P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-04-11):
I. Belohorská, poslankyňa: Vážený pán podpredseda, vážený pán neprítomný minister, vážené dámy, vážení páni – už je? Dobre. Ďakujem pekne, pán minister. Pán minister, keď ste nastúpili do funkcie, predstavovala som si, že takto asi má byť, že funkciu má obsadiť politik, ktorý už má určitú prax v politike, ktorý svojou povahou nie je agresívny a ktorý má právnické vzdelanie. Takisto že je to politik, ktorý nemá v svojej minulosti takú frustráciu, ako mal predchádzajúci pán minister, kde nie je riziko, že sa bude snažiť nekompetentne s určitou predpojatosťou rozhodovať. Vyberiem si z vášho vystúpenia niektoré veci, ktoré ste spomenuli pri nástupe do svojej funkcie. Nechceli ste, aby sa spolitizúval rezort ministerstva vnútra. Veľmi správne. Veľmi by som vám gratulovala, keby sa vám to podarilo. Ale práve táto posledná skúsenosť je príkladom, že v spolitizúvaní vášho rezortu sa neprestalo po odchode ministra Pittnera. Ak ste dopredu vedeli, to, čo som hovorila vo svoje poznámke, že ide o politikov – a dokázali ste svojím vystúpením, že ste to vedeli –, mali ste si dať desaťkrát pozor, aby ste mali situáciu pod kontrolou. Nebudem opakovať už veci, ktoré tu boli povedané, či už ostatnými kolegami, alebo aj mnou, že na akciu ste mali mať zabezpečenie kamerou, mali ste mať psa, aj keď vy tvrdíte, že nebol potrebný. Ja si spomínam ešte na obdobia, keď mala v rukách aj tento rezort a aj sledovanie občanov a ich šikanovanie ŠtB a keď sa nám len tak dostávalo do uší, ako koho prehľadali na hraniciach, ako mu rozmontovali „tapacírung“, vyhodili všetko, fakticky zničili pred dovolenkou auto. Nič také sa nedialo. To nehovorím preto, že by som si to v danom prípade priala, ale keď som ja aj pri prerokúvaní tohto návrhu v zahraničnom výbore vzniesla námietku, že nebol prítomný pes, jeden z pánov poslancov povedal, že možno jeden z tých „kukláčov“ mal taký citlivý nos ako pes. Pán minister, nie je možné, aby po takom krátkom čase osoby pustili. Nebol dôvod, ak ste dopredu vedeli, že ide o politických funkcionárov, používať, alebo mieriť na nich zbraňou. A uisťujem vás, že pri akejkoľvek diskusii v zahraničí takéto niečo každý bude označovať za politickú diskrimináciu a šikanovanie. Som veľmi zvedavá, keď tu bude 25. až 27. Rose-Rothov seminár, kde sa práve bude hovoriť o nových hrozbách a nových horizontoch, kde terorizmus skutočne je, ako aj drogy a zbrane sú novou hrozbou, som zvedavá, či predložíte tento príklad ako jeden z úspešných alebo aj neúspešných zákrokov bez toho, aby si verejnosť žiadala odpoveď z vašich úst. Som zvedavá na ospravedlnenie z vašich úst a určitým spôsobom ukázanie, ako chcete podobné situácie riešiť. Tu by som sa pridala aj k môjmu kolegovi Andrejčákovi, ktorý je zvedavý na štatistiku tých úspešných zákrokov. Povedali ste aj, že občania nám vyčítajú, že nekonáme, tak sme konali. Viete, ja tu mám z posledného týždenníka z minulého týždňa jeden článok, kde, myslím si, policajti mali konať, pretože bola to vec v dedine známa, že matka 7 detí bola bitá. Dokonca táto matka, keď už nevládala znášať mužovu tyraniu, hľadala pomoc u policajtov. Pomáhali jej sociálni pracovníci z okresného úradu. Dokonca jej pomohli zohnať ubytovanie. Kedysi vyslovene krásna žena zmenená po 18 rokoch manželstva takmer na nepoznanie sa definitívne odhodlala hľadať pomoc na odbore kriminálnej polície a dala trestné oznámenie na svojho muža. Treba povedať, že v rámci platného právneho postupu sa polícia snažila zhromaždiť dostatok faktov a informácií. Tak sa uvádza v stanovisku Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Žiline. Kriminalisti preverovali výpoveď ženy, predvolali na výsluchy jej tri najstaršie deti. 16-ročná Katka matkine slová o fyzických útokoch potvrdila 11. marca, ale pre políciu to stále nebol dostatok dôvodov. A stalo sa to, že manžel príslušnú ženu zabil, zavraždil. „Príslušníkom polície je ľúto, že tento prípad sa skončil tragicky,“ tak napísal hovorca Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Žiline a zdôraznil, že „policajti naozaj spravili maximum“. Tvrdia, že pri opakovanej hádke alebo útoku mala okamžite volať tiesňovú linku 158. Myslím si, že tento prípad je dosť jasným mementom, pán minister, že polícia aj tam, kde má argumenty a kde má dôkazy, nekoná tak, ako by konať mala. Som veľmi rada, že vo svojej reči ste spomenuli, že sme dali návrh a máme na to ústavné právo. Škoda, že tu nie je pán poslanec Slafkovský, ktorý sa z podobných ústavných návrhov vysmieva. Škoda, že tu nie je predseda parlamentu, ktorý sa nám prednedávnom vyhrážal cez médiá, ako bude kontrolovať našu účasť na schôdzach. Pán minister, ale dovolím si opýtať sa vás na iné veci a dám vám zopár otázok. Ako si myslíte, že prispievajú aj také kauzy, ako bolo udanie a potom následná prehliadka, k vývoju politického ovzdušia na Slovensku a čo to má znamenať? Vytváranie negativistických vzťahov k vlastnému národnému, kultúrnemu a politickému dedičstvu v povedomí všetkých, alebo aspoň väčšej časti občanov, ako aj formovanie atmosféry strachu, ako aj formovanie iných – straty duchovných, mravných hodnôt národa štátu vo väzbe na občiansku bezmocnosť a beznádej s následnou cielenou demoralizáciou spoločnosti? Zastrašovanie, zosmiešňovanie alebo iné odrádzanie priaznivcov a potenciálnych voličov, prezieravých, pevných, nemanipulovateľných osobností nášho politického života, ktoré je spojené so všemožným ovplyvňovaním verejnej mienky v ich neprospech? A naopak, prezentovanie ovládateľných a možno aj vy viete, komu poslušných politikov ako rozladených, progresívnych, novodobých a múdrych? Obštrukčné usmerňovanie toku informácií, znižovanie všeobecnej dostupnosti nezávislých informácií v reálnom čase a úrovne priebežnej objektívnej informovanosti zákonodarných vrcholných mocenských a riadiacich štátnych orgánov a organizácií s následnou inšpiráciou chybných, prípadne opravu vyžadujúcich rozhodnutí z procesu ich práce? Destabilizácia vzťahov medzi politickými stranami, spoločenskými organizáciami a hnutiami, etnickými, národnostnými skupinami, ekonomickými subjektmi napríklad cestou deštruovania a likvidácie pôvodných zaužívaných stabilizujúcich prvkov, podnecovanie nedôvery ako všeobecného stavu provokovania zdanlivo bezvýznamných konfliktov alebo inak vytváraných príležitostí na aktivizovanie spoločnosť rozvracajúcich procesov? Ak, pán minister, budete vedieť odpovedať na niektoré z týchto mojich otázok, potom sa vás opýtam, či nemáte pocit, že Slovenská republika, ktorej ste ministrom, je vystavená presne cielenej, dobre organizovanej, budúcnosť štátu ohrozujúcej informačnej operácii, ba dokonca možno povedať v dnešnom čase až informačnej vojne. Informačnej vojne ako novej forme presadzovania štátnych zahraničných záujmov. Tento, dnes už vďaka rozvinutým informačným technológiám vyspelý prostriedok agresívnej politiky moderného štátu je sám schopný riešiť a úspešne presadiť politické záujmy agresora bez použitia ozbrojenej sily aj tam, kde to donedávna bez zbrane nebolo možné. A čo je neuveriteľné, poskytne útočiacemu aj verejnú ochranu patriacu obeti. Informačná vojna je už v súčasnosti spolu s ekonomikou stále viac a úspešnejšie používaným nástrojom na presadenie vlastných záujmov, neraz skrytého a ťažko identifikovateľného agresora alebo na podporu jemu blízkych, či do konečného cieľa veľmi agresívnych a ambicióznych plánov. Závisí to od stanovených cieľov, zvolených postupov a očakávanej trvácnosti nových vzťahov. Je to cesta veľmi lákavá, a nielen pre iredentisticky orientovaných politických dobrodruhov. Veď nespôsobuje žiadne hrubé a očividné deštrukcie objektov s ťažko odstrániteľnými následkami, ani straty na životoch, alebo šokujúce poškodenia ľudského organizmu. Popri tom všetkom finančná náročnosť takéhoto druhu vedenia vojny v porovnaní so skutočným ozbrojeným konfliktom je zanedbateľná. Potenciálne možnosti úspechu sú závratné a riziká dôsledkov možného nezdaru v štátnom meradle nie sú v podstate žiadne. Pán minister, dnes sa dostali do popredia v štáte mnohí ľudia, ktorí si neželali vznik Slovenskej republiky. Už to, že tu vznikne precedens, že na politického protivníka môže policajt tohto štátu a „kukláč“, ktorý je v rangu Policajného zboru, alebo mal by byť tým najšpičkovejším profesionálom, už to je veľké riziko zneužitia politickej moci, zastrašenie politického protivníka. A presne to, ako som vám povedala, je to vlastne odstránenie alebo znemožnenie politickej súťaže o voliča. Obávam sa, pán minister, že keď ste si toto v rezorte pripustili pol roka pred voľbami, obávam sa, aké ešte sú plány, ktoré možno ešte ani vy neviete a dostanete príkazom. Takže ja viem počítať a presne viem, asi aká je naša šanca na vaše odvolanie. Ale prosím vás o jedno, veľmi dobre počúvajte veci, ktoré sa tu hovoria. A ak chcete pred históriou obstáť ako člen politickej strany, ktorá síce v začiatkoch možno ten štát sa nesnažila podporiť a založiť, tak aspoň vás, pán minister, prosím o to, aby ste ho vedeli obhajovať.