P. Hrušovský, predseda NR SR: (2006-01-24):
B. Opaterný, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predseda, dovoľte mi sa vyjadriť k prebiehajúcemu trendu na privatizáciu letísk Bratislava a Košice. Za posledné dva týždne, skoro už tri by sme mohli nadobudnúť dojem podľa vyhlásení ministerstva dopravy, akoby predaj bratislavského letiska konzorciu TwoOne bol optimálnym riešením. V skutočnosti podľa môjho názoru sa však ukazuje, ako sa to nemá robiť. Prvé nejasnosti sa začali už okolo výberu privatizačného poradcu, keď za víťaza bola určená firma  Meinl Bank,  ktorá má minimu, ak vôbec nejaké referencie týkajúce sa privatizácie letísk. Na druhom mieste skončila renomovaná konzultačná firma Ernst and Young,  ktorá má vyše 40 referencií privatizačného poradcu na letiská. Firma sa aj odvolala za nikdy nevyjasnených okolností, zrejme na pokyn materskej firmy z Londýna bolo toto odvolanie stiahnuté. Konkrétne k samotnému trendu. Obhajcovia predaja používajú podľa môjho názoru zavádzajúce argumenty, a to predovšetkým, že investície, ktoré letisko potrebuje, môže zabezpečiť len súkromný vlastník, že správcovská firma neprichádza do úvahy, lebo by nedostala úver  a hlavne, že nejde o likvidáciu konkurencie. Ako to vyzerá v Európskej únii? Väčšinu letísk v Európe nevlastnia súkromní investori, ale mestá a vyššie územné celky, teda v istej forme štát. Ide napríklad o výlučné vlastníctvo, konkrétne sú to letiská Mníchov, Amsterdam, Stuttgard, Záhreb, Klagenfurt alebo Linz.  Prenájom vo Francúzsku, väčšina letísk, Rím, Benátky, v Londýne, letisko v Lutone, prípadne menšinová účasť súkromného sektora, napríklad sú to aj letiská Viedeň, Frankfurt, Hamburg, Turín, Innsbruck alebo Ľubľana. Nehladiac na tieto fakty som osobne presvedčený, že aj privatizácia je dobrou cestou. Ale prvá otázka, ktorá tu vzniká, ide skutočne o privatizáciu? Nejde o nejakú skrytú formu preštátnenia? Ak sa pozriete na akcionársku štruktúru viedenského letiska zistíte, že 20 percent tam má spolková krajina Niederösterreich, ďalších 20 percent mesto Viedeň, 10 percent zamestnanci, len zvyšok patrí súkromným akcionárom. Ak si to dáme dokopy s tým, že 34 percent, ktoré u nás zostávajú, patria v tej či onej forme štátu, alebo mestu Bratislava, prípadne VÚC Bratislava, vzniká mi z toho akýsi podivný štruktúrny chaos akcionársky, kde skutočne toto nebudem môcť označiť za privatizáciu. S takýmto postupom už máme z minulosti a práve z rezortu dopravy negatívne skúsenosti. Konkrétne Slovenské telekomunikácie, ktoré v rámci takzvanej privatizácie boli predané nemeckému štátu, respektíve presnejšie povedané nemeckej štátnej firme Deutsche Telekom. A doteraz to tak aj vyzerá. Ďalej konkurencia. Ministerstvo tvrdí, že nejde o likvidáciu konkurencie, pretože Bratislava má taký malý objem prepravy, že Viedni nekonkuruje. Tento argument neobstojí. Veď, čo je predaj letiska s najnižšími poplatkami v strednej Európe, teda Bratislava susednému letisku s najvyššími poplatkami, ak nie likvidáciou potenciálnej konkurencie. A toto nie je môj názor osobný. Toto je aj názor rakúskych analytikov. Za všetkých zacitujem analytika  Reifeisen Centrobank Roberta Maxiana, ktorého citát bol uvedený vo  Wirtschaftblatt 23. 12. 2005, v Hospodárskych novinách, dokonca aj vo Financial Times, čo je skutočne renovovaný denník. Citujem: „Veľmi pozitívny je predovšetkým fakt, že tým odpadla potenciálna hrozba konkurenta v tesnej blízkosti. Scenár veľkého medzinárodného letiska, ktoré by agresívne operovalo z Bratislavy, visel v posledných rokoch nad viedenským letiskom ako Damoklov meč. Obe letiská sú od seba vzdialené asi 40 km.“ Koniec citátu. O čom sa nehovorí, je to, že Bratislava neohrozuje len Letisko Schwechat, ale aj národného prepravcu Austrian Airlines, ktorý nie je v najlepšej situácii. Za posledné roky dosiahol zisk tak, že mohol vyplácať dividendy, konkrétne 30 centov na akciu pred štyrmi rokmi. Iba raz. Oproti nemu viedenské letisko je finančne úspešné. Platí dividendy bez prerušenia od roku 1992. Austrian Airlines  bol nútený zaviesť viacero úsporných opatrení a zmeniť stratégiu, aby znížil operačné náklady a maximalizoval výkon. Veľa si sľuboval od východných trhov, ktoré pre neho podľa vyjadrení reprezentantov predstavujú historickú príležitosť, ktorú neslobodno premárniť. Firma verí, že sa tu bude môcť presadiť pridávaním nových destinácií a zvyšovaním frekvencií letov. Z uvedeného vyplýva, že z rakúskeho pohľadu skutočne niet miesta v takej blízkosti pre konkurenčné letisko, z ktorého by pôsobili   akresívni prepravcovia, ktorí nelietajú z Viedne práve pre miestne vysoké náklady. Z Bratislavy by si totiž určite volili trasy, na ktorých by mohli ponúknuť konkurenčné ceny a medzi nimi nepochybne aj trasy  Austrian Airlines. Konkrétne v Európe, či je už to destinácia Brusel, destinácia Londýn, alebo iné. Nakoniec v malej miere sa to už aj deje. Mimochodom, otázka je, či by sa aj tu niekde nemal hľadať kľúč práve k podivnému prevzatiu Slovenských aerolínií prostredníctvom Austrian Airlines podľa hesla Kto nám vytrhne tŕň z päty so Slovenskými aerolíniami, dostane za odmenu bratislavské letisko.  Na veci nič nemení, že predaj letiska neznamená, že tu dôjde k drastickým opatreniam, akým by bolo obmedzenie premávky. Samozrejme. Viedeň však bude môcť zostaviť mix letov tak, aby to bolo pre ňu čo najvýhodnejšie. V tomto prípade by nárast v objeme prepravy nemusel znamenať automaticky pre bratislavský región aj primeraný hospodársky efekt. Napriek tomu letisko by mohlo byť, samozrejme, ziskové pre majoritného vlastníka. Tu mi neostáva len sa vyjadriť aj k poznámke pána ministra hospodárstva, ktorý tvrdil, že ak niekto investuje zhruba 9 miliárd, predsa musí tie miliardy dostať naspäť. Iste, ale v tomto prípade neporovnávame investíciu do nového podniku s jej návratnosťou. Tu porovnávame stav, ak investuje 9 miliárd do potenciálneho možného konkurenta oproti stavu, aké by mohli byť jeho straty v prípade, že by tu skutočne operovalo konkurenčné letisko. A v tomto prípade sa môže ukázať, že 9 miliárd ako minimalizácia straty bola investícia dobrá. Predaj bratislavského letiska týmto spôsobom ukazuje ešte na jednu vec, a to, že Slovensko i Rakúsko postupujú úplne odlišne pri privatizácii a ochrane vlastných záujmov. V Rakúskej republike vláda vyžaduje od svojej holdingovej a privatizačnej agentúry Österreichische Industrie holding AG, aby hľadala najlepších možných kupcov, a to citujem: „V najlepšom záujme predávanej firmy rakúskeho hospodárstva a rakúskych daňových poplatníkov.“ Koniec citátu. A dáva jej za povinnosť chrániť rakúske záujmy. Zároveň vyžaduje, aby sa dbalo na ochranu rakúskych záujmov tou cestou, že správa privatizovaných podnikov zostáva v Rakúsku. Aká je štruktúra vlastníctva v Austrian Airlines? Plne vyhovuje tomu, čo som práve hovoril. Aby podnik zostal v rakúskych rukách, skupina rakúskych investorov, ktorá má 10,3 percenta v danej spoločnosti, sa musela zaviazať, že pri hlasovaní vždy pôjde s Österreichische Industrie holding AG, ktorý vlastní 39,7 percenta. Hlavní akcionári letiska Viedeň, teda mesto a spolková krajina  Niederösterreich konajú takisto v zhode. Mimochodom, ďalšia otázka. Ak by došlo k situácii, že by bolo potrebné rozvíjať Letisko Bratislava a, naopak, utlmovať činnosť vo Viedni pre vysoké ceny, pre vysoké mzdy prepúšťať, veríte niekto tomu, že pri takejto akcionárskej štruktúre by mesto Viedeň, Spolková krajina a zamestnanci odhlasovali takýto postup? Nikdy. Skutočnosť, že predaj letiska je aj odstránením konkurenta, sa Viedeň pokúša zakryť bonmotom, že dáva prednosť spolupráci pred konkurenciou. Ale otázka je, aká spolupráca sa má na mysli? Spolupráca majiteľa a zamestnanca? Alebo spolupráca na princípe partnerstva. Z uvedeného vyplýva, že o tomto nemôže byť ani reči. Na záver. Zaznelo niekoľkokrát, že všetko je v poriadku, pretože nebol porušený zákon. Nuž, neviem v tejto chvíli, či bol, alebo nebol, ale myslím si, že to ani nie je tá najdôležitejšia otázka, pretože zlé rozhodnutia možno prijať aj v súlade so zákonom. A predmetom kritiky nie je porušenie zákona v tomto prípade, ale chybné, dokonca pre Slovensko škodlivé rozhodnutie. Apropo, dva týždne nám ministerstvo dopravy masírovalo verejnosť vyhláseniami, ako je všetko v poriadku a vybraný uchádzač TwoOne je najlepším riešením. Potom sa zišla koaličná rada a všetko bolo inak. Tak, kde je pravda? Klamalo sa predtým, alebo sa klame teraz? Zo všetkého, čo som uviedol, mi vychádza, že jediným rozumným a čestným východiskom v tejto chvíli by bolo zrušiť rozhodnutie o predaji letísk, zrušiť tento tender a vypísať nový, transparentný, kontrolovaný od samého počiatku. Ďakujem za pozornosť.