Škripek, Branislav, poslanec NR SR (2013-02-14):
Okej. Ďakujem veľmi pekne. Tak dovoľujem si predsa zareagovať, ale ja vám chcem ukázať aj niečo iné. A naozaj, dnes je Valentína. Kolegovia, dnes, tento týždeň je aj Národný týždeň manželstva, tak si dovolím povedať, že pri tejto citlivej téme, a ja na ňu nepoukazujem náhodičkou, ja sa týmto zaoberám už desať rokov v našej spoločnosti. Predtým ako občiansky aktivista som brojil proti tomu, aby sme na Slovensku pozerali na bilbordy, na ktorých po celej republike sú ponižujúcim, sprostým spôsobom ukazované holé ženy a nápis je „Každá desiata je zadarmo“, a to jedna firma predávala tehly, prosím pekne. Ja si myslím, že toto je naozaj na osprostievanie spoločnosti a porušovanie hodnoty toho, ako sa máme pozerať na ľudí, na seba navzájom. Kolegyne, ja si myslím, že nie je v poriadku, aby sme toto povzbudzovali v spoločnosti, a preto sa tu o toto snažím. Pán kolega Blaha, takže zdôrazňujem, okrem toho, že je deň Valentína, ktorý teda, aj keď je to tak skomercionalizované, zdôrazňuje krásnu lásku medzi mladými ľuďmi predovšetkým, kedy spolu chodia, tak je aj Národný týždeň manželstva a ja vás povzbudzujem všetkých mužov, zoberte svoje manželky na obed alebo večeru, zaplaťte im nejaký pekný darček a budú veľmi rady, že ste si ich všimli. A to je iný pohľad na ženu, a preto to naschvál hovorím. Pán kolega Blaha, to nie ja diktujem svoju bigotnosť, už 17-tisíc ľudí s tým súhlasí. Nemyslím si, že je to málo. Takže odvolávam sa minimálne na mojich 17-tisíc podpisov a chcem získať viacej. A nič tu nediktujem, pán Chren a pán Blaha, spoločne ste povedali, že to, to my tu tak vlastne chceme v tej našej spoločnosti. Ja tvrdím, že toto je iba svojvoľný prejav tlačových magnátov, ktorí sa tu spupne chovajú. A my to máme proste baštiť?! Kolegovia, dnes vyšiel jeden spoločenský časopis, ktorý má najvyššiu čítanosť, a vydal brožúrku (rečník drží v rukách uvedenú brožúru), ktorou porušil zákon, ktorý už dnes je, pretože toto je prudko erotická brožúra, ktorá sa dnes bude povaľovať po celej republike, všade je k dispozícii deťom a toto je upravené zákonom, že sa to nesmie. Táto brožúra má byť distribuovaná podľa platných zákonov Slovenskej republiky vo vymedzenej sekcii. A ak si myslíme, poslanci, že toto je v poriadku, ak chceme tvrdiť, že toto nie je porušenie zákona, tak sa táto republika vážne mýli, alebo my sa mýlime v tom, čo jej chceme povedať. Dnes vydal najpredávanejší časopis na Slovensku erotickú brožúru, ktorá je voľne dostupná deťom. Nie je to v poriadku. Na to tu tie zákony boli schválené. A potom ďakujem pánovi Brockovi, že takúto vec v roku 1990 predložil. Potom sa musím opýtať vás, kolegovia z liberálnej strany, či naozaj chcete povedať, že toto je tá samoregulácia trhu? Keby tu bola, tak ja to nebudem podávať, nemám o čom hovoriť! Keby tu bola, tak 17-tisíc ľudí sa mi nebude vyplakávať na internete a na podpisoch. Keby tu bola normálna samoregulácia, tak sa nebudeme zaoberať. Tu je naozaj omnoho ťažších problémov v tejto krajine – nie je to tak? Ekonomika, niektorí ľudia nemajú čo jesť, vieme, že je to tak. Ale keby tu bolo slušné správanie, citujem vám, že sedem krajín Európy, minimálne, a viem o ďalších, ktoré nemám ešte naštudované, ktoré majú zákony, ktoré hovoria o slušnosti, mravnosti, dodržiavaní všeobecných princípov slušnosti. Viete čo, nemajú to definované na piatich A4, lebo to nie je potrebné. Lebo pokiaľ nestratíme svoj normálny, ľudský, morálny barometer, tak nemusíme mať vydefinované, ako mi jeden pán kolega zo SMER-u hovoril, že „my keď ale nevieme, pán Škripek, čo je to tá mravnosť“. Viete, mravnosť je v nás. Pán kolega Viskupič, pred časom ste mi hovorili, že v starovekom Grécku jeden filozof bol perzekvovaný za to, že sa správal nemorálne, lebo cez obed nepracoval. Práve to je dobrý príklad. My nemôžme totiž použiť staroveké merítka mravnosti na dnešok, ale dnešné. Takže on keď vtedy porušoval mravnosť, no tak sa dopúšťal niečoho, čo spoločnosť vtedy neprijímala. Spoločnosť vtedy prijímala, že pracuje sa od svitu do mrku. A on prejavoval lenivosť, on bol súdený za lenivosť, že? Alebo za to bol napádaný. Viete, že to bolo v poriadku v tej dobe. Pretože vtedy spoločnosť chcela mať mládež pracovitú a nechcela preukazovať takýto príklad lenivosti. Tak ho súdili, to bol vtedajší stupeň morálnosti alebo mravnosti, ktorý vtedy oni prijímali. My dneska tu máme také, ktoré sú tu, sú tu v ľuďoch, a máme tu niekoľko bohatých jedincov, ktorí vlastnia veľkú sieť časopisov, publikujú, čo sa im tu zľúbi, a my to budeme papať ako oslíkovia seno?! Nie! Pretože sme rodičia, sme zodpovední ľudia, záleží nám na tom, aby nám mladí mužovia a ženy nevyrástli do dospelosti, alebo už od 15 do 20 začínajú formovať svoje intímne vzťahy, a aby to nechápali takýmto spôsobom. Aby to nechápali, že toto je normálne! Kolegovia, je to normálne pre dospelého človeka, ktorý tomu rozumie. Tento plagát nie je normálny (rečník zobral do rúk veľkú kartónovú tabuľu s obrázkami), aby sme to dávali na verejnosť a nechať to pozerať trojročné deti, no, prepáčte, tretiakom na základnej škole. To nie je v poriadku. Toto nie je v poriadku! (Rečník odložil veľkú kartónovú tabuľu s obrázkami.) A my to nemôžeme pochopiť? Viete, nebola by potrebná legislatíva na všetko, to máte pravdu, kolegovia. Všetci, ktorí hovoríte, nezavádzajme zbytočne zákony. Je to tak. To je tá správna zásada takej primeranosti, nezavádzajme zákony, ktoré sú zbytočné. Ale tu sa nemajú rodičia o čo oprieť. Napíšu nám, napíšu mi, dospelá žena, matka piatich detí, povie: prečo si môj chlapec otvorí cestovný poriadok na internete – teraz, pozor, ja viem, ako to chcem ukončiť – a tam sa mu otvorí ikonka „Ženy radia, ako do nás vniknúť“. Prepáčte, toto je hrubosť, sprostosť! Prečo? Toto je nemorálnosť. Prečo si to tam má piatak na základnej škole čítať? Patrí mu to v jeho vývojovom období a správnym spôsobom podané – to k tej brožúrke. K tomu internetu. Práve preto, kolegovia, a práve preto, že to dneska, a nemáme to ošetrené, mobilní operátori predajú 15-ročnému chlapcovi sim kartu s paušálom a on si už tam naťuká nejaké pornostránky, lebo to neni pomaly ani blokované. Práve preto, že je to v mobiloch, že je v každom počítači, práve preto to už musíme obmedziť tam, kde sa to dá. Žime aspoň v tejto krajine slušnejšie! Kolegovia, cestujete, vy všetci ste poslanci Národnej rady, ja som si istý, že ste scestovali svet. Toto ste videli v Rakúsku, Nemecku, Taliansku, Anglicku, v Amerike? Kde ste to videli, povedzte mi, to, čo vidíme na Slovensku? Toto by nevyšlo ani v Spojených štátoch, čo vyšlo dneska, táto brožúrka. A ten nezmyselný spôsob dneska zo všetkého robiť nejaký zázrak. Dnes ten časopis vydal kámasútru v modernom znení. Lenže viete, čo je Kámasútra v Indii? To je len jeden chrám alebo jeden smer náboženský, ktorý toto neťahá, oni nemajú postavené chrámy všade oslavné (a okrem toho čistejším spôsobom), než my to tu zvrhlo chápeme, a majú to na každom kroku, na každej ulici, v každom meste – nie je to pravda. To je jeden špecifický prúd! Okrem toho je to veľmi duchovná krajina. My sme tu z toho urobili hrubo telesnú erotiku, to je ten rozdiel, kolegovia. Prepáčte mi, že som zvýšil hlas. Mne sa absolútne nepáči zamieňanie pojmov. Jednou z prvých rečí, ktoré som tu povedal, som hovoril, že tento parlament vyprázdňuje obsah slov. Vyprázdňuje obsah slov! My hovoríme slová a ony nemajú obsah. Je to ako mlátenie slamy. Ja by som chcel, aby sme dávali slovám ten obsah, ktorý im patrí. Kolegovia, nepreháňajme to. Nejdeme regulovať všetko teraz od tej chvíle. Viete čo? Tu je, spoločenský barometer tu je, len sa ľudia nemajú o čo oprieť. Tu sa nestane to, že zavedieme teraz takýto zákon (a, bohužiaľ, že ho vôbec musím poukázať, že to treba) a od tej sekundy tu nastane cenzúra celej spoločnosti. Umrieme tu, lebo už nebudeme vedieť, čo je dovolené a čo je zakázané! Prepáčte, ja poukazujem na to, že výrazy ako mravnosť, slušnosť, všeobecne prijímané hodnoty, to, čo hovorí Hlina, miera, kolegovia, normálna ľudská miera v nás – iba to chcem. A, bohužiaľ, že to sa stratilo, že vôbec tu sa s týmto zaoberáme, kolegovia, to je strácanie času, to by tu nemuselo byť toto. Zákon 495/1990 hovorí, že „erotické veci“, a tou je táto brožúrka, „sa majú predávať len v schválených priestoroch“. Keďže tento vydavateľ neráči rešpektovať zákony Slovenskej republiky – čo máme urobiť, rešpektovať to? Veď ak odtiaľto nevyjdú zákony alebo postoje, alebo upozornenia, alebo poukázania, čo sa má alebo nemá, tak táto krajina tým trpí. To sa týka úplne všetkých zákonov. Mne je ľúto, že toľkoto dlho sa venujeme takejto veci. Tento parlament nemá čo iné na práci? Kopec iných vecí by mal urobiť pre túto krajinu. Chcel som povedať toľko, pán Blaha, že to nie je moja bigotnosť. Sedemnásťtisíc ľudí je potom bigotnejších ako ja alebo hlúpejších, alebo akých? To vy zhodnotíte teda, pán kolega? (Povedanie so smiechom.) Ja si váš vážim, ste veľmi príjemný človek a tento názor mi pripadá poloprázdny. Ďakujem.