F. Devínsky, poslanec: (2008-04-02):
Okrem mnohých iných vecí tu odznela aj výčitka, že sa argumenty opakujú. Ale ja hovorím, veď to je úplne samozrejmé. Je to zákon, ktorý ovplyvní celý život spoločnosti, a teda, ak nebude dobrý, to ovplyvnenie bude devastujúce. Preto má byť naším spoločným presvedčením, že tu potrebujeme dobrý zákon. Otázka však je, čo je to dobrý zákon? Pán minister reprezentujúci koalíciu má jednu predstavu, opozícia má inú predstavu, jeden expert má takú, iný expert zase inú. Koľko ľudí, toľko názorov. Možno aj preto, že každý, kto hral futbal, je expertom na šport, a každý, kto chodil do školy je presvedčený, že vie robiť reformu školstva. V tomto smere si pán minister ale zaslúži pochvalu, že našiel v sebe toľko politickej odvahy, aby predložil parlamentu materiál, ktorý on sám pokladá za správny. Domnievam sa však, že tu nestačí mať len odvahu. Pretože výsledkom nášho snaženia bude nakoniec nejaká suchá právna norma, ktorá však bude silou zákona regulovať životy iných ľudí. A preto by tento právny rámec mal byť v prospech tých, pre ktorých ho robíme. Mal by im život uľahčovať, a nie komplikovať. Ale predovšetkým mal by žiakov a študentov pripraviť na život v úplne zmenených podmienkach, keď sa informácie v globalizovanom svete valia nielen na žiakov, ale aj na učiteľov, a to takou intenzitou, že ich nestačíme pomaly ani vnímať, nieto ešte aj triediť a vyhodnocovať. Už som to tu raz povedal a poviem to aj druhýkrát, a ak budem mať príležitosť aj inokedy, že dnes už nie je kľúčovým problémom rozsah namemorovaných vedomostí v tzv. jednotnej centralizovanej škole, ktorú, žiaľ, tento návrh zákona silne preferuje. Všade na celom svete sa pýtame. Sú žiaci a študenti pripravení pre budúce výzvy? Vedia efektívne analyzovať, zdôvodňovať a komunikovať? Budú schopní pokračovať vo vzdelávaní počas celého svojho života? Získajú v škole znalosti a zručnosti, ktoré sú kľúčové pre plné uplatnenie sa v spoločnosti? Sú naši žiaci, študenti, ale aj učitelia schopní pracovať kvalitne a rýchlo geometrickým radom narastajúcim objemom informácií a vybrať z nich tie podstatné a nakoniec vedia všetci zúčastnení na základe týchto informácií rozhodovať tak, aby ich rozhodnutia prinášali čo najväčší osoh, ale súčasne zohľadňovali aj prijaté etické a spoločenské normy? Ak sa však pokúsime dať odpoveď na tieto otázky, vždy sa dostaneme k nejakému meraniu, porovnávaniu, napríklad v poslednom období to bola PISA alebo Monitor. Výsledky tu už boli prezentované, a preto ja sa nebudem nimi zaoberať, ale to konštatovanie môže byť, že tie výsledky sú nelichotivé. A ak by som použil nediplomatický jazyk, mohli by sme všetci povedať, že boli katastrofálne. A všetky aj okolité krajiny sa nám vzďaľujú, kým my sa prepadáme ešte hlbšie. Príčiny sú známe. Je to jednotná, a teda málo zaujímavá škola, plná memorovania, rigidný systém, preťažení žiaci, systém, ktorý nedáva dostatočný priestor pre kreativitu ani učiteľa, ani žiakov, ani ich neučí myslieť kriticky, analyticky a synteticky, aby mohli a boli schopní triediť a spracovávať relevantné informácie v reálnom čase a na základe nich prijať správne rozhodnutia, ako aj ďalšie negatíva, ktoré spomínal aj pán minister, ako ich spomínali, samozrejme, viacerí poslanci. Pochopiteľne, každé zovšeobecnenie má nevýhodu, že vynecháva napríklad aj pozitívne príklady, ktoré v našom školstve máme a ktoré treba celkom určite oceniť a poďakovať sa za ne. Je teda zrejmé, že nový zákon je nevyhnutný. Tu sme sa zhodli naprieč celým politickým spektrom všetci. Lenže keď počujeme, že zlé výsledky v čitateľskej zručnosti, teda presne v tom, čo je pre konkurencieschopnosť rozhodujúce, nie sú podstatné, alebo že bezbrehá sloboda je základom chaosu, dokonca z úst univerzitnej profesorky, alebo dokonca, že táto podoba zákona predstavuje len akýsi štart do reformy, alebo je to len akýsi experiment, tak sa treba spýtať, prečo chceme experimentovať s takmer 67-tisíc učiteľmi a s takmer 850-tisíc žiakmi, teda s takmer miliónom ľudí? S akou filozofiou sa tu predstavuje tento dôležitý zákon vyplýva už okrem vyššie uvedeného aj zo slovníka zákona, ktorý prezentovala včera pani poslankyňa Vášáryová. Centralistický zákon v starom duchu asi nie je to najlepšie, čo by bolo dobré pre znalostnú a informačnú spoločnosť 21. storočia. Len taký drobný príklad, ako je plánovaná smrť umeleckých škôl v dôsledku ich vylúčenia zo sústavy škôl ilustruje toho necitlivého ducha tohto zákona nehľadiaceho do budúcnosti. Uštvaný harmonogram implementácie nijako nemôže prispieť k úspechu uvedenia zákona do života. Všetci vieme, že školstvo má neobyčajne vysoký stupeň zotrvačnosti. Aj tá najlepšia reforma trvá pár rokov. V tomto prípade bude trvať najmenej desať. A som rád, že práve pán poslanec Rafaj spomenul fínsky príklad, keď povedal, že vo Fínsku to trvalo niekoľko desiatok rokov. Všetci, ktorí poznáme fínsky systém, vieme, že to bolo okolo 30 rokov, kým sa ich školstvo vypracovalo tam, kde dnes je. A samozrejme, že bolo aj primerane financované. Ale o tom tu dnes a doteraz nepadlo príliš veľa slov. Teda, ak si niekto myslí, že výsledok sa ukáže na budúci alebo ten ďalší rok a že teda výsledky najbližšej PISY budú dramaticky rozdielne od toho, ako boli dnes, tak podľa môjho názoru sa hlboko mýli. A som rád, že ani pán minister si to, našťastie, nemyslí. Ale keď povieme, že reforma sa začne v prvom a piatom ročníku základnej školy a v prvom ročníku strednej školy nadstavbového, pomaturitného, vyššieho odborného štúdia, odborného učilišťa, praktickej školy a v prvom ročníku základnej umeleckej a jazykovej školy, teraz som citoval z návrhu zákona, a všetko ostatné príde až potom akosi samé od seba alebo nejakými cestami, ktoré nie sú ešte dnes celkom jasné, tak sa vytvorí len nezvládnuteľný chaos, ktorý bude pretrvávať roky. To všetko sa má podľa návrhu zákona začať v školskom roku 2008/2009, pričom zákon sa bude schvaľovať v druhom čítaní až na májovej schôdzi, ak prejde teda do druhého čítania, o čom koalícia nepochybuje. My dúfame, že nie. Nuž ale, sily sú rozložené, tak ako sú rozložené. Teda budeme schvaľovať v druhom čítaní niekedy v máji na májovej schôdzi, a priznali to aj mnohí poslanci koalície, že tento zákon prejde ešte ďalšími zmenami. Čiže finálna verzia nebude k dispozícii skôr ako koncom mája. Na jeho realizáciu zostanú v najmenšom prípade necelé štyri mesiace, z toho dva mesiace prázdnin. Ani ministerstvo nebude stíhať, pán minister, to je zrejme hotová vec, ani učitelia, ale najhoršie je, že všetko si to odnesú žiaci. To predsa nemôže byť cieľom žiadnej reformy. Preto som presvedčený, že tento návrh zákona nie je vypracovaný dostatočne precízne tak, ako si to vyžaduje jeho význam, a preto podávam procedurálny návrh podľa § 73 ods. 3 písm. a) rokovacieho poriadku, aby sa Národná rada uzniesla, že vráti predkladateľovi návrh zákona na dopracovanie. Ďakujem pekne, pán predsedajúci, skončil som.