V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-05-11):
J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážený pán predseda vlády, vážená vláda, kolegovia, kolegyne, aj iné zamyslenie dovoľte mi povedať než to, čo sme počuli tu doteraz, pričom akceptujem všetko to, čo bolo v prospech zmluvy urobené na Slovensku, počnúc Konventom, diskusiami a rôznymi stretnutiami. Vychádzam z predpokladu, že nikto z nás nepochybuje, že ratifikácia európskej ústavy, teda vyslovenie súhlasu so Zmluvou o Ústave pre Európu, rozhodujúcim spôsobom ovplyvní náš život a život generácií, ktoré prídu po nás na desiatky rokov, a možnože celé stáročia. Preto k nej chceme pristupovať maximálne zodpovedne, kompetentne, s rozmyslom a rozvahou. Sme za to, aby Európska únia mala pravidlá. Predsa v každej rodine existujú dohody a mantinely a bolo by zlé, keby ich nemala aj Európska únia. Po dôkladnom oboznámení sa s celým návrhom vzniká obrovské množstvo otázok o našej budúcnosti, ako aj o celom rade postulátov a formulácií v samotnom návrhu. Zmluva obsahuje významný prenos právomocí z národných štátov na Európsku úniu. Články I-13 (oblasť výlučnej právomoci) a I-14 (oblasť spoločnej právomoci) sú toho zreteľným dôkazom. Suverenita členských štátov by sa prakticky obmedzila na oblasť zdravotníctva, školstva, kultúry a komunálnych sfér. Oba články umožňujú vnútorné zásahy do politického i ekonomického národného systému. Pomimo zníženia ich suverenity posilňuje nezvratnú centralizáciu rozhodovania do Bruselu a posúva ho do roviny rôznych foriem väčšinového súhlasu. Práve pri tomto si kladieme otázku, aká bude mladá Slovenská republika o ďalších 12 rokov? Ak nám ide o Slovensko, tak poďme, zamyslime sa, čo sme schopní preň urobiť a čo môžeme aj vybojovať. Malým a stredným štátom zmluva uberá, zatiaľ čo veľkým pridáva, mení spôsob hlasovania v Európskej rade nahradením tzv. vážených hlasov, teda populačnými princípmi. KSS po dôkladnom rozbore znenia navrhovanej Ústavnej zmluvy je toho názoru, že Zmluva zakladajúca Ústavu pre Európu 1. presadzuje neoliberálnu politiku, t. j. privatizáciu, dereguláciu cien, obmedzovanie úlohy štátu i sociálnej oblasti. Táto politika je súčasťou navrhovanej ústavy. Jej realizácia má byť zabezpečená eurom, pokynmi, zákonmi a malými skupinami nadnárodných politikov, rozsiahlou byrokraciou Európskej komisie bez akejkoľvek demokratickej kontroly. Ratifikácia tejto zmluvy vytvára ústavnú bariéru, osobitne pokiaľ ide o právo národov na výber vlastnej cesty, sociálno-ekonomického rozvoja a politicko-spoločenského usporiadania nielen teraz, ale aj v budúcnosti, i keď sa hovorí, že štát môže z tohto spolku, zväzku, vystúpiť; 2. zmluva slúži k ústavnému posilňovaniu usporiadania Európskej únie podľa kapitalistického poňatia integrácie a neprináša žiadne podstatné zlepšenie pre väčšinu obyvateľov členských krajín a už vôbec nie ostatných obyvateľov Európy. Zmluva otvára cestu k militarizácii Európskej únie a vojenskej agresii i mimo štátov Európskej únie, a to pod zámienkou nebezpečenstva globálneho terorizmu. Nie je náhodou rozširovanie NATO paralelné s rozširovaním Európskej únie. V rozhodovacom procese o použití vojenskej sily má rozhodujúce slovo Európska rada a Rada ministrov. Európsky parlament je iba konzultant. Zmluva stanovuje pre činnosť politických strán neprijateľný rámec, v rámci ktorého by mali pôsobiť. Umožňuje totiž ovplyvňovať politiku a činnosť politických strán na európskej úrovni prostredníctvom pravidiel týkajúcich sa financovania týchto strán. Zmluva dáva Európskej centrálnej banke veľkú moc k presadzovaniu monetárnej politiky prostredníctvom ovplyvňovania objemu peňazí na trhu, k udržiavaniu inflácií v určitých rozmedziach bez ohľadu na potrebu ekonomického rozvoja, osobitne v malých krajinách. Európska ústava sa sama pokladá za ústavu ako takú v štátno-právnom zmysle so všetkými príslušnými vlastnosťami. Kto to nevidí, zrejme asi nechce vidieť. Ide do istej miery o superústavu, ktorá si robí nárok na najvyšší stupeň v hierarchii v európskej sústave platného práva, a to i proti národnému základnému zákonu a jeho princípom. Kým táto ústava prisudzuje základnému zákonu pri najlepšom prípade pozíciu tretej triedy a nahradzuje ústavný systém slobodnej štátoprávnej demokracie viac či menej byrokraticko-technokratickým systémom. Preto poslanci za KSS nebudú hlasovať za ratifikáciu Ústavnej zmluvy Európskej únie v predloženom znení. KSS, naši členovia a mnohí naši sympatizanti hlasovali v referende za vstup Slovenskej republiky do Európskej únie hlavne preto, lebo sme boli presvedčení, že horšie zlo pre Slovensko ako členstvo v EÚ by bola jeho izolácia, jeho zatlačenie do novodobého európskeho geta. Pritom sme dúfali, že sa situácia po vstupe ďalších desiatich členských krajín bude v Európskej únii meniť k lepšiemu, hlavne v prospech občanov. Zatiaľ nám členstvo v EÚ prinieslo hlavne falošných nádejí, zavádzajúcich mýtov a problémov. Z hľadiska občanov existujú opodstatnené a oprávnené výhrady proti ratifikácii Ústavnej zmluvy EÚ, ako je predložená. Hlavne preto, lebo dostatočne negarantuje demokratický a sociálny rozmer. Jedným z najdôležitejších mýtov je tvrdenie, že rozšírenie EÚ zjednotilo Európu. Nielenže ju nezjednotilo, ale sa mu postavilo do cesty ako neprekonateľná prekážka. V súčasnosti sa dotvára nová železná opona, ktorá je vierolomným porušením samotnej podstaty helsinských dohôd. Stotožňovanie rozšírenia EÚ s procesom integrácie je zavádzajúce a nebezpečné. EÚ od svojho vzniku bola koncipovaná predovšetkým a nadovšetko ako zjednotená Európa monopolov, bánk, veľkého kapitálu a európskej byrokracie. Tento charakter EÚ sa ďalej posilňuje v dôsledku jej rozšírenia o desať nových členov a predloženou Ústavnou zmluvou. Ratifikácia Ústavnej zmluvy EÚ bude podstatným a nezvratným krokom v premene Európskej únie na svojrázny európsky superštátny útvar. V dôsledku tejto premeny EÚ podstatne vzrastie úloha byrokracie na úkor členských štátov, ich národov a občanov. Navyše sme presvedčení, že ratifikácia Ústavnej zmluvy je predčasná a obsahuje v sebe mnohé nebezpečenstvo. Len ďalší vývoj môže ukázať, akým smerom by sa mala uberať Európska únia, aby bola ku prospechu národov a občanov jej členských štátov. Mali by sme sa usilovať, aby ekonomická a politická integrácia bola doplnená sociálnou úniou založenou na princípe solidarity. Žiaľ, zatiaľ najviditeľnejším prístupom EÚ k novým členom a ich občanom sú nezmyselné obmedzenia, príkazy a zákazy. Koľko máme vyrábať, koľko hektárov obsiať, či máme vyrábať rum, bryndzu a tak ďalej atď. Toto obyčajných ľudí zaujíma. Nie akademická diskusia. V novembri 1989 a po ňom sa na všetky spôsoby dehonestovalo plánovanie ako príčina potreby zámeny socializmu kapitalizmom. Keď sa človek dnes zamyslí nad dirigizmom a ekonomickým diktátom Európskej únie, až sa vlasy na hlave ježia – a budú sa nám ešte oveľa viac. Sme toho názoru, že o Ústavnej zmluve EÚ by malo rozhodnúť referendum, tak ako je to vo väčšine iných demokratických členských štátov. Musíme vyjadriť hlboké poľutovanie, že sa tak nestalo. Prečo? Azda z obavy, že by občania Ústavnej zmluve povedali nie? Azda nie. Veď médiá sústavne prinášajú informácie o výsledkoch z prieskumov verejnej mienky, podľa ktorých údajne občania Slovenska najviac podporujú ratifikáciu Ústavnej zmluvy zo všetkých členských štátov Európskej únie. Alebo, ako sa hovorí, istota je istota. Možno aj to. Hlavná príčina je asi niekde inde, v tom najpodstatnejšom, čo je dnes charakteristické pre našu politickú scénu, jej kultúru a etiku – v neúcte k občanom. Politika na Slovensku dnes potrebuje občana len na jednorazové použitie za štyri roky vo voľbách na získanie legitimácie na vládnutie. Mali by sa nad tým zamyslieť aj pri tejto príležitosti tak občania, ako každý politik, v ktorom zostala aspoň štipka poctivosti pre túto hru. Niekto by sa mohol opýtať, prečo komunisti prichádzajú s referendom až teraz? Odpoveď je jednoduchá: Preto, lebo máme skúsenosť, že ak niečo v tomto parlamente nenavrhne vládna koalícia, z princípu je nepriechodné. To je tiež jeden z veľkých vynálezov a vkladov pre obohatenie demokracie vo svete. A my sme mali skutočne, aj máme, nie propagačný záujem o ratifikáciu Ústavnej zmluvy Európskej únie občanmi, keď je pre občana. Vyjadrila by sa tým nielen úcta k nositeľom originálnych právomocí v štáte, ale aj to, že si tento parlament uvedomuje svoju pominuteľnosť v porovnaní s tým aktom, ako je ratifikácia Ústavnej zmluvy EÚ, ktorá predurčí budúci život nášho národa a štátu. Podľa nášho názoru vôbec nie je dôvod ponáhľať sa s ratifikáciou. Vláda započala diskusiu o jej účelnosti. Treba vo vysvetľovaní obsahu pokračovať. Preto navrhujem, aby sme ratifikáciu Zmluvy zakladajúcu Ústavu pre Európu neuskutočnili dnes. V tomto duchu predkladám procedurálny návrh – neprerokúvať obsah zmluvy a vrátiť ho vláde s cieľom vysvetľovania, lepšej kampane. Iba dnes, ako viete, sa začína distribúcia letákov do domácností a my sa dnes ponáhľame s jej ratifikáciou. Ľudia to nepochopia. Ďakujem.