M. Krajkovič, poslanec: (2008-01-29):
Lisabonská zmluva je významný dokument v živote Európskej únie a jej členských krajín, ako aj jej občanov. Ide o takzvanú prechodnú zmluvu, ktorou sa menia základné zmluvné dokumenty a ktorou sa prijíma kľúčová inštitucionálna reforma Európskej únie. Národná rada nerokuje o inštitucionálnej reforme prvýkrát. Poslanci už ústavnou väčšinou vyslovili súhlas s  ratifikáciou ústavnej zmluvy.	Plénum tejto Národnej rady tiež vzalo na vedomie v októbri roku 2007 správu o stave rokovaní na medzivládnej konferencii o reformnej zmluve. Už vtedy sme mali príležitosť podrobne sa oboznámiť s podstatou tohto dokumentu, ktorý dnes máme na stole a o ktorom rokujeme. Slovensko je od mája roku 2004 integrálnou súčasťou Európskej únie. Sme jej plnohodnotný a zodpovedný člen. Takmer štyri roky občania plne využívajú výhody členstva v tomto elitnom klube európskych národov. Všetkým, ktorým budúcnosť Európskej únie nie je ľahostajná, je zrejmé, že Únia musí prejsť nevyhnutnými reformami. Už v budúcom roku je potrebné nabehnúť na nový mechanizmus fungovania jej inštitúcií, aby sa rozšírená Európska únia mohla prispôsobiť novým pomerom a podmienkam a aby mohla ešte efektívnejšie plniť úlohu dôveryhodného hráča vo svete. Nesieme aj na našich pleciach zodpovednosť za budúcnosť Európy. Vytvorenie dobrých podmienok pre kvalitné fungovanie jej inštitúcií je nevyhnutným predpokladom. Reformná zmluva preto prinesie v konečnom dôsledku benefity pre občanov celej Európskej únie. Veď Slovensko sa aktívne zapojilo do procesu prípravy Lisabonskej zmluvy a treba tu tiež oceniť všetkých, ktorí k úspechu tohto procesu prispeli. Dnes je text prijatý a konečne. Máme teda dnes dve možnosti – text prijať, alebo ho odmietnuť. Prijať podľa mňa znamená, vyjadriť sa pre budúcnosť v rámci Európskej únie. Potvrdiť hodnoty, ktoré Európska únia zdieľa a ktoré zdieľajú jej členské štáty a podporiť tiež budúcnosť prosperujúceho Slovenska v rámci Európskej únie. Odmietnuť tento text by zrejme znamenalo vystaviť Slovensko hrozbe marginalizácie alebo outsaiderstva. Odmietnuť, znamená spochybniť Úniu ako takú, ale aj demokratické princípy, na ktorých Európska únia stojí. Takýto krok môže ohroziť všetkých občanov Európskej únie. Žiadna demokratická politická sila na takýto krok sa nemôže podujať. Vážené kolegyne, kolegovia, v pléne tu tiež zaznelo a chcel by som tu dať ešte do pozornosti dve veci v súvislosti so spomenutím takzvaných výdobytkov, respektíve výnimiek niektorých členských krajín Únie. Aby som bol konkrétny, ide o Spojené kráľovstvo a Poľsko. Vláda Spojeného kráľovstva a aj osobne britský premiér boli vystavení veľkej domácej kritike zo strany odborových zväzov práve za výnimku Spojeného kráľovstva z uplatňovania Charty základných práv Európskej únie. Postoj Spojeného kráľovstva ku tejto Charte preto nie je taký jednoliaty, ako sa nám to môže zdať. Britskí odborári veľmi jasne požadovali zrušenie tejto výnimky. A čo sa týka Poľska a Charty základných práv. Nová poľská vláda prehodnotila postoj ku Charte a chcela zrušiť túto poľskú výnimku. Nakoniec sa tak nestalo z čisto politických dôvodov, aby bola zabezpečená parlamentná podpora Lisabonskej zmluvy aj dnes opozičnej strane Právo a spravodlivosť. Myslím si, že nemáme dnes nad čím váhať. Zmluvu sme prerokovali v trinástich výboroch, kde sa len pred týždňom za jej prijatie vyjadrila nielen celá koalícia, ale aj drvivá väčšina opozičných poslancov. Treba preto podporiť ratifikáciu Lisabonskej zmluvy a sústrediť sa na jej budúcnosť, ktorú tento krok prinesie, a sústrediť sa na praktické kroky súvisiace s jej implementáciou. Ďakujem za pozornosť.