M. Hort, podpredseda NR SR: (2007-09-19):
Zmenu dôchodkového systému možno bezpochyby označiť ako jeden z najdôležitejších reformných krokov predchádzajúcej vlády Mikuláša Dzurindu. Táto zmena bola v prvom rade motivovaná zodpovednosťou minulej vlády prijať taký systém starobného dôchodkového zabezpečenia, ktorý na jednej strane by bol z dlhodobého hľadiska finančne udržateľný a zároveň by zabezpečoval pre občanov dôstojný dôchodok. Niekoľkoročné ukazovatele demografického vývoja, ako aj prognózy do budúcna s narastajúcimi požiadavkami na verejné financie pri zabezpečení starobných dôchodkov jednoducho ukázali potrebu prijať také opatrenia, aby dôchodkový systém nebol v budúcnosti časovanou bombou, ktorá by spôsobila vážne ekonomické problémy tejto krajine. Zodpovedná vláda, ktorá si je vedomá týchto potenciálnych hrozieb, ktoré sa síce bezprostredne nedotýkajú jej časovo ohraničeného mandátu, by asi bola ťažko zodpovednou, keby k tejto tak závažnej veci zaujala pozíciu mŕtveho chrobáka. Samozrejme, vedeli sme, že vytvorením tzv. 2. piliera dôchodkového zabezpečenia dôjde k istému krátkodobému výpadku. Ale štát na vykrytie tohto krátkodobého deficitu má predsa viacero pák. Jednak dobre fungujúca ekonomika umožňuje kryť tieto výdavky z rozpočtu, tiež možno použiť výnosy z privatizácie, napr. z SPP. A netreba zabudnúť na toľko avizované šetrenie v štátnej sfére. Mimochodom, ako je to s tým pompézne ohlasovaným razantným šetrením v štátnej správe? Na to sme tu viacerí doposiaľ nedostali žiadnu odpoveď. Významným prvkom tohto dôchodkového sporenia je otázka dôvery u samotných občanov. Ako sa ukázalo, mnohí občania pochopili, že v záujme ich budúceho lepšieho dôchodkového zhodnotenia je výhodné do tohto systému vstúpiť. Počet sporiteľov v 2. pilieri, ktorý vzrástol na viac ako 1,5 mil., hovorí za všetko. Zatiaľ čo tento počet predchádzajúcu vládu potešil, súčasného predsedu vlády evidentne vytáča. Vie, že čím bude väčšia tá časť skupiny občanov, pre ktorých je výhodné do 2. piliera vstupovať, o to horšie sa mu budú zdôvodňovať akékoľvek pokusy na tieto sporené peniaze siahnuť. No podmienkou plnohodnotného fungovania tohto systému nie je len jeho dôvera u občanov, ale bez sporu aj jeho stabilita, jasné pravidlá hry a predovšetkým právna istota. A o tomto je aj tento návrh ústavného zákona. Chceme, aby tí občania, ktorí sa rozhodli do tohto systému vstúpiť, neboli neustále zneisťovaní rôznymi zmenami a legislatívnymi úpravami, ktoré by v konečnom dôsledku destabilizovali nielen 2. pilier, ale celý systém dôchodkového zabezpečenia. Pre predsedu vlády Roberta Fica sa stal 2. pilier nočnou morou. Toľké peniaze, ktoré sa tam nachádzajú a ku ktorým nemá prístup, a tým pádom ich nemôže použiť na rôzne jednorazové akcie vybraným cieľovým skupinám občanov typu vianočné dôchodky, predstavte si ich, predstavte si toľko skvelých vecí, ktoré by sa za ne mohli občanom poskytnúť. Možno by ku každému vianočnému dôchodku dával ako bonus aj vianočný stromček. To, že sú to peniaze, ktoré si ľudia sami sporia na svojich dôchodkových účtoch, ho nezaujíma. Prečo by mal tolerovať ich zhodnocovanie prostredníctvom DSS-iek, keď ich štát vie oveľa lepšie, oveľa účelnejšie stroviť? Napokon občania tie dôchodky teraz nepotrebujú, zatiaľ čo štát či, presnejšie, súčasný predseda vlády tie peniaze potrebuje teraz a najlepšie hneď. Veľmi ho netrápi, že pokiaľ sa skutočne neurobí poriadok v dôchodkovom systéme, o nejaký čas môže stáť Sociálna poisťovňa pred vážnym problémom, ktorý môže mať z hľadiska udržania finančnej disciplíny v budúcnosti skutočne vážny dopad na hospodársku politiku štátu. Predseda vlády ani ministerka pani Tomanová takéto veci neriešia. Čo nie je v horizonte jedného volebného obdobia, to je mimo ich záujmu. Nech sa tým predsa vytrápi tá vláda, ktorá bude v tom čase pri moci. To, že nebudú to oni, vedia aj sami. Tak načo takýmito vzdialenými otázkami zbytočne sa mrhá energiou? Preto sa treba zamerať na krátkodobé riešenia a podľa možností čo najlačnejšie a najpohodlnejšie, ktoré prinesú rýchle politické body. Viete si predstaviť, že by takto „zodpovedne“ uvažovala bežná slovenská rodina? Nielenže by rodičia svojim deťom nič nenašetrili, ešte by im aj príp. urobili nejakú sekeru a hodili im ju na plecia. Však nech sa starajú. Je takéto správanie správne? Samozrejme, nie je správne. Ale prečo sa takto nezodpovedne stavia k niektorým problémom súčasná slovenská vláda. Žiaľ, správa sa tak aj preto, premiér Fico potrebuje mať voľné ruky pri míňaní aspoň na najbližšie tri roky. Viac ako 1,5 mil. sporiteľov je síce významná skupina, ale pokušenie nesiahnuť na tie peniaze a ponechať ich v spravovaní nenásytným DSS-kám, keď on predsa vie oveľa lepšie s tými peniazmi naložiť, je proste neodolateľné. Preto je ten frontálny útok voči 2. pilieru a preto sú aj tie minuloročné výroky predsedu vlády Roberta Fica o potrebe meniť pomer pri prerozdeľovaní dôchodkových odvodov v prospech 1. piliera, ktoré následne začiatkom roku bezproblémovo poprel. Toto však bola len akási predpríprava k razantnejšiemu ataku. Sústavné spochybňovanie ochrany peňazí v 2. pilieri malo len jediný cieľ, vyvolať v ľuďoch neistotu. Aby bol tento bububu efekt účinnejší, začal predseda vlády tieto dôchodkové správcovské spoločnosti nálepkovať nebankovými subjektmi. Občanov treba predsa poriadne vystrašiť, zneistiť a takto si pripraviť pôdu na prípadné obdobie, keď by sa systém otvoril. Teda otázka je, či sa vôbec otvorí, lebo ako sme sa v týchto dňoch dozvedeli, môže byť všetko aj inak. Koľkých výrokov sme sa z úst premiéra Fica napočúvali o nenásytných  gágoroch? Koľkých verbálnych atakov voči DSS-kám sme mohli byť svedkami? A tu zrazu sa dozvieme o nejakých utajených rokovaniach. Odrazu už to nie sú jeho úhlavní nepriatelia. Už sú to partneri, s ktorými chce urobiť nejaký rozumný díl. Áno, už nemá problém urobiť dobrý biznis s týmito nenásytnými gágormi, ako to sám povedal, nebankovými subjektmi. Odhalenie týchto rokovaní opäť raz ukázalo na absolútnu bezcharakternosť predsedu vlády, keď po tom všetkom, po tých niekoľkomesačných atakoch, keď chrlil blesky, hromy, keď sa dokonca neváhal znížiť k takým veciam ako k premietaniu pokútne získaného klipu či zverejneniu údajných platov a odmien niektorých manažérov DSS, neváha, keď sa mu to hodí, robiť kšefty s tak nenávidenými dôchodcovskými správcovskými spoločnosťami. Na druhej strane treba povedať, že prezradenie týchto rokovaní postavilo do nepekného svetla aj toľko spomínané DSS-ky. Aj v biznise by totiž mala platiť istá etika a pravidlá slušného správania sa. A hoci o obsahu týchto rokovaní sa dozvedáme len útržkovito, už dnes je úplne jasné, že aj keď sa náhodou podarí nájsť prijateľný kompromis medzi DSS-kami a Robertom Ficom, konečný účet tohto obchodu zaplatí sporiteľ, teda občan. Každé zmeny, ktoré oslabujú postavenie 2. piliera v dôchodkovom systéme, či už je to cez dočasnú trojročnú zmenu prerozdeľovacieho procesu z 9 na 9 na 12 : 6 alebo návrhy ministerky pani Tomanovej, v každom prípade poškodzujú budúci dôchodok občana a jednoznačne idú proti jeho záujmu. Môj kolega pán poslanec Dzurinda tieto návrhy označil výstižne lúpežou storočia. Ja by som ho trošku doplnil. Ak táto vláda a tento parlament schváli v tomto smere či už také alebo onaké zmeny, vykonáte na občanoch najväčšiu dôchodkovú lúpež storočia. Po 18 rokoch pádu totalitného režimu by ma ani nenapadlo, že tu bude nejaká vláda, ktorá si bude brúsiť zuby na peniaze občanov sporiacich si na svoj budúci dôchodok. Rozohrala sa tu jedna veľmi trápna tragikomédia, ktorá má niekoľko zaujímavých aspektov. Ukazuje sa, že člen vlády, pod ktorého priamo spadá zodpovednosť za dôchodkový systém, je v tejto hre v pozícii diváka či v lepšom prípade akéhosi kulisára, keďže vyšlo najavo, že pani ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny pani Tomanová sa týchto rokovaní totiž vôbec nezúčastňuje. Žeby to súviselo s informáciami o jej dohľadnom stiahnutí z tejto funkcie? Alebo je dôvodom toho jej nekompetentnosť, a tak ju  premiér Fico drží pre každý prípad bokom. Nech je tak alebo onak, v každom prípade je to zvláštne. Tragikomicky pôsobia vzájomné obviňovania, kto pri týchto rokovaniach prišiel prvý s myšlienkou znížiť percento odvodov do 2. piliera. Vláda tvrdí, že to boli DSS-ky, tie zase ukazujú prst na vládu. Celé by to bolo naozaj zábavné, keby nešlo o peniaze sporiacich občanov. Takisto vyznievajú absurdne reči pani ministerky Tomanovej, ktorými sa snažila ubezpečiť občanov, že ona nikdy nenavrhovala nižšie percento pre 2. pilier, pretože by to poškodilo sporiteľov. Prosím vás, o čo v týchto rokovaniach ide? Však o toto sa tu hrá. Keď je tomu naozaj tak, tak prečo sa pani ministerka, ktorá je navyše priamo zodpovedná za dôchodkový systém, rázne nepostaví proti takýmto praktikám? Prečo vôbec prichádza do parlamentu s takýmito návrhmi, ktoré jednoznačne poškodzujú a diskriminujú mamičky na materskej dovolenke alebo invalidných dôchodcov? Prečo sa táto vládna koalícia rozhodla ísť touto cestou? Lebo je pri napĺňaní jej záujmov najpohodlnejšia? A čo záujem občana, ten zostal kde? Pravda je taká, že apetít predsedu vlády po míňaní na rôzne akože inak systémové opatrenia je zväzovaný prísnymi kritériami na prijatie eura. A toto je východisko, ako sa z toho dostať von. Kde sa však stratilo jeho sociálne cítenie, jeho zmysel pre spravodlivosť a toľko proklamovanú solidaritu? Viete, čo si myslím? Že nič z toho sa nestratilo. Ten, kto niečo nemá, tak ani nemôže nič stratiť. A to je aj prípad predsedu vlády pána Roberta Fica. A teraz mi ešte dovoľte reagovať na dvoch predrečníkov v rozprave. Pán Horváth nás tu presviedčal o tom, akí sme antisolidárni. Ja som nikdy nechcel byť osobný, ale pán Horváth by mohol byť bratom jednému z mojich detí alebo jednému z mojich synov. Učím ich jednak solidarite medzi sebou, ale aj tomu, akým spôsobom treba byť solidárnym voči tým, ktorí majú menej. Aj na Vianoce a na Veľkú noc sa takejto solidarite učíme a vytypujeme si vždy rodiny, ktorým pomôžeme. Ak on nám tu chce hovoriť, pri všetkej úcte k jeho mladému veku, o našej antisolidarite a jeho solidarite, bolo by dobré, keby niekedy niečo iné ako túto demagógiu položil na stôl. No nedá mi nezareagovať tiež na pána podpredsedu Miroslava Číža. Opäť tu nie je. Niekedy mám pocit, že najviac ten jeho vlastný príhovor zlomí vždy jeho samého. Ale 15 rokov som s Miroslavom v podstate v spojení. Spomínam si v začiatkoch, keď on bol tajomník výboru a ja jeho podpredseda, ako bol „negatívne“ fascinovaný z nedemokratického fungovania parlamentu za mečiarizmu. Bol vtedy veľmi úprimne rozhorčený. On to nazýval, že bol fascinovaný. Osem rokov bol potom fascinovaný našou reformou verejnej správy. Dnes by som mu odporučil, nech sa ide spýtať tých, ktorých sa tá reforma týka, akým spôsobom sú ochotní akceptovať jeho etatistické zmýšľanie a akým spôsobom tí, ktorých sa to týka, vyhodnotia to, čomu sa hovorí reforma verejnej správy. No a teraz mám pocit, že je najviac fascinovaný sám zo seba. On totižto nie je jediný predstaviteľ vládnej koalície, ktorý uveril, že má najväčšie a najsociálnejšie cítenie v tejto galaxii. Ja by som mu odporučil a, samozrejme, my, ktorí sedíme tu na pravej strane z pohľadu predsedníckeho stola, sme tí, ktorí sme antisociálni, a raz to tu aj nazval, naše sociálne cítenie sa dá prirovnať k vulgárnemu cynizmu, no čo takto byť fascinovaný skutočnosťou, že pri tom všetkom, ako rastie hrubý domáci produkt, ako sme krajinou, ktorá zaznamenáva najväčší rast z krajín ekonomickej úrovne, nemá táto vládna koalícia ani len 10 korún na dieťa, na zvýšenie rodinných prídavkov. A pritom vzory vášho sociálneho cítenia si stavajú domy za 100 mil. korún. Údajne  ani tých 100 mil. korún by nebolo treba na to, aby sme tým deťom aspoň trošku pridali. Spomínam si, čo sa v tejto Národnej rade dialo, keď sa tu prijal zákon o preukazovaní pôvodu majetku. Chodíme po Slovensku všetci, pozeráme sa na to Beverley Hills, ktoré vyrástlo pod Tatrami, vídame zbojnícke vŕšky a niečo podobné. A ja som  čakal, že ten zákon, ktorý bol tak spontánne prijatý, sa začne konečne používať. Mimochodom, hlasovali sme zaň aj my. A kde je ten zákon? On je niekde v kanáli? To znamená, že je právne nulitný alebo sa to nehodí dnešným mocným, aby sa vytiahol na svetlo božie a aby sa ukázalo, odkiaľ pochádza majetok a bohatstvo a miliardy tých, ktorí sú dnes hlavní sponzori Smeru. Ozaj, a kde končí všetka marža zo všetkých štátnych zákaziek bez výberového konania. Že by to bolo na účte Sociálnej poisťovne? Mám pocit, že tam asi nekončí. Údajne IKORES už tu spomínaný je najkvalitnejšou firmou nielen pre potreby ministerstva obrany či ministerstva vnútra, ale aj pre také Železnice Slovenskej republiky. Zlé jazyky hovoria, že už tam má nakontrahovaných tento rok 1,8 mld. a pre budúci rok ďalších 0,8 mld. pri marži, ktorá sa odhaduje od 20 % do 40 %. Viete si predstaviť, čo by sa z toho dalo, aká sociálna politika by sa z toho dala robiť? Ja viem, že pán Číž nie je financmajster Smeru, ale ak tak rád rozpráva o sociálnom cítení a o pravde a spravodlivosti, no asi by sa o to mohol začať zaujímať. Už som mu nedávno tú otázku tu položil. Nedostal som na ňu odpoveď. Tak sa ho na to pýtam znova. Naozaj tá marža končí v sociálnych fondoch pre podporu tých najchudobnejších alebo sa nám tí, ktorí tu rozprávajú o sociálnom cítení nielen nám, ale aj občanom Slovenska, takýmto spôsobom vysmievajú. No a keď tu bol spomenutý penzijný systém vo vzťahu k jeho histórii. Ja tiež viem, že napr. Sýria je krajinou, kde neexistuje penzijný systém. V Sýrii žijú aj moslimovia, aj kresťania. A penzijný systém nepotrebujú, lebo vedia, čo to je nielen dvoj- či trojgeneračný svet. Keď sa vedia postarať deti o svojich rodičov a starých rodičov a pokiaľ im na to nesiahne niečo také, ako sa to stalo u nás, myslím tým komunizmus, ktorý zlikvidoval alebo chcel zlikvidovať z toho kresťanstva to najlepšie, no tak ten penzijný systém ani potrebovať nebudú. No len my nie sme tí, ktorí sa obzerajú do minulosti a boľavo nariekajú nad tým, že už ten systém tu nie je. Občas sa takýmto spôsobom vyjadril aj pán premiér Fico. Nedávno pri pamätníku holokaustu povedal, že on mal to šťastie, že vyrastal v sociálne spravodlivom systéme. No vtedy ma trošku zamrazilo. Áno, keby tu nebol boj proti všetkému, čo predstavovalo kresťanstvo, možno sme sa dneska na základe toho, že by tento národ a občania tejto krajiny mali ďaleko väčší zmysel pre solidaritu, nemuseli tak trápiť s tým, čomu sa hovorí penzijný systém. Ja si osobne myslím na rozdiel od pána Číža, ktorý je protagonista etatizmu, že toto všemocný štát naozaj nezachráni. Solidarita je o niečom inom, len to by si inak museli troška pozametať aj s tými miliardármi pred vlastným prahom. No a prečo učitelia nemajú dôchodok taký, aký by si zaslúžili. No tak naozaj sa treba pozrieť trošku do histórie. Veď to, čo tu bolo našetrené, jednoducho komunisti ukradli. A pretože sa bojíme, že napriek dosiahnutému stupňu demokracie je moc veľmi lákavá, vás žiadam, aby sme podporili návrh ústavného zákona, ktorý definitívne takýmto možným krokom zabráni. Ďakujem pekne za pozornosť.