J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva: (2006-12-05):
Skúsim najskôr niekoľko čísiel, aby bolo jasné, o čo vlastne ide. Počet školských zariadení v súčasnosti je taký, že verejných je zhruba 9 200, z toho obecných je 8 602, s VÚC 602, štátnych je 637 a neštátnych je takisto 634, čo zhruba napoly sú súkromné a cirkevné. Čiže ide zhruba o 7 % školských zariadení a neštátnych umeleckých škôl. Ak však zoberieme tendenciu, ako vznikajú, alebo ako sa mení ich pomer, tak zistíme, že v školskom roku 2005/2006 bolo 29 818 žiakov, ale už o rok neskôr, teda v školskom roku  2006/2007  ich je 54 316, čiže za jeden rok je nárast zhruba 80 %. A štát naozaj nemá v rukách žiaden nástroj, ako tomuto zabrániť a akým spôsobom, by som povedal, takýto až živelný nárast, pretože ide aj o podnikanie,  zastaviť. Pán poslanec Fronc hovoril určité príklady z praxe, ale príklady sú aj iné. A príklady sú a čísla nám to ukazujú, také, že niektorí starostovia vzhľadom na tú systémovú chybu, ktorá tu naozaj je, rušia obecné a zriaďujú si súkromné, najmä stravovacie zariadenia, pretože tie financuje štát a preňho je to výhodné, pretože štát je v tomto prípade za týmito súkromnými zariadeniami, a pokiaľ by boli všetci čo len trošičku, by som povedal, drzejší, tak to spravia všetci, pretože nie je dôvod, aby mali obecné, všetci by okamžite zriadili súkromné, opakujem, tie financuje štát. Ale štát má ďalší problém, v tomto prípade zastúpený ministerstvom školstva, pretože štát ich musí financovať. Čiže ak sa zriadi súkromná škola alebo súkromné stravovacie zariadenie, tak štát, či chce, či nechce,  musí ho financovať, ale štát v podstate, keď dáva nejaké finančné prostriedky by mal pripraviť verejné obstarávanie a v rámci verejného obstarávania by mal finančné prostriedky dávať či už podnikateľom, alebo niekomu inému, ale vždy na základe verejného obstarávania. V tomto prípade musí. Jednoducho musí financovať každé súkromné školské zariadenia a v tom je tá systémová chyba, a preto navrhujeme riešenie. No, vy, najmä z opozície, hovoríte, aby sme to riešili nejako inak. Ale ja hovorím, prečo po tých rokoch to naozaj neriešiť systémovo. Nastavme systém tak, aby on bol korektný, spravodlivý a urobme to teraz a systém bude bežať, ako by sme mali spraviť opäť niečo polovičaté, pretože sa ukazuje, že to nefunguje, a pokiaľ sa systém nenastaví tak, aby bol vo svojej podstate spravodlivý a korektný, tak nám to fungovať nemôže. Hovorí sa, že sa rušia, že štát sa zbavuje, dokonca tu padlo slovo o znárodnení. Ako môže byť znárodnené niečo, čo štát nie, že berie súkromné do svojich rúk, ale naopak, keď štát posúva kompetenciu, ale posúva ju na samosprávu. Vy hovoríte, že nie je súťaž. No ale čo je to za súťaž, keď súťaží v podstate medzi sebou samospráva so štátom. Pretože štát financuje súkromné na 100 %, no financuje na 100 % súkromné. Tak to by som teda, no, hľadám slušné slová, takže ide o to, aby nám nesúťažila samospráva so štátom, tak sa pokúsime ten štát z toho vytiahnuť, samozrejme, bude na samosprávach, ktorá je volená a ktorá je verejná, na to, ako sa bude správať. Samozrejme, dnes si už pán starosta alebo primátor rozmyslí, či zruší obecnú a zriadi súkromnú. To si už dnes, samozrejme, rozmyslí, pretože musí dotovať aj jednu, aj druhú. A v tom je pointa tohto celého návrhu. Takisto by som bol nerád, keby sa tu trošku strašilo, už sa tu hovorilo o vysokých školách a vy, pán poslanec, neustále do mňa ako do osoby vŕtate, že chcem, aby aj vysoké školy súkromné a tak, veď v tých vyhláseniach, ktoré boli, som nepovedal nič iné iba to, že chceme rovnaké spravodlivé podmienky pre verejné, štátne a súkromné. Nič iné. Ale dnes nie sú, vy dobre viete, že zákon o vysokých školách je taký, že nie sú korektné rovnaké podmienky. Súkromné majú výhody už len tým, že ich nemusí zriadiť, povedzme, parlament, a tým, že nemusia ísť na komplexnú akreditáciu. A potom sa čudujeme, že kvalita je niekde úplne inde, ako by mala byť. Ďalej sa hovorí o tom, že v priebehu školského roka, že nemáme systém. Áno, my si uvedomujeme, že ide o zložitý systém, veď za rok nám tu narástlo  25-tis. detí a rastú utešene naďalej. Poviem otvorene, že v skrini mám najmenej 15, 20 nových návrhov, ktoré deň po dni chodia, pretože takýto systém je optimálny pre každého starostu, keď mu štát financuje súkromné zariadenia a takisto boli určité výhrady samosprávy, tak z toho dôvodu, by som povedal, po dohode všetkých sa prijal návrh, že sa zavedie 3-ročné prechodné obdobie, aby sa systém naozaj mohol osadiť, aby sa pomohlo každému aktérovi systému, v rámci ktorého štát alebo obec  musí, doslova  musí zaplatiť minimálne 85 % nákladov, tak ako tomu bolo v minulom roku a aby to prechodné obdobie malo nejaký význam, tak sme sa dohodli, že bude na 3 roky. Takisto pán poslanec Szigeti začal trošku strašiť tým, že keď začíname robiť určité systémové kroky v školských zariadeniach, že budeme pokračovať aj pri základných školách, no, to nie je pravda. Tam tá systémová chyba nie je. Tam ten systém je nastavený dobre, to musím pochváliť v tomto prípade minulú vládu, že systém základných škôl je naozaj nastavený dobre, cez tie normatívy to funguje, ale z toho dôvodu, že normatív nechce žiaka a tam tá súťaživosť je, to beriem, že žiak, resp. jeho rodičia sa rozhodnú, či pôjde s normatívom, ktorý mu štát dá na štátnu, cirkevnú alebo súkromnú základnú školu. To je v poriadku. Tam si vyberie, my pošleme peniaze tomu, kde sa žiak prihlási. Tam systémová chyba nie je, tu ale tá systémová chyba je. Pokiaľ ide ešte o finančné vyjadrenie, pretože tu boli takisto poznámky, že koľko to vlastne bude stáť, len pre informovanosť, každý rok v septembri sa robí spresňovanie rozpočtu na základe počtu žiakov. Ak spočítame základné aj predškolské zariadenia, tak v základných školách je menej o 29 180 žiakov za jeden rok. Takýto pokles máme. Pri školských zariadeniach tie čísla sú podstatne vyššie, pretože ide o to, či sú štátne, alebo verejné, alebo cirkevné, ale v konečnom dôsledku sú určité úspory, alebo štát vynakladá menej finančných prostriedkov na základe tohto spresnenia tak, že krajské školské úrady dostávajú zhruba o 30 mil. menej, takisto obce o 30 mil. korún menej, vyššie územné celky 35 mil. korún, ale tie súkromné vzhľadom na ten počet detí, tam sa prekročí limit alebo zákon o štátnom rozpočte, ktorý schválila minulá vláda, tam za 1 rok nám to nabehlo o 100 mil. korún. Čiže o 100 mil. korún sú vyššie výdavky, ako boli plánované v štátnom rozpočte s tým, že tá krivka rastie a nie je, pokiaľ neprijmeme tento zákon, nie je žiadne kritérium, žiadna metóda, aby sa takýto nárast zastavil. Pokiaľ ide o ZMOS a VÚC, samozrejme, že rokovania boli, rokovaní bolo niekoľko, dokonca sa v tlači uverejnilo, že vždy po každom rokovaní, ako ustúpim, samozrejme, že sa hľadali a hľadali sme všetci tak, aby tento zákon bol prijateľný pre každého. Snažil som sa naozaj nájsť určitý kompromis a určité riešenie, aby to nebolelo, ale verte, že zavedenie toho systému bude dobrý krok. Tri roky máme na to, aby sa systém nastavil a potom si myslím alebo dúfam, alebo predpokladám, že tie problémy, ktoré máme teraz a ktoré sa ukázali po určitom čase, že sú nevyhnutné, urobiť sa musia. Ešte kratučko o tých špeciálno-poradenských zariadeniach. Áno, súkromných je 8, ale štátnych je 73. Štátnych je 73. Štátu naozaj z ústavy vyplýva, že sa musí starať o tieto deti, aj sa stará. Tieto zariadenia nie sú všetky neziskové organizácie, sú aj podnikateľské špeciálno-poradenské zariadenia, kde ide teda o biznis a je otázka, ale nechcem radšej túto debatu otvárať, či je to korektné. No, nepoviem, ďalej nejdem. Takže ďakujem veľmi pekne za priestor.