Richter, Ján, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2014-07-09):
Ďakujem pekne za slovo, pani podpredsedníčka Národnej rady. Vážené pani poslankyne, páni poslanci, návrh zákona o sociálnej práci a o podmienkach výkonu niektorých odborných činností v oblasti sociálnych vecí a rodiny bol prerokovaný v prvom čítaní približne pred mesiacom. Mal som záujem po dohode s členmi hlavne sociálneho výboru odsunúť jeho prerokovanie na neskorší termín, aby bol časový priestor pre ďalšie pripomienkovanie, vylepšovanie toho zákona. Treba povedať, že aj tá rozprava pri prvom čítaní bola rušná, odznelo niekoľko výhrad, odporúčaní a možno aj obáv. Musím uviesť, že som tento záujem uvítal, a to paradoxne vrátane toho negatívneho, čo odznelo, bol to totiž záujem ozajstný a bolo naozaj zrejmé, že to, čo sa bude na Slovensku v nasledujúcich rokoch v sociálnej práci diať, je skutočne dôležitou otázkou. Hlboko si vážim nielen príspevky, ktoré smerovali k zlepšeniu návrhu právnej úpravy, ale aj diskusiu naprieč asi celým politickým spektrom, ktorá sa udiala tu v Národnej rade a osobitne na pôde sociálneho výboru. Áno, sociálna práca si takúto pozornosť nielen zaslúži, ale ju aj celkom vážne potrebuje. Čas od prerokovania návrhu zákona v prvom čítaní bol venovaný nielen diskusii, ale aj hľadaniu riešení problémových, prípadne sporných otázok, na ktoré poukázalo prvé čítanie a rokovanie vo výboroch Národnej rady. Asi najrazantnejšie pripomienky odzneli k dvojakému členstvu v komore. Odzneli aj rôzne upozornenia k možnému zneužitiu samotného nastavenia fungovania komory v budúcnosti. Chápem tieto obavy, vec je možné riešiť zjednotením postavenia členov komory pri zachovaní kompetencie komory k vydávaniu povolení na výkon samostatnej praxe sociálneho pracovníka a k sledovaniu plnenia profesijných podmienok k výkonu samostatnej praxe sociálneho pracovníka komorou. Teda nielen sociálni pracovníci a asistenti sociálnej práce, ktorí vykonávajú sociálnu prácu v pracovnoprávnom alebo v odbornom pracovnom vzťahu, ale aj sociálni pracovníci, ktorí budú vykonávať sociálnu prácu ako samostatnú prax, nebudú viazaní povinnosťou členstva v komore. K riziku zneužívania postavenia komory môžem uviesť len toľko, že návrh zákona je urobený tak, aby toto riziko bolo minimálne, vyvarovali sme sa takým kompetenciám komory, akou je napríklad zabezpečovanie sústavného vzdelávania či rozhodovania o doplnení vedomostí v rámci sústavného vzdelávania. Isté pochybnosti odzneli počas prvého čítania aj v následných rokovaniach výboru pre sociálne veci aj k sústavnému vzdelávaniu. V prvom čítaní som povedal, že už dnes vyplýva zo Zákonníka práce a následne aj z ostatných pracovnoprávnych predpisov štátnej služby a verejnej služby povinnosť zamestnávateľa zabezpečiť podmienky na prehlbovanie kvalifikácie zamestnancov, ako aj povinnosť zamestnancov vzdelávať sa. Návrhom zákona sa týmto povinnostiam nič nemení, navrhuje sa len, aby sústavné vzdelávanie bolo súčasťou celkovej odbornej spôsobilosti sociálneho pracovníka, prípadne asistenta sociálnej práce. Z rokovaní výboru však bolo zrejmé, že je potrebné k návrhu zákona jasne zdôrazniť prepojenie na pracovnoprávne predpisy a ako aj aspoň príklad k návrhu zákona uviesť, aké aktivity sa považujú za sústavné vzdelávanie. Opätovne zdôrazňujem, že je rozdiel medzi vysokoškolským vzdelaním a sústavným vzdelávaním. Ďalšou z pohľadu prístupu k zamestnaniu vážnou vecou je zachovať ju ku kolegom, ktorí dnes pôsobia v pozíciách sociálnych pracovníkov a asistentov sociálnej práce a nespĺňajú podmienky odbornej spôsobilosti pre výkon sociálnej práce. Existujú tri možnosti riešenia: po prvé, rozlúčiť sa s tými, ktorí podmienky nespĺňajú, po druhé, určiť lehotu, v ktorej si podmienky musia doplniť, a treťou je doplnenie vzdelania alebo teda stanoviť v prechodnom ustanovení, že sa u týchto kolegov považuje podmienka odbornej spôsobilosti za splnenú. Tu chcem zvýrazniť, že vládny návrh zákona počíta s tou treťou možnosťou a tým sa eliminujú akékoľvek riziká, ktoré by z toho vyplývali. Počas rokovaní sme riešili aj niektoré ďalšie pripomienky, konkrétne k supervízii výkonu samostatnej praxe. Našli sme nejaký spôsob na spresnenie uplatňovaní o supervízii tak, aby bolo zrejmé, kto môže vykonávať supervíziu výkonu samostatnej praxe a bude poukazovať, preukazovať splnenie podmienky zabezpečenia supervízie. Pripúšťam, že môžu byť niektoré veci, ktoré ostali ešte sporné, napríklad definícia sociálnej práce v zákone ako taká, je tu však, aj tu sme však ponúkli riešenie – vložiť do zákona tzv. základné interpretačné aplikačné pravidlo pre výkon sociálnej práce sociálnymi pracovníkmi a asistentmi sociálnej praxe, sociálnej práce v praxi. Tým chcem povedať, že ten čas medzi prvým a druhým čítaním bol v maximálnej miere využitý na doplnenie, skvalitnenie a odstránenie akýchkoľvek pochybností, a preto by som v závere môjho úvodného slova vás chcel požiadať o podporu tohto zákona v druhom a treťom čítaní. Skončil som, pani podpredsedníčka. (Potlesk.)