Kažimír, Peter, podpredseda vlády a minister financií SR (2018-05-16):
Ďakujem veľmi pekne za slovo. Pri tejto téme sprostredkovania mňa vždycky napadá alegória, neviem, či si, určite všetci poznáte film, dobrý český film Ako utopiť doktora Mráčka a tam v pivnici sú také plné poličky hrnčekov plných dušičiek. A sprostredkovanie pre mňa, ja som laik v tejto oblasti, nikdy som sa tomu profesionálne nevenoval, ale je proste zhromažďovanie duší, za čo je proste zaplatené, samozrejme, sprostredkovateľská provízia a je to ale legálny biznis taký ako každý iný. Pracuje v ňom skoro 30-tisíc ľudí a potvrdzujem to, čo hovorí pán Pčolinský alebo Heger, mnohí ľudia to robia ako part time job, v podstate ako na pár hodín v mesiaci, niekedy dokonca za pár sto eur ročne možno, proste kde chytí niekde nejakú dušu, ktorú posunie do tej-ktorej poisťovne alebo do tej-ktorej banky. Počul som, keď sme začali s prípravou tohto zákona, že predstavitelia trhu hlavne sprostredkovania sa teda chceli dostať k informácii, že kto po nich ide. A pretože toto je úplne nový zákon, tá oblasť regulácie v tejto oblasti nikdy nebola zákonne nejak upravená, nám trochu trvalo, než sme presvedčili predstaviteľov trhu, že nikto po nich nejde, že je to proste, že sú naozaj legitímnou súčasťou fungovania trhu finančných služieb a že to tak má byť a že je to tak obvyklé proste všade na svete, ale že aj v tejto oblasti musí byť poriadok. A nám sa aj pri fungovaní slovenského kapitalizmu proste dostali niektoré fenomény do roviny, ktoré, ktoré nie sú úplne zdravé. Možno; pani Kiššová vystúpi, ja nepoznám jej názor, ale predpokladám, že patrí k skupine politických predstaviteľov, ktoré sú liberálne orientované, to znamená ako keby boli principiálne proti akejkoľvek regulácii. Len chcem upozorniť, že problém je v tom, ako sa nám trh vyvinul. Totiž, ak sme mali na začiatku naozaj cieľ dôjsť k nejakému konsenzu so zástupcami, pri rozhovore so zástupcami biznisu, to znamená, to sú banky, poisťovne, sprostredkovatelia v zásade a potom regulátori, štát, NBS a financie, ale toto je, proste berme bokom, čiže ešte raz, poisťovne, banky a sprostredkovatelia, tak najprv ich bol problém vôbec dostať do jednej miestnosti a potom bol vlastne problém od nich dostať jasné výroky, za ktorými by boli schopní si stáť. A ja vám vysvetlím prečo. Je to preto, že za poslednú dekádu znižovania nákladov v jednotlivých, napríklad v bankách alebo poisťovniach smerovalo tým smerom, že všetky klasické banky, poisťovne sa zbavili vlastných obchodných sietí. Ony nemajú vlastných obchodníkov a to znamená, prešli postupne na externé obchodné kanály. Tie sú reprezentované, tak ako hovorí pán Pčolinský, niekoľkými silnými hráčmi, to sú vlastne multilevelmarketingové firmy, ktoré často, bohužiaľ, okrem sprostredkovania predávajú aj mikrovlnové látky a pracie prášky a čističe a leštiče a nože a podobné záležitosti. Takže to je ten problém, to sú proste siete, cez ktoré sa dá predať často všetko. No a časom sa vlastne tieto externé obchodné kanály stali akýmsi votrelcom v týchto veľkých firmách. To vám, samozrejme, ani banky, ani poisťovne nikdy nepriznajú. Oni sa ich v podstate boja, tých sprostredkovateľov. Boja sa ich preto, že vo veľkých, aj v najväčších slovenských bankách a slovenských poisťovniach sú nájomní manažéri, výborne platení, tak platení, ako všetkých nás platy dohromady ročne, a títo ľudia, samozrejme, ich platy, tantiémy, podiely na zisku závisia od plnenia obchodných plánov. Čo je to obchodný plán? No, to je nejaká, proste objem predaných úverov, poistiek, proste biznis a podiel na trhu. Na konci dňa je to market share, podiel na trhu. Samozrejme, toto videnie je veľmi krátkodobé, to je tá životnosť toho manažéra, ktorý proste je opäť niečo okolo nášho funkčného obdobia, možno cez neho. Tým pádom záujem o stabilitu, tú takú tú, makro pohľadu, je relatívne malá, ak neexistuje skutočná regulácia. To znamená, prepoisťovanie, preúverovanie je proste biznis, je to proste biznis. Zobrať tú istú dušu a ešte raz ju proste hodiť do práčky a dostať z nej, hej, tú províziu a dostať ju na svoju stranu, do svojho market shareu. A to, samozrejme, nie je úplne v pohode. To je v súlade s trhajúcim kapitalizmom, ktorý nie je len, nemá len slovenské, samozrejme, nie je to len made in Slovakia, to je proste naozaj celosvetový globálny problém. Dokonca tento problém je na počiatku veľkých kríz, o tom by sme tu mohli akademicky proste dlho hovoriť, ale na Slovensku to je konkrétny problém ten, že tu sa, tu sa oheň stal pánom. To znamená, naozaj sú tu distribučné kanály predaja jednotlivých finančných produktov, poistiek a úverov, ktoré vládnu vlastne bankám a poisťovniam. Preto my boli sme naivní, ak sme si mysleli, že ak dáme banky, poisťovne a sprostredkovateľov do jednej miestnosti, že si povedia navzájom pravdu. Nepovedia si pravdu. Dokonca aj medzi bankami a poisťovňami je, samozrejme, bratovražedný boj o ten trhový podiel, ktorý som vám spomínal, to znamená, veľkí chcú stabilitu, nechcú zmeny podielov na trhu, nechcú prepoisťovanie, nechcú proste väčšie pohyby. Malí chcú. Malí sa chcú dostať k ich porcii jedla. Takže nevieme sa vlastne dohodnúť. Vieme dostať z jednotlivých tých skupín priemyslu dostatok informácií, aby sme pochopili, čo by mohlo byť to správne, preto my sme v istom momente skončili tie debaty, naozaj sme ich skončili, pochopili sme, konsenzus nie je možný. Snažili sme sa v zmysle best practices, samozrejme, nevymýšľať koleso a pozrieť sa aj do okolitých krajín a snažíme sa mať aj voskom zaliate uši, lebo, samozrejme, lobing je obrovský v tejto oblasti. Ako, ja vám poviem historicky len príklad, aby ste pochopili dedičný hriech napríklad v oblasti sprostredkovania a vznik druhého piliera. Vznik druhého piliera v roku 2004, Ľudo Kaník tu už nie je, teraz by som mu takto búchal na čelo, lebo bol pri tom. A dedičný hriech tohto druhého piliera nie je len v tom, že teda vznikol a že teda či má byť len jeden alebo tri piliere, teraz to nechajme proste úplne bokom. Problém ekonomický vznikol v tom, že nikto nezareagoval, nákup duší, a v roku 2004, keď vznikal tento model a sľúbil švajčiarsky dôchodok a viete, že aj dneska sa z toho smejeme, dneska sa z toho smejeme, ale niekto zaplatil 4 mld. korún. Štyri miliardy korún zaplatili súkromné správcovské spoločnosti sprostredkovateľom, za to, že im nakúpili market share. A cena za dušu bola, začala na 1 600 korunách a končila, vrcholila na štyroch, šiestich, desiatich tisíc korunách. No a výsledok je ten, že dodnes tieto správcovské dôchodkové proste firmy nemajú proste zaplatené, resp. návratnosť tých investícií je na 20, 30 rokov, ako sme zmenili, znížili sme napríklad ich poplatky. Preto tak pišťali, preto bol ten proste tento problém. Pretože niekto im nastavil biznis, povedal, nastavil im poplatky, zdieral de facto, týmito poplatkami zdieral tých, ktorí sporili, a povedal im, jasné, môžte minúť aj 12-tisíc korún na dušu, pretože sa vám to za 15 rokov vráti, len zaplatiť to mal, samozrejme, ten klient. Tak to je len historická proste cesta niekam nazad, tu si už naozaj môžem bez emócií povedať to, že čo sa stalo, že sa stala chyba, že bola chyba, že niekto dovolil zaplatiť 4 mld. korún za nákup duší. Štyri miliardy korún, ktoré zaplatili, samozrejme, a postupne budú platiť účastníci II. piliera, tak ako to ľudia robia z tohto pohľadu. Takže téma je to extrémne vážna, je v ňom skoro 30-tisíc ľudí. Hovoril som a budem hovoriť, nemajme krvavé oči, hej, proste tu nie je, proste nikto nikoho nechce proste zlikvidovať ako proste triedu. A, samozrejme, že takýto typ regulácie, ak sa na nejakom modus vivendi dohodneme, bude mať vplyv, však preto to robíme, aby vplyv na trhové správanie tu nejaký bol. Možno, nie je to časté, ale otvorene hovorím, že predpokladám, že tento zákon ešte dozná zmien aj tu v Národnej rade. To nebýva zvykom, aby vládna novela išla sem s tým, že sa tu ešte ako dopečie, ale naozaj si myslím, že nie sme, že proste nespadli sme z Marsu všetci, nevieme všetko, čo máme všetko všetci vedieť. To znamená, ja som pripravený na debatu na úrovni výboru pre financie a rozpočet a v podstate máme dohodu s jej predsedom Lacom Kamenickým, že bude rozprávať sa aj s jednotlivými predstaviteľmi poslaneckých klubov, ale aj, samozrejme, so zástupcami trhu a podľa najlepšej viery, z hľadiska aj mienky o tom, čo by mohlo byť najlepšie riešenie, to treba prijať. Možno v plánovanom termíne, možno sa rozhodnete to nejako časovo ešte posunúť, tu nič nenaháňame. Treba dvakrát merať a raz rezať aj z hľadiska nastavenia konkrétnych parametrov a treba sa na to dívať naozaj najviac, najviac z pohľadu, podľa mňa, ochrany klienta, ochrany spotrebiteľa. To je proste primárne. Nemá to byť ochrana zisku tej alebo inej skupiny, ale, samozrejme, nemá to byť atak na primárne, na tvorbu zisku, lebo to je proste účel fungovania, samozrejme, tých jednotlivých skupín, ktoré vo finančných službách fungujú, robia to kvôli zisku a je to, je to legitímne. Takže my sme, samozrejme, rezort financií, k dispozícii so svojím tímom ľudí, aj so svojimi skúsenosťami po roku diskusií. S tým, že my si vážime účasť všetkých účastníkov trhu, rešpektujeme ich a zároveň si dovoľujeme pochybovať o motiváciách alebo, resp. o verejne deklarovaných motiváciách, ktoré k tomuto zákonu majú, pretože majú vlastné limity a vlastné záujmy. Ďakujem.