R. Kaliňák, podpredseda vlády a minister vnútra SR: (2007-05-15):
Po druhé. Skúste sa dohodnúť, v opozícii, poradím vám, my sme to robili tak a snažili sme sa hovoriť to isté približne, aby v zásade vyšlo, že to, čo povieme, má tú istú pointu. Ale z vás každý hovorí niečo úplne iné. A potom vychádza, jeden hovorí o žiadnom benefite, jeden hovorí o väčšom, druhý hovorí o menšej škode, tretí hovorí o väčšej škode. Napr. pán poslanec Slafkovský ma úplne šokoval. Pán poslanec, prepáčte, ale ja si myslím, že naozaj roky ste pracovali v tej samospráve, aj sa v tom vyznáte, ale veď je predsa jednoduché počítať. Nemôžete povedať, že chceme niekomu vytvoriť trafiku, keď 8 trafík rušíme. Aké nové trafiky vytvárame, keď ich nevytvárame? Skúste si to dať do poriadku, aby potom malo hlavu aj pätu to, čo hovoríte, a nevyzeralo to skôr akože na smiech, pretože tam by to potom sedelo. Keď zrušíme osem krajských stoličiek, tak potom nemôžu vzniknúť žiadne nové, lebo tá, čo je v sídle kraja, tá už dnes existuje a bude existovať aj ďalej. Takže žiadna nevznikne, čiže je to osem mínus. Dobre rátam? Čiže to len k tomu, že tie vyjadrenia, ktoré hovoríte, sú vždy len tak napoly, aby sme nepočuli. Pán poslanec Pado, 2 350 je ušetrených. Iste, keď nebudete počítať nárast na VÚC a samosprávach, tak bezpochyby vám to tak vyjde, keď to budete odpočítavať. Áno, len treba proste to vždy tak upraviť, aby to vyhovovalo mne. Čiže to je po druhé, čo sa týka čísiel. Po ďalšie, neštandardný postup. Iste, neštandardný postup to je, pretože je neštandardné rušiť krajské úrady. Doteraz ste to nerobili. My sme sa teda pokúsili o tento neštandardný krok a, samozrejme, neštandardné rozhodnutie vyžaduje neštandardné kroky. Ja v tom žiadny problém nevidím. Ja by som to aj vysvetlil pánovi poslancovi, len tu nie je. Pán poslanec Janiš tu nie je tiež, tomu tiež vlastne nemôžem ani k tomu veľa povedať, ale to si nechám na budúce, čo som chcel, na to si ja rád počkám. A čo sa týka toho vedra, čo spomínal pán Abrhan predsa len, viete, ono k tej prvej mojej poznámke. Keď vysypete z toho jedného vedra tie klince do toho druhého vedra, ktoré existuje, tak vám to vedro ostane. A o tom práve hovoríme. A to vedro môžeme použiť spôsobom, ktorý prinesie ušetrenie peňazí. A ja vám poviem ešte tretie číslo, pán poslanec. Ja tvrdím, že je to 251. No a vyberte si. A vy hovoríte o 2 350. Jednoducho to sú nezmysly, na ktoré sa nedá ani reagovať. Čiže v každom prípade, myslím si, že sami v sebe váhate, prečo ste vy nenabrali odvahu, aby ste išli touto cestou, prečo vy ste nenabrali odvahu, aby ste naozaj priblížili tú štátnu správu smerom k občanom. My sme ju nabrali. Toto je začiatok. Ja som predsa jasne povedal, že toto je začiatok. A má to svoje etapy, na konci ktorých bude, samozrejme, štátna správa blízko pri občanovi, lebo tam na tom závere je aj internetizácia celej štátnej správy. Lenže tú už neradi vidíte. Vy radi len čiastkové kroky kritizujete len preto, aby ste ich kritizovali, aby ste neboli spokojní. To znamená, v tomto je celý problém. A hodnotu vášho slova v podstate oceňujú tí, ktorých by ste mali zastupovať. Ja som v podstate chcel reagovať, pán poslanec, na teba, len som tu nebol, tak, bohužiaľ, nechám si to nabudúce. A že prečo som tu nebol? Pán poslanec, nehovoril si k zákonu, ktorý sme uzatvárali. A predtým, keď bola rozprava, si tu nebol. Čiže to hovorím, len aby boli veci úplne jasné. A viem, čo som ti chcel povedať, pán poslanec. Skús nepoučovať starších kolegov, keď sám tomu dobre nerozumieš a sám si toho veľa v tej oblasti neurobil, pretože potom ťa ocenia tvoji voliči tým, že skončíš na krásnom štvrtom mieste v primátorských voľbách s bezvýznamným počtom hlasov. To je to, čo zastupuješ. Čiže, pán poslanec, poprosím ťa, ak máš záujem povedať niečo naozaj vzletné, skús to hovoriť k ľuďom, ktorí už niečo dokázali v tom svojom živote. To je celé, pán poslanec. Ináč tiež, pán poslanec, ešte, aby som zareagoval na tvoje vystúpenie. Porušenie zákona je vždy porušenie zákona, pán poslanec. A na to je povinný predsedajúci upozorniť, keď niekto nehovorí v rozprave k veci, lebo rozprava je na to, aby reagovala na prednesený zákon. Samozrejme, viem, pán poslanec, že si ten rokovací poriadok nikdy neprečítal ani neprečítaš, lebo na to tu nesedíš, aby si ho čítal, ale len keď sa predsedajúci snaží nejakým spôsobom upozorniť na chybu v tom, čo hovorí, to predsa robil aj pán predseda Hrušovský a každý pán predsedajúci. To znamená, z tohto pohľadu... (Reakcia z pléna.) Ale upozorňuje, bezpochyby upozorňuje. (Hlas z pléna.) Ale urobil, samozrejme, však som bol pri tom, ešte sami sme na to upozorňovali. Tak môžeme si to vybrať ešte zo starého archívu nejako. Dobre, čiže ja len som chcel reagovať na to, že pán poslanec Pado reagoval vecne. Vymenoval veci, s ktorými nemusím súhlasiť, to sú veci ohľadne čísiel. Pán poslanec Janiš reagoval iba emotívne v snahe poukázať na seba. A to sa práve vypomstilo, pán poslanec, v tých veciach, ktoré som spomínal. Treba vecne, treba odborne diskutovať a treba sa tomu rozumieť. To je zhruba asi všetko. Ďakujem pekne. (Potlesk.)