P. Miššík, poslanec: (2002-12-12):
Konštatujem, že uvedený návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti uvedené v § 67 a § 68 zákona NR SR č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov, ako i náležitosti určené v legislatívnych pravidlách. Zo znenia návrhu zákona je zrejmý účel navrhovanej úpravy. Všeobecná časť dôvodovej správy obsahuje informáciu o súlade návrhu zákona s Ústavou Slovenskej republiky, o súvislostiach s inými zákonmi a medzinárodnými zmluvami, o zhodnotení súčasného stavu, o dôvode potreby novej právnej úpravy, o hospodárskom a finančnom dopade a vplyve na štátny rozpočet a o finančnom dosahu na rozpočet obcí a rozpočty vyšších územných celkov. Osobitná časť dôvodovej správy obsahuje odôvodnenie jednotlivých ustanovení. Návrh zákona obsahuje doložku zlučiteľnosti s právnom Európskej únie, z ktorej vyplýva, že v práve Európskej únie problematika návrhu zákona nie je upravená. Návrh nepatrí medzi prioritné oblasti uvedené v čl. 70 Európskej dohody o pridružení. Problematika návrhu zákona nie je prioritou podľa partnerstva pre vstup. Vychádzajúc z oprávnení, ktoré pre mňa ako spravodajcu vyplývajú z § 73 zákona o rokovacom poriadku, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla, že podľa § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku odporučí uvedený návrh zákona prerokovať v druhom čítaní. V súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 60 z 20. novembra 2002 a podľa § 71 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky navrhujem, aby návrh zákona prerokovali výbory: po prvé, Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky, po druhé, Zahraničný výbor Národnej rady Slovenskej republiky, a po tretie, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnosti a postavenie žien. Za gestorský výbor navrhujem Ústavnoprávny výbor Národnej rady Slovenskej republiky. Odporúčam, aby výbory predmetný návrh prerokovali v lehote do 13. januára 2003 a gestorský výbor do 15. januára 2003. Prosím vás pani podpredsedníčka, otvorte rozpravu. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Otváram všeobecnú rozpravu k tomuto bodu programu. Písomne sa do rozpravy neprihlásil žiaden poslanec. Otváram možnosť prihlásiť sa ústne. Ani možnosť prihlásiť sa ústne do rozpravy nevyužil žiaden poslanec. Vyhlasujem všeobecnú rozpravu za skončenú. Keďže pán poslanec Drgonec je navrhovateľom ešte jedného návrhu zákona, navrhujem, aby sme sa venovali tomuto zákonu. Ide o návrh skupiny poslancov Národnej rady Slovenskej republiky na vydanie zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Slovenskej národnej rady č. 511/1992 Zb. o správe daní a poplatkov a o zmenách a sústave územných finančných orgánov v znení neskorších predpisov. Poprosím pána poslanca Drgonca, aby uviedol tento návrh zákona. Ďakujem. Prepáčte, zabudla som vám povedať, je to tlač číslo 97 a návrh na pridelenie výborom máte v rozhodnutí číslo 62, prepáčte. J. Drgonec, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Návrh novely zákona o správe daní a poplatkov je návrh, ktorý opäť, po prvé, predstavuje priamu novelizáciu jednej právnej úpravy alebo jedného všeobecne záväzného právneho predpisu a predstavuje novelizáciu iba jedného predpisu. Nejde teda o nepriame novelizácie aj radu ďalších zákonov. Zákon o správe daní a poplatkov je vo svojej pôvodnej podobe zákon, ktorý bol schválený v roku 1992 a potom niekoľkokrát, možno až veľakrát novelizovaný. V skutočnosti predkladaná novela smeruje do režimu, ktorý bol zavedený dvoma novelizáciami zákona o správe daní a poplatkov. Prvý návrh, ktorý sa týka novelizácie zákona o správe daní a poplatkov, je právna úprava, ktorou by sa mal zaviesť zákonný limit, lehota na vybavenie daňovej kontroly. Daňová kontrola je v súčasnosti postavená mimo časových obmedzení alebo inak povedané, môže trvať večne. Z hľadiska genézy súčasného stavu pôvodná právna úprava navrhovala alebo obsahovala úpravu 30-dňovej lehoty na vykonanie bežnej daňovej kontroly. V roku 1999 Ústavný súd Slovenskej republiky v jednej veci konštatoval, že daňový úrad porušil právo na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov tým, že daňovú kontrolu neskončil v zákonom ustanovenej lehote. Rozhodnutie o porušení práva na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov, čo je základné právo priznané článkom 48 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky, konštatoval Ústavný súd vo vzťahu k daňovej kontrole ešte raz. Bolo by logické, keby na takéto rozhodnutia Ústavného súdu nasledovali opatrenia smerujúce ku zvýšeniu pracovnej disciplíny na daňových úradoch tak, aby daňovú kontrolu vykonávali v zákonom určených lehotách. Namiesto toho v roku 1999 ministerstvo financií predložilo návrh zákona, ktorým sa daňová kontrola vyňala spod režimu, ktorý je daný ústavou, teda spod režimu práva na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov, a zrušila sa zákonná lehota na skončenie daňovej kontroly. Skupina poslancov teraz predkladá návrh, ktorým sa má obnoviť súlad medzi zákonom o správe daní a poplatkov a právom na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov. Navrhujeme šesťmesačnú lehotu na vykonanie daňovej kontroly alebo  na skončenie daňovej kontroly od momentu jej začatia s tým, že je tam možnosť predĺženia lehoty o ďalších 6 mesiacov z rozhodnutia nadriadeného orgánu voči orgánu, ktorý vykonáva daňovú kontrolu. Tento režim je režim, ktorý je zavedený v slovenskom právnom poriadku napríklad v oblasti protimonopolného práva alebo je to teda lehota, v akej má rozhodovať napríklad Protimonopolný úrad Slovenskej republiky vo veciach koncentrácií a lehota je volená tak, aby zohľadňovala na jednej strane existenciu práva na prerokovanie veci bez zbytočných prieťahov a na druhej strane možné problémy, ktoré vzniknú v dôsledku praktickej zložitosti tých vecí, ktoré má daňový úrad prekontrolovať. Ale každopádne nie je prijateľný súčasný stav, keď daňová kontrola môže naozaj trvať večne a môže zaťažovať celé generácie potomkov toho, kto je dnes predmetom daňovej kontroly alebo osobu, ktorú daňový úrad kontroluje. Druhá časť predkladaného návrhu sa týka majetkových priznaní. Majetkové priznania sú v centre pozornosti predovšetkým preto, že v súčasnosti vznikol nový parlament a každý z nás mal povinnosť predložiť majetkové priznanie, preto by som chcel upozorniť na tú skutočnosť, že nehovoríme o tých majetkových priznaniach, ktoré sú predmetom úpravy osobitných zákonov. Teda aj za predpokladu, že by sa novelizoval zákon o správe daní a poplatkov tak, ako to navrhujeme, nedošlo by k zániku povinností predkladať majetkové priznania podľa ústavného zákona č. 119/1995 Z. z. týkajúceho sa ústavných činiteľov, nedošlo by k zániku povinností predkladať majetkové priznania, ktoré majú sudcovia z osobitného zákona, nedošlo by k zániku povinností predkladať majetkové priznania u prokurátorov. Čiže osoby, ktoré vykonávajú verejnú moc alebo ktoré vykonávajú štátnu moc, by naďalej podliehali tejto povinnosti z osobitných zákonov. Návrh sa týka len právneho postavenia bežných občanov, ktorí majú povinnosť predkladať majetkové priznania, a príčinou, pre ktorú navrhujeme vypustiť ustanovenia § 40 o majetkových priznaniach, to je opäť nerešpektovanie alebo neexistencia súladu medzi § 40 zákona o správe daní a poplatkov a ustanoveniami Ústavy Slovenskej republiky. Je to o rade ústavou zaručených práv, predovšetkým je veľmi problematická ochrana osôb, ktoré predložia majetkové priznanie z hľadiska ich ústavou zaručeného práva na nedotknuteľnosť obydlia. Viackrát sa táto otázka medializovala, viackrát predstavitelia ministerstva financií a rôznych daňových orgánov dôvodili, že neprichádza do úvahy porušenie práva na nedotknuteľnosť obydlia, ale to je fakticky stav, ktorý je navodený tým, že zákon o majetkových priznaniach sa v skutočnosti neuplatňuje inak než tým, že sa za štátne prostriedky vytlačia formuláre, tie sa zhromaždia a uložia. Ak by dochádzalo ku skutočnej kontrole majetkových priznaní, tak ako to platná právna úprava umožňuje, dnes by daňoví úradníci alebo v súčasnosti by daňoví úradníci museli chodiť po domoch, po bytoch a kontrolovať, nakoľko majetkové priznanie zodpovedá skutočnému stavu. Ja podotýkam len toľko, že príbuzná situácia v trestnom konaní je podmienená radom zákonom určených podmienok a spája sa s istým režimom. Policajt nemôže k obvinenému vtrhnúť len tak do bytu a vykonávať tam domovú prehliadku. Potrebuje na to súhlas sudcu. Úradník daňového úradu na základe platnej právnej úpravy v súlade so zákonom môže kedykoľvek zazvoniť pri dverách bytu a robiť tam kontrolu, akú si zmyslí. Je to jednoducho absolútne neprijateľný právny režim, ja zdôrazňujem, že náš návrh nevylučuje možnosť vytvorenia iného režimu predkladania majetkových priznaní, a teda istej kontroly štátu nad majetkom a pravdivosť informácií predkladaných občanmi o majetku, ale rozhodne neprijateľná, lebo neústavná je platná právna úprava. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Spoločným spravodajcom, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor pre financie, rozpočet a menu, je poslanec pán Jozef Mikuš. Dávam mu slovo, nech sa páči.