Škripek, Branislav, poslanec NR SR (2013-10-22):
Ďakujem za slovo. Pán predsedajúci, pán minister, panie kolegyne aj páni kolegovia, ja som veľmi rád, že pán minister Maďarič prejavil pred nejakým časom výraznú obavu o to, akým spôsobom vplýva vysielanie na celú našu spoločnosť, a to, že sa veľmi jasne vyjadril k tomu, že je veľmi dôležité, aký to má dopad na celú spoločnosť, ba priam označil viaceré veci, ktoré niektorí vysielatelia púšťajú do nášho éteru ako silne vulgarizujúce alebo proste také, ktoré našu spoločnosť, a predovšetkým si myslím, že spoločnosť mladých ľudí, detí a mládeže, že ich skutočne ohrozujú vo svojom mravnom vývine, v ich mravnom vývine a že je potrebné do toho zasiahnuť a vyzval mienkotvorných ľudí, organizácie, cirkvi, poslancov a osobitným listom vyzval predsedov klubov poslaneckých a predsedov strán, aby sa zapojili do toho, aby sme tento stav zmenili. Ja si to veľmi vážim a na základe toho som rozbehol iniciatívu, ktorou som začal žiadať verejnosť, aby sa k tomu vyjadrili. Stvoril som jednu petíciu, o ktorej budem hovoriť, ale inokedy. A je to všetko úzko spojené, samozrejme, s tým, akým spôsobom predkladáme našim mladým ľuďom pred oči to, čo majú vidieť a čo my dospelí považujeme za správne. No a tak sa zaviedla tzv. časová opona, ale zaviedla už dávnejšie a vtedy som tu ešte nepôsobil, aj som to málo sledoval, pretože som veľmi málo sledoval televízne vysielanie, lebo som nechcel, nechcel sa nechať ovplyvňovať televíznym programom. Ale neskôr som počul, že tá časová opona bola veľmi dobrá. Avšak niečo sa stalo a kedysi v roku 2007 sa vraj zmenila alebo zrušila. Zmenila sa takým spôsobom, že jednoducho programy začali byť omnoho viacej nevhodné alebo ohrozujúce mravný vývoj mládeže. No a keďže akýmsi spôsobom vymizlo, mnoho rodičov si začalo všímať, že niečo zlého sa deje na obrazovkách, že nestíhajú proste odsledovať, čo je vhodné a nevhodné pre deti. Akýmsi spôsobom sa stratil ten, stratil ten výrazne nápomocný prístup televízie a vysielania ku rodičovskej výchove. No a toto zdôrazňovala tá prvá vyhláška, kde bola preambula. V tej preambule boli zdôraznené niektoré, niektoré veľmi dobré vety. Preambula sa neskôr nedostala do znenia tých vyhlášok a ja prečítam jednu vetu z tej prvej preambuly, že: „Rada pre vysielanie a retransmisiu, ktorá je príslušná podľa daných paragrafov a odsekov,“ a má, „majúc na zreteli článok XVIII Dohovoru o právach dieťaťa, že rodičia sú predovšetkým zodpovední za výchovu a zdravý vývin dieťaťa a že si uvedomuje“ jednotné, „že jednotné označovanie programov má rozhodujúci význam v systéme ochrany maloletých pred nežiaducimi obsahmi v televíznom vysielaní a v súlade s presvedčením, že takýto systém označovania prispeje k informovaniu rodičov o obsahu vysielaných programov“ – a teraz podľa mňa dôležitá veta – „akcentujúc potrebu posilniť postavenie rodičov v procese masovej komunikácie sa na svojom zasadnutí 13. septembra 2005 uzniesli na jednotnom systéme označovania“. No, „akcentujúc potrebu posilniť postavenie rodičov v procese masovej komunikácie“, no toto je tá výrazná a dôležitá vec, že rodičia na to veľmi chcú dbať a záleží im na tom, aby mali nejakým spôsobom v rukách alebo posilnené to svoje, práve to svoje postavenie, čo sa tým deťom ukazuje. Nuž ale rodič je rodič, nemôže zasahovať do vysielania jednoducho tak, ako to môže ministerstvo alebo zákon samotný, a tak aj on je len vystavený tomu, čo tam teda nakoniec bude. No a táto vyhláška sa niekoľkokrát neskôr zmenila. No a menila sa tak, keď som si všimol vývoj, že sa istým spôsobom zjemňovala, zjemňovala tá prísnosť vysielania toho, čo môžu vidieť deti do 7, 12, 15 a 18 rokov. No a výsledok oproti pôvodnému stavu, ktorý rodičom veľmi vyhovoval, ja si pamätám, proste ako mi to mnohí hovorili, že v minulosti bolo to vysielanie omnoho lepšie postavené a lepšie chránilo deti, tak dnešný stav taký nie je. No a vieme, že ukázalo sa, že vyhláška už neplatila nejaký čas, ale pán minister aj po tom svojom vystúpení spred približne roka začal hovoriť o vulgarizácii v spoločnosti a znovu sa začalo jednať o zavedení časovej opony. No a došlo k tomu, došlo k tomu a pán minister urobil aj okrúhly stôl a ja si to veľmi vážim, že tento minister prejavuje naozaj reálny záujem o toto a naozaj pozval k okrúhlemu stolu množstvo ľudí, ktorí mali záujem. No a výsledok potom bol taký, že opona vznikla, ale bola predsa len oslabená. Ja si to dovolím takto povedať, že bola oslabená natoľko, že sa spriehľadnila. A tak som aj povedal na jednej tlačovke, že tá opona tu je, ale je z igelitu. No viete, to nepomôže dať deťom pred tie obrazovky igelit, lebo fakticky cez neho vidia, vidia všetko to, čo by dospelí, čo dospelí jasne povedali, že deti by vidieť nemali. No a keďže k tomu došlo, to spriehľadnenie teraz, ale už aj predtým, tak ja by som si dovolil povedať skúsenosť z terénu, aj ja sám, ale aj môj pán asistent pracujeme na rôznych projektoch, na niekoľkých projektoch, kde, ktoré zasahujú mladých ľudí, úplne mladých ľudí od 14 do 21, 22 rokov. A zistili sme, všimli sme si, čo nás začalo veľmi prekvapovať posledných asi päť-sedem rokov, že tá mládež je výrazne vulgárna. Výrazne vulgárna. A to výrazne zdôrazňujem, že sú to ľudia, ktorí používajú mimoriadne hrubé slová, jedna vec. Druhé, neštítia sa mnohých, mnohých škaredých prejavov, pretože sú akýmsi podivuhodným spôsobom na ne zvyknutí. Vôbec im nevadí, nevadia mnohé sexuálne prejavy, pretože, ako som zistil, sú na ne výrazne zvyknutí. A sú na ne výrazne zvyknutí, pretože, no a toto, pretože je podstatné, lebo sa s tým vo vysielaní začali výrazne veľa stretávať. No asi by som to povedal takto, pomyselnú čiaru dám na rok 1995, je rok 2013, čiže ľudia, ktorí dnes majú 18 rokov, sa narodili v ’95. Dodnes ako 18-roční, ja si ich dovolím označiť, že to je multimediálna mládež. To je multimediálna mládež. Ony sa stretávajú s množstvom médií, ktoré pomaly nosíme vo vrecku, prístroj, ktorý je schopný vám sprostredkovať televízne vysielanie, rádiové vysielanie, internet, fotografie, úplne všetko, čo len chceme. My sme na to zvyknutí neboli a toto, táto ich multimediálnosť sa veľmi jasne , výrazne prejavuje na tom, ako veľmi sú s tým ovplyvnení. Ako veľmi sú zasiahnutí tým, čo všetko sa vo vysielaní každého, každého štýlu toho média dá nájsť. Nuž televízne vysielanie je vo veľkej miere, má dopad na mladých ľudí, mladí ľudia radi pozerajú televízor a hovorím to o tých ľuďoch od ’95 do 2013, 18-roční mladí ľudia ohromne zameraní na médiá a reálna skutočnosť z terénu, že sú dosť silným spôsobom vulgárni. Nuž a ja si myslím, že je to dopad toho, že neviem prečo, ale ministerstvo kultúry málo ochránilo mládež práve v tomto vážnom období vývoja, snáď medzi 9 až 18 rokov, málo ochránilo pred tým, aby sa stretávali s mravne závadnými programami, aby sa stretávali s vecami, ktoré by nemali vidieť. Pretože tu v tom období prebiehala, v období niekoľko posledných rokov prebiehala dlhá diskusia o tých označovaniach, čo sa môže do 7, od 7, do 12, od 12, do 15, od 15, do 18, po 18, vzniklo v predchádzajúcej úprave omnoho viacej symbolov označovania, čo bolo vhodné, nevhodné, a myslím si, že nastal v tom aj zmätok. A ja som, ja som tiež vyrastal a pamätám si, že akonáhle sa zjavila hviezdička, to bol jednoduchý symbol, rodičia zvolali: „Deti preč!“ A čím bola väčšia, tým to bolo závadnejšie, tým to bolo menej vhodné. A takto nebol žiaden, žiaden problém rozlišovať tieto označovania. Malá hviezdička, veľká hviezdička, to bolo všetko. Ale množstvo označení ako úsmevček, neúsmevček, medvedík, účko, plus 7 a tak ďalej a tak ďalej, tých označení je veľa, vzniklo. Ja si myslím, že zaviedlo zmätok, ktorý nepomohol rodičom, aby sa v tom vedeli dobre orientovať. Konkrétne tento návrh ministerstva kultúry, myslím si, že prináša možnosť, prináša do detského vysielania upútavky na programy, ktoré sú vhodné až pre dospelých. No a mne sa zdá, že toto je taký, taký zvláštny okruh, ktorý tu nastal, alebo, alebo výhybka, že pán minister prišiel s tým, že musíme sa zasadiť za to, aby tá vulgarizácia spoločnosti ustúpila, aby tá vulgarizácia ustúpila, a tá vulgarizácia je len v tom, v čom to nastáva, že produkujeme také dospelácke programy, ktoré jednoducho sú vhodné pre dospelých. A sú vhodné pre dospelých, lebo vedia zniesť tú, zniesť tú mieru hrubosti, vulgarity alebo prejavov, ktoré patria proste pred oči dospelého človeka. No, tak by to malo byť a zrazu sme zistili alebo je tu možnosť, ktorú ministerstvo navrhuje, aby aj v detských programoch, ktoré sú vhodné len pre deti maloleté, boli upútavky, ktoré odkazujú na programy pre dospelých, teda aj na vulgárne a hrubé programy. A jediné odôvodnenie, ktoré uvádza ministerstvo, je, že samotná upútavka nebude problematická. Bude vhodná, bude natočená tak, aby bola vhodná pre deti aj maloleté, aby bola vhodná pre deti a mládež. Nuž a mne sa zdá, že tuto je obídené a porušené to právo a ten akcent, právo rodičov a ten akcent pôvodnej preambuly rady, pôvodnej preambuly, prepáčte, tej vyhlášky, ktorá hovorila, že chce posilniť postavenie rodičov v procese masovej komunikácie. No ale toto tak nie je. Jednoducho rodičia sa nemôžu ubrániť tomu, aby dieťa, ktoré pozerá nejakú rozprávku zrazu zbadalo upútavku, ktorá ho odkazuje na nejaký, nejaký program pre dospelých a ono si proste povie, že si to pozrie. Ja si myslím, že toto je podvod na tom dieťati. Že to je podvod! Ale je to aj podvod na rodiča. Jednoducho rodič sa nemôže ubrániť tomu, že dieťa to môže chcieť sledovať, lebo mu niekto upútal pozornosť. No a dosť zjavne vychádza z tejto novely ministerstva kultúry, že, ja si myslím, že za tým je vidieť vplyv ľudí, ktorí možno, teda vplyv vysielateľov, ktorí prišli a jednoducho navrhli, že oni chcú upútavať pozornosť diváka na takéto programy, ale teda urobia to vhodným spôsobom. Mám za to, že toto jednoducho je veľmi problematická vec a spôsobí, že to vôbec nepomôže ochrane detí a nepomôže to rodičom v tom, aby sa mohli dostatočne starať o výchovu svojich detí a aby sme nenarušili ich duševné zdravie a emocionálny vývoj. Ja by som navrhoval, aby táto vyhláška bola opäť zmenená takým spôsobom, aby sme neohrozovali mravný vývoj detí, aby sme neohrozovali to, akým spôsobom rodičia môžu chrániť svoje deti a byť si istí tým, na čo pozerajú. Preto prednášam s kolegom Jozefom Viskupičom pozmeňujúci a doplňujúci návrh k tomuto vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony. Tento vládny návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 308/2000 Z. z. o vysielaní a retransmisii a o zmene zákona č. 195/2000 Z. z. o telekomunikáciách v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony sa mení a dopĺňa takto: V čl. I bod 13 znie: V § 20 ods. 3 znie: „(3) Programy alebo iné zložky programovej služby, ktoré by mohli ohroziť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých alebo narušiť ich duševné zdravie a emocionálny stav a) klasifikované ako nevhodné pre vekovú skupiny maloletých do 15 rokov sa nesmú vysielať v čase od 6.00 hodiny do 20.00 hodiny, b) klasifikované ako nevhodné pre vekovú skupiny maloletých do 18 rokov, sa nesmú vysielať v čase od 6.00 hodiny do 22.00 hodiny, 2. V čl. I bod 14 znie: 14. V § 20 ods. 4 sa na konci pripája nová veta, ktorá znie: „Upútavka, ktorá je určená na získanie a udržanie pozornosti verejnosti na program a iné zložky programovej služby, musí mať rovnaké označenie vhodnosti podľa jednotného systému označovania ako propagovaný program a iné zložky programovej služby.“ 3. V čl. I sa vypúšťajú body 15, 27 a 28. Doterajšie body sa následne prečíslujú. 4. V čl. I bode 30 v § 67 ods. 3 písmeno c) znie: „c) nezabezpečil klasifikáciu a označenie programov alebo iných zložiek programovej služby (§ 20 ods. 4) alebo neoznačil upútavku spôsobom podľa § 20 ods. 4,“. 5. V čl. I v bode 32 v § 67 ods. 5 písm. d) znie: „d) vysiela programy a iné zložky programovej služby, ktoré by mohli ohroziť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých do 15 rokov v čase od 6.00 hodiny do 20.00 hodiny [§ 20 ods. 3 písm. a)], vysiela programy a iné zložky programovej služby, ktoré by mohli ohroziť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých do 18 rokov v čase od 6.00 hodiny do 22.00 hodiny [§ 20 ods. 3 písm. b)] alebo nezohľadnil vekovú vhodnosť programov a iných zložiek programovej služby pre maloletých a nezabezpečil ich časové zaradenie v súlade s podmienkami ustanovenými osobitným predpisom (§ 20 ods. 5),“. 6. V čl. I v bode 33 v § 67 ods. 11 písm. e) znie: „nezabezpečil klasifikáciu a označenie programov alebo iných zložiek programovej služby § 20 ods. 4) alebo neoznačil upútavku spôsobom podľa § 20 ods. 4,“. 7. V čl. I v bode 34 v § 67 ods. 11 písmeno i) znie: „i) vysiela programy a iné zložky programovej služby, ktoré by mohli ohroziť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých do 15 rokov v čase od 6.00 hodiny do 20.00 hodiny [§ 20 ods. 3 písm. a)], vysiela programy a iné zložky programovej služby, ktoré by mohli ohroziť fyzický, psychický alebo morálny vývin maloletých do 18 rokov v čase od 6.00 hodiny do 22.00 hodiny [§ 20 ods. 3 písm. b)] alebo nezohľadnil vekovú vhodnosť programov a iných zložiek programovej služby pre maloletých a nezabezpečil ich časové zaradenie v súlade s podmienkami ustanovenými osobitným predpisom (§ 20 ods. 5),“. 8. V čl. I sa vypúšťa bod 35. Doterajšie body sa následne prečíslujú. Ďakujem a ďakujem za pozornosť a prosím vážených kolegov poslancov, aby tento návrh, ktorý sme predložili, bol prijatý. Ďakujem.