V. Mečiar, poslanec: (2010-05-25):
Samozrejme vidím, čo sa robí v sále. Mikuláš Dzurinda ponúka riešenie, keď príde k nemu, dajte mi tie vaše lepšie návrhy, nemá ich. Kresťanskí demokrati sa snažia na „blbostiach“ rozbiť hladký priebeh rokovania a tému zneistiť, spochybniť alebo rozmelniť, rozumiem tomu, lebo tak robili vždy. Poslanci maďarskej koalície ušli a oznamujú tejto Národnej rade úplne drzo, my budeme občania Maďarskej republiky a budeme aj tu sedieť a vy ste povinní to znášať. Prečo by sme to boli povinní znášať? Tomu nerozumiem. Ani tomu nerozumiem, prečo by sme na Slovensku boli povinní držať nacionalistické strany, keď mnohé štáty Európy sa s tým vysporiadali a už ich zrušili. Nemajú nacionalistické strany a je to demokratické a je to v poriadku. Slovensko môže ísť tiež touto cestou. Dokonca si nemyslím, že týmto zákonom všetko končí. Ja by som povedal, že týmto zákonom sa iba prejavuje malá časť vôle, ktorá bude pokračovať po voľbách a budú ju sprevádzať praktické kroky vlády vo všetkých možných oblastiach. Samozrejme, že nedoceňujú, a dovolím si povedať, že ani kolegovia z jednej strany, možné dopady tohto kroku. Kde to povedie? Dvakrát to viedlo k tragédii národov sveta a miliónov, desiatkam miliónov mŕtvych. Tretíkrát sa začína rovnakou metódou, na rovnakom mieste, rovnakým postupom krokov. Tiež to skončí desiatkami miliónov mŕtvych alebo budeme mať silu a už pri prvom kroku zastavíme? Minimálne to skončí tým, že sem prídu robiť poriadky cudzie jednotky, mierové zbory, ktoré sa tu usalašia, aby sa nič nedialo? To je minimálna hranica, tá druhá je maximálna hranica. O toto sa hrá. Toto začína, tento vývoj. A buď sa rokovaním Národnej rady a postojmi jej poslancov, keď nie poslancov, tak ľudí vo voľbách tento vývoj zastaví, alebo bude pokračovať ďalej. Ak hovoríme o ňom, že sa bude pokračovať ďalej, môžem to povedať preto, že som sa mimoriadne veľa rýpal v poslednom čase v dejinách, ako to vlastne vyzeralo pred prvou svetovou vojnou, ako to vlastne vyzeralo pred a po druhej svetovej vojne, kde to má korene, z čoho to pramení a kde to vlastne ide. Na tejto pôde Národnej rady som povedal, že revolúcia 1848 bola demokratická, ale nedemokratická bola v tom, že brala slobody národom, ktoré boli v Uhorsku vo väčšine, a gniavila ich ďalej. Práve táto nenávisť k nemaďarským národom po roku 1948 nadobudla nové rozmery a to bol prijatý celý rad maďarizačných zákonov, ktoré donútili ľudí prijímať maďarčinu ako svoj jazyk, učiť sa ju na školách, rozprávať v nej ako v úradnom jazyku aj pod hrozbou fyzického násilia, nútili ľudí prerábať svoje rodné mená a svoje mená obcí. Ten zákon o premene obcí je z roku 1898 a hoci bol vrcholne nedemokratický a protestovali proti nemu pod vedením Bjørsona všetci intelektuáli na svete, tak my sme ho uzákonili, tento zákon, v tejto Národnej rade pred rokom. Tento zlý, z toho roku 1898, Národná rada ho zobrala na rehabilitáciu. To preto, že sa nepozeráme dozadu a neštudujeme spojitosť s historickými obdobiami. Ďalej v týchto obdobiach vzniká aj pojem celistvého uhorského národa, celistvého uhorského územia a Maďarsko si ani nevytvára jazyk, v ktorom by rozlíšilo Uhorsko a Maďarsko. Nemá slovo, ktoré by definovalo rozdiel medzi jedným a druhým. Prichádza k vojne. Do vojny ide Maďarsko ako štát, ktorý vojnu iniciuje, jeden z jej iniciátorov, vojnu prehráva. A vojnu prehráva tak, že nielenže je porazené zvonku, ale je porazené aj zvnútra, že štáty, ktoré sú súčasťou, alebo národy, ktorý sú súčasťou Uhorska, z tohto zväzku vystupujú. Vystupuje aj Slovensko po bodu Čechov a vytvára Československú republiku. Vystupujú Chorváti, vystupujú Rumuni, vystupujú ďalší, ktorí už nechcú byť súčasťou Uhorska a nechcú prijímať jeho zvrchovanosť na svojom území. A vyčleňujú a hovoria, vy Maďari, vytvárate a realizujete svoje právo na sebaurčenie národa tým, že vytvárate Maďarskú republiku. My nie sme vašou republikou, sme samostatné, zvrchované, nezávislé územie. To im povedali skôr, ako to povedala Trianonská zmluva. Dokonca Československo išlo tak ďaleko, že malo vytvorenú Československú armádu skôr ako štát a s Československou zástavou vojaci bojovali na frontoch skôr, ako bola Československá republika. Ak Československá republika vzniká v roku 1918, tak tiež nie jednoduchou cestou. Na Turci vyhlasuje Národná rada nezávislosť, ruší maďarizáciu ako politický smer, ale ponecháva starý štátny aparát a vtedy vzniká medzi maďarskými vojskami, ale aj medzi obyvateľstvom hnutie, ktoré zakladá maďarské gardy, ktoré oznamujú Slovákom, že ospravedlňujeme sa, dávame vám autonómiu, ale nenecháme vás okupovať českým vojskom. Proti tomu vznikajú gardy slovenské, vojsko československé, ktoré sa ide brániť. A najprv gardy maďarské vytlačia československé vojsko na moravskú hranicu a potom československé vojsko vytlačí Maďarov v krvavých bojoch na maďarskú hranicu. Prišli na tú hranicu, ktorá dneska platí. Ich veliteľ bol vtedy taliansky generál, mal ísť ďalej, vojská zastavil, veď aj na štátnom znaku Matra je súčasťou slovenského znaku. Zastavil pohyb vojsk a nešiel ďalej. Preto vznikla nedôvera voči talianskemu veleniu a prešlo sa k spolupráci s francúzskymi generálmi a francúzskym velením, ale štátna hranica sa stanovovala podľa faktického stavu. Keď teraz maďarská vláda chce hovoriť v mene maďarskej menšiny na Slovensku, tak potom sa musíme zamyslieť nad historickým faktom. Veď keď sa robila Trianonská zmluva, tak maďarská menšina bola pozvaná na rokovanie. A opýtali sa ich, chcete byť súčasťou Maďarska? Dokonca to, aby sa stali súčasťou Maďarska, navrhoval prezident Masaryk, ktorý chcel radšej prepojenie Slovenska so Slovinskom cez Burgenland. Táto varianta neprešla a nebola schválená a zástupcovia maďarských menšín povedali, naše prepojenie so severnou časťou je tak veľké, že chceme byť občania Československa. Chceme byť občania Československa, to povedali maďarskej vláde a medzinárodnej komisii. Akým právom maďarská vláda štátu, do ktorého nepatria, dneska chce revidovať ich slová a vnucovať im inú predstavu?! Ďalej, keď sa dneska hovorí v tomto zákone, ktorý má Maďarsko k dispozícii, tak sa odvolávajú na zákony z 19. storočia. A prečo? Vtedy bolo predsa jasné a platilo a v roku 1910 sa dokonca konalo sčítanie ľudí, koľko je Maďarov v Európe, a platila zásada, že každý, kto hovorí maďarsky, je Maďar. Preto pozor na ten výklad v maďarskom zákone, že musí preukázať, že mal rodičov Maďarov. Každý, kto hovoril v tom období maďarsky, bol považovaný za Maďara. Ak jeho rodičia maďarsky rozprávali, tak ich vnuk dneska sa môže uchádzať o maďarské občianstvo. Ale to sa týka celého územia Slovenska. To je omyl, že ide iba o južné Slovensko! Ide o celé územie Slovenska. Výkladom tých zákonov vtedy platných, na ktoré sa odvolávajú, ktoré citujú, platí tento stav. Stav občanov hovoriacich jazykom maďarským. Môj starý otec tiež hovoril jazykom maďarským, lebo ho tĺkli trstenicou, keď hovoril po slovensky. Ale nikdy Maďar nebol. Ale to bolo takto v mnohých rodinách. Ktokoľvek sa môže dneska dovolávať. Ideme v histórii ďalej. Prichádza Trianonská zmluva, ktorá ukončuje prvú svetovú vojnu, stanovuje hranice, pravidlá, ktoré mali zabrániť druhej svetovej vojne. Stanovila ich zle a nepresne, pretože druhá svetová vojna nevznikla ani za 20 rokov po Trianonskej zmluve. Jedno z prvých ohnísk, ktoré bolo v Európe podpaľované, bol zápas o južné Slovensko. Vtedy Maďari podporovaní Talianmi a Nemcami sa uchádzali o rozhodnutie o južnom Slovensku, vyhlásili občanom maďarskej národnosti napriek ich rozhodnutiu v 1918 zostať občanmi Československa, začali zakladať piatu kolónu, začali si zakladať svojich obyvateľov, podporovať, finančne držať to nad vodou, provokovať cez nich, až naraz vyhlásili, že treba, aby o tom, či južné územie patrí Slovensku, rozhodla medzinárodná arbitráž, ktorá sa konala vo Viedni, a Nemci a Taliani rozhodli, že južné Slovensko patrí Maďarsku. Súbežne s tým vzniká slovenský štát. Maďarské okupačné vojská prichádzajú na Slovensko, Slovákov bijú a vyháňajú, dávajú im 10 kg vecí, ktoré si môžu odniesť, to je všetko. Niekoľko 100 000 ľudí vyhodených z domov, ďalší poučení o tom, že nič robiť nesmú, alebo ak, tak zakročí tvrdo proti nim maďarská moc. A táto moc sa správa ako dominujúca celé obdobie. Podrobuje si nielen Židov, podrobuje si aj Slovákov. Dokonca v Košiciach ku koncu vojny len preto, že hovorili po slovensky, obesili alebo podrezali na uliciach 500 ľudí! Za nič, za jazyk. Sú ešte Košičania, ktorí sú hrdí na Horthyho, ktorý tam prišiel na bielom koni? Tých 500 mŕtvych im čo hovorí? Tie milióny mŕtvych vo vojne čo hovoria? Samozrejme, prichádza koniec druhej svetovej vojny. Maďarsko zasa bolo iniciátorom vojny, aj keď vo vojne hodnotilo svoje straty nízko, lebo to neboli straty maďarskej armády, to boli vojaci z Felvidéku, ktorých nahnali do prvého ruského frontu a tam ich zabíjali. Mali strašne veľa, 100 mŕtvych. Toto bola tá sloboda, ktorú im Maďarsko sľubovalo? Cez to, že sa stanú občanmi Maďarska? Toto bol ten dar a prínos, že o životy prišli? Že žobráci zostali? Že ich vtiahli do porazeného štátu, porazeného režimu so všetkými dôsledkami porážky druhej svetovej vojny? Samozrejme, v dokumentoch medzinárodných o skončení svetovej vojny inak, mimochodom, už v decembri ´43 bolo medzi Stalinom, teda medzi Molotovom a Benešom dohodnuté obnovenie Československa. K tomu sa pridali ostatné možno mocnosti a definitívne boli zmluvy podpísané Parížskymi dohodami o ukončení druhej svetovej vojny. Mohli by sme povedať, že tieto zmluvy vytvorili rámec pre to, aby sa už nikdy viacej hrôzy druhej svetovej vojny neopakovali. V čom tie hrôzy boli okrem mŕtvych a vysťahovaných? Na Slovensku existovali ľudia, ktorí v tridsiatom ôsmom prijali štátne občianstvo maďarské. Boli vysťahovaní dobrovoľne do Maďarska, pretože chceli žiť ako Maďari. Z Maďarska prišli Slováci, ktorí chceli žiť ako Slováci. Uskutočnila sa výmena obyvateľstva. Tu nebol akt, ktorý bol v Nemecku, teda v Čechách s Nemcami. Režim bol iný. Samozrejme, aj z tých, ktorí zostali žiť ako občania Československa, mali rôznu mieru na vojnových udalostiach, niektorí boli nyilašovci, niektorí patrili k horthyovcom, niesli mieru viny, ale tá sa vyriešila a je uzatvorená a sú dneska všetci riadni a právoplatní občania Československa. Právo byť občanom Slovenskej republiky využili v roku 1992, keď každý z nich sa mohol slobodne rozhodnúť, občanom akého štátu chce byť. Všetci sa rozhodli, že chcú byť občania Slovenskej republiky. Nikto nehovoril, že chce, aby tu bol maďarský štát, alebo chcú byť jeho občania. Čiže tretí krok, kedy maďarská administratíva stratila akúkoľvek legitimitu. Zastavím sa pri Parížskej medzinárodnej zmluve. Táto zakazovala akúkoľvek podobu fašizmu a fašistických organizácií v Maďarsku. Dneska po týchto voľbách fašistická organizácia JOBBIK je v parlamente. Je v Európskom parlamente. Určuje politiku. Nacionalistická strana FIDESZ na čele s Orbánom rozvíja diplomatické aktivity a kroky, ktoré sú veľmi jasné a čitateľné. Smerujú proti zvrchovanosti Slovenskej republiky, chcú urobiť vazalsky štát, smerujú proti občanom, ktorých chcú deliť na dve kategórie. A potom neskoršie stupňovaním v prvom kroku, najprv si urobíme občanov, v druhom ich budeme politicky a diplomaticky chrániť a v treťom kroku im prídeme na pomoc, ale to bude trvať proces a ten proces bude závisieť o toho, aké budú vhodné podmienky pre to, aby to urobili. Dneska tie podmienky v Európe vhodné sú. Kalkulujú s týmto. Vláda nemá s kým rokovať, lebo na druhej strane nie je vláda, parlament sa konštituuje. Parlament chce komunikovať. Dneska máme komunikovať, vadíme sa na „blbostiach“, vôbec nejde o tieto historické chvíle a historické udalosti. A sme v situácii, že pán prezident mlčí, ministerstvo zahraničných vecí vyvíja nejaké aktivity – len či je to dosť. Pokiaľ ide o porušenie mierovej zmluvy, kto ju garantuje? Spojené štáty americké, Veľká Británia, Francúzsko, Rusko. Čiže my nielen budeme informovať vysokého komisára OBSE, ale garantov mierovej zmluvy v Európe: Vaša mierová zmluva je nabúraná. Vážení zo Spojených štátov amerických, Británie, Francúzska, Ruska, platia vaše dohody a skúsenosti z druhej svetovej vojny alebo už sú zdrapom papiera? Sú naďalej architektúrou pokoja v Európe alebo sú zdrapom papiera? Budeme žiadať mocnosti, aby povedali svoj názor na to. Nielen medzinárodné organizácie, ale priamo tých, čo garantujú mier v Európe! Ďalej toto nebol jediný dokument, ktorý prijatý bol. Boli prijaté dokumenty o tom, že medzi Československom a Maďarskom nebude dvojité štátne občianstvo. Nebude ani u detí. Tieto dokumenty nie sú zrušené. Existujú medzinárodné zmluvy o priznávaní občianstva a tieto hovoria, z humanitárnych dôvodov, keď sa narodí na území, ale neexistuje princíp udeľovania občianstva bez územia. Musí najprv na území nejakú dobu žiť, minimálna lehota je 5 rokov. Ale tu sa ide udeľovať občianstvo bez územia, pretože v ich zvrátenej predstave Uhorsko stále existuje a stále sú to občania Uhorska. Páni poslanci, cítite sa ako zástupcovia Uhorska v tejto Národnej rade? Spravia z vás Krajanský snem? Čo budete tuto? V akej pozícii? Prijmete to alebo si nájdete odvahu dneska postaviť sa proti tomu a povedať: Nie! Sme poslanci zvrchovanej slovenskej Národnej rady, sme nezávislí na akejkoľvek moci Budapešti a kohokoľvek iného! Na našom teritóriu nebude nikto zasahovať! To je text vyhlásenia. A to je ale aj text zákonodarného dokumentu, ktorý vláda zajtra navrhne, a predpokladám, že našou väčšinou po veľmi krátkej procedurálnej otázke bude prijatý. Dámy a páni, všetci hovoria, že to sú kroky namierené proti menšine. Omyl! To sú kroky namierené proti zvrchovanosti Slovenskej republiky, proti tomuto parlamentu, proti tejto Národnej rade, proti tomuto štátu. Pretože občanom Maďarska môže byť podľa toho chápania z 19. storočia ktorýkoľvek občan, menšiny majú byť rukojemníci, pričom my máme k menšinám pozitívny vzťah. Celý spor je o tom, že my si ich nechceme dať, lebo sú to naši občania, tohto štátu. Samozrejme, že keď sa bude rešpektovať vôľa niekoho žiť a byť inde, prosím. Budeš občan iného štátu, ale prídeš o občianstvo slovenské. Naviac zákony maďarské a slovenské sú v mnohých veciach kontradiktórne, či je to otázka obrany, či je to otázka daní, či je to otázka ďalších spôsobov. Kde dokonca možno v niektorých prípadoch, ak vyhovie jednému zákonu, byť trestaný za to, že je v zákone druhom. Toto sú otázky, ktoré sú pred tými, ktorí tu otvárajú otvorené. Ďalej pre drzosť, s akou nám pán predseda SMK Pál Csáky oznámil, že a čo nás do toho, on si bude mať toľko občanov a väčšina jeho klubu, koľko chce, vám poviem, nič ma do toho, maj, koľko chceš, ale nebudeš občan Slovenska a nebudeš poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. Dokedy budeme pozerať na to... (Potlesk.) Dokedy budeme pozerať na to, že niekto chodí na zasadnutie parlamentu Karpatskej kotliny, ktorá pripravuje takéto dokumenty proti štátu, proti zvrchovanosti štátu a sedí s nami a bude sa s nami vycierať, hlasovať a poberať tie isté peniaze a výhody ako každý iný poslanec?! Veď predsa prisaháme na ústavu a na zvrchovanosť štátu. Treba ešte ďalej prijať zákony vo veľmi krátko čase a veľmi prísne. Ďalej takisto, ak božekal na to, že ak sa nedarí v miestnych komunitách rešpektovať etnický rozmer, ale prečo nie? Existoval zákon na Slovensku k voľbám, ktorý som pripravil ešte ako predseda vlády, ktorý rešpektoval etnické zastúpenie v každej obci a reagoval na to, koľko z ktorého etnika má byť poslancov, ako má byť riešený rozpočet. Chyba bola v tom, že nebola veta v Ústave Slovenskej republiky. Predpokladám, že bude možné prijať ústavný zákon, ktorý umožní legalizovať komunálne voľby s etnickým zastúpením v obciach každému spravodlivo. A bude to lepšie ako to, čo je v Maďarsku. Lebo v Maďarsku už nie sú menšiny vďaka týmto opatreniam, ktoré boli poprijímané, a to nie len slovenská, nie sú žiadne. Maďarsko zlikvidovalo menšiny na svojom území. Ďalej, dámy a páni, zastavujem sa pri pojme, ktorý hovorí o tom, že rodičia majú byť Maďari. Nebolo to už? Árijský pôvod, štvrťárijec, polovičný árijec, trištvrteárijec. Nebolo to? Zabudli sme? Ktorí nemali pôvod, koľkí skončili v koncentráku, koľkí skončili inde? Nemá pôvod. Je to rasizmus. Rasizmus najhrubšieho a najsprostejšieho zrna! A teraz podľa čoho sa určuje? Podľa rodičov? Ak boli Maďari. No, samozrejme, v tých starých zákonoch sa hovorilo, ak hovoríš maďarsky, tak si Maďar. V nových zákonoch sa čo hovorí? Keď idem ešte do modernejšej vedy, tak chromozómy, tak každý má svoj kód v sebe zabudovaný, podľa ktorého sa dá určiť aj národnosť. Pôjdu títo páni ku genetike a budú zisťovať, kto je akej národnosti? Možno. A by som sa rehotal, koľko málo Maďarov bude etnických. Čo všetko, koľko skazy prešlo, koľko iných národov na tom území, koľko národov sa prisťahovalo, tvorí iný etnický základ. Takže čo? Budeme dopúšťať rasizmus aj u nás? To nebude. Ani byť nesmie! Slovensko si ctí mená padlých v prvej vojne bez ohľadu na to, či boli Maďari, či boli Slováci, boli to mŕtvi ľudia, patrí im úcta. Ctím si pamiatku mŕtvych, ktorí padli v druhej svetovej vojne, a ja som v deväťdesiatom piatom roku povedal, že už tu nie sú nepriateľskí mŕtvi a naši mŕtvi, že všetci sú naši. Lebo sú už len mŕtvi. Ale si Slovensko ctí aj svojich občanov bez ohľadu na národnosť. Má k nim úctu. Keď zoberiem otázky autonómie – neaktuálne. Dve tretiny územia obývané Slovákmi. Z národnosti maďarskej väčšina ľudí, ktorá hovorí po maďarsky, ale sú Rómovia. Samozrejme, že nepreukážu, že ich rodičia boli Maďari, pretože pochádzajú z Indie. Takže koho sa vlastne týkajú tieto zákony? Ktorej skupiny? Árijské skupiny zase vyberať, ktoré budú vyvolené a ktoré nebudú vyvolené? Keď zoberiem Rómov, ako sa k nim v Maďarsku správajú gardisti? Upaľujú za živa, strieľajú. Toto má byť na Slovensku? V Maďarsku to už je dneska. Keď sa idú na súd domáhať práv, garda obsadí súd, nepustí žiadnych svedkov dovnútra a súdne pojednávanie sa nekoná, lebo svedkovia neprišli. Prišli po dvere, kde ich gardisti nakopali do zadku a vyhádzali von. Gardy zakázané, a gardy fungujú ďalej. Štát je slabý, nevie urobiť poriadok. V gardistickej uniforme sa skladá poslanecký sľub, v gardistickej uniforme sa ide do európskeho parlamentu upozorňovať. Symboly fašizmu ako vyšité, tolerované sú susedným štátom. Tak sa dostávame do situácie, že vlastne, či je to len zápas o zvrchovanosť Slovenska a občanov Slovenska, či je to nie aj súčasť demokratického zápasu proti obrodenému fašizmu, ktorý na pôde Maďarska získava najhlbšie korene a najviac priestoru pre svoj rozvoj. Teda bude musieť Slovensko napnúť svoje svaly a povedať. Samozrejme, že túto tému k voľbám nikto nechcel, keď hovorí, že to bolo na pomoc tej alebo onej strany. Je to hlúposť! Ale nemôžem prijať argument v tejto dobe, aby bola založená vláda, v ktorej bude sedieť Pál Csáky len preto, že je kamarát Viktora Orbána a Viktor Orbán sa prejavuje ako zarytý nacionalista s cieľom rozvrátiť zvrchovanosť Slovenskej republiky! (Potlesk.) Takže táto téma nám prišla. Ďalej, keď sa vraciam k tejto téme aj v inej polohe, tak prichádzame k záveru, že aj preto rozhodnutie, ktoré teraz má byť, je zase na rozhodnutí občanov. Zase sme na tri skupiny podelení: SMK, ktorá je sama za seba, pravica, ktorej je jedno, len byť pri moci a až potom to voľajako dokatujeme. Alebo sme tu my potom, ktorí teda budú brániť a budú čeliť tomu, čo sa robí aj pritom všetkom, že okolo volieb sa moce veľa zlého. Neznášam na voľbách, chodím po celom Slovensku, počúvam aj opozičné kampane a pripadám si niekedy ako v dvoch svetoch. Opozícia len kľaje a nadáva na všetko, čo bolo, a nebolo všetko zlé, ale nie je dobré ani vtedy, keď sa zasa všetko len chváli, lebo aj zlé bolo voľačo. Chýba realistický pohľad na seba, ale s tým aj realistické východiská, s tým aj realistická základňa pre voľby. Kto má byť vlastne nositeľ toho budúceho pokroku a smeru? Nemyslím strany, ale tendencie. Pokiaľ ide o toto, nie je to dobré. Na začiatku to tu istý pán poslanec vyprával, nemohli sme rozprávať o Grécku. No vyprávajte si o Grécku, kedy chcete a kde chcete a koľko chcete. Však je sloboda, každý robíte slobodne míting a hlásate si čo treba. Ale ak táto Národná rada má o niečom jednať, tak musí rokovať o euru, o tom, že klesá jeho hodnota, prečo klesá a aké je postavenie v rámci eurosystému, ako obnoviť rast eura, ako obnoviť stabilitu eura! O tom rozprávať nechcete (potlesk), chcete rozprávať o cudzom štáte a cudzí štát je euro! Ale cudzí štát je Grécko, to nie je euro? A to nie je jediný štát, to je celý systém štátov, ktorý pochybil, a o tom systéme rozprávať sa môže, ale o tom systéme nenavrhujete rokovať. Skrúca sa všetko na inú... (Reakcia z pléna.) Rozprávam za vás to, čo vám chýba. (Potlesk.) Takže znovu ideme k voľbám, vyhrocujeme otázky vnútroštátne, zahraničnopolitické, len chýba poučenie z histórie. Poučenie z histórie, podľa ktorého dvakrát, keď to takto začínalo, dvakrát to skončilo krvavou vojnou. Tretí raz bude to fraška alebo zase tragédia. Sme na začiatku prvého kroku, keď to možno zastaviť. Ak to bude eskalovať, tragédia je nevyhnutná. A to je o zodpovednosti ľudskej voči svojmu rodu, svojmu okoliu a svojmu voličovi. A možno aj voči štátu, ktorého sme hlavní predstaviteľmi. O tom to je, dámy a páni. Nedá sa inak, poprel by som sám seba, keby som na sekundu súhlasil s iným riešením ako s tým, že zamietnuť. Prijmeme stanovisko, ktoré rýchlo budeme musieť doručiť cez ambasádu maďarskému parlamentu, rýchlo ukončiť rokovanie, aby sme stihli doručiť ešte počas rokovania. Rýchlo zajtra prijmeme odvetné opatrenie, ale to bude prvé, nie posledné. Budete trošku čakať na voľby a po nich sa spustí séria opatrení, ktorá príde a bude stabilizovať slovenskú politiku a chrániť zem slovenskú, jej občanov všetkých národností, každého jedného pred zlými úmyslami z ktoréhokoľvek štátu! Pred otravou neofašizmu z ktoréhokoľvek štátu, pred zásahmi proti etniku ktorejkoľvek skupiny. Pretože všetci sú rovnoprávni, všetci sú riadni, platní občania tohto štátu a ku každému máme úctu, pretože je príslušník menšiny. Ale nemôže byť zajatcom susedného štátu, ktorý bude zneužívať jeho menšinovú prítomnosť a chcieť robiť na nej mocenské politiky po tom, čo už dvakrát vo svetových históriách a tragédiách skrachoval! Nech to tak skončí a nechceme dotiahnuť tretí raz Slovensko k tomuto. Ďakujem. (Potlesk.)