Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2014-01-29):
Vážený pán predseda, vážené dámy poslankyne, páni poslanci, dovoľte mi, aby som v úvode tejto mimoriadnej schôdze pripomenul, prečo tu vlastne sme. Kým sa dostanem k správe ombudsmanky a veciam, ktoré kritizuje, kde dáva policajtom vinu bez súdu, bez dôkazov, dovoľte mi malú sondu do toho, akým spôsobom tu na tému diskutujeme. Pred chvíľou sme počuli príhovor pána poslanca Chmela a myslím, že aj predsedu výboru, ktorý hovoril o veciach, o problémoch s vylúčenými spoločenstvami, o problémoch v rómskych osadách, a mal som chvíľu pocit, že je ako celoživotným bojovníkom v tejto otázke a má prvýkrát možnosť v tejto otázke aj zaujať relevantné stanovisko. Osobitne sa mi páčili tie vyjadrenia, ktoré hovorili o tom, že je vždy na strane tých zraniteľnejších, čo v prípade ľudí v okolí rómskych osád je veľmi relatívny pojem, kto je v okolí rómskych osád ten zraniteľnejší a kto je konfrontovaný s neustálym porušovaním zákona a neustálym páchaním trestnej činnosti. Je to naozaj relatívny pojem. Rovnako tak si ale musíme pripomenúť, že pán predseda bol predsa dva roky podpredsedom vlády pre ľudské práva a menšiny. A v tom období sme takýto razantný boj nikto z nás nezaznamenali. Hovoril teda o tej neuspokojivej situácii ako o výsledku svojej práce? Bola to vlastne sebakritika, ten úvod? Asi áno. Netreba ale rovnako tak zabúdať, že pán poslanec Chmel a pán predseda výboru bol i súčasťou vlády v roku 2002 až 2006 ako jej minister, ako člen vlády. V tom čase, kedy prvýkrát od roku ´89 nasadila vláda proti Rómom a v rómskej osade v Trebišove armádu. Kde vtedy... (Potlesk.) Kde vtedy boli všetky vzletné slová? Kde bol vtedy presvedčený boj za práva tých zraniteľných, keď sám s takýmto postupom zjavne súhlasil? A on vie veľmi dobre, že tú otázku, s touto otázkou nie je konfrontovaný prvýkrát. A zatiaľ som nepočul, že by sa s ňou vysporiadal. Keďže tu máme takúto situáciu, preto mi aj všetky tie slová pripadajú povrchné, pán predseda. Pripadajú mi proste povrchné v tom, že zvnútra, keď človek naozaj niečomu verí a bojuje za to pravidelne, identicky, nemôže v niektorých situáciách práve preto, že je členom vlády, v týchto svojich presvedčeniach zlyhať a byť ticho. Ale nepamätám si, a lustroval som to niekoľkokrát, túto vašu reakciu som nikde nikdy nezachytil. A teda stávate sa súčasťou politiky a politikárčenia v oblasti situácií, kedy polícia pátra, zakročuje voči páchateľom, a nie preto, že sú z osady alebo mimo osady, sú z väčšinového, majoritného, minoritného spoločenstva, pretože v tomto prípade naozaj rozdiely robiť nesmie. A s tým s vami úplne súhlasím. Poďme teda ale k samotnej situácii, o ktorej diskutujeme, a určite o tom bude ešte priestor hovoriť vo viacerých prípadoch. A vrátim sa k tomu, ako ombudsmanka v mnohých prípadoch, aj v tejto správe, nahradila orgány činné v trestnom konaní, nahradila súdy Slovenskej republiky a odsúdila všetkých policajtov za to, že pri preventívnej akcii, pátracej akcii s kódovým označením 100, porušili práva, a teda vlastne majú byť potrestaní. Dovoľte mi aj takú malú sondu do toho, ako polícia pristupuje k občanom zo sociálne vylúčených skupín, aká je zložitá spolupráca s nimi pri odhaľovaní trestnej činnosti. Pretože si myslím, že niektorí ľudia si samotnú situáciu a s čím sú policajti každodenne konfrontovaní, a nielen policajti, ale aj slušní obyvatelia na východe Slovenska, nevedia si to od stolov v Bratislave ani predstaviť. Rád by som vám ukázal také malé video, ktoré je zostrihom napríklad aj policajných akcií K100, ktorých sme robili niekoľko desiatok v uplynulom období. A nielen my. Akcie K100 v podstate vykonávala aj predchádzajúca vláda, aj vláda pred tým, pretože ich považujeme za mimoriadne účinné, a o tom svedčia aj ďalšie výsledky a štatistiky, ktoré vám budem hovoriť. Toto video vlastne pochádza z viacerých lokalít, nielen z Budulovskej a z Drieňovca, tam to je predovšetkým tá prvá časť, záver je aj zo Spišskej Novej Vsi a mnohých iných lokalít. Policajti v týchto lokalitách dennodenne riešia majetkovú kriminalitu, sťažnosti, priestupky, sťažnosti väčšinového obyvateľstva na svojich spoluobčanov, nielen Rómov, ale aj Rómov. (Reakcie z pléna.) Rozumiem, že niektorým poslancom sa môj názor nepáči, ale to je vzorom toho, že je demokracia, že môžte pripustiť, že aj ostatní ten názor si v kľude vypočujú. Každý máme v tomto prípade rovnaké práva. (Reakcie z pléna.) Prepáčte, ak raz... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)