Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2012-06-28):
Vážená pani podpredsedníčka, vážení kolegovia, ja na rozdiel od iných vďačím Národnej rade aj iniciatíve návrhu tohto zákona za to, že sme si mohli relatívne dobre podebatovať, kultúrne a pravdivo, a sme túto problematiku trocha preprali. Zajtra je svätého Pavla a Petra, všetkým blahoželám, samozrejme. Pred dvetisíc rokmi svätý Pavol povedal, že: Manželstvo je veľké tajomstvo. Ja budem mať za chvíľu zlatú svadbu. Všetkých vás potom na ňu pozvem, riadne si dáme, len o dva roky to bude. Za tých štyridsaťosem rokov môžem povedať, že naozaj je to pravda, že manželstvo je tajomstvo. Že nechcime všetko hneď vedieť a všetko vyriešiť, lebo aj tak to nevyriešime. Môj brat, ten je tiež už dlho manžel, a ten odporúča všetkým manželom, aby mali po prvé čiastočnú hluchotu a po druhé čiastočnú sklerózu. Hluchotu za to, aby zabudli, čo sa stalo včera alebo predvčerom, a sklerózu presne pre to isté, že iba tak sa dá manželstvo prežiť. Voľačo na tom je, ale to nie je ten brat najmladší, to je ten brat o rok mladší. No, a teraz už vážne. (Hlasy v sále.) Fero je ešte neskúsený, nemá na to právo. (Smiech v sále.) Ľúto mi je ľudí, ktorí sa trápia a sužujú. Aj manželov v rodine. Aj tí, čo sa rozviedli po cirkevnom sobáši, sú na tom ešte omnoho horšie. Chápem tých, čo prežili toto peklo, že by radi tých druhých od toho ochránili. Ľudia nevedia, že manželstvo je tvrdá rehoľa, ktorá si v prvom rade vyžaduje obetu, sebazaprenie, zabudnutie na seba a myslenie na toho druhého, prípadne aj tretieho, aj ďalších. Mladí ľudia by mali jasne vedieť, čo ich tam čaká. Pred cirkevnými sobášmi sú niekoľkomesačné školenia aj laikmi, psychológmi, sexuológmi. Príprava na manželstvo sa to volá. Aj tak sa veľa cirkevných sobášov tiež nevydarí. Tá formula „do tvojej a mojej smrti“ je tvrdá, ale ťažko je povedať, že do piatich rokov alebo do desiatich rokov, ale, bohužiaľ, je pravdivá, áno, aj keď je tvrdá. Cirkev nemá rozvod, iba nulitu manželstva, to už tu bolo. To znamená, že také manželstvo nebolo nikdy platné z rôznych dôvodov, napríklad tlak na mladých, keď čakajú dieťa. Alebo že sa manželia dohodnú, že nechcú mať deti, to je tiež prípad na nulitu. Zatajenie zdravotného stavu, alebo aj neschopnosť žiť v manželstve. Teraz som čítal takú jednu nulitu, ktorú cirkevný súd vydal pre neschopnosť jednej zo stránok žiť v manželstve. Ale k tomu sa tu teraz nechcem vracať, ani dávať návod na použitie. Aj civilné sobáše by mali mať najprv povinné školenie o tom, čo ich čaká v manželstve. Na každé povolanie sa roky rokúce pripravujeme a na manželstvo skoro vôbec. Keď chce niekto adoptovať alebo osvojiť si dieťa, je teraz, musí prejsť školením v tzv. projekte Pride. Polrok musí chodiť na tvrdé prednášky, aby pochopil, čo to je naraz mať dieťa cudzie a vôbec ho vychovávať. Takýto Pride by mali absolvovať aj manželia vo vlastnom záujme. Nateraz ho neabsolvujú. Iste, že treba radšej sobáš odsunúť, ako potom rýchlo rozviesť. Napríklad v USA začali aj cirkevne nesobášiť ľudí, ak žena čaká dieťa. Obaja sú vtedy v strese, pod tlakom okolia a len kvôli deťom sobášiť sa je málo. Ak nechajú takéto manželstvo, teda nemanželstvo, a mládež neskôr príde, že chcú sa zosobášiť, potom sa zosobášia aj cirkevne, ale musia si uvedomiť, že platný cirkevný sobáš je, bohužiaľ, jednosmerka. Aj na Slovensku sa temer každé druhé manželstvo rozpadá, to už sa tu hovorilo. Upozorňujem, že tento navrhovaný zákon je v rozpore so súčasným zákonom o rodine. Tam sa jasne hovorí, hneď v prvom paragrafe, že hlavným účelom manželstva je založenie rodiny a riadna výchova detí. Ďalej sa hovorí, že o rozvode môže rozhodnúť len súd. Ako sa bude tvoriť príspevok na výživné, prípadne majetkové záležitosti sú často zdrojom mnohých sporov. Tiež si myslím, že keby niekto vedel, že dieťa je, môže byť príčinou toho, aj keď ho nemám, o to rýchlejšie sa bude dať vybaviť rozvod, tak vtedy mnohí čakali s dieťaťom, lebo keby už mali jedno dieťa, už by tento zákon na nich neplatil. Neviem, či tento zákon umožňuje túto procedúru rýchleho rozvodu pred notárom aj viackrát opakovať. To som nepostrehol. Jednou zo zásad zákona o rodine, bol som pri tom, keď sa to tvorilo, bolo práve sťažiť rozvod, nie ho uľahčiť. Lebo je pravda, že rozvody podporujú nestabilitu a rozklad spoločnosti. Sú negatívom, aj keď plne chápem, že sú prípady, keď ďalšie súžitie nie je možné. Aj cirkev uznáva rozluku manželov, avšak s nemožnosťou robiť ďalší sobáš. Ako je to v iných štátoch, by ma tiež zaujímalo. Či už existujú takéto procedúry a ako sa osvedčili. Zvýšili počet rozvodov alebo znížili? Napríklad v Taliansku, to poznám, je rozvod mimoriadne drahý. Tam doslova zruinuje obidve strany, keď idú do rozvodu. Počul som, že v niektorých oblastiach Ruska napríklad mladých, ktorí idú na sobáš, nezapíšu niekoľko mesiacov. A potom, keď sa rýchlo vrátia, že sa chcú rozviesť, čo je tam veľmi časté, tak povedia, však netreba sa rozvádzať, ani sme vás nenapísali. Čiže zapisujú do matriky až potom, po pár mesiacoch. To je veľmi tvrdé, ale v niektorých oblastiach Ruska vraj je to takto. Ešte pár krátkych informácií. Cieľom manželstva sú aj deti. Potrebujeme ich kvôli našej demografickej kríze a nemáme ich, preto vymierame. Aj Slovensko. V Európskej únii sa za pätnásť rokov stratilo desať a pol milióna mladých a pribudlo šestnásť a pol milióna starších ako 65 rokov. Ročne sa v porovnaní s rokom 1980 narodilo o 774 tisíc detí menej. Od roku 1999 sa nenarodilo dvadsaťosem miliónov detí, akoby desať štátov Európy, včítane Slovenska zmizlo z mapy Európy. Počet manželstiev sa od roku 1980 znížil o 725 000, rozvodov je o 358 viac. Za desať rokov sa rozviedlo v Európskej únii 10,3 milióna párov, na čo doplatilo sedemnásť miliónov detí. Zaujímavé je aj to, že zo štyroch domácností Európy dnes v jednej žije samotár, v dvoch z troch nemajú deti a 33 percent má iba jedno dieťa. Štatistika je taká, že v roku 2100 bude Európa mať na jedného Európana štrnásť neeurópanov, len imigrácia bude udržovať rast Európy, ale imigrácia z cudzích svetadielov. Posledné slovo by som povedal o prenatálnej medicíne, je to jedna nová, fantastická vedecká oblasť. Hovorí o tom, že už v tele matky dieťa vníma, počúva hudbu, rodičov, cíti, či sa vadia, ako sa majú, či je očakávané a tak ďalej. Keď sa narodí do dobrej rodiny, má omnoho väčšiu šancu byť spokojné v živote, najmä do rodiny otca a mamy. Tam, kde sa to takto nestane, alebo, kde to dieťa sa nemohlo pripútať k niekomu veľmi vážne, tak takéto dieťa má vážny handicap. Tento zákon nemôžem podporiť, ale vítam diskusiu o ňom a som vďačný tým, ktorí ju iniciovali. Ďakujem.