu, nikto z nás nepochybuje, že tých vrážd by bolo v našej spoločnosti neporovnateľne viac. A predpokladám, že nikto z nás nebude pochybovať, že pokiaľ by sme sa dnes rozhodli chrániť práva nenarodených, že týchto detí sa narodí nepochybne oveľa, oveľa viac. Na sto pôrodov v našej krajine je aktuálne 25 potratov. To je veľké číslo. A keď samozrejme sa bavíme aj o budúcnosti našej krajiny, si myslím, že toto číslo veľa, veľa vecí by vyriešilo. Ale teda chcem aj na tomto mieste povedať o určitých dôležitých ďalších opatreniach, ktoré je nevyhnutné spraviť, a bol by som veľmi rád, ja som neni, žiaľ, časťou tej skupiny, ktorá bude pripravovať teda údajne nejakú mäkšiu verziu zákona, ktorý by mal ochraňovať nenarodených, ale bol by som veľmi rád, keby sa zamyslela možno táto skupina, keby sme sa zamysleli my ako zákonodarci ako pomôcť ženám. Je totiž možné urobiť viacero aj hĺbkových zmien v oblasti sociálnej a rodinnej politiky. Napríklad zvýšiť odpočítateľnú položku z daňového základu na deti a na rodiča, ktorý sa stará o dieťa. Aspoň o 30 % oproti stavu, aký je dnes. Alebo umožniť pre rodinu s dieťaťom odpočítanie aspoň časti splátky hypotéky. Napríklad 150 eur mesačne z daňového základu pracujúceho rodiča. Zaviesť vyplácanie prídavku na dieťa až od dátumu, kedy je matke potvrdené tehotenstvo lekárom. Nečakať až kým sa dieťa narodí a dostane rodný list. Alebo poskytnúť rýchlu pomoc pre matky, ktoré sa v súvislosti s tehotenstvom ocitli v ťažkej sociálnej a ekonomickej situácii. Alebo ekonomicky motivovať zamestnávateľov formou výhodného odpočítania z daňového základu na vyplácanie bonusu pre rodiča, ktorý sa stará o dieťa. Či v prípade komplikácie tehotenstva poskytnúť matke rýchlo maximálnu lekársku starostlivosť vrátane možnosti lekárskeho vyšetrenia pomoci pre ňu v zahraničí, ktorá by bola plne hradená zdravotnou poisťovňou. Je to neuveriteľné, že v súčasnosti sa už mnohé postihnutia, choroby dajú dokonca v zárodku riešiť už priamo v maternici a vlastne predísť vážnym následkom, ktoré tieto vrodené chyby by mohli v ďalšom priebehu vývoja dieťaťa znamenať pre jeho zdravie. Takisto určite stojí za zmienku zvážiť poskytovať platenú dovolenku v trvaní dvoch týždňoch pre otca dieťaťa pri narodení dieťaťa. A to nad rámec zákonnej dovolenky. Jedna vec, ktorá ma veľmi zarazila, je, pokiaľ sa aj žena-matka rozhodne vynosiť dieťa a chce ho darovať na adopciu, tak statne sa pre dieťatko jedna veľmi nepríjemná vec. Toto dieťatko je žene-matke hneď odobraté a potom v podstate čaká na svojich adoptívnych rodičov a tento proces trvá niekedy dva týždne aj. A je to veľmi smutné, pretože v tomto období to dieťatko v podstate je odlúčené, je ako keby odvrhnuté. Tak určite stojí za to zamyslieť sa nad tým, že rodičom, ktorí čakajú na adopciu, sú preverení, dieťa, umožniť okamžite to dieťa, si ho zobrať, dokonca tej žene-matke, budúcej matke dovoliť priložiť si ho na vlastné prsia, aby dieťa netrpelo syndrómom odmietnutia. A samozrejme mohli by sme pokračovať o ďalších veľmi dôležitých opatreniach, ktoré je nevyhnutné urobiť. A možno by som povedal, že sú nevyhnutné, ich urobiť, možno aj spolu s týmto zákonom, ktorý tu dnes predkladáme. Nedá mi ešte povedať jednu vec, ktorá sa má v tej rozprave a to bola možno jediná taká naozaj rušivá vec, ktorá sa ma dotkla, a to bol vlastne príspevok vo faktickej poznámke pána poslanca Mizíka. Ja si uvedomujem, že, žiaľ, medzi nami v spoločnosti je zlo a mnohí ľudia, žiaľ, toto zlo konajú. Božie slovo hovorí, že v podstate všetci sme určitým spôsobom zhrešili a konali sme zlo, ale dostali sme tú veľkú milosť. Hovorí o tom aj tá slávna hymna kresťanstva Amazing Grease – úžasná milosť, ktorá zachránila mňa ako úbožiaka, ktorý som potreboval tú Božiu pomoc. Ja poznám Boha ako toho, ktorý bez ohľadu na to, čo človek v živote spravil, v ktorejkoľvek fáze života je schopný sa skloniť k človeku a svojou láskou, ktorú mu ponúka, pokiaľ tento človek je schopný sa otvoriť a prijať ju, ho zmeniť. Moja mama chodí slúžiť do väzníc k tým najťažším prípadom a videla mnoho pohnutých ľudských životov. A pre mňa keď, v situácii, keď hovoríme o ochrane života a v podstate súčasť prolive hnutia je ochrana života od jeho prirodzeného počatia až do prirodzeného konca, hovoriť o tom, že žijú medzi nami ľudia, ktorí si nezaslúžia žiť, a aj keď urobili čokoľvek zle, áno, patria do väzníc, ale my podľa mňa nemáme právo im brať život. A ja sa budem modliť, aby ten život, ktorý im Boh dá, aj v tých väzniciach, a budem chcieť, aby v tých väzniciach oni mohli byť a aby mali čo najlepšie podmienky na to, aby mohli tú Božiu milosť prijať. Aby mohli oľutovať to, čo spravili a aby mohli byť Bohom zachránení. A z tohto pohľadu by som aj chcel poprosiť, aby, pán poslanec Mizík, ste zvážili to, v akého Boha Otca, verím, že spoločne veríme. Deti sú darom a ženy sú nositeľkami tohto daru, za čo sme im nesmierne vďační. Dnes budeme hlasovať o jedných aj o, nie dnes, ale teda v piatok, by som tiež bol rád, aby sme hlasovali o jedenástej o jedných aj o druhých. Treba si uvedomiť, že tí nenarodení ešte nemajú svoj hlas. A verím, že vy ho budete vedieť reprezentovať. Takže ešte raz, pán predseda, poprosil by som, aby sa o tomto bode mohlo hlasovať v piatok 8. 2. o 11.00 hodine. Ďakujem pekne.