A. Slafkovský, poslanec: (2007-10-24):
Už som v prvom čítaní o ňom niečo hovoril, ale ja si myslím, že je potrebné si uvedomiť základnú vec, že reforma zdravotníckeho systému síce u nás prebehla v časti, podľa môjho skromného odhadu zostala niekde v troch štvrtinách cesty, pretože ten chumeľ, to klbko tých problémov je také zložité, že niekde bolo proste treba začať, ale bola prerušená asi v troch štvrtinách. A my teraz sme na rázcestí a prišiel sem návrh, ktorý hovorí, otočme sa a pôjdeme smerom nazad k systému, ktorý tu už bol. Ale takto my nevyriešime problém zdravotníctva, dostupnosti služieb a problém toho, odkiaľ zobrať peniaze. Totižto v našom systéme na Slovensku, aj keď žijeme v rámci Európskej únie, sme jedna z krajín spolu aj s Českou republikou, kde je opačný tok financií, ako je v normálnej ekonomike. U nás ten, kto službu dostal, sa nestará, ako bežia peniaze, kto zaplatil komu a ako, a ten, kto službu poskytuje, teda poskytovateľ, ten je stavaný do pozície, že máš tu pacienta a zo zákona ho musíš ošetriť, postarať sa o neho, je to tvoja základná povinnosť a či dostaneš zaplatené, alebo nedostaneš zaplatené, to si potom musíš vyriešiť sám. Ak nedostane zaplatené, hrozí mu exekúcia, príde o peniaze. Jemu by ale mali zaplatiť poisťovne. Ale kde sú poisťovne vo svojom platení? Poisťovne, keď prídu za poskytovateľom, povedia mu, tu máte balík 22 mil. korún a za toto poskytujte zdravotnú starostlivosť, my vám viacej nedáme, inú zmluvu s vami nepodpíšeme. Ale čo, keď ten poskytovateľ z titulu toho, aké zdravotníctvo je, na konci poskytne službu namiesto za 22 za 28 mil. korún? Jemu zostane 6 mil. sekera. A takto sa nabaľuje problém v zdravotníctve. Pritom poisťovne sú v tomto smere mimo obliga, pretože ony si svoj záväzok splnili, ich nemôže nikto exekvovať. Tam, si myslím, že máme v systéme problém. Ten systém potrebujeme obrátiť. A tu by sa malo ministerstvo a zodpovední pracovníci na to pozerať, ako pokračovať ďalej, nie vracať sa nazad, ale v tom systéme transformácie pokračovať a dosiahnuť to, aby inštitúcia, ktorá je finančná, ktorá má hradiť prostriedky, ktorou je poisťovňa, bola skutočne zatiahnutá do reálneho procesu kontroly poskytovania zdravotníckych služieb a kvality tých služieb. Nech vstupujú riadne do procesu, nech kontrolujú poskytovateľov, nech majú právo povedať, vážený pán kolega, ale toto vám my ako poisťovňa nezaplatíme, toto je nadštandard, na ktorý peniaze nemáme. A keď ja ako poskytovateľ budem mať iný názor, teda nech náš spor potom rozhodne Úrad pre dohľad, ale pacient je mimo obliga. Pacient prišiel, v tomto prípade pacienta nemôžeme do tohto procesu zaťahovať. To musí byť debata medzi poisťovateľom a poskytovateľom. Ja ako pacient som sa poistil v istej poisťovni a táto poisťovňa má vybaviť to, ako bude uhradená starostlivosť, ktorú som ja dostal. A ak poisťovni na to prostriedky nestačia, tak nech má právo povedať, že je potrebné zvýšiť poistné a potom sa bude musieť zaplatiť troška viacej. To by bol jeden systém. Ale v našom systéme je ešte jeden veľký problém, a to je, že nemáme zadefinované základné štandardy. Nemáme zadefinované to, čo je základná povinnosť, čo musí byť poskytnuté. A keď nemáme zadefinované štandardy, tak potom vlastne ani celý ten náš systém nemôžeme prirovnávať k tomu, o čom hovoril Európsky súdny dvor. Lebo Európsky súdny dvor hovoril, keď v prípade Pistre a Poucet sa sťažovali títo dvaja páni, že by si chceli sociálne poistenie nechať urobiť v ktorejkoľvek poisťovni, nie v poisťovni, ktorá je predpísaná, tak Súdny dvor povedal, že sociálne poistenie je vecou, na ktorú sa nevzťahujú kategórie podnikateľského charakteru a sociálne poistenie musí byť poskytované rovnako všetkým. Dávka musí byť primeraná tomu, čo človek do poistenia vložil, a teda sociálne poistenie, subjekty poskytujúce sociálne poistenie, kde podľa návrhu nášho zákona tam zaraďujeme aj zdravotné poistenie, čo si myslím, že nie je celkom pravda, subjekty poskytujúce sociálne poistenie nie sú subjektmi, ktoré môžeme považovať podľa európskej normy ako podniky. Toto by bola pravda na Slovensku, keby sme mali zadefinované štandardy, ale dnes mi poisťovne majú uhradiť určitý objem zazmluvnenej starostlivosti, a keď im v tomto prípade na konci zostanú prostriedky, proste vytvoria zisk alebo pozitívne hospodárenie, tak si nemyslím, že je to vždycky vytvorené zo spôsobu, že dobre hospodárili. Niekedy je to vytvorené aj tým, že proste neuzatvorili zmluvné vzťahy na takú výšku, ako bola požadovaná alebo potrebná. Len fakt je taký, že žiadna krajina nemá dosť prostriedkov na to, aby všetky tieto vzťahy mohla aj reálne zazmluvniť, preto aj na Slovensku sme v tejto dileme ako ďalej. A pokiaľ si nezadefinujeme, koľko je ten základný štandard, koľko bude na to potrebných prostriedkov v rámci zdravotného systému, tak nemôžeme hovoriť, že zdravotné poisťovne nie sú subjektami, ktoré podnikajú. Dneska sú v tom stave, že sú to normálne podnikateľské subjekty, pretože nemajú napísané, čo majú vydať ako zdravotnú dávku za poistenie, ktoré bolo zaplatené. Len vtedy by sa ustanovenie Európskeho súdneho dvora vzťahovalo aj na naše poisťovacie subjekty. Takže aby som celý tento proces alebo okruh uzavrel, je potrebné v našom systéme, aby sme pokračovali v reforme tým smerom, v ktorom bola naštartovaná, aby sme sa nevracali nazad a my musíme zadefinovať si to, čo nám chýba. Štandardy, ktoré majú dostať poistenci za zaplatené poistné a všetko to, čo je navyše, už potom pôjde cez pripoistenie. Pripoisťovací systém je systém, ktorý umožňuje to, aby nevznikala zadlženosť u poskytovateľov, lebo dnes naši poskytovatelia sú opakovane v stave, že nemajú prostriedky na to, aby uhradili svojich zamestnancov, aby uhradili faktúry za tovary, ktoré dostali, a tento stav my nebudeme vedieť vyriešiť tým, že jednorazovo otočíme alebo prijmeme nejaký zákon, ktorý povie, že nie je možné, aby poisťovne vytvárali pozitívny hospodársky výsledok alebo zisk. To je vec absolútne krátkozraká a jednoročná, ktorá na budúci rok už neprinesie ani korunu do systému, a vracia celý systém smerom nazad. Takže ja sa plne prihováram k tomu, aby bol prijatý pozmeňujúci návrh, ktorý predložil kolega Novotný, aby sme tie veci v návrhu tohto zákona, ktoré ho obracajú smerom dozadu a vracajú nás na cestu do socializmu, aby sme zastavili a rozmýšľali vo veľkom grémiu spoločne, ako pokračovať ďalej. Pretože bez spoločného konsenzu nebude možné transformáciu uskutočniť, nakoľko všetky zmeny v zdravotnom systéme sú veľmi zložité a politicky veľmi rizikové, preto robiť z toho čisto len politikum, je vec, ktorá pre pacientov neprinesie veľa zisku. Ďakujem za pozornosť.