P. Markovič, poslanec: (2007-05-15):
Vláda sa v dôvodovej správe oháňa veľmi vzletnými formuláciami o sociálnom dialógu ako o efektívnom nástroji participácie zamestnancov a zamestnávateľov na formovaní hospodárskej politiky a na zachovaní sociálneho mieru, bezproblémovým fungovaním kolektívneho vyjednávania, bipartitným sociálnym dialógom medzi zamestnávateľmi a odbormi. Hovorí o zaktivizovaní a podpore čo najširšieho rozvoja využívania mechanizmu dobrovoľného vyjednávania medzi zamestnávateľmi alebo organizáciami zamestnávateľov a organizáciami pracovníkov. Hovorí o práve odborových organizácií na slobodnú činnosť. Hovorí dokonca aj o pluralizme existencie viacerých odborových organizácií a túto pluralitu vraj garantuje. Kde je však v tejto pluralite zamestnanec s jeho právami vyjadriť sa, to už vláda nehovorí. A poviem konkrétne, na čo narážam. Vláda opäť raz ustupuje odborovým zväzom, zvýhodňuje ich postavenie na úkor zamestnávateľov a podľa tohto návrhu už aj dokonca zamestnancom. V balíku legislatívnotechnických úprav sa skrývajú úskalia predloženej novely. Chcel by som upozorniť najmä na dva body, po prvé, vypustenie tajného hlasovania o štrajku a po druhé je to zvýšenie počtu pracovníkov, ktorí sa započítavajú do celkového počtu zamestnancov. Oba body jednosmerne zvýhodňujú odborové organizácie, a to v ich iniciatívach vedúcich k vyhláseniu štrajku. Ak vypustíme tajné hlasovanie o štrajku zo zákona, pripustíme verejné hlasovanie. Odborové organizácie si ho bez problémov zapracujú do štrajkového poriadku. Verejné hlasovanie je pre ne výhodné. V dôvodovej správe sa pani ministerka odvoláva na to, že hlasovanie o štrajku je vnútorná záležitosť odborovej organizácie. Dobre, odborová organizácia štrajk organizuje, ale na hlasovaní o štrajku sa predsa zúčastňujú aj zamestnanci neorganizovaní v žiadnej odborovej organizácii. Pýtam sa, prečo tajné hlasovanie o štrajku doposiaľ nikomu neprekážalo. Nazdávam sa, že iné ako tajné hlasovanie bude nepriamym nátlakom na hlasovanie v prospech vyhláseného štrajku. Tým, že vypustíme tajné hlasovanie, transparentnosti hlasovania  určite nepridáme. A o to by nám predsa malo ísť. Predstavme si situáciu zamestnanca, ktorý sa zúčastňuje na verejnom hlasovaní. Pri svojom rozhodovaní zohrá úlohu predsa aj psychika, u niekoho viac, u niekoho menej. V každom prípade si rozmyslí, či bude hlasovať proti, povedzme, väčšine, proti svojim kolegom. Samotné Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny v rámci pripomienkového konania namietalo, a teraz citujem z vyhodnotenia pripomienkového konania k návrhu novely zákona: „Upozorňujeme, že odtajnením voľby by mohlo dôjsť k psychickému nátlaku.“ Druhým bodom, ktorému sa chcem v krátkosti venovať a ku ktorému mám výhrady, je tiež rozširovanie skupiny tých zamestnancov, ktorí sa do celkového počtu zamestnancov nezapočítavajú. Pripomínam, že hlasovanie o štrajku je platné, ak sa na hlasovaní zúčastní nadpolovičná väčšina všetkých zamestnancov. Účel tohto opatrenia je teda jasný, prehľadný a zároveň nesprávny. Umelo znížime kvórum, len aby sa nestalo to, že hlasovanie bude v dôsledku menej ako 50-percentnej účasti zamestnancov na hlasovaní neplatné. Navyše vytvárame tak kategórie zamestnancov, ktorí sa na hlasovaní o štrajku zúčastniť môžu a ktorí nie, ktorí do celkového počtu zamestnancov započítaní sú a ktorí nie. A to považujem za diskriminačné. Preto som sa na začiatku pýtal navrhovateľa, kde je v tomto procese zamestnanec občan, ktorého má vláda stále plné ústa. Alebo tu nejde o vládu občanov, ale o vládu odborov? Štrajk je legitímny prostriedok zamestnancov, ktorí sa v krajnom prípade môžu dožadovať svojich požiadaviek. Toto nikto nespochybňuje, naopak, považujem  práva zamestnancov za veľmi dôležité. Ale tlačiť na pracovníka, na jeho rozhodovanie v prospech organizovanej skupiny zamestnancov odborárov účelovo si zabezpečovať nižšie kvórum na presadzovanie svojich požiadaviek, považujem za nesprávne. Preto v žiadnom prípade by sme túto novelu zákona nemali podporiť. Ďakujem pekne. (Potlesk.)