K. Tóthová, poslankyňa: (2004-12-14):
Vo svojom vystúpení nebudem opakovať to, čo bolo povedané, ale osobne si myslím, že veľmi veľa bolo pravdy, snáď viac, ako by sme si my, čo tu sedíme, želali. Mne veľmi prekáža nesociálne cítenie, absolútna „otrlosť“, prepáčte, pán minister, ale vaša „otrlosť“ k sociálnym problémom občanov, a to práve u ministra, ktorý má v rezorte tieto otázky - prácu, rodinu a sociálne veci. Ja rovnako ako ostatní poslanci, tí dozaista tiež dostávajú zúfalé listy občanov. Pán minister, ja už som minule chcela, že vám ich pozbieram a osobne zanesiem, pretože pokiaľ by som vám ich postúpila, asi tak dopadnú ako listy, ktoré vy dostávate na ministerstvo, pretože občania, pokiaľ mne a mojim kolegom píšu, tak vždy dajú poznámku, prevažne dajú poznámku, že sme sa obrátili na toho ministra, na predsedu vlády, na predsedu parlamentu a medzi iným citujú aj vás. Čiže vy veľmi dobre viete, aká je sociálna situácia, aké sú problémy v spoločnosti, len nechcete o tom vedieť. Pán podpredseda vlády vo svojom úvodnom vystúpení ešte doobeda - práve odchádza, ale to nič -, všetci sme počuli, že hovoril o dobrom náraste priemerných zárobkov, o ďalších ukazovateľoch v ekonomike a podobne. Ja sa s ním nejdem sporiť, prosím. Povedal: Máme kolegov v klube, ekonómov, ktorí vedia povedať aj repliku na to, ja k tomuto nebudem nič uvádzať. Ale mám jednu otázku: Ak máme takéto dobré výsledky, prečo to pociťuje len tá najbohatšia vrstva nášho obyvateľstva, poprípade len určité skupiny obyvateľstva? Prečo sa pozitíva týchto dobrých neprejavia aj u tých občanov, ktorí sú na tom najhoršie? Ďalší problém, o ktorom by som chcela povedať. Pán podpredseda vlády ako pozitívum pána ministra uviedol mierne zníženie nezamestnanosti. Ja sa pýtam, ako to, že iné subjekty majú iné číselné štatistiky, ako to, že zahraničie má tiež iné výsledky o znížení nezamestnanosti u nás, a potom sa pýtam: Nie je tá nezamestnanosť spôsobená aj tým, že veľký počet mladých ľudí je v zahraničí? Veď keby zostali doma, pán minister, väčšina z nich by bola na úrade práce. A nehovorím už o vašich administratívnych a zákonných opatreniach na evidenciu nezamestnaných a ďalšie ustanovenia týkajúce sa vysokoškolákov, matiek, žien na materskej dovolenke a podobne, ktoré vlastne určitým administratívnym spôsobom vysúvajú zo skupiny nezamestnaných tieto subjekty. Ja som v tomto parlamente pri zostavovaní programu 33. schôdze navrhla a, žiaľ, páni poslanci vládnej koalície zamietli tento námet, aby vláda predložila prehľad, koľko nových miest sa vytvorilo v našom národnom hospodárstve a koľko miest bolo hlásených ako miest, ktoré zanikajú a pracovníci prechádzajú do skupiny nezamestnaných. Samozrejme, to by boli prevažne tí, kde idú akosi väčšie počty, nie tí individuálne. Mám pocit, že by to nedopadlo dobre, a preto som pochopila, prečo poslanci vládnej koalície nechcú mať túto informáciu. Pán minister, ja by som ešte jednu pripomienku k nezamestnaným. Pokiaľ sledujem vaše vystúpenie, vy o nezamestnaných hovoríte asi takým spôsobom, akoby všetci boli skupina kriminálnikov. Uznávam, je skupina, ktorá nechce pracovať, ale na to treba vytvoriť metodiku, podľa ktorej oddelím tých, ktorí sa notoricky vyhýbajú práci, od tých, ktorí nemôžu získať prácu primeranú ich kvalifikácii. A k tým sa tak nemôžem správať, o tých sa tak nemôžem, pán minister, vyjadrovať. Pretože podľa ústavy jedno zo základných ústavných práv je právo na prácu. A vy si toto právo občanov nectíte, ak sa k nim takto správate? Veď predsa podpora v nezamestnanosti nie je veľkodušnosť štátu, je to vlastne náhrada štátu, že v spoločnosti sa nevedia vytvoriť pracovné miesta pre tých, ktorí pracovať chcú. A v tomto je filozofický problém posunu vášho správania. Pretože vy ste sa nesnažili predovšetkým v tejto skupine oddeliť tie dve rôzne skupiny a podľa toho aj k nim pristupovať. K vašim postojom k náhradnému výživnému som sa vyjadrila vo faktickej poznámke, preto nebudem to rozvádzať, ale skutočne tam ste prejavili veľkú dávku necitlivosti. Poviem vám len jeden príklad, ktorý bol inšpiráciou, prečo sme s pani poslankyňou Muškovou vôbec tento zákon urobili. Bolo to na strednom Slovensku, mala som diskusiu s učiteľkami a chceli so mnou niečo prerokovať. Chcela som predbehnúť a skrátiť čas diskusie a povedala som: „Ja viem, je to o vašich platoch, viem...“ A už som teda akosi to chcela preklenúť a ony mi povedali: „Nie je to o našich platoch, je to o našich deťoch, my tu máme veľmi smutné prípady. Napríklad matka s dvomi malými deťmi, ktoré chodia do školy, a tretie je v kočíku, ostala bez manžela, pretože odišiel niekam, nevie sa kam, a poukázala nám výpočet a neostalo jej po zaplatení nájomného, plynu, elektriky a kúpenia mlieka, chleba a masla na každý deň, aby dvom deťom zaplatila každý deň stravné lístky. Tak my sa tu na to skladáme.“ Pán minister, takáto je situácia a aj tieto problémy by vás mali trápiť. Tieto problémy by ste mali riešiť. (Potlesk.) Ďalej by som, pretože tu bolo povedané, že nás trápia len vaše odvody a podobne, pani poslankyňa Takáčová tu povedala, Tkáčová, prepáčte, ako sa zachraňujú platy, aby rodiny nehladovali, tým, že sa nezaplatí do fondu, no hneď som si to premyslela, ako to bude s tými šiestimi tisícmi. Toto ma netrápi. Mňa trápi napríklad tvrdé znižovanie vyplácania invalidných dôchodkov a ťahanie týchto invalidov aj tam, kde to bolo jasné, na opätovné preskúmavanie a podobne. A že sa celá vec diala proste akosi v klíme, čím viac ich vyradiť, len aby sa ušetrili peniaze. Dajú sa ušetriť aj inde, napríklad 7 miliárd kurzová doložka a podobne, keď to človek porovná s týmito postupmi, je mu až do plaču a to vôbec, ale vôbec nezveličujem. Posledná otázka, ku ktorej sa chcem vyjadriť, pretože to bolo na poslednom rokovaní, teda pred niekoľkými dňami v tomto parlamente, to sú vdovcovské dôchodky. Pán minister, jednoznačne je tu diskriminácia, ďalej je diskriminácia medzi dôchodcami, ktorí išli do dôchodku v roku 2003 a 2004, bude to neprimeraný nárast, máte všetci, páni poslanci, lebo ja som dostala taký list, ktorý uvádza konkrétny prípad, našla som na lavici, aj vy ste našli, že takéto prípady sú, sú neodôvodnené, nelogické, pán minister, a je to preto, že robíte legislatívu bez domyslenia do praxe, čo sa v normálnom štáte nemôže robiť, naviac aj iné zákony boli také a bolo veľmi smutné, keď som za klub Hnutia za demokratické Slovensko dva a pol roka žiadala, aby tento parlament žiadal od vlády správu o dopadoch takzvaných ozdravovacích ekonomických balíčkov na najslabšiu sociálnu vrstvu, to jest mladé rodiny a dôchodcov, a tento parlament pod vašou taktovkou, myslím koaliční poslanci, vždy hlasovali proti. Až v novembri alebo kedy to bolo, sa to podarilo, minulý rok, a správu, ktorú ste dali, vám vlastní poslanci, vlastní poslanci oponovali a žiadali, myslím vlastní koaliční, na vrátenie. Pretože mala takú nízku kvalitu a dnes počúvam, ako úžasne pracujete a aké veľmi dobré legislatívne a iné materiály postupujete do parlamentu. Čiže ja sa nestotožňujem s názorom koaličných poslancov, som hlboko presvedčená, že nielen pre spoločnosť by ste dobre spravili, ale hlavne pre veľký počet občanov, keby ste abdikovali. Potvrdili by ste, že skutočne na Slovensku nastáva nová politická kultúra. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)