A. Belousovová, podpredsedníčka NR SR: (2010-05-25):
Dnes snáď už nemusím presviedčať, že je to politika vzájomne koordinovaná a dokonale harmonizovaná s cieľom, ako to definoval predseda FIDESZ-u pán Orbán, vytvoriť na týchto menšinových územiach autonómie a postupne vytvoriť z oblastí autonómií reťaz, ktorá by bola pripútaná k Maďarsku. Môžem pripomenúť ešte aj vyjadrenia pána Orbána, napríklad to, že Maďarsko na severe susedí s Poľskom a podobne. Že ide o autonómiu, potvrdil aj europoslanec za Rumunsko László Tökös, keď o tejto otázke práve 27. 9. 2009 rokoval aj s predsedom SMK Pálom Csákym v Dunajskej Strede. Pán Csáky to popiera, záznam z tohto rokovania však potvrdil, že pán Csáky klamal, a potvrdil, že obsah tohto rokovania bol veľmi nebezpečný. Samotným a konečným cieľom však nie sú autonómie, tie – myslím, že už aj slepý vidí – sú len nástrojom k vytvoreniu Veľkého Uhorska, ktoré sa skrývajú za Karpatskú kotlinu, čo je však len geografický názov. Politicky ide o cielené vytvorenie Veľkého Maďarska. Aj preto vytvorili politické zoskupenie Fórum poslancov Karpatskej kotliny, ktoré sa skladá z občanov, dokonca poslancov iných štátov, ale je zároveň inštitútom Národného zhromaždenia Maďarskej republiky, ktorému podlieha. Toto ho financuje a zároveň plánuje jeho aktivity. Na základe pozorného sledovania maďarskej politiky sme sa ešte v roku 2008 dopracovali k analýze dlhodobej stratégie maďarskej politiky, ktorou neoddeliteľnou súčasťou na území Slovenskej republiky je aj SMK a teraz už aj druhá maďarská odnož Híd. Túto stratégiu sme predstavili verejnosti a 4. januára 2008 som ju predniesla aj na schôdzi Národnej rady. Pretože to odznelo, len stručne vám pripomeniem, že táto stratégia bola zatiaľ odkryto presadzovaná v štyroch rovinách s dlhodobými cieľmi. Prvá rovina je politická, ktorá spočíva vo vytvorení Fóra poslancov Karpatskej kotliny, ktoré je v rozpore s medzinárodným právom a zvyklosťami, je inštitútom parlamentu Maďarskej republiky napriek tomu, že ide o občanov iných štátov. Upozorňujem, že ide o politickú inštitúciu presadzujúcu politické ciele v záujme Maďarskej republiky. Druhá rovina je rovina hospodárskej stratégie, ktorá má za úlohu hospodársky zjednocovať územia s maďarským obyvateľstvom v okolitých štátoch s Maďarskom. V rámci Fóra poslancov Karpatskej kotliny pracuje aj hospodársky výbor určite nie náhodou. Tretia rovina je rovina duchovno-kultúrna, ktorá cez rôzne kultúrne, duchovné a profesijné inštitúcie a spolky má kultúrne a duchovne zjednocovať Maďarov k vlastnej štátnosti v rámci Maďarskej republiky s cieľom vytvorenia Veľkého Maďarska. Štvrtá rovina je stratégia v rámci precedensu Kosova, ktorá má vytvárať medzinárodný tlak v záujme uplatnenia snáh maďarských politikov po vytvorení autonómií v okolitých štátoch, kde žijú maďarské menšiny. Podotýkam, nie snáh prevažnej väčšiny občanov maďarskej národnosti, ale snáh časti maďarských politikov a politických kruhov. Návrh, ktorý je predložený do Národného zhromaždenia Maďarskej republiky na zriadenie inštitútu dvojitého občianstva, je pokračovaním a ďalším rozvíjaním tejto maďarskej stratégie, a to v tej najdôležitejšej rovine – v rovine občianskoprávnej a občiansko-politickej. V súlade s prvými štyrmi rovinami maďarská politika vytvárala a vytvára rôzne kultúrne, náboženské, profesijné, hospodárske a iné spolky, inštitúcie a organizácie. V princípe nejde o nič iné, ako o vytváranie sieťových štruktúr, ktoré možno kedykoľvek zneužiť pre vlastné politické ciele. Aj keď tieto spolky a skupiny mali strechu v podobe okrúhleho stola alebo spomínaného Fóra poslancov Karpatskej kotliny, bol tu rozdiel. Stále totiž podliehali slovenskému zákonodarstvu, pretože ich tvorili občania Slovenskej republiky a ich zneužitie bolo možné zastaviť ich zrušením alebo pozastavením činnosti v zmysle slovenských zákonov. Dokonca to nemôže spraviť ani politický subjekt, bolo by to proti zákonom ktoréhokoľvek suverénneho štátu a v rozpore so schváleným štatútom politického subjektu. Čiže aj politici a orgány Maďarskej republiky, ako aj politici maďarských politických strán na území iných štátov mohli vystupovať len na obranu národnostných a ľudských práv danej menšiny v tom-ktorom štáte a aj pred medzinárodnými inštitúciami mohli vystupovať len ako obrancovia národnostných práv. Tieto práva boli a sú v prípade Slovenska a maďarskej menšiny nadpriemerné. Čiže povedala som to preto, že aj v Budapešti zistili, že tadeto cesta k ďalšej kritike a stupňovaniu tlaku na Slovensko nevedie. Tadeto nevedie ani cesta k autonómii, ani k Veľkému Maďarsku a vlastne už v tomto smere bola pre nich zarúbaná. Keďže takúto analýzu v Budapešti už tiež majú alebo sa k nej dopracovali, tak prichádzame vlastne k meritu veci. Lebo každý si kladie logickú otázku: Prečo je potrebný pre Maďarskú republiku tento zákon? Prečo chcú z občanov susedných štátov, hlavne na územiach, kde kompaktne žije maďarská menšina, vytvárať občanov Maďarska? Dôležité je, na čo chcem upozorniť. Oni ich nevolajú domov, do Maďarska, pretože tam sú obrovské problémy, sociálne problémy, ktoré nevedia riešiť. Oni vás chcú mať ako svojich občanov, ale na území iného štátu. A odpoveď je jednoznačná. Prijatie zákona o dvojitom občianstve otvára cestu Maďarskej republike, jej orgánom aj politikom, na obranu a ochranu občianskych práv občanov Maďarskej republiky bez toho, aby žili v Maďarsku, a to aj vtedy, keď majú občianstvo, napríklad ako v našom prípade, Slovenskej republiky a na území Slovenska aj trvalý pobyt. Pri tejto príležitosti by som chcela spomenúť ešte k tomu motívu Maďarska aj pohľad možno právny. Medzinárodné právo a dá mi za pravdu v tom, čo som hovorila, načo potrebujú mať Maďari, teda Maďarská republika, potrebujú urobiť z občanov iného štátu Maďarov. Medzinárodné právo totiž hovorí jednoznačnou rečou, že za menšiny je zodpovedný štát na území štátu, v ktorom tieto menšiny žijú. To znamená, že tu je zodpovednosť Slovenska. Ako som pred chvíľočkou povedala, stav práv národnostných menšín je nadštandardný. Za občanov je ale zodpovedný štát, ktorého sú občania, a v tom je ten hlavný rozdiel. Ako cudzinci – tí, ktorí prijmú občianstvo, ak prijmeme protiopatrenia v zákone, ktoré ich zbaví slovenského občianstva – by patrili pod jurisdikciu Slovenskej republiky, ale ich štát, Maďarská republika, by im dával ochranu diplomatickú, konzulárnu a inú. A tú inú ochranu, už poznáme precedensy vo svete, v čom môže spočívať. Ako môžu niektorí obhajovať práva svojich občanov v iných štátoch. K tomu sa ešte dostanem. V občianskoprávnej rovine to znamená, že takýto občan, ktorý so svojou žiadosťou neuspeje napríklad na orgáne Slovenskej republiky, napríklad na súde, sa môže ako občan Maďarskej republiky obrátiť na maďarský súd a ten túto žiadosť musí akceptovať. To je však priamy legislatívny zásah do legislatívy Slovenskej republiky. Toto sa týka aj občiansko-politických práv a môže to vyvolať problémy v obecných a regionálnych voľbách na Slovensku. Predstavte si, že napríklad štátny občan iného štátu a štátni občania takisto Maďarskej republiky budú spravovať nejakú obec. Starosta bude maďarský občan, zastupiteľstvo bude tiež z maďarských občanov. Ja sa pýtam, nie je to zárodok naozaj toho územia, ktoré môžeme nazvať nie autonómne, ale súčasť potom už Maďarskej republiky? Veď tí ľudia už naozaj sú psychicky ovplyvňovaní tak, že keď teraz idete na južné Slovensko, tam sa počúva maďarský rozhlas, maďarská televízia, dokonca aj keď sa v reštaurácii zastavíte, všetko je dovážané z Maďarska. A už majú pocit, že sú v Maďarsku. Teraz dostanú občianstvo a odtiaľ už je len kúsok k tomu, že poďme do Maďarska, nech nás to objíme. Čiže takto sa dá prakticky legalizovať aj Fórum poslancov Karpatskej kotliny. Veď ich volili občania, potom sa povie, ktorí majú súbežne maďarské aj slovenské občianstvo, a čo sme tu my kritizovali? Že vlastne zjednocujú a maďarskému parlamentu podliehajú vo Fóre poslancov Karpatskej kotliny iní občania iných štátov. Takto to bude všetko okej, lebo to budú občania Maďarskej republiky. A že ide hlavne o občianske a politické práva, dokumentuje aj maďarský návrh zákona o dvojitom občianstve. Ten totiž vytvára nielen etnický a geografický priestor, ale aj demografický priestor pre rozšírenie maďarstva v Karpatskej kotline. Teda je to nástroj pre vznik Veľkého Maďarska. Každý, kto si to neuvedomuje, je buď slepý, alebo to robí zámerne a je kolaborant s týmito snahami o zabratie časti slovenského územia. To si povedzme absolútne otvorene. Svoje tvrdenia – ja mám rada argumenty – opieram aj o preklad návrhu zákona o dvojitom občianstve Maďarskej republiky, ktorý sme mali k dispozícii z Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky. Konkrétne znenie § 4 ods. 3 až 7 a § 5 a § 5A. Podľa týchto paragrafov „občianstvo možno poskytnúť aj osobám“, dobre počúvajte, „ktoré už raz občianstvo maďarského štátu mali aspoň 5 rokov alebo sú ich potomkami“. Jasne to dokumentuje § 5A odsek a), kde sú presne vymedzené roky. A ide o obdobie od Viedenskej arbitráže, t. j. 1938, až po obdobie októbra 1947. Čiže fakticky sa tu realizuje Hitlerova vízia usporiadania strednej Európy, konkrétne nie usporiadania v rovine územnej, to zatiaľ, ale v rovine občianskej, ktorá je v rozpore aj s Postupimskou konferenciou. Čiže to je to, čo sa už teraz týka občanov, v budúcnosti sa bude týkať aj územia, na ktorom žijú. Podľa týchto paragrafov o občianstvo môžu požiadať nielen ľudia maďarskej národnosti, ktorí počas odtrhnutia juhu Slovenska maďarské občianstvo mali, ale aj Slováci, ktorí tam vtedy žili a maďarské občianstvo prijať museli, a aj ich deti. Len pre názornosť: Na základe Viedenskej arbitráže z 2. 11. 1938 Maďarsko obsadilo súvislý pás južného Slovenska. Hneď v nasledujúcich týždňoch vypovedali z obsadeného územia asi 800 slovenských učiteľov, poštárov, železničiarov a zamestnancov štátnej správy. Diskriminácii boli vystavení aj Židia, proti ktorým sa začal aplikovať prvý protižidovský zákon Maďarskej republiky z mája 1938. Za celé obdobie okupácie do konca vojny muselo opustiť svoje domovy aspoň 100 000 Slovákov a Čechov. To už nehovorím o represiách proti slovenskému obyvateľstvu. Pritom vezmite do úvahy aj fakt, že tu, na tomto území, žijú aj zmiešané slovensko-maďarské rodiny, aj čisto slovenské rodiny, ktoré tu majú majetok, o ktorý sa môžu začať báť z titulu občianskoprávneho. Čiže tvrdím, že podľa tohto zákona o dvojitom občianstve Maďarskej republiky ide o vytvorenie geograficky, demograficky aj občiansky uceleného územia s jasný cieľom. Ten cieľ je taký, perspektívne cez občiansky a etnický princíp vytvoriť podmienky v rámci sebaurčovacieho práva na postupné pripojenie územia k Maďarsku. Nikto totiž z maďarskej strany nepovedal jeden jediný presvedčivý logický dôvod, prečo Maďarská republika chce tento zákon. Žiadny presvedčivý argument v dnešnej Európe neexistuje. Čiže keď sa zamyslíme nad tým, prečo to vlastne Maďarsko chce, prečo napriek všetkým protestom do toho ide, tak nám vychádza z logickej analýzy len tento výsledok. Samozrejme, sú si vedomí, že to nepôjde hneď. To vedia aj maďarskí politici. Faktom však je, že po napoleonských vojnách a po prvej a druhej svetovej vojne v Európe sa vždy menili politicko-spoločenské aj politicko-štátne pomery. A nezabúdajme, že my nežijeme síce v období nejakej globálnej vojny, vojny, kde by sa bojovalo so zbraňami, ale nezabúdajme na to, že sme po období globálnej studenej vojny a toto obdobie po ukončení studenej vojny malo za následky aj vznik nových štátov. To znamená, že nielen eurozóna, Európska únia, ale aj celá Európa aj mimo eurozóny sa otriasa v základoch nielen kvôli ukončeniu globálnej studenej vojny. Rozpadol sa Sovietsky zväz ako dôsledok ukončenia studenej vojny. Rozpadol sa celý východný blok, rozpadol sa a neusporiadal celý Balkán, ktorý ešte stále tlie, zjednotilo sa Nemecko, odstredivé tendencie sa prejavujú v Belgicku, Španielsku a aj inde v Európe. A ako to bude ďalej, nikto nevie. Ale jeden fakt si nemôžeme zastierať pred očami, že hranice po druhej svetovej vojne v Európe už sa začali pohýbať a že pri tom hýbaní hranicami sa nerešpektuje medzinárodné právo, nám ukazuje čerstvý príklad Kosova, že sa tu kalkuluje s nadnárodnými alebo globálnymi záujmami nejakých mocností. Prípad Kosova to jednoznačne ukázal. Čiže my nemôžeme tvrdiť, že žijeme v dobe, keď ako niektorí, ktorí si skrývajú niekde hlavu do piesku, že sa to neudeje, že sa to nemôže stať, lebo žijeme v Európskej únii, že žijeme v NATO. Veď v tej istej Európskej únii, Európska únia si neviem podariť sama so sebou, zlyhávajú jej orgány, ktoré nevedia riešiť problémy. Nechcem hovoriť o Grécku, ale aj o ďalších. NATO nevie reálne riešiť veľké vojnové konflikty. Čiže bolo by hlúpe, poviem, doslova hlúpe spoliehať sa, a diletantské, na to, že sme v Európskej únii, sme v NATO a všetko je v suchu. Z tohto pohľadu dvojité občianstvo Maďarskej republiky je veľká hrozba budúcnosti. Naviac maďarský nacionalizmus je revizionistický: revidovať Trianon, revidovať povojnové usporiadanie v Európe – to je ich cieľ. Na rozdiel od nacionalizmu, ak niektorí chcete, keď už obviňujete nás z nacionalizmu slovenského, ktorý je charakterom úplne iný. Náš nacionalizmus je národne obranný, my po nikom nikdy nič nežiadame. Naozaj presne v tom, čo hovorila Slovenská národná strana na začiatku v deväťdesiatom roku a čo, bohužiaľ, platí doteraz: „Cudzie nechceme, svoje si nedáme!“ Čiže obviňujte nás z nacionalizmu, ale náš nacionalizmus je národne obranný. (Potlesk.) Od nikoho nič nechceme, len tak trošku na obveselenie, ani Vyšehrad, ani Balatonské jazero, ani Panóniu. Aké prekrásne maďarské názvy, že, páni z SMK? To naozaj svedčí o histórii. Neodpustím si však dve poznámky. Prvá je – myslím si, že táto schôdza Národnej rady mala byť zvolaná už skôr a minister zahraničných vecí mal vysvetliť, o čo v návrhu zákona o dvojitom občianstve ide a aké kroky podniká alebo sa podniknú. Pretože partnerom pre Národné zhromaždenie Maďarskej republiky nie je vláda, ale náš parlament – Národná rada. A Maďari majú veľmi dobre vymyslenú taktiku, pretože, tak ako aj odkazoval premiérovi, nemôže sa s ním Orbán stretnúť, lebo on nie je premiér, ešte. Ale bude premiér až vtedy, keď zákon bude schválený. Čiže my sme tu práve preto, lebo sme jediný partner, ktorý môže vysielať jasný a jednoznačný signál maďarskému Národnému zhromaždeniu. To je naša historická povinnosť. Nie, pán Hrušovský, vystupovať po ôsmich rokoch sedenia a kolaborovania s SMK teraz s tým, že nie je dodržaný rokovací poriadok a neviem čo. A aj keby bol, aj keby som si myslela, že je to tak, zažmúrim všetky oči, pretože teraz sa rozhoduje o tom, či Slovensko bude vedieť dať tento signál, alebo nie. (Potlesk.) Tá druhá poznámka sa týka SDKÚ. Vypočula som si v médiách poznámku vašej líderky, hovorím k neprítomným pozostatkom alebo len pozostatkom SDKÚ, ktoré sú tu v sále, určite im to poviete, samozrejme. Tento názor interpretovala vaša líderka pani Radičová. Vlastne to, čo povedala, je súhlas s dvojitým občianstvom, ako to ona predniesla, len nech je to v duchu nejakých európskych a medzinárodného práva. Pani Radičová povedala nezmysel. Buď, alebo iná možnosť je, že cielene stále si otvára dvere k budúcej koaličnej spolupráci s SMK. Druhý dôvod, že to povedala, je základná neznalosť medzinárodného práva. Ak sa k niečomu chcem vyjadrovať, tak si to naštudujem. Čiže, pán Galbavý, môžete zapisovať pre vašu líderku. (Smiech v sále.) Pretože ak ona hovorí, že dvojité občianstvo áno, ale podľa medzinárodného práva, tak treba jednoznačne povedať, že vznik, zmenu a stratu občianstva vlastne má v kompetencii, dobre počúvajte, každá suverénna republika, každý suverénny štát. Medzinárodné právo je postavené tak, že aký zákon si prijmeme, ho rešpektuje, ale z dôsledku tohto rieši dôsledky. Konkrétne sa odvolávam na Európsky dohovor o občianstve z roku 1997, ktorý potvrdil, že riešenie štátneho občianstva je v čistej kompetencii suverénneho štátu. Vaša líderka SDKÚ celé nevie, že treba stále počúvať a dať sa riadiť zo zahraničia. Sme zvrchovaná republika. Toto jej napíšte červeným a podčiarknite. (Smiech v sále a potlesk.) Európsky dohovor o občianstve ako východiskový princíp uznáva, že každý má právo na občianstvo, ale zároveň tento európsky dohovor, kde sme zmluvnou stranou aj my, umožňuje vyslovene stratu občianstva pri dobrovoľnom nadobudnutí štátneho občianstva iného štátu. To znamená, že ak bude legislatívny návrh vlády, ktorý sa bude tohto týkať, že ak dobrovoľne zoberie občan Slovenska štátne občianstvo iného štátu, stratí slovenské občianstvo, sme v súlade s európskym právom a európskymi dohovormi. Toto je podstatné. Čiže prebuďme sa! A ešte aj to európske právo, medzinárodné právo nám hovorí: narovnajte si chrbty, buďte svojprávni, urobte si poriadok doma podľa seba! Takže dvojnásobné istenie tohto zákona máme. Na záver by som vás chcela poprosiť, vážené dámy, vážení páni, aby sme si vyzliekli politické tričká, zabudli trošku aj na fakt, že za tri týždne máme voľby, a obliekli si skutočne slovenské národné dresy. Ide o budúcnosť Slovenska, ide o slovenské územie, ide o slovenskú štátnosť. My máme nielen právo, ale aj povinnosť ani jedného občana, ani centimeter štvorcový slovenskej pôdy Maďarom nedať. Pretože je tu veľmi nebezpečný precedens, to, čo som hovorila počas celého vystúpenia, prehodnocujú a otvárajú dohody, ktoré uzavreli jednu kapitolu. Napríklad kapitolu druhej svetovej vojny. Ak začneme túto Pandorinu skrinku otvárať a začneme otvárať históriu, ja sa pýtam, pri tom otváraní, kedy sa zastavíme, ako ďaleko pôjdeme? Tak dobre, pôjdeme pred druhú svetovú vojnu. Môžeme ísť ešte ďalej. Ale ja potom môžem tiež povedať, poďme ešte tisíc rokov dozadu. A potom vašich predkov, páni v zadných laviciach, budete hľadať niekde v stepiach Ázie. (Potlesk.) Čiže neotvárajte minulosť, je nebezpečná. A, Slováci, chráňme si národné záujmy presne v duchu toho: „Cudzie nechceme, svoje si nedáme!“ Ďakujem. (Potlesk.)