J. Golian, poslanec: (2009-11-03):
Vo svojom príspevku sa preto zameriam len na niektoré témy, ktoré osobne vnímam ako kľúčové pre rozvoj rezortu, aj keď od tohto vystúpenia neočakávam prijatie žiadnych korekcií. Uvedomujem si, že pripomienky opozičného poslanca k predloženému návrhu súčasná všemocná a neomylná koalícia možno zaregistruje až vtedy, keď jej z bahna, do ktorého sa potápa, bude trčať len ruka. S tým potápaním by to bolo v poriadku, keby so sebou neťahala celú spoločnosť. Napriek uvedeným okolnostiam by som však považoval za nesprávne, keby som sa nevyjadril. Vládna koalícia si za jednu z rozhodujúcich priorít stanovila pôdohospodárstvo. Naozaj ma to úprimne potešilo, a preto som aj v čase, keď som ešte nepôsobil vo funkcii poslanca Národnej rady veľmi pozorne sledoval vývojové trendy v rezorte. Bolo naozaj zaujímavé pozorovať, ako sa zmení pôdohospodárstvo po dorovnaní priamych platieb zo štátneho rozpočtu na hornú hranicu a najmä ako budú využívané prostriedky z fondov Európskej únie určené na zmysluplnú reštrukturalizáciu agrosektora, lesníctva a vidieka vôbec. Pretože rezort veľmi dôverne poznám a v tomto prostredí sa ostatných sedem rokov pohybujem a aj preto, že som si po nástupe tejto vládnej garnitúry nerobil žiadne ilúzie, osobne som zmenu neočakával. Prekvapenie sa naozaj nekonalo. Nezmenilo sa nič, vôbec nič. Práve naopak, výrazne pribudlo netransparentnosti a korupčného správania, o čom by vedeli rozprávať všetci, ktorých život a biznis je orientovaný na pôdohospodárstvo. Toľko konfliktov záujmu v otvorenej, ale najmä v skrytej podobe, keď na ministerských stoličkách a stoličkách štátnych tajomníkov, riaditeľských stoličkách v sekcii, v Slovenskom pozemkovom fonde, v Štátnej veterinárnej a potravinovej správe a inde sedeli a sedia ľudia, ktorí majú priamy dosah alebo sprostredkovane na desiatky tisíc hektárov a ovplyvňujú dianie v odvetví, táto krajina ešte nezažila. V rozprave k Zelenej správe som sa od kolegu Záhumenského dozvedel, že pôdohospodári sú šťastní, že majú najlepšiu vládu, ktorá sa o nich dokázala naozaj postarať. Výnimočne má kolega Záhumenský pravdu. Šťastní sú vyvolení a s vládnou koalíciou spriahnutí podnikatelia v sektore. So zaťatými zubami a značným sebazaprením sú v úvodzovkách šťastní tí, ktorí rešpektujú nepísané pravidlá. Drvivá väčšina pôdohospodárov, ktorá z rôznych dôvodov nekolaboruje a len z počutia vie, čo sa deje pod pokrievkou, je na pokraji krachu. Kríza a nekoncepčný vývoj v odvetví však spôsobil problémy všetkým vrátane vyvolených. Vidina nedozerných benefitov pre zainteresovaných, to je hlavný dôvod, prečo sa agrosektor stal prioritou Ficovej vlády. Cieľu zodpovedali aj kroky vlády pri riadení a najmä financovaní rezortu a napriek tomu je stav, v akom sa pôdohospodárstvo nachádza, diametrálne odlišný od očakávaní. Výsledkom masívnej finančnej podpory, ktorú počas viac ako troch rokov napumpovala do pôdohospodárstva Ficova vláda, je skutočnosť, že agrosektor vrátane lesníctva sa nachádza v najťažšej kríze v histórii samostatnej Slovenskej republiky a hrozí mu kolaps. To vyhlasujú predstavitelia poľnohospodárskej samosprávy, ja to len interpretujem. Situácia sa najmä pre poľnohospodársku prvovýrobu,  ktorej sa predložený návrh rozpočtu dotkne najviac, stáva kritickou. Vyhlásenie predchádzajúceho ministra rezortu, že si nezaslúži byť ministrom ten, kto neobháji národný doplatok priamych platieb v plnej výške, bolo obzvlášť jedovatou slinou voči osobe nového ministra. Každému normálne uvažujúcemu človeku vrátane realisticky rozmýšľajúcich ľudí živiacich sa poľnohospodárstvom, a teda aj predchádzajúcemu ministrovi bolo jasné, že v čase hospodárskej krízy napriek propagandistickým tamtamom nie je možné plné dofinancovanie udržať. Vláda sa napriek tomu pokúša predloženým návrhom rozpočtu tlačiť kapustu do hláv poľnohospodárom a lesníkom bombastickými vyhláseniami o navyšovaní zdrojov do rezortu. Parametre rozpočtu napriek dymovej clone však poľnohospodári pochopili veľmi rýchlo. Vláda teraz možno očakávala, že zmier s pôdohospodármi, ktorých si prostredníctvom štedrého financovania predchádzajúcich troch rokoch kupovala, ostane zachovaný aj v zlých časoch. Reakcie predstaviteľov poľnohospodárskej samosprávy na návrh rozpočtu a ich vyjadrenia o pripravovaných protestoch však svedčia o niečom inom. Bude nepochybne zaujímavé sledovať, či s nimi pôjde protestovať aj nový minister. Z predloženého návrhu rozpočtu je jasné, že priškrtenie peňazovodu bude podobné tomu, ako keď nám Rusi priškrtili dodávky plynu a výrazne sa dotkne nielen rezortu pôdohospodárstva. Bohatý stôl, ktorý súčasným koaličníkom prestrela najmä druhá Dzurindova vláda je nielen decentne vyjedený, ale dôkladne vyrabovaný. Stará slovenská múdrosť, keď matka už nemohla dojčiť svoje dieťa, tak ho od vysychajúceho prsníka odháňala slovami vzal Bobo cici, sa nemilosrdne tvrdo napĺňa aj pre túto vládnu koalíciu. Najhoršie na tom je skutočnosť, že premrhanie, prežratie a rozkradnutie aktív predchádzajúcich dvoch Dzurindových vlád a následné masívne zadlžovanie nebudú splácať len súčasní nezodpovední koaliční politici, ale všetci daňovníci vrátane niekoľkých budúcich generácií potomkov aj tých voličov, ktorí dali mandát takému plieneniu. Napriek tomu, že vláda si stanovila pôdohospodárstvo ako prioritu, z čoho by mala vyplývať komplexnosť riešení problémov v rezorte, obmedzila sa vo svojej riadiacej činnosti výlučne na problematiku financovania, pretože to bolo najjednoduchšie a zdanlivo najúčinnejšie. Ako ukazuje súčasný vývoj v rezorte, financie sú len jedným faktorom. Boli, ale nestali sa faktorom systémovej zmeny rezortu. Stratégia a koncepcia sektora s využitím komparatívnych výhod, ako je napríklad hospodárenie na veľkých celkoch, hustá sieť distribučných sietí, energonosičov a ďalšie, ktoré má Slovenská republika v rámci Európskej únie, to sú faktory, ktoré mali rezort posunúť na špičku európskeho poľnohospodárstva. Najlepšie časy pre naštartovanie týchto zmien, keď bol relatívny dostatok ekonomických zdrojov pre strategickú reštrukturalizáciu rezortu ste, bohužiaľ, premrhali. Nevytvorili ste pre poľnohospodárov stratégiu trvalo udržateľného rastu a prosperity agrosektora. Výsledkom vášho kampaňovitého a chaotického riadenia rezortu je totálny chaos a neistota u producentov, ktorí nevedia, akým smerom sa majú vo svojom podnikaní uberať. Nevyužili ste podporné a regulačné mechanizmy, ktoré ste mali a máte k dispozícii na ekonomicko trvalé udržateľné nasmerovanie rezortu. Na príklade mlieka je vaše tápanie vidieť najlepšie. Raz je nedostatok produkčných kvót, potom ich je nadbytok, v nadväznosti na to sú výrobné náklady vyššie ako tržby za produkciu, čo ďalej s prebytočnou produkciou mlieka vyššou ako 350 miliónov litrov ročne a tak ďalej. Kto je vinný za tento stav? Hádam nechcete povedať, že sú to spotrebitelia. Aj tí výrobcovia podľa môjho názoru sú v tom nevinne. Riadia sa len podmienkami, ktoré ste im nastavili. Hlavnú zodpovednosť za tento stav nesú všetky Hnutím za demokratické Slovensko, vlastne jeho predsedom dosadené vedenia rezortu a predseda vlády Fico, že prijal hry svojho koaličného partnera. Ako je všeobecne známe, podobné problémy sa netýkajú len produkcie mlieka. Tento problém má prierezový charakter. Dotačná politika nebola nástrojom na riešenie problémov, ale dovolím si povedať, že je pri mnohých problémoch ich príčinou. Okrem nadprodukcie mlieka tu máme aj nadprodukciu obilia. V septembri to vyhlásil odchádzajúci minister, že ho produkujeme o 40 % viac, ako je domáca potreba. A to bol pri svojom odhade veľmi konzervatívny. A tento bývalý minister, ktorý bol podobne ako jeho predchodcovia postihnutý profesionálnou slepotou, chcem upozorniť, že označenie naozaj nemá hanlivý význam, poukázal aj na príčinu tohto stavu. Sústredenie sa na obilninársku a olejninársku výrobu, to prinieslo rozbitie pracovného trhu v poľnohospodárstve. Na vidieku sa rozšírilo sezónne zamestnávanie a zrejme idú títo ľudia na úrad práce. A riešenie, s ktorým prišla vláda? Namiesto predloženia vízie ekonomicky udržateľného rozvoja agrosektora sme sa vo fanfarónsky zverejnenom vyhlásení dočkali riešenia krízovej situácie v odvetví. V júni 2009 vyhlásil predseda vlády, že v poľnohospodárstve vznikne 5-tisíc nových pracovných miest. Na chiméru zvanú 5-tisíc pracovných miest na vidieku malo ísť 500 miliónov korún. Citujem. „Spolu s dotáciami, ktoré ešte stále nedosahujú výšku dotácie na Západe, toto opatrenie nepomôže našim poľnohospodárom a lesníkom konkurovať cudzím výrobcom.“ Tvrdil premiér Fico pri prezentovaní tohto vskutku futuristického nápadu. Okrem predsedu vlády, jeho ministrov, žiaľ, vrátane rezortného a dynamicky potešiteľne sa zmenšujúcej skupiny koaličných voličov tentoraz tomu neuverila už ani poľnohospodárska samospráva. Chladná a rezervovaná reakcia jej predstaviteľov vrátane súčasného ministra Chovana, ktorý poznajúc situáciu v odvetví si nevedeli predstaviť, kde a najmä čo by robili ľudia v odvetví, kde prezamestnanosť je jednou z hlavných príčin nízkej efektivity poľnohospodárskej výroby. Operovanie s parametrom nízkej priemernej mzdy v odvetví namiesto mzdového nákladu na jednotku produkcie vedie rezort k úplnej strate konkurencieschopnosti. Veriť ilúziám je príjemné, a preto mnohí poľnohospodári, tak ako aj množstvo iných našich spoluobčanov, ktorí verili bájkam predsedu vlády o tom, ako sa nám hospodárska kríza vyhne, sú dnes predloženým návrhom rozpočtu nielen prekvapení, ale cítia sa byť oklamaní. Dotácie nielenže nedosiahnu výšku dotácie na Západe, ale dokonca sa znižuje národný doplatok priamym platbám a štátna pomoc, s čím sa však nedá nič iné len súhlasiť. Poľnohospodári sa však cítia vládou podvedení a chystajú sa masívne protestovať. Tak ste si ich naučili. Rezort pôdohospodárstva, ktorý je jednou z vládnych priorít, patrí k najnestabilnejším vo vláde Roberta Fica. Hnutie za demokratické Slovensko mení ministrov častejšie ako premiér autá. V súčasnosti rezort vedie už štvrtý minister, pričom predchádzajúci traja boli odídení buď podozreniami za netransparentné konanie, alebo ten posledný bez verejne uvedeného dôvodu. On sám vyhlasuje, že nevyhovoval roľníkom z vilových štvrtí. Rozumej poľnohospodárskej loby združenej najmä okolo HZDS. Popri HZDS však hlavnú zodpovednosť za stav v rezorte má predseda vlády, že takýto pre jeho prioritný rezort zverili do rúk rezort HZDS. Dokonca aj sám premiér sa musel dvakrát angažovať pri riešení škandálov v pozemkovom fonde, kde konal, avšak pri škandále v Štátnych lesoch už nenašiel odvahu odobrať hnutiu rezort po troch odvolaných ministroch, ako to urobil Slovenskej národnej strane. Po vyššie vyslovených úvahách a konštatovaných faktoch očakávam, že v reakcii budete, vážení koaliční kolegovia, namietať, že prečo sme komplexnú stratégiu rozvoja rezortu zohľadňujúcu vývojové trendy vo svete nepredložili my, keď sme boli vo vedení rezortu. Formálne by ste mohli mať sčasti pravdu. Aj keď sú všeobecne známe moje predchádzajúce napäté vzťahy s bývalým ministrom Simonom, musím s hrdosťou konštatovať, že rezort pod jeho vedením splnil takmer všetky úlohy, ktoré si stanovil. Rozhodujúcimi prioritami v rezorte počas nášho vládnutia bola príprava na vstup do Európskej únie, kreovanie potrebných inštitúcií a transpozície dokumentu, vytvorenie programu rozvoja vidieka, regionálneho operačného plánu a iné. Tieto úlohy sme splnili a vy dodnes z toho žijete. Stačilo len pokračovať, a nie účelovo a zdĺhavo meniť niektoré pravidlá čerpania eurofondov a pôdohospodárom ste mohli ušetriť viac ako miliardu korún, ktorú dnes musia bankám vo forme úrokov platiť z titulu meškanie európskych peňazí. Na tento problém už dlhšie ako rok intenzívne poukazovala poľnohospodárska samospráva. V druhej časti svojho vystúpenia sa zameriam na niektoré časti predloženého rozpočtu týkajúce sa kapitoly pôdohospodárstva. Zníženie národného doplatku k priamym platbám zo štátneho rozpočtu na úroveň 20 % a výrazné zníženie štátnej pomoci, ktoré najviac postihuje najmä poľnohospodársku prvovýrobu som dosť obšírne popísal v prvej časti. Budem sa teda venovať účelovo najmä rozpočtu Štátnej veterinárnej a potravinovej správy v Slovenskej republike a jej neprehľadnému financovaniu, príspevkovým organizáciám, niektorým kapitálovým výdavkom a oprávnenosti odpočtu DPH pre obce. Mnohí si iste spomenú, že do Národnej rady Slovenskej republiky bol v roku 2006 predchádzajúcou vládou predložený návrh na systémové riešenie problematiky Štátnej veterinárnej a potravinovej správy Slovenskej republiky. Tento návrh, ktorý bol so zainteresovanými inštitúciami predrokovaný a pripravený sa, bohužiaľ, z titulu konania predčasných parlamentných volieb v Národnej rade neprerokoval a neschválil. Po nástupe tejto vlády sa z nepochopiteľných dôvodov nepokračovalo v transformácii tejto inštitúcie a všetko sa vrátilo do starých koľají. Aký je výsledok tohto kroku, najlepšie vidíme v návrhu tohtoročného rozpočtu. Príjmy Štátnej veterinárnej a potravinovej správy pochádzajú z niekoľkých zdrojov. Sú to najmä príjmy za výber poplatkov za výkony v zmysle zákona č. 39/2007 Z. z. o veterinárnej starostlivosti a v zmysle zákona č. 152/1995 Z. z. o potravinách v znení neskorších predpisov. Túto činnosť zabezpečujú regionálne veterinárne a potravinové správy ako rozpočtová organizácia, ale samotné zisťovanie nezávadnosti robia štátne veterinárne a potravinové ústavy ako príspevkové organizácie vo svojich laboratóriách. V praxi to vyzerá nasledovne. Štátne veterinárne a potravinové ústavy ako príspevkové organizácie sú súčasťou Štátnej veterinárnej a potravinovej správy ako rozpočtovej organizácie a majú príjmy z nasledovných zdrojov. Po prvé, je to štátny dozor, čiže kontrola poľnohospodárskych produktov a zdravia zvierat, čo financuje štát, ďalej sú to súkromné zákazky opäť poľnohospodárskych produktov a zdravie zvierat financujú podnikatelia, po ďalšie, je to štátny dozor, výroba potravín, čo financuje štát, po štvrté, sú to súkromné zákazky, výroba potravín, financujú výrobcovia potravín, a po piate, je to výkon súkromnej veterinárnej praxe, čo financuje súkromný sektor. Všetky tieto výkony robia tí istí ľudia, za čo dostávajú mzdy na tých istých drahých zariadeniach a s drahými chemikáliami, pričom všetko, teda aj pre súkromný sektor financuje štát. Osobitné účtovníctvo neexistuje, pričom je pravidlom, že výkony z podnikateľskej činnosti sa vykazujú ako štátny dozor. Je to absolútne neprehľadné plytvanie finančných zdrojov a porušovanie rozpočtových pravidiel, keď príjmy z podnikateľskej činnosti sú mnohonásobne vyššie ako štátny príspevok. V rámci Európskej únie to už nikde neexistuje, pretože sa to rieši prostredníctvom špičkových, vysoko špecializovaných, a teda výrazne lacnejších laboratórií. Teda nie ísť cestou zohľadňovania nižších príjmov navýšením zdrojov, ale auditom a zásadnou reorganizáciou Štátnej veterinárnej a potravinovej správy. Nájdete na to silu, keď vám tečie do topánok, pán minister, aj keď viem, že vzhľadom na dátum na to nemáte čas a ani politickú podporu? Veľkou rezervou návrhu štátneho rozpočtu sú aj bežné transfery príspevkovým organizáciám vedeckovýskumnej základne rezortu, ktorých je šesť. Aj v tomto sektore je potrebné dokončiť transformáciu, aby sa jedným centrom, ako je to napríklad v prípade Centra výskumu rastlinnej výroby nezakrývala činnosť aspoň ďalších piatich inštitúcií bez právnej subjektivity. Do výskumnej základne je zahrnutý okrem iných aj Výskumný ústav potravinársky, ktorého výskumno-laboratórnu bázu tvorí biotechnologické centrum v Modre. Tento niekoľko hektárový lukratívny objekt spolu s nehnuteľnosťami je dnes v ponuke rezortu na predaj a je pravdepodobné, že tu už viac žiadny výskum nebude, ale rozsiahle stavebné parcely. V tejto súvislosti sa pýtam, aký výskum a kde bude Výskumný ústav potravinársky zabezpečovať svojou činnosťou a aký zmysel má potom jeho existencia? V predchádzajúcich rokoch sa zrealizoval zahraničný audit vedeckovýskumnej základne rezortu. Pýtam sa, prečo sa nerealizujú odporúčania z neho? Rovnako sa pýtam, prečo rezort každoročne uzatvára so svojimi príspevkovými organizáciami kontrakty bez uplatnenia inštitútu verejnej súťaže? Pripomínam, že len pri veterinárnych inštitúciách ide o sumu vyššiu, ako je 5 miliónov eur ročne. Je pritom všeobecne známe, že túto činnosť v mnohých krajinách Európskej únie, napríklad aj v Českej republike zabezpečujú akreditované neštátne inštitúcie za podstatne nižšie náklady. Mohol by som hovoriť aj o množstve iných finančných rezerv, ktoré by ste v prospech rozvoja agrosektora mohli využiť oveľa efektívnejšie. Za všetky spomeniem už dávnejšie medializovaný predražený nájom budovy Poľnohospodárskej platobnej agentúry s firmou spriatelenej hnutiu. V závere svojho vystúpenia sa zameriam na problém 1865 obcí, ktoré môžu byť podporované v rámci plánu rozvoja vidieka a ktoré z titulu demarkačných línií neprekrývania podpôr neboli zaradené do pólov rastu. Priznám sa, pokúšal som sa v návrhu rozpočtu nájsť krytie záväzku vyplývajúce z Memoranda medzi vládou a Združením miest a obcí, ktoré bolo podpísané 13. februára tohto roku. Keďže som nič nenašiel, chcem sa opýtať, do ktorej kapitoly tento záväzok voči obciam vláda ukryla. V článku 1 bod 3 sa totiž vláda zaviazala v rámci programu rozvoja vidieka zákonom garantovať obciam vrátenie dane z pridanej hodnoty. Pokúsim sa stručne vysvetliť, v čom spočíva problém týchto obcí. V súčasnom programovacom období Európskej únie na roky 2007 až 2013 sú obce podporované prostredníctvom programu rozvoja vidieka a regionálneho operačného programu. Pri vypracovaní  týchto programov boli stanovené demarkačné línie za účelom neprekrývania podpôr, a tak prostredníctvom plánu rozvoja vidieka je podporovaných 1865 obcí nezaradených do pólov rastu. Nerovnoprávne postavenie obcí podporovaných v rámci plánu rozvoja vidieka oproti obciam podporovaných z regionálneho operačného plánu vzniká pri oprávnenosti, respektíve neoprávnenosti výdavkov v oblasti dane z pridanej hodnoty. Článok 71 bod 3a nariadenia Rady č. 1698/2005 o podpore rozvoja vidieka prostredníctvom Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka vylučuje DPH ako oprávnený výdavok pre štátne orgány, orgány regionálnej a miestnej správy a iné orgány, ktoré sa riadia verejným právom. Na druhej strane v nariadení Európskeho parlamentu a Rady č. 1080/2006 o Európskom fonde regionálneho rozvoja v článku 7 bod 1d ustanovuje DPH ako neoprávnený výdavok len v prípade, ak ide o návratnú DPH. Rozdielna právna úprava dane z pridanej hodnoty ako výdavku oprávneného, respektíve neoprávneného na refundáciu podľa toho, o podporu z akého fondu ide, zakladá diskrimináciu tých obcí, ktoré nemôžu žiadať o podporu Európskeho fondu rozvoja regiónov, a to i napriek tomu, že žiadosti sa týkajú investícií rovnakého druhu. Obce, ktoré neboli zaradené do pólov rastu sú menšie obce s nízkymi rozpočtami, čo sa odvíja ako od počtu obyvateľov, tak od ich profesijnej a vekovej štruktúry, ktorá ovplyvňuje výšku miestnych daní. Pre tieto obce je preto táto podpora oveľa nevýhodnejšia. V praxi by úhrada DPH z vlastných zdrojov neúmerne zaťažila rozpočty týchto obcí, čo by mohlo odradiť predmetné obce od podania žiadosti o podporu. V dôsledku takejto situácie by mohlo dôjsť k ďalšiemu prehlbovaniu regionálnych rozdielov aj v migrácii obyvateľstva, čo nie je v súlade s globálnym cieľom plánu rozvoja vidieka v oblasti zvyšovania kvality života na vidieku s dôrazom na trvalo udržateľný rozvoj. Zabezpečenie rovnoprávneho postavenia pri výške podpôr je možné dosiahnuť refundáciou DPH obciam nezaradeným do pólov rastu vo výške 14 %, čím bude zabezpečené rovnaké spolufinancovanie projektov zo strany obcí vo výške 5 % z oprávnených výdavkov v rámci plánu rozvoja vidieka i regionálneho operačného plánu. Neviem si predstaviť inú formu podpory malým obciam v situáciách, v ktorých sa neustále zhoršuje a pomaly vymierajú. Práve čerpanie štrukturálnych fondov má byť kľúčovým prostriedkom k zastaveniu tohto prepadu a naštartovanie nového rozvoja. Alebo má táto vláda lepšiu doteraz nepredstavenú alternatívu? Dnes tu vaši kandidáti na županov, ako napríklad pán Maňka v banskobystrickom regióne, sľubujú výrazné čerpanie štrukturálnych prostriedkov na rozvoj najchudobnejších regiónov. Je to dokonca  headlingové heslo. Pýtam sa vás, prečo ľudí z týchto najchudobnejších regiónov tak nehorázne klamete, keď do návrhu rozpočtu ste nedali ani euro na pokrytie tohto výdavku? Okrem obcí sa neoprávnenosť výdavkov na DPH týka aj pozemkových úprav a opatrení technickej pomoci. Zastavenie procesu pozemkových úprav bude mať zásadný dopad na rozvoj najchudobnejších regiónov, a tým aj na celú spoločnosť. Návrh rozpočtovej kapitoly pôdohospodárstvo na rok 2010 jednoznačne preukazuje, že vládna priorita rozvoja agrosektora lesníctva a vidieka sa v reálnom živote vytratila a ostala len na papieri. Okrem chaotického a  sčasti účelovo v prospech spriatelených subjektov zameraného plytvania finančných prostriedkov daňovníkov Európskej únie a Slovenskej republiky prioritou vlastne nikdy nebola. Z priority sa stal dymová clona a papierový tiger určený na propagandistické účely vymývania mozgov tým, ktorým to dochádza akosi pomalšie. Ukazuje sa, a hospodárska kríza tento proces aj urýchlila, že rezort bez zásadnej reštrukturalizácie zohľadňujúcej jeho špecifické osobitosti a intenzifikácie vnútorných rezerv sa nemôže a nebude trvalo udržateľne rozvíjať. Ďalšie nezmyselné pumpovanie peňazí bez zásadnej a neodkladnej reštrukturalizácie agrosektora bude síce úpadok trochu spomaľovať, avšak zásadne prehlbovať. Každé, teda i kritické vystúpenie je potrebné ukončiť nejakými návrhmi na riešenie. Keďže o rozpočte ste už dávno dohodnutí, nebudem strácať čas pozmeňujúcimi návrhmi. Prednesiem však niekoľko námetov, bez ktorých sa nemôže rezort stať podľa môjho názoru konkurencieschopný. Po prvé. Je potrebné urýchliť ukončenie transformácie na naozaj trhové a konkurenčné prostredie, a to si vyžaduje po a vysporiadanie vlastníckych vzťahov k pôde a k lesom, aby o osude týchto rozhodujúcich výrobných prostriedkov agrorezortu rozhodovali vlastníci. Po b takmer 20-ročná prax potvrdila, že súčinnosť Slovenského pozemkového fondu, pozemkových úradov a katastrálnych úradov neviedla k dosiahnutiu základného cieľa, a to k usporiadaniu pozemkového vlastníctva. Navrhujem preto prehodnotiť ich kompetencie, zameranie činností a stanovenie úloh s vecným a časovým harmonogramom pre dosiahnutie cieľa, t. j. usporiadanie vlastníckych vzťahov. Po druhé. V súlade s postupom transformácie rezortu vytvoriť nástroj, ktorý si trhové prostredie, v ktorom agrosektor funguje, pre dosiahnutie konkurencieschopnosti vyžaduje. Mám na mysli najmä vytváranie odbytových združení, profesijných zastúpení na komoditných burzách, prejudikovanie vývoja cien rastlinných a živočíšnych komodít a na základe najnovších poznatkov vytvoriť model dlhodobej štruktúry rastlinnej výroby, živočíšnej výroby, spracovateľských podnikov a podobne. Po tretie. Zdroje Európskej únie nasmerovať v strednodobom a dlhodobom horizonte na podporu zmysluplného využívania produktov rastlinnej a živočíšnej výroby, najmä po a na rastlinnú produkciu zameranú na obnoviteľné zdroje energie, rovnako aj odpady a drevnú biomasu na produkciu elektrickej energie, biopalív druhej generácie a výrobu tepla, po b na tvorbu a ochranu životného prostredia, zachovanie diverzity v súlade s požiadavkami trvalo udržateľného rozvoja vidieka. Po štvrté. Na základe zabezpečovania reálnej spotreby rastlinných a živočíšnych komodít obyvateľmi Slovenskej republiky zadefinovať parametre výroby obilnín, olejnín, ovocia a zeleniny, mlieka a mäsa. A po piate. Rozlúčiť sa s nástrojmi ovplyvňovania zdravého chodu agrorezortu, ktoré boli vlastné centrálnemu riadeniu hospodárstva. Tieto nástroje sú v konkurenčnom trhovom prostredí neaplikovateľné, nepoužiteľné a ich administratívne presadzovanie iba predlžuje agóniu rezortu a dezorientuje myslenie manažmentov. Ďakujem za vašu trpezlivosť a pozornosť.