V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-01-18):
J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážení členovia vlády, vážený kolega predkladateľ, vážené kolegyne, kolegovia, kladiem si otázku, Je to nedostatok riadenia, je to neúcta k sebe samým, že Národná rada Slovenskej republiky rokuje, či dostavať alebo predať novú budovu Slovenského národného divadla? Žiaľ, žijeme v dobe plnej zvratov. Všetko, nielen kultúra a vzdelanie, ale i česť, láska, vlastenectvo, priateľstvo, sa mení na tovar. Vyznávači mamony a odporcovia novej budovy Slovenského národného divadla rozširujú mýtus o jej socialistickej megalomanskej koncepcii. Tvrdia, že doterajšia budova SND je kapacitne i svojím vybavením na úrovni potrieb Bratislavy 21. storočia. Nová budova je vraj kapacitne naddimenzovaná i s prihliadnutím na návštevnosť dôchodcov z Viedne. K tejto demagógii stručne len toľko, hoci tu bolo už povedané pánom kolegom Jarjabkom o histórii. Súčasnú budovu Slovenského národného divadla začali stavať v roku 1885, teda pred 120 rokmi podľa plánov architektov Helmera a Fellnera pre Mestské divadlo v Bratislave, ktoré otvorili v septembri 1886 slávnostným predstavením Erkelovej opery Bánk Bán. SND bolo založené v roku 1920, keď pod týmto názvom začal pôsobiť český súbor. Počas Prvej ČR prebiehal boj o vlastné Slovenské národné divadlo. Od roku 1932 existovali vedľa seba slovenská činohra a česká činohra. V roku 1938 česká činohra zanikla a Slovenské národné divadlo tvorili činohra a opera. Napriek rozsiahlym rekonštrukciám parametre budovy ani zďaleka nevyhovujú súčasným potrebám Bratislavy, už nehovorím o tom, ako sa potreby Bratislavy v tejto oblasti zmenia v súvislosti s procesmi, ktoré dnes prebiehajú v Európe a ľudskej spoločnosti. V súčasnosti z televíznych obrazoviek takmer nepretržite schádzajú medzi nás sofistikovaní vrahovia a najrôznejšie príšery, aby sa udomácnili vo vedomí ľudí, podmanili si ich a páchali zlo, najmä prostredníctvom nastupujúcich generácií. V tomto chorom svete, s dominantným postavením brakovej literatúry a filmovej produkcie jedinou oázou pre človeka ostáva divadlo, hudba, hodnotná národná a svetová literatúra. A tým, ktorých znepokojuje 1 600 miest v hľadisku novej budovy SND, chcem povedať, že Mestské divadlo v Košiciach v rokoch 1887 až 1899 už malo v hľadisku 900 miest pre divákov. V priebehu socialistickej výstavby sa vybudovali, ako tu bolo spomínané, divadlá v Nitre, Žiline, Prešove a inde, dokonca aj Maďarské divadlo v Komárne. Sú vo väčšine prípadov preplnené. Žiaľ, v Bratislave bývalý režim nestihol dostavať novú budovu Slovenského národného divadla. Mrzí nás to, o to viac, že sme naivne verili, že sa tak stane. Nestalo sa tak. Dnes si o to viac uvedomuje nielen kultúrna obec, aká štedrá ku kultúre bola minulá spoločnosť. Aj v našom najvyššom zákonodarnom zbore sa pomerne často hovorí o kultúre slovenskej politiky. Sú momenty keď si človek obzvlášť ostro uvedomí, že je to iba prázdna rétorika, za ktorou podaktorí ľudia skrývajú svoj egoizmus. Prejavuje sa to najmä v podobných prípadoch, ako je tento, ktorý prerokovávame. Život nás každodenne núti, aby sme rozhodovali aj o otázkach, ktoré na desiatky a stovky rokov môžu rozhodujúcim spôsobom ovplyvniť život národa, krajiny a nasledujúcich generácií. Žiaľ, pokiaľ niečo nie je v bezprostrednom záujme podaktorých ľudí, najradšej sa toho chcú zbaviť, strkajú hlavu do piesku. Vláda nás presviedča, že nie sú peniaze na dofinancovanie záverečnej etapy výstavby budovy Slovenského národného divadla, ale najmä na financovanie jeho prevádzky, prevádzka bude vraj veľmi nákladná a nespravodlivá z hľadiska regiónov a ostatných druhov umenia. Vláda by najradšej na 90 % hotovú stavbu odovzdala americkému Grékovi, podobne ako už poodovzdávala veľa slovenského národného majetku do cudzieho vlastníctva s odôvodnením, že vláda nie je schopná ho tak kvalifikovane a efektívne riadiť ako súkromný kapitál. Ak je to tak, prečo potom neodíde vláda? Veď v Rakúsku, Nemecku, vo Francúzsku a inde vo svete je veľa úspešných štátnych podnikov. Mali by sme tiež požiadať vládu, aby nás informovala, prečo o objekt má taký veľký záujem súkromný podnikateľ. Snáď má väčšie pochopenie pre rozvoj slovenskej kultúry ako slovenská vláda? Bolo by dobré, keby nás pán podpredseda vlády a minister hospodárstva pán Rusko oboznámil s tým, kto vlastne je ten zázračný záchranca slovenskej kultúry. Možno keby sme poznali vlastnícku štruktúru tejto spoločnosti, zrejme by sme pochopili, prečo ministerstvo hospodárstva presadzuje práve tohto investora. Podľa nášho názoru Národná rada Slovenskej republiky by mala vytvoriť samostatnú expertnú skupinu, ktorá by preskúmala celkový doterajší postup vlády pri dostavbe a sfunkčnení novej budovy Slovenského národného divadla. V tejto súvislosti by mala Národná rada požiadať vládu, aby jej predložila kompletnú dokumentáciu, záznamy a zápisy z rokovaní so záujemcami, smernice prerokovávania, návrhy zmluvy a podobne. Argumenty ministra hospodárstva pána Ruska sú účelové. Tým, že kladie na úroveň Slovenské národné divadlo s ostatnými divadelnými scénami a ďalšími druhmi umenia, cieľavedome zneužíva rivalitu a primitívny regionalizmus na dosiahnutie svojich protinárodných a úzko komerčných cieľov. Čudujem sa, že divadelníci z Košíc, Martina nevedia, že Bratislava je hlavným mestom a že Slovenské národné divadlo patrí Bratislave. Plne podporujeme požiadavku predstaviteľov verejného, politického a kultúrneho života, ako aj občanov Slovenskej republiky, ktorí požadujú, aby o divadle rozhodovalo Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky. Chápem pána Ruska, že rezort kultúry je váš a chcete to ako predseda ANO zastrešiť a takto riešiť problém. Vaše angažovanie v tejto veci je však nenáležité. Je namieste otázka, čo má minister hospodárstva spoločné s dostavbou novej budovy Slovenského národného divadla. Niekto by mohol cynicky povedať, že bol poverený vládou. Veď SND patrí do okruhu pôsobnosti ministra kultúry. Mohlo by mu pritom odborne asistovať ministerstvo výstavby. Sme toho názoru, že by sa do tejto problematiky nemal montovať sám pán Rusko. Ak z nejakých dôvodov to minister kultúry nechce robiť alebo nemôže gestorovať, odporúčame vytvoriť samostatný orgán pre dostavbu novej budovy Slovenského národného divadla ako verejnoprávnej kultúrnej inštitúcie slovenského národa. Stojí za zváženie, či by nebolo namieste vytvoriť samostatný orgán zvolený Národnou radou Slovenskej republiky, ktorý by sa komplexne staral o koncepčnú problematiku Slovenského národného divadla. Častým argumentom, resp. protiargumentom na kritiku postupu vlády je požiadavka, aby kritizujúci subjekt povedal, kde vziať peniaze na iné riešenie. Keď im niekto poradí, že stačí odvolať našich vojakov z Iraku, peňazí bude dosť nielen na dostavbu budovy SND, ale aj na jej prevádzku, sú podráždení. A naozaj, prečo tam musia naši vojaci naďalej zotrvávať? Veď už odchádzajú Česi aj veľkí priatelia Američanov Poliaci. Že by prehlbovanie priateľstva medzi naším predsedom vlády a prezidentom USA bolo dôležitejšie ako Slovenské národné divadlo? Podľa oficiálnych správ rozpočet 2004 skončil s deficitom o 8 mld. vyšším, ako sa predpokladalo. Nebolo by vecou základnej slušnosti vrátiť občanom aspoň časť peňazí vo forme dostavby budovy Slovenského národného divadla a prefinancovania jeho prevádzky na ďalšie 2 roky? Zrejme žiadať od vlády slušnosť je ilúzia. Pre ňu je bližšia štátna správa, jej trináste platy a nebotyčné odmeny jej predstaviteľov, najmä tých najvyšších, starostov, predstaviteľov iných inštitúcií. Tá len v decembri 2004 aj podľa novinových správ vydrancovala z pokladnice astronomických 62 mld. len preto, aby neprepadli. Čiernych dier, ktoré doslova vysávajú miliardy od slovenských daňových poplatníkov, je stále dosť. A tie sú vždy prednejšie ako Slovenské národné divadlo, slovenská kultúra, školstvo, zdravotníctvo. V minulosti za ozdravenie slovenských bánk zaplatili slovenskí daňoví poplatníci do 150 mld. korún, aby mohli prejsť do cudzích rúk perfektne monitorujúcich kontá slovenských občanov a ostatné slovenské subjekty. Dnes môžu poskytovať svojim materským klientom perfektné informácie a rady, ako držať Slovensko pod krkom. Za sprostredkovanie predaja SPP a nekompetentné devízové transakcie sme zaplatili tiež okolo dvoch desiatok miliárd. V ostatnom čase nás potešil verdikt Medzinárodného arbitrážneho tribunálu vo Washingtone, ktorý nám zvestoval, že Slovensko prehralo spor s Česko-slovenskou obchodnou bankou a má jej zaplatiť neuveriteľných 24,7 mld. korún. Ľudia hovoria, že sú to nekresťanské drahé chyby našich vlád, ktoré, samozrejme, zaplatia daňoví poplatníci. Pred piatimi rokmi členovia Dzurindovej vlády oznámili so širokým úsmevom verejnosti zisk 17 mld. korún z predaja Česko-slovenskej obchodnej banky belgickej finančnej skupine KBC. Prítomný pán podpredseda vlády pán Mikloš tvrdí, že to nie sú chyby Dzurindových vlád. Právnici tiež čosi vedia o sukcesii, následníctve vlád. Pre pána Mikloša je však najdôležitejšie, že ich reformy a ostatné experimenty občania znášajú oveľa trpezlivejšie ako v Taliansku a inde v Európe. Dúfajme, že to nebude donekonečna. Vráťme sa však k Slovenskému národnému divadlu. V televíznej relácii „O päť minút dvanásť“ minister financií pán Mikloš povedal, že problémom by neboli finančné prostriedky na dokončenie novej budovy, ale financovanie prevádzky Slovenského národného divadla, ktoré by každoročne pohltilo vyše pol miliardy korún. Keď sa členovia Výboru pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá Národnej rady, novinári a iní zainteresovaní ľudia obracali na pána Ruska s požiadavkou, aby im povedal, aká je hodnota nedokončenej budovy, vysvitlo, že nie sú presné čísla. Vychádzajúc z povedaného odporúčam Národnej rade Slovenskej republiky, aby zaviazala vládu Slovenskej republiky zabezpečiť finančné prostriedky na dokončenie a sfunkčnenie novej budovy Slovenského národného divadla, vyhlásila a zákonom zakotvila Slovenské národné divadlo za národný kultúrny stánok, ktorý by nikto a nikdy nemohol scudziť ani transformovať na iné účely. Zákon by mal usporiadať tiež ostatné dôležité otázky obdobne ako v iných verejnoprospešných inštitúciách, ako sú Slovenský rozhlas a Slovenská televízia. Takýto zákon by tohto roku mohla vláda predložiť do Národnej rady Slovenskej republiky. Ak hovoríme o Slovenskom národnom divadle ako o národnom kultúrnom stánku, máme na mysli aj koncepciu jeho poslania s dominantným dôrazom na jeho národný vklad do európskej a všeľudskej kultúry. V prípade, že vláda odmietne dofinancovanie a sfunkčnenie novej budovy Slovenského národného divadla, potom neostane nič iné, ako sa obrátiť na občanov s výzvou, aby prekazili kupčenie s budovou Slovenského národného divadla, aby sme zahájili celonárodnú zbierku na jej dokončenie a financovanie Slovenského národného divadla. Obdobne by bolo nevyhnutné o celej situácii informovať zahraničných Slovákov a bratský český národ a tiež ich požiadať o účasť na riešení tejto bezprecedentnej situácie. Ak sa predá nová budova Slovenského národného divadla, na rade je budova Slovenskej televízie, budova Slovenského rozhlasu, možnože Slovenského národného múzea. A čo ostane Slovensku? Preto budeme hlasovať za navrhnuté uznesenie. Ďakujem. (Potlesk.)