B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-12-07):
J. Ševc, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán podpredseda vlády, pán minister financií, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi vysloviť trocha iný prístup k prerokúvanému programu o návrhu štátneho rozpočtu, skôr pragmatický pohľad na predložený rozpočet. Jedno z prísloví hovorí: „Keď vtáčka lapajú, pekne mu spievajú.“ Natíska sa však otázka, či a v akých tóninách, alebo či falošne. Našou základnou požiadavkou v prístupe k návrhu štátneho rozpočtu je, bola a bude požiadavka, aby vychádzal z prioritných potrieb a záujmov Slovenska, jeho obyvateľov, ako aj maximálnej úspornosti v oblasti nákladov na štátnu správu. Predložený návrh, žiaľ, nevychádza ani z jedného z uvedených kritérií, i keď pán podpredseda vlády a minister financií sa snažili na to upozorniť. Vychádza z politiky súčasnej vlády, to znamená, že vychádza predovšetkým zo záujmov domácich a zahraničných klientov súčasnej vlády a celej vládnej koalície. Hlavne nezabúda na potreby a záujmy administratívy, štátnej byrokracie, ktorá sa sústavne rozrastá a vo svojich nárokoch na štátny rozpočet je čím ďalej tým viac nenásytná a krajne požadovačná. Podľa nášho názoru predložený návrh štátneho rozpočtu, i keď sa opticky nejako zdá, že sa navyšuje školstvo, navyšuje sa iná kapitola, máme taký dojem, že predsa len upiera národu a krajine právo na všestranný rozvoj kultúry, vzdelania, podväzuje rozvoj vedy a starostlivosť o všestranný rozvoj reprodukčného procesu človeka, teda o rozvoj ľudských zdrojov, ktoré sú najdôležitejším civilizačným predpokladom národa, spoločenstva a krajiny. Čo však nemožno tomuto návrhu vyčítať, je snaha akejsi plánovitosti, i keď kozmetickej úpravy v navyšovaní jednotlivých kapitol, ktoré sa zrejme zdajú, že sa rapídne, možnože rádovo navyšujú. Štátna moc sa v návrhu štátneho rozpočtu predstavuje tak, že jej hlavnou povinnosťou vo vzťahu k občanom a obyvateľom je vyberanie daní a poplatkov stále vo väčšom rozsahu. Výdavková časť štátneho rozpočtu je na druhej strane neklamným dôkazom toho, že slúži hlavne zbohatlíkom, ktorí obrali spoluobčanov o ich spoločný majetok, zahraničným mocenským záujmom, zahraničnému korporatívnemu kapitálu samotnej štátnej moci a štátnej byrokracii. Osobitným problémom je sústavné a zatiaľ z roka na rok stúpajúce zadlžovanie Slovenska. To je fakt. Štátne úvery sú v skutočnosti spôsobom rafinovaného zvyšovania daní na uspokojovanie potrieb štátnej byrokracie. Nevyhnutná úhrada záväzkov vnútorného a zahraničného dlhu predstavuje splatné čiastky istín, teda bez úrokov, štátneho dlhu v roku 2006 vo výške 152 miliárd korún. Príjmy sa rozpočtujú v sume 268 miliárd Sk. Len umorenie splatných čiastok štátneho dlhu v roku 2006 pohltí 58,4 percenta z celkových rozpočtových nákladov. Keby sme to zobrali iba matematickými číslami, to znamená, že z príjmov štátneho rozpočtu na ostatné kapitoly zostane teda iba 111 miliárd  745 miliónov Sk, čo je iba 41,6  percenta. Deficit rozpočtu bude činiť skoro 62 miliárd Sk. Pritom sa predkladacia správa hemží takými výrazmi ako dramatický rast slovenského hospodárstva a podobne. Platy štátnych zamestnancov od 1. júla 2006 sa opäť zvýšia o 6 percent, ako aj funkčné platy policajtov a colníkov. U profesionálnych vojakov porastú hodnostné platy. Pochopil by som to pre učiteľov, lekárov, ale nie pre úradníkov. V predkladacej správe sa konštatuje, že podiel hrubého verejného dlhu na HDP, ktorý na konci roku 2002 dosahoval 4,3 percenta HDP, klesne do konca roku 2006 na úroveň 38,3 percenta. Myslím si, že sa zamlčuje dôvod, prečo za východiskový rok bol zvolený rok 2002 a nekvantifikuje sa podiel vytvorenia Štátnej pokladnice na zníženie podielu hrubého verejného dlhu na HDP. Iba sa opäť bombasticky zdôrazňuje, že vzhľadom na rýchly rast ekonomiky a, naopak, klesajúci deficit verejné financie začínajú znižovať finančné bremeno budúcich generácií. Je najvyšší čas, aby tomu tak bolo, páni, ale dnes už nikto neverí vašim sľubom. Keď sa človek zamyslí nad kontextom tej časti predkladacej správy, kde sa o tom píše, hneď je jasné, že vláde nejde o znižovanie finančného bremena budúcich generácií, ale o čosi celkom iné. V tomto konkrétnom prípade ide o vystupňovanie psychologického tlaku, ktorým sa má zmanipulovať verejná mienka, aby sa postavila na stranu uponáhľaného zavedenia eura na Slovensku. Občania by sa nemali dať opäť oklamať touto euforistikou, rétorikou vlády. Mali by žiadať, aby im boli predložené dôkazy o tom, čo im prinesie uponáhľané zavedenie eura a čím všetkým za to zaplatia. Komu to prinesie najväčší prospech? Mali by sme si pritom osviežiť v pamäti, že je to síce stará ošúchaná, ale veľmi účinná metóda súčasnej politickej moci, ktorá ju používa ako osvedčený nástroj nadvlády nad občanmi. Vždy, keď moc chce zmanipulovať občanov, aby mohla ulahodiť svojim zahraničným priateľom a ohromiť občanov svojimi historickými zásluhami, sľubuje nielen dvojnásobné platy, ale aj modré z neba. Len si pripomeňme, ako to bolo pri tlačení Slovenska do OECD či do NATO a podobne. Jedným z najdôležitejších argumentov prooponentov vstupu do NATO bolo tvrdenie, že členstvo v NATO bude znamenať podstatné zníženie nákladov na obranu. Pozrime sa, aká je skutočnosť. Keď sa pozrieme do predloženého návrhu štátneho rozpočtu na kapitolu obrany, na jej dynamiku rastu a porovnajme ju s ďalšími kapitolami. Napríklad s kapitolou kultúry, školstva, vedy. Čo zisťujeme? Náklady na obranu v roku 2006 budú činiť 27 miliárd 945 miliónov Sk. V roku 2007 už 30,428 miliardy Sk. Zvýšia sa o 2 miliardy a 483 miliónov Sk. V roku 2008 to už bude 32,160 miliardy. Nárast 1,63 miliardy. Za dva roky náklady na zbrojenie sa zvýšia o 4 miliardy 200 miliónov Sk. Na tvorbu, šírenie, ochranu a prezentáciu kultúrnych hodnôt v rozpočte sa počíta v roku 2006 s 2,84 miliardy, v roku 2007 s 2,486 miliardy, to je o 354 miliónov menej ako v roku 2006 a v roku   2007 2 miliardy 595 miliónov, to je o 245 miliónov menej. Za dva roky sa zníži rozpočet na tvorbu, šírenie, ochranu a prezentáciu kultúrnych hodnôt o 599 miliónov, zatiaľ čo výdavky na zbrojenie vzrastú o 4 miliardy a 215 miliónov korún. Pre literatúru a knižnú kultúru štátny rozpočet vydeľuje 18,55 milióna, zatiaľ čo pre kultúrne aktivity národnostných menšín 160 miliónov, to je o 8,6-krát viac. Na koncepciu teda kultúrnej alebo nekultúrnej politiky, riadenia a koordináciu programov je rozpočtovaných 843 miliónov korún. O tom, ako budú využité tieto prostriedky rozhodne minister a komisie zložené z úradníkov. To znamená, tiež je otázka, či to budú skutoční odborníci, alebo známi známych alebo známi týchto známych, zrejme podobným spôsobom, ako sa to dialo a deje pri rozdeľovaní fondov a iných prostriedkov z Európskej únie. Žiarivým príkladom v tomto smere je bývalý minister pán Kaník a ostatní v štátnej správe. Som presvedčený, že nie sú až takí osamotení, ako sa to zdá. Iste, postupom všetko vyjde najavo. Všetci ľudia všetko vedia, len je otázkou času, kedy to skutočne vyjde najavo. Cirkvi a náboženské spoločnosti z prostriedkov všetkých daňových poplatníkov dostanú v roku 2006 viac ako 880 miliónov. Z toho na prevádzku cirkevných ústredí viac ako 810 miliónov. Len tak mimochodom, necirkevné spoločnosti také, ako je Prometeus, v oblasti slobody vyznania a svedomia, ktoré zabezpečuje Ústava Slovenskej republiky, nedostanú ani korunu. Predkladacia správa tvrdí, že vysoký nárast dosiahli výdavky na vysokoškolské vzdelanie – 55 percent na vedu, 101 percent, ale aj súdnictvo či podpora podnikania 311 percent. Skutočnosť je taká, že pokiaľ ide o kapitolu ministerstva školstva, tam sa dokonca počíta so 600-miliónovým poklesom v roku 2007, to je zo 48,905 na 48,366 miliardy. Na vysokoškolské vzdelanie a vedu, sociálnu podporu študentov vysokých škôl sa vydeľuje v roku 2006 11,601. To znamená, že takmer dvakrát menej ako na obranu. Porovnávam to s kapitolou obrany. Dokonca ešte menej, ako bude celkový príspevok KIA. Rozpočet kapitoly Slovenskej akadémie vied na rok 2006 je 1,5 miliardy. Na porovnanie ešte viac ako dvakrát menej navýšený príspevok KIA, čo bolo spôsobené, samozrejme, už dnes vieme, údajne nekvalifikovaným a zbabraným výkupom pozemkov pod areál závodu a prístupových komunikácií k nemu. Je k dispozícii kvalifikované medzinárodné porovnanie investícií jednotlivých členských krajín EÚ, z ktorého jednoznačne vyplýva, že v takom parametri, ako je podiel týchto investícií na HDP Slovensko zaostáva dokonca za Litvou, Estónskom a Lotyšskom. Nechcem povedať, že sú, samozrejme, krajiny menšie. Už nehovorím o severských krajinách, kde sa táto priepasť nielenže nezmenšuje, ale dokonca zväčšuje. Vráťme sa však k obrane. Na prvý pohľad kapitola ministerstva obrany pôsobí dojmom, že sa Slovenská republika akoby pripravovala na vojnu proti niekomu. Je to podivné, pretože nikto nevie povedať, kto nás ohrozuje. Pravda, okrem teroristov. Preto vzniká otázka: Proti komu? Nechce sa veriť, žeby snáď proti vlastnému ľudu, hoci podaktorí hovoria, že ani to nie je absurdné, pretože sa verejne hovorí a píše, že na Slovensku prebiehajú spoločné cvičenia armád NATO, kde sa nacvičuje aj použitie ozbrojených síl v prípade vnútorných nepokojov. Zatiaľ však nikto nedefinoval, čo sa má na mysli. Sláva bohu. Svetlo do záhady, prečo najdynamickejšie rastie kapitola obrany, vnášajú niektoré programy a ich ciele. Napríklad pod cieľom 4 je uvedené pripraviť čatu vojenskej polície schopnú nasadenia na plnenie úloh s prijatými záväzkami NATO a EÚ do konca roku 2007 a do konca roku 2010 rotu vojenskej polície. Ďalej sa uvádzajú takéto ciele, ako zabezpečiť vysokoškolské a špecializované vzdelávanie profesionálnych vojakov v požadovanom počte a kvalite. Pripraviť a zaradiť príslušníkov Generálneho štábu na rôzne varianty použitia síl. Zvýšiť počty príslušníkov ozbrojených síl schopných pracovať v štáboch a veliteľstvách NATO a EÚ. Medzi prioritné ciele je zaradená úloha zabezpečiť budovanie ozbrojených síl v súlade s prioritami, obstarávať výzbroj a technickú kompatibilitu s NATO. Myslím si, že to nepotrebuje komentár. Každý mysliaci človek si uvedomuje, že sa prostriedky našich daňových poplatníkov stále vo väčšej miere musia používať na prípravu dobre vycvičených žoldnierov a na nákup vojenskej techniky, ktoré budú použité na rozkaz NATO a Bieleho domu. Nikto nepochybuje ani o tom, že naša vojenská sila môže byť a bude použitá len so súhlasom členských krajín NATO, najmä USA. V súvislosti s rozpočtom ministerstva kultúry už som upozornil na nebezpečenstvo, ktoré pramení v doterajšej praxi rozdeľovania a prerozdeľovania prostriedkov zo štátneho rozpočtu a z fondov Európskej únie ministerskými úradníkmi vo forme najrôznejších dotácií, príspevkov a grantov. Keďže ide o mimoriadne závažný problém, musím sa k nemu troška vrátiť. Podstata problému podľa nášho názoru spočíva v tom, že prideľovací a prerozdeľovací systém finančných prostriedkov zo štátneho rozpočtu a z fondov EÚ slúži na Slovensku ako mohutné podhubie politickej korupcie, válovy na vykrmovanie mnohých predstaviteľov súčasnej moci, ich rodiny a klientskych firiem. Na tomto podhubí vznikli a šťastne parazitujú mnohé takzvané poradenské firmy, ktoré sú pupočnou šnúrou spojené so súčasnou mocou a s jednotlivými jej predstaviteľmi. V dôsledku toho sa značná časť prostriedkov z európskych fondov vyparí skôr, než sa dostane ku končeným adresátom. Už ani nehovorím o takých hanebných prípadoch, keď si ministri a štátni tajomníci slovenskej vlády prideľujú desiatky miliónov svojim firmám a firmičkám. Je najvyšší čas, aby sa tento systém od základu zmenil, inak sa Slovensko skutočne stane vzorom klientelizmu a korupcie v Európskej únii. Systém treba zmeniť hlavne v tom smere, aby sa o rozdeľovaní prostriedkov nerozhodovalo na ministerstvách, ale v regiónoch a podľa jasných priorít, a nie podľa politických kritérií a podľa zásady „bližšia košeľa ako kabát“. Najmä, aby sa to všetko dialo pod prísnou verejnou kontrolou. Z tohto pohľadu aj takzvané programové rozpočtovanie slúži viac politickému klientelizmu a korupcii ako cieľu, ktorý sa tak hlasne deklaruje. V návrhu rozpočtu sa tvrdí, že programové rozpočtovanie výrazne prispelo k transparentnosti a informovanosti o tom, do akých oblastí smerujú jeho zdroje. Ja by som povedal, že slúžia ako dymová clona na vytváranie uvedeného dojmu a na zakrývanie kvitnúceho klientelizmu, ktorý programové rozpočtovanie podporuje. Priznáva sa, že podstatne menší pokrok sa podarilo dosiahnuť  pri formulovaní cieľov a ich materiálnych ukazovateľov. Pravdou je to, že v tomto smere nebol dosiahnutý žiaden pokrok. Je to bohapustý formalizmus. Na ilustráciu niekoľko príkladov. Ústavný súd si postavil za cieľ dosiahnuť vyšší, prípadne porovnateľný priemerný počet rozhodnutí za aktuálne obdobie, ako bol počet rozhodnutí v predchádzajúcom období, pritom sa mu rozpočet sústavne navyšuje. Najvyšší kontrolný úrad nám v roku 2006 sľubuje vykonať 67 kontrolných akcií zameraných na zistenie stavu dodržiavania všeobecne záväzných predpisov hospodárnosti, efektívnosti. No, bodaj by bol z toho skutočný akýsi výsledok. Potom načo by občan potreboval ďalšie zistenia stavu nedodržiavania všeobecne záväzných predpisov. Veď si každý robí, čo len chce. Svetlým vzorom v tomto smere sú všetky ministerstvá. Občan sa každý deň dozvedá množstvo zistení o nedodržiavaní všeobecne záväzných predpisov, ale nikto mu nehovorí, aké boli postihy, aká bola urobená náprava. Veď to, čo sa deje v tomto smere, vyvoláva u občanov iba beznádej, bezmocnosť. V tomto zmysle si myslím, že Najvyšší kontrolný úrad bude konkrétny a bude dávať aj trestné oznámenia. Slovenská informačná služba má zámer za 1 miliardu 115 miliónov korún poskytnúť kvalitné, úplné a včasné informácie o činnostiach ohrozujúcich politické a ekonomické ciele Slovenskej republiky. Sľubuje, že splní sto percent plánovaných úloh. Myslím si, že to sľuboval aj tohto roku. A aký je výsledok? Aký je osoh z toho? Pri ďalších rozpočtových kapitolách v ich programovej štruktúre sa možno dočítať ešte exotickejšie ponuky, ale škoda času. O rozpočte je už zrejme rozhodnuté hlavne vďaka metóde zostavovania štátneho rozpočtu, i keď sa, samozrejme, odvoláva na metodiku Európskej únie. Viac ako 98  percent boli do neho zahrnuté takzvané fixné položky. A tie necelé 2 percentá boli ponechané na vytvorenie dymovej clony, ktorá ma  vyvolať dojem doma a vo svete, že sa štátny rozpočet prijíma formou demokratického procesu, v skutočnosti získať podporu takzvaných nezávislých poslancov. Ani komentáre k návrhu štátneho rozpočtu neboli ušetrené pred falošnou propagandou, ktorá už dlhodobo napĺňa všetky póry nášho života odporne akýmsi optimizmom. Správami o nezadržateľnom raste reálnych miezd a o ďalších jedinečných úspechoch vlády a koalície, ktoré nielenže menia Slovensko na raj na zemi, ale budú aj večne živým inšpirujúcim príkladom pre ostatné členské krajiny Európskej únie a možnože aj pre celú planétu.  Je to dôkaz, že vláda stratila aj tú elementárnu schopnosť sebareflexie vo vzťahu k občanom. Predstava, na ktorej je založený aj predložený návrh štátneho rozpočtu, že Slovensko môže a bude prosperovať zo svojej úlohy pokusného králika neoliberalizmu a akéhosi trójskeho koňa kohosi v Európskej únii a NATO, je nielen scestná, ale aj veľmi nebezpečná pre budúcnosť našej krajiny. Chcem povedať, že návrhu štátneho rozpočtu chýba národná idea, tak ako aj celá politika súčasnej vlády a súčasnej koalície. Len krajina s národnou identitou a ideou môže mať perspektívu všestranného rozvoja a dôstojného a úctyhodného miesta za stolom národov. Slovensko dnes stojí na rázcestí. V žiadnom prípade nemôže ďalej pokračovať v politike a praxi doterajšej zákonodarnej a výkonnej moci. Dnes si to už uvedomuje väčšina občanov. Aj keď návrh štátneho rozpočtu má už charakteristické prvky predvolebného rozpočtu, vo svojej podstate je kvantifikovaným finančným vyjadrením protiľudovej a protinárodnej politiky súčasnej výkonnej moci, a preto nemôžeme za takýto návrh hlasovať. Ďakujem za pozornosť.