P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-04-09):
J. Cuper, poslanec: ...lebo uznášaniaschopnosť parlamentu vždy zabezpečuje vládna väčšina. A ak nie je schopná si zabezpečiť, tak potom uzavrie opozično-koaličnú zmluvu. Taký je princíp. A teraz k meritu veci. Pán predsedajúci, buďte trpezlivejší. Žiada si to bontón a slušnosť. Aj z našej strany vidíte, že aj pánovi Árpádovi Dukovi-Zólyomimu som už nehovoril, že je Zvolenský. Takže vidíte tú našu neuveriteľnú ústretovosť. Vážení páni poslanci, vážené panie poslankyne, dá sa povedať, že s návrhom, ktorý predložila skupina poslancov KDH, a to pod číslom 1399 ako návrh na vydanie zákona o zabezpečení zvrchovanosti Slovenskej republiky a o zmene a doplnení ďalších zákonov by som vo svojej podstate nesúhlasil v tom, že vlastne ak o tomto zákone budeme hlasovať a ja mám taký pocit, že asi budem musieť zaňho hlasovať, vlastne iba potvrdíme to, čo sa stalo skutočnosťou. Že zákon maďarského parlamentu o zahraničných Maďaroch de facto i de iure platí na území Slovenskej republiky. Ja teda chápem tento návrh z dielne KDH ako vyslovenie nedôvery Dzurindovej vláde, ako vyslovenie nedôvery samotnému ministrovi vnútra Slovenskej republiky, ktorý nevie zabezpečiť zvrchovanosť a suverenitu Slovenskej republiky. Lebo na to, aby zákon o zahraničných Maďaroch neplatil na území Slovenskej republiky, stačilo jednoducho jedno vládne nariadenie, ktorým sa mala pozastaviť činnosť nadácií, ktoré vznikli na základe maďarského krajanského zákona a tie nadácie sa volajú Združenie za spoločné ciele. Robia protizákonnú činnosť, pretože zbierajú údaje o občanoch Slovenskej republiky a poskytujú ich zahraničnému štátu. To by samo osebe stačilo v každom inom demokratickom štáte, aj v tom najdemokratickejšom, Spojených štátoch, na to, aby takéto nadácie fungovať nemohli. Na Slovensku je však všetko inak. Pán Dzurinda potrebuje hlasy maďarskej koalície na zabezpečenie vládnej väčšiny alebo svojho vládnutia, a preto nie je schopný sa postaviť razantnejšie a prijať razantnejšie kroky, ktoré patria nie tomuto parlamentu, neschvaľovaniu zákonov, ale prijatie jednoducho vládneho nariadenia. A tak pán Dzurinda vo svojej naivite s pánom Šimkom sa obrátili na Okresný súd v Komárne, či by náhodou nezastavil činnosť nadácií Združenie za spoločné ciele. Pokladám to za obyčajnú politickú sabotáž tejto vládnej koalície a ohlupovanie občanov Slovenskej republiky. Jednak si myslím, že okresný súd nie je vecne príslušný na rozhodovanie takých sporov, pretože vy ste v parlamente odhlasovali prednedávnom novelu Občianskeho súdneho poriadku, v ktorej ste zverili túto kompetenciu, samozrejme, krajskému súdu, takže kompetentný by bol možno Krajský súd v Nitre a možno aj objektívnejší, pretože pochybujem, že by sa našiel pod tlakom nacionalistických vášní senát Okresného súdu v Komárne, ktorý by náhodou zakázal činnosť nadácií Združenie za spoločné ciele. V tomto smere teda KDH len supluje činnosť Dzurindovej vlády a núti tento parlament, aby konal namiesto výkonnej moci, a tak sa dostal do nemilosti občanov Slovenskej republiky maďarskej národnosti. Pokiaľ ide o samotný zákon o zahraničných Maďaroch, pán Árpád Duka-Zólyomi nás tu presviedčal, že je div nie umeleckým dielom právnikov z Maďarskej republiky. Áno, tak ho hodnotia aj niektorí tí, ktorí písali správu pre Benátsku komisiu, francúzski profesori z univerzity z Nantes, ktorý právne zdôraznili, že je neuveriteľne šarlatánskym výplodom právnického mozgu. Je sčasti návratom do čias pred rokom 1918, ako som tu už bol povedal, pretože chce zaviesť do účinnosti znova princíp personality, ktorý neplatí v medzinárodnom práve verejnom už najmenej sto rokov. Už najmenej sto rokov platí v medzinárodnom práve princíp teritoriality, to znamená, zákon a ostatné právne akty štátu, alebo zákonodarného orgánu, alebo orgánu výkonnej moci platia výlučne na území toho-ktorého štátu, ktorého orgány ich prijímajú a schvaľujú. Takisto platí zásada činnosti štátnych orgánov alebo iných organizácií, že sú buď povoľované alebo registrované štátom, na území ktorého vyvíjajú činnosť. A tak iný štát prostredníctvom svojho práva môže zriaďovať inštitúcie, organizácie alebo nadácie rôznej podoby alebo fondy len so súhlasom a v súlade s legislatívou daného štátu, na území ktorého ich chce zriadiť! Pánovi Dukovi-Zölyomymu chcem povedať, že ak by neplatil tento princíp, potom aj veľvyslanectvo alebo konzulát by si mohol štát zriadiť podľa vlastných predstáv a želaní na území iného štátu. Ale tak sa nedeje. Aj k tomu je potrebné, aby súhlasil štát, ktorý konzulát alebo veľvyslanectvo chce zriadiť. Takže nie Slovenská republika, nie slovenský parlament, ale Maďarská republika, maďarský parlament porušuje dobré mravy v tomto regióne. Áno, zákonom chce vrátiť pomery pred rok 1918. Môj priateľ Fero Mikloško práve z KDH mi vždy hovorí, aby som sa snažil a rozmýšľal o tom, ako integrovať uhorskú históriu do slovenskej histórie. Musím mu odpovedať, škoda, že tu nie je, že minulý týždeň mi podaroval pán podpredseda parlamentu Marián Andel jednu knihu o uhorskej histórii. Je v mnohom poučná, ak si ju pozriete. Jednoducho nie my, ale práve Maďari, súčasná maďarská spoločnosť, súčasní maďarskí historici, vedci urobili neuveriteľnú historickú krádež. Prisvojili si celú uhorskú históriu. Ak si uvedomíte, že trianonská mierová zmluva a ostatné parížske mierové zmluvy rozdelili bývalé Uhorsko, teda bývalé Uhorsko sa rozdelilo dismembráciou na mnoho štátnych útvarov a ak vychádzame z vyhlásenia národných rád Slovenskej republiky, tak Slovenská národná rada v Martine omnoho skôr deklarovala vôľu vytvoriť vlastnú štátnosť na základe Wilsonových 14 bodov o sebaurčovacom práve ako neskoršia dočasná maďarská vláda alebo vtedajšia maďarská vláda, pardon, vtedajšia uhorská vláda, ktorá sa pretvorila na maďarskú vládu. Takže také isté právo na uhorskú históriu, na uhorskú štátnosť by sme mali mať my, Chorváti, Slovinci, ale aj Podkarpatská Rus. Ale jednoducho si ju privlastnili Maďari a teraz sa tvária ako jediný nástupnícky štát veľkého Uhorska a znova rozvíjajú nezmyselnú ideu, že oni sú hlavnými pánmi v Karpatskej kotline a že jedine oni majú právo určovať a diktovať pomery. Pán Orbán sa v tomto smere zrejme trocha minul svojmu úradu. Mohol byť tak ako Csurka predsedom jednej nacionalistickej strany, ale nie premiérom veľkého Uhorska a všetkých Maďarov. Pretože, pán Duka-Zólyomi, musel by sa opýtať nás, či by sme náhodou súhlasili ešte raz byť občanmi veľkého Uhorska. Ale pochybujem o tom, že by niekto zo Slovákov, niekto z Rumunov, niekto zo Slovincov alebo iných mal záujem stať sa ešte raz občanom veľkého Uhorska. V konečnom dôsledku, pán Duka-Zólyomi, ak sa vám nepáči vláda štátu, v ktorom žijete a obhajujete vládu v Budapešti, medzinárodný helsinský dohovor jasne hovorí o tom, že občan, ktorému sa nepáči vláda, pod ktorou žije, má právo kedykoľvek ju opustiť a presťahovať sa do iného štátu. Jedinú povinnosť, ktorú voči nemu má vláda štátu, v ktorom žije, je, aby mu nemohla zhabať majetok. A ja pochybujem, že by niekto v tomto parlamente prijímal zákon, že všetci občania podľa zákona o zahraničných Maďaroch, osoby, lebo tak ich definuje zákon, ktoré nestratili občianstvo bývalého veľkého Uhorska, a takých osôb, ja si myslím, na Slovensku niet, takže ani nikto sa nemal právo prihlásiť o tento preukaz. Ja si myslím, že ak sa teda tým osobám, alebo lepšie povedané občanom, alebo správne povedané občanom Slovenskej republiky maďarskej národnosti nepáči žiť pod vládou Slovenskej republiky, nikto ich nenúti. A ja pochybujem, že by sme my tu prijali zákon taký, ako prijala budapeštianska vláda, že by sme im zhabali majetok. Nikto netúži po majetku občanov maďarskej národnosti. Ale mám taký pocit, že práve naopak. Budapeštianska vláda sa v každom prípade snaží zmocniť ekonomického bohatstva Slovenskej republiky. Jej privatizačné aktivity jednoznačne smerujú do strategických oblastí Slovenskej republiky a tu, žiaľbohu, nechcem vás zdržiavať citovaním, ale v sobotu, v nedeľu som si pripravoval zo staršej literatúry niekoľko citátov, kde sa jednoznačne konštatuje, že politika Budapešti vždy bola po každej vojne alebo každej revolúcii jednoznačne namierená na ovládnutie ekonomických aktivít v danom regióne, teda v Karpatskej kotline, či už na Slovensku alebo v iných krajinách, lebo takto si myslí, že potom sa jej budú lepšie presadzovať jej politické ciele po Veľkom Uhorsku. Žiaľbohu, je to pravda. V tomto smere už Adam Schmidt jasne povedal, že ekonomické aktivity sú prioritné pred aktivitami politickými. Preto si myslím, pán Duka-Zólyomi, až ak vy ako poslanec tohto parlamentu takýmto nehoráznym spôsobom prejavujete nelojalitu tomuto štátu, staviate sa jednoznačne ako nedôveryhodná osoba svojím spoluobčanom slovenskej alebo inej národnosti, pretože im siahate na tú najzákladnejšiu hodnotu ktorou je Slovenská republika. Teda štátnosť, ktorú si Slováci vydobyli po nemalom historickom úsilí, keď im bola po stáročia, tisícročia upieraná. V tomto smere by bolo lepšie, ak by poslanci maďarskej národnosti jednoznačne aspoň nedeklarovali tak zjavne svoju podporu Budapešti. Nie náhodou sa v Slovinsku o takýto preukaz prihlásilo 300 slovinských Maďarov z nejakých 10 000, ktorí tam žijú. Teda je vidieť, že si vážia svoj slovinský štát, ktorý im poskytuje strechu nad hlavou, ktorý ich má chrániť. Ale teraz je jasné, že budapeštianska politika smerovala týmto zákonom predovšetkým proti záujmom Slovenskej republiky. Bolo jasné, že na Slovensku žije najsilnejšia piata kolóna budapeštianskej vlády, schopná kedykoľvek kolaborovať a spolupracovať na zničení slovenskej štátnosti, to je dnes jednoznačné. Preto, jednoducho, i keď nesúhlasím celkom s tou filozofiou, že by sa mal prijímať na zamedzenie účinnosti tohto zákona budapeštianskeho parlamentu na území Slovenskej republiky zákon, ale nevidím inú možnosť, jednoducho vláda nekoná, minister vnútra nekoná, pán Dzurinda má iné záujmy, chodí sa ukazovať po východnom Slovensku a myslí si, že znova oklame Slovákov. Jednoducho musíme suplovať činnosť výkonnej moci a som presvedčený, že tento zákon zamedzí účinnosti a nehoráznosti, nehoráznej drzosti politickej budapeštianskej vlády, ktoré si zmyslela, že bude presadzovať aj týmto spôsobom svoje politické záujmy na území Slovenskej republiky. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, v rozprave teraz vystúpi pán, pardon, prepáčte, späť. S faktickou poznámkou pani poslankyňa Dolníková. Končím možnosť podania ďalších prihlášok. Pani kolegyňa, nech sa páči, máte slovo. E. Dolník, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Veľmi kratučko by som chcela len dve vety povedať pánovi Cuperovi. V prvom rade by som sa ho chcela spýtať - nebudem sa zmieňovať o jeho historickej prednáške alebo prednáške o histórii - nech to historici zhodnotia radšej, že ktorá nadácia vznikla na základe krajanského zákona. Keďže pán Cuper nás neustále poučuje, ako máme a ktoré zákony dodržiavať, chcela by som mu pripomenúť, že ako právnik by mal vedieť, že Združenie za spoločné ciele vznikla združením piatich legitímne fungujúcich, na základe slovenských zákonov fungujúcich, teda civilných organizácií a Strany maďarskej koalície, (ide konkrétne o zákon o združovaní občanov) a týchto päť organizácii majú niekoľko spoločných cieľov, konkrétne v oblasti kultúry a školstva a podobne. Mal by to vedieť, pokiaľ hovorí o nadáciách a o združeniach a pletie si ich. A tie reči k tomu, na záver čo povedal, ktoré hovoril na adresu Maďarov a maďarských poslancov, teda poslancov Strany maďarskej koalície, by som chcela povedať, že takého narážky, že sa máme presťahovať, poznáme z obdobia po Druhej svetovej vojne, keď sa nám neustále pripomínalo: Maďari - za Dunaj! Ďakujem, pekne ste sa vyfarbili, pán kolega. (Hlas v rokovacej sále.) M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Cuper chce reagovať. J. Cuper, poslanec: Pani Dolníková, vy sa sťahovať nemusíte, vy ste aj tak Slovenka. Takže na vás sa to ani tak nevzťahuje. Po prvé, neprekrúcajte to, čo som povedal. Ja som nikomu nehovoril, že sa má sťahovať, ja som povedal, že helsinská záverečná zmluva alebo protokol o mieri a bezpečnosti v Európe jednoznačne hovorí, že kto nechce znášať vládu, pod ktorou žije, môže ju kedykoľvek opustiť. Vláda mu v tom nesmie brániť! A môže sa odsťahovať a žiť pod vládou, ktorú chce, tak sa jednoznačne hovorí. Ak vy ste neustále nespokojní s touto vládou, s týmto štátom, nikto vám nebráni, prosím, nech sa páči, ale vám je tu asi dobre a ak je vám tu dobre a chcete žiť v tomto štáte, tak nemáte neustále pomáhať budapeštianskej vláde rozvracať ho. Nie my sme začali! Začala Budapešť. Nie my sme zavinili to, že sa zhoršili vzťahy s Budapešťou. Zhoršila ich Budapešť, možno zámerne. Vy ste sa pridali iba na jej stranu a mali ste byť na tej opačnej, pani kolegyňa. Mohla by vám to napovedať aj vaša historická krv. Takže neobhajujte neobhájiteľné. Nikto tu nemá výhrady voči príslušníkom národnostnej menšiny maďarskej. Vy sami neustále sa staviate do pozície výlučnosti, vy stále vyslovuje nespokojnosť s pomermi, v ktorých žijete, a stále máte nejaké požiadavky. Ale tie požiadavky tiež nemôžu ísť donekonečna a na úkor štátotvorného národa. Nadácie? Samozrejme, veď ich predpokladá zákon o zahraničných Maďaroch. Samozrejme, že orgány, ktoré ich povoľujú, ak ich by nebola povoľovala jedna úradníčka maďarskej národnosti na nitrianskom krajskom úrade, nikdy by nevznikli! (Zaznel zvuk časomiery.) M. Andel, podpredseda NR SR: V rozprave teraz vystúpi pán poslanec Budaj, pripraví sa pán poslanec Weiss.