Sulík, Richard, poslanec NR SR (2013-09-11):
Ďakujem pekne za slovo. Ctené dámy a páni, ja by som teda veľmi ocenil, keby, pán minister, ste aj vy vystúpili v rozprave, aby bola možnosť faktickými poznámkami ešte na vás reagovať. Ja teda nie som odborník do kultúry a do takýchto, do tejto oblasti na rozdiel od mojej predrečníčky a chcel by som sa držať len ekonomickej stránky a koniec koncov aj vy, pán minister, ste argumentovali dosť intenzívne ekonomickými výhodami, teda že kvôli stimulom stúpne zamestnanosť, že to bude mať pozitívne ekonomické dopady, viac daní, viac odvodov atď. Tak ja by som sa chcel spýtať. Po prvé. Vravíte, ak som správne pochopil, keď niekto preinvestuje 2,5 mil. eur, z toho minimálne 80 %, čiže 2 mil. na slovenských subdodávateľov, tak môže si nárokovať, resp. má možnosť dostať túto, tú dotáciu. Správne som to pochopil, áno? Teraz je moja otázka, že keď niekto preinvestuje na rýdzo slovenský projekt 2 mil. eur, tak nedostane, nemá nárok na dotáciu, keď preinvestuje 2,5 mil. eur a z toho 2 mil. eur na tú slovenskú časť, tak má. Čiže z tohto pohľadu veci my vlastne od niekoho, kto je pripravený preinvestovať 2 mil. eur, tak my od neho chceme ešte, aby ďalších 500-tisíc eur povedzme dal niekam do zahraničia. Otázka je, teda že čo sa vlastne chcem opýtať, je, prečo musíme mať dve hranice, prečo nestačí povedať, že však kto preinvestuje na domácich 2 mil., no tak dostane tú dotáciu? Prečo je to potrebné komplikovať ešte ďalšou nejakou arbitrárnou hranicou, že celkový objem musí byť 2,5 mil. eur, to po prvé. Po druhé. Moja druhá otázka je v podstate to, čo sa pýtala aj pani poslankyňa Vášáryová, že kde ste došli na tú hranicu 2 miliónov? Mne je zrejmé, že to sú všetko arbitrárne stanovené hranice, že povedzme nejakí vaši úradníci povedali, 2 mil. bude dobré, ale keď sa stanovujú arbitrárne hranice, tak asi má zmysel, ja teda som odporca arbitrárnych hraníc, áno, najlepšie je, keď nemáme žiadne takéto arbitrárne hranice, ale keď už ich máme, asi má zmysel sa pozrieť – či už okolité krajiny, či už nejaká minulá prax, alebo nejaké skrátka skúsenosti. No a práve sme počuli, Poliaci nemajú žiadnu, Česi majú 600-tisíc korún, čiže 20-tisíc eur alebo 30-tisíc eur, alebo niečo medzi tým a my máme 2 mil. No a s týmto súvisí aj moja ďalšia otázka, že prečo vlastne potrebujeme hranicu nejakú? Je ten filmový producent, ktorý vyrobí produkt za 2 mil. alebo 2,5 mil., on je lepší ako traja producenti, kde každý z nich vyrobí po milióne alebo po 800-tisíc? Nemalo by nám to náhodou byť jedno alebo nemali by sme byť, radšej mať veľa menších producentov ako jedného veľkého, ktorý keď vstane, dvihne kotvy a pôjde zrovna tie Tatry filmovať zo severnej strany a už je preč. Ja si myslím, že keď sa bavíme čisto ekonomicky, tak predsa je lepšie mať veľa drobných, ktorí dokopy urobia nejaký objem ako jeden veľký. Preto, keď už nejaká podpora, tak predsa by bolo lepšie nemať tú podporu viazanú na žiadnu hranicu a potom skrátka je veľa drobných filmárov, môže sa o túto dotáciu uchádzať. Moja ďalšia otázka by bola, to som neporozumel úplne presne z vášho vystúpenia, pán minister, že či to je nárokovateľné – kto teda splní objektívne kritériá, tak má na to nárok – alebo či rozhodne nejaký úradník, že kto dostane, kto nedostane? Smiem sa spýtať, je to nárokovateľné, či...? (Reakcia predkladateľa.) Tak je to nárokovateľné, tak vtedy áno. Čiže keď splní podmienky, tak má na to nárok? Dobre, to je minimálne pozitívum, samozrejme, ešte horšie by bolo, že musí splniť nejaké podmienky a potom navyše ešte úradník povie, tomu dám, tomu nedám, lebo to je, samozrejme, mimoriadne živná pôda pre korupciu, ale teda chcem, chcem dúfať, že je to tak, chcem veriť, že je to tak, ako ste práve povedali, že, O. K., keď on splnil podmienky, keď spravil kultúrny test, kde sú, chceme tiež veriť, samé objektívne požiadavky, tak keď to splnil, tak už sa nebude prihliadať na to, že či má rád SMER-ákov, alebo, alebo nemá rád atď. No, teraz ale ďalšia otázka, no, myslím si, že teraz idem, ideme k tým zásadným otázkam. Prečo je vytvorenie filmu alebo audiovizuálneho diela lepšia vec ako postavenie, postavenie nejakej špecializovanej knižnice? Prečo je vytvorenie audiovizuálneho diela lepšia vec ako, ako zriadenie materskej škôlky? Inými slovami, prečo práve tu dávame dotáciu? Ja chápem, teda vy ako minister kultúry sa staráte o kultúru, len dívať sa čisto z tohto pohľadu je možnože trochu zúžený pohľad. Či by nebolo lepšie povedať, dobre, každý, kto robí niečo prospešné pre spoločnosť, niečo zanechá, niečo tvorí, niečo buduje, tak podporme každého – a zamestnáva ľudí a platí tu dane, samozrejme. Ale keď chceme podporiť každého 20 %, potom by bola možno aj namieste otázka, či nebolo by lepšie radšej zrušiť daň z príjmu, to je zhodou okolností 20 % – a tým pádom sme vlastne podporili každého. No a teraz si myslím, že už je zrejmé každému tu z prítomných, no to nejde predsa, lebo štátny rozpočet by predsa skolaboval. My teda donútime všetkých daňovníkov, aby platili dane, a potom arbitrárne povieme, títo ľudia, ktorí produkujú filmy, audiovizuálne diela, podnikajú tak ako vy všetci ostatní, ale oni sú lepší ako vy a im budeme vlastne tú daň alebo im budeme z vašich daní, milí daňovníci, milí podnikatelia, im budeme 20 % platiť. Toto je zásadná otázka, či má štát do takejto miery do toho vstupovať. Ja chápem, že zrovna ľavicové strany sú za takéto štátne zásahy, je to úplne legitímna vec, nakoniec na tom sa vyhrávajú – prehrávajú voľby. Náš pohľad je iný, že by to nemalo byť, ale keď už to je, tak bolo by veľmi dobré to spraviť, pokiaľ možné, tak poriadne. A vrátim sa teda k tým mojim prvým otázkam, prečo práve taká hranica, prečo tam musí byť tá podmienka, že ešte musí aj 500-tisíc eur niekam inde preinvestovať, či by nestačila len podmienka, kto preinvestoval 2 mil., to dostane? No a na záver, ako som vravel, veľmi teda dúfam, že je to naozaj nárokovateľné a že to dostane každý, kto splní vopred dané kritériá. Veľmi pekne ďakujem.