Simon, Zsolt, minister pôdohospodárstva, životného prostredia a regionálneho rozvoja SR (2010-10-19):
Ďakujem pekne. Vážené kolegyne, kolegovia, reštitúcia, tak ako to tu odznelo, je dvadsaťročný problém v tejto krajine. Až niekedy žasnem nad tým, ako ľahko prejdeme nad vecami, ktoré majú súvislosti a snažíme sa ich zmiesť, resp. spájať do rôznych konfigurácií a podôb, ktoré vôbec nedávajú žiadny zmysel. Práve účelovo tak ako komu práve vyhovuje tento proces. Je faktom, že tento reštitučný proces, tak ako pán Fecko uviedol, mal pôvodne riešiť a rieši navrátenie pôvodného vlastníctva k pôde. Pani kolegyňa Košútová vo svojom prejave ste sa dotkli, že tento návrh zákona bude retroaktívny, po dvadsiatich rokoch mení podmienky plnenia, a to spätne, zúži možnosť reštitúcií, ale dovoľte, aby som ja položil otázku. Nebola to vládna koalícia pod vedením Roberta Fica, ktorá predložila návrhy zákona, ktoré toto všetko urobilo doteraz? Vtedy nikto zo súčasnej opozície, ktorý sedel v týchto laviciach, nemal problém? Vtedy ste aj vy osobne hlasovali za tie návrhy zákonov. Vďaka tým návrhom zákonov mohla vzniknúť kauza Veľkej Lomnice, či Starej Lesnej, či Beladíc. Pretože pokiaľ by bolo naplnené to, čo Robert Fico a predchádzajúca vláda tvrdila, tak tieto kauzy nemali čo vzniknúť. A predsa vznikli. To znamená, ale pokiaľ sa bavíme o retroaktivite, že menia sa pravidlá posudzovania, atď. V každom prípade dovoľte, aby som upriamil pozornosť na prijatý zákon 523/2007 a 571//2007. Neboli to tie zákony, kde ste zaviedli pre skupinu reštituentov do 5 000 korún, že oni nemajú nárok na možnosť voľby? Oni nemajú nárok. Oni majú nárok len na finančné vysporiadanie. Potom, akým spôsobom tento návrh zákon eliminuje? Tento návrh zákona jasne definuje, že každý reštituent má právo na náhradu, na pôdu v katastri, kde pôvodný nárok vznikol, v obci. A s tým súhlasím, čo povedala pani kolegyňa Sabolová, aby sme riešili istú časovú postupnosť, aby žiadna pochybnosť o tom, že komu patrí a komu nepatrí. Aby každý špekulant, ktorý si nakúpil alebo zaobstaral zmluvou o budúcej zmluve od drobných reštituentov a scelil reštitučný nárok, a teraz ho žiada niekde na druhom kúte Slovenska vydať, aby sme tento proces urobili. Ale takémuto procesu sa nikdy žiadna vláda nezaviazala. Žiadny takýto právny nárok neexistuje. Ani ústavný nárok na to neexistuje. A treba si spomenúť na celý ten proces. Ten proces je v tom, že uplatníte si nárok na pozemkovom úrade. Pozemkový úrad vyhodnotí, či vám môže vrátiť pôvodný pozemok alebo nie. Pokiaľ nie, máte nárok na náhradu. Pozemkový úrad vypočíta výšku náhrady. Do tohto procesu od roku 1992 nikto nezasahuje. Je presne taký istý, práve preto, aby ústavná rovnosť každého žiadateľa na ten istý nárok bol zachovaný. Ďalší proces, ktorý začína za týmto krokom, je krok jeho vysporiadania alebo resp. poskytnutia náhrady. A tá náhrada môže byť v podobe finančnej a hmotnej. Podoba hmotná je pozemok. Tento vládny návrh zákona smeruje cieľ, aby sme hmotné plnenie obmedzili a nedali na ľubovôľu úradníkov, rôznych nominantov, ale striktne do zákona. Každý reštituent môže mať reštitúciu plnenú čo najbližšie k tomu, kde pôvodný reštitučný nárok vznikol. No a čo v tom prípade, keď tam pozemok štát nebude vlastniť? Na to zákon pamätá. Pokiaľ nemá pôdu, tak nemôže dať, ale to plnenie bude stále zabezpečené aj finančnou podobou. To znamená, že tento zákon nie je ani protiústavný, ani retroaktívny, ale chce odstrániť všetky tie nedostatky, kde vláda Roberta Fica urobila obrovské prešľapy. A tými obrovskými prešľapmi sú, že vláda Roberta Fica politickým rozhodnutím si zobrala tú trúfalosť a rozhodla o 119 katastroch, kde nie je možné poskytnúť reštitučný nárok. Bez žiadnej argumentácie, bez žiadneho odôvodnenia, bez žiadneho vysvetlenia občanom. Jednoducho, lebo sa vláda Roberta Fica rozhodla, a bác. Toto je riešenie? Je riešenie, že nariadením vlády vláda Roberta Fica prijala, že je možné plniť reštitúcie aj v susediacom okrese, keď to zákon neumožňuje? Tak potom treba stanoviť také pravidlá, aby ani vláda, ani úradníci nemohli vybočiť a dajme reštitučný nárok niekomu, kto má na to nárok tam, kde bol. Keď nárok vznikol v Humennom, tak dostane v Humennom, poprípade v susediacich obciach, ale nie vo Vysokých Tatrách, nie v Bratislave, ani naopak. Ten nárok bol tam, pôvodný. Aký je problém s tým, aby ten nárok tam vznikol? A zaviesť pravidlo ako navrhla pani Sabolová. Pani kolegyňa, ja som otvorený takému prístupu, aby sme riešili aj istú časovú postupnosť. Že ten, ktorý tam má žiadosť niekoľko rokov, možnože desať rokov, možnože viac, a nemá ho plnené, tak ho vysporiadajme a bude to tlak aj na samotný Slovenský pozemkový fond a jeho pracovníkov, aby dodržiavali časovú postupnosť. Tak ako rozhodnutie nadobudlo právoplatnosť, tak aby boli plnené, samozrejme. Ďakujem pekne.