Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-03-20):
Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, dámy a páni, dovoľte mi, aby som aj v druhom čítaní vystúpil k tomuto životne dôležitému zákonu, k novele zákona o službách v zamestnanosti. V prvom čítaní som hovoril konkrétne o chránených dielňach aj o tých paragrafoch, ktoré sa dotýkajú fungovania chránených dielní, respektíve, ktorých schválenie v pléne Národnej rady by spôsobilo skomplikovanie fungovania týchto chránených dielní a pracovných príležitostí pre zdravotne postihnutých ľudí. Nesklamem vás, aj v druhom čítaní budem hovoriť predovšetkým o zamestnávaní zdravotne postihnutých. Budem sa venovať tejto problematike, ale nesklamem pani spravodajkyňu, nebudem čítať svoj prejav z prvého čítania, budem hovoriť trošku v iných súvislostiach aj vo vzťahu k problematike zamestnanosti, respektíve nezamestnanosti, ktorú predo mnou otvoril pán kolega Jasaň. Takže ako som už povedal, a diskusia, ktorá tu plynie v pléne Národnej rady tretí deň, svedčí o tom, že naozaj diskutujeme o vážnom a životne dôležitom zákone, o novele zákona o službách zamestnanosti. Hádam nemusím nikomu zvlášť pripomínať, ani o tom rozprávať, že v súčasnej situácii, kedy za posledných 10 mesiacov, a budem veľmi presný, od janu..., od marca 2012 do januára 2013 pribudlo v evidencií 29 500 nových nezamestnaných. Teda nebudem tu šibrinkovať s percentami, nebudem hovoriť o tom, ktoré sú správne a ktoré nesprávne, faktom je, že od marca 2012 do januára 2013 pribudlo 29 500 nových nezamestnaných na úradoch práce. Je práve aktívna politika zamestnanosti, ktorá by mala byť obsahom zákona o službách v zamestnanosti, tým nástrojom, ktorý má pomáhať vytvárať a udržiavať pracovné miesta. To, že súčasná vláda robí žalostne málo na vytváranie pracovných miest, sme si, žiaľ, už mnohí mohli všimnúť a rezonovalo to aj v diskusii k tejto novele zákona. Všimli si to hlavne ľudia na východnom Slovensku, odkiaľ ja aj pani spravodajkyňa pochádzame, v okresoch Stropkov, Snina a Medzilaborce, kde každý piaty človek nemá prácu. Situácia pred rokom naozaj nebola ružová a súhlasím s pani poslankyňou Vaľovou, keď tu hovorila pred chvíľou o konkrétnych číslach. Pred rokom, aby som bol korektný, sme mali 17 okresov na Slovensku, kde bola vyššia miera nezamestnanosti ako 20 percent. Faktom ale je, že v januári tohto roku bolo takýchto okresov už 21. A vo februári sa napriek miernemu optimizmu pána ministra, ktorého som videl včera či predvčerom na tlačovej besede, táto situácia veľmi nevylepšila. Pán premiér nám cez víkend, celej verejnosti odkázal, že nie je úlohou vlády vytvárať pracovné miesta. Súhlasím s ním. Nie je úlohou vlády vytvárať pracovné miesta, to je pravda. Úlohou vlády je však vytvárať také podmienky a také príležitosti, aby zamestnávatelia tieto pracovné miesta mohli vytvárať. Čo však vláda urobila za 12, 11 mesiacov pre to, aby sa vytvárali nové pracovné príležitosti na Slovensku, dámy a páni? Neurobila nič, naopak, komplikuje vytváranie nových pracovných príležitostí a ohrozuje aj tie pracovné príležitosti, ktoré na Slovensku sú, Zákonníkom práce, zvyšovaním daní a odvodov a, žiaľ, dnes aj novelou zákona o službách zamestnanosti. Nie je pre mňa veľkým prekvapením, ale skôr sklamaním, že táto novela zákona o službách zamestnanosti neprináša žiadne novinky na trh práce, do aktívnej politiky zamestnanosti, ktoré podporovali vytváranie nových pracovných miest. Čo je však horšie, a to chcem podčiarknuť svojím vystúpením, je, že táto novela ruší a komplikuje viac ako polovicu doteraz fungujúcich nástrojov politiky zamestnanosti. V praxi to, žiaľ, bude znamenať, že budú ohrozené už aj existujúce pracovné miesta a budú ohrozené aj existujúce pracovné miesta, na ktorých boli zamestnaní zdravotne postihnutí občania. Neviem, prečo si ministerstvo práce, sociálnych a rodiny myslí, alebo sa tak rozhodlo, že zdravotne postihnutí to majú dnes príliš jednoduché a treba im sťažiť zamestnávanie. V prvom rade táto novela ruší nárok na poskytnutie príspevku na zriadenie chránenej dielne alebo pracoviska na udržanie občana so zdravotným postihnutím v zamestnaní a na prevádzkovanie samostatnej zárobkovej činnosti. Príspevok sa z obligatórneho mení na fakultatívny. A mnohí moji kolegovia hlavne z opozície, ktorí vystupovali, majú pravdu, že zmena prideľovania príspevku z obligatórneho na fakultatívny zväčšuje priestor na korupciu. Ale nie o tom chcem rozprávať. Chcem hovoriť o zamestnávaní zdravotne postihnutých. Myslím, že tento problém tu bol vyargumentovaný v tejto snemovni počas troch dní rokovania o tomto návrhu zákona dostatočne. Vrátim sa ale k tomu, čo je cieľom ministerstva, práce, sociálnych vecí a rodiny. Prečo si myslí, že zdravotne postihnutí sa vedia ľahko zamestnanosť? Prečo vadí ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny súčasný spôsob zamestnávania zdravotne postihnutých? Na to nemám odpoveď, na to sa pýtam, je to rečnícka otázka. Zrejme na ňu ani odpoveď nedostanem. Len výsledok, ktorý po schválení, vážené kolegyne, vážení kolegovia, tejto novely zákona v praxi dosiahnete, bude, že od 1. mája ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny rozdelí zdravotne postihnutých na dve kategórie: na jednu skupinu, ktorej uľahčí zamestnávanie, a na druhú skupinu, ktorej sa otočí chrbtom. Druhý podraz, ktorý prináša táto novela pre zdravotne postihnutých občanov, spočíva v likvidačnom sprísnení podmienok vyplácania príspevku na podporu zamestnávania zdravotne postihnutých. Akoby sme mali na Slovensku príliš veľa zamestnaných ľudí so zdravotným postihnutím a bolo by treba ich rady preriediť. Dávno už totiž neplatí, že chránená dielňa môže byť len kvázi výrobné družstvo. A mám taký pocit, že na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny je ešte veľa úradníkov, ktorí sú presvedčení o tom, že chránená dielňa je len výrobné družstvo, nič iné to nemôže byť. Alebo šijú topánky, alebo lepia sáčky, alebo nemôžu byť chránenou dielňou. No tak to na mňa dýcha, duch tohto zákona. A uvediem veľmi konkrétny príklad, prečo hovorím o tom, že tento podraz na zdravotne postihnutých, toto likvidačné sprísnenie podmienok vyplácania príspevkov na podporu zamestnávania zdravotne postihnutých môže konkrétne zdravotne postihnutých občanov pripraviť o tie pracovné príležitosti, o to zamestnanie, ktoré dneska majú. Minulý týždeň v pondelok som navštívil mesto Svidník. Na mestskom úrade ma informovali o tom, že mesto Svidník zamestnáva ôsmich ľudí so zdravotným postihnutím, či už ako obsluhu kamerového systému, pri predaji vstupeniek na plavárni, či v dome kultúry alebo ako vrátnika v ubytovni. Myslím, že uznáte, že sú to činnosti, ktoré zdravotne postihnutí vedia napriek svojmu postihnutiu zvládnuť. Tým, že sa komplikujú podmienky na preplácanie príspevkov a znižuje sa ich suma, vo Svidníku zostanú len dve možnosti: buď ponúknuť nižšiu mzdu za tú istú prácu, alebo zrušiť pracovné miesto. A to nie je len prípad Svidníka. Takýchto príkladov by sme na Slovensku našli mnoho. Takže budem veľmi konkrétny. Rád by som počul odpoveď, čo má urobiť primátor mesta Svidník, čo má urobiť mestský úrad pre to, aby títo ôsmi zdravotne postihnutí v tejto ťažkej situácii, ktorá v samospráve je, mohli zostať zamestnaní, aby im zostala práce. Lebo zrejme uznáte, že vo Svidníku veľa pracovných príležitosti títo ľudia nenájdu. Ak prídu o túto prácu, ktorú dodnes veľmi svedomite a dobre vykonávajú. A tretí najväčší podraz, ktorý prináša táto novela zákona, je skôr taký morálno-etický. Možno aj trošku sociálny. Za ostatných deväť rokov si zdravotne postihnutí pomaly zvykli a ťažko hľadali prácu, ako sa aktívne zapojiť do spoločnosti. Lebo po desaťročiach sme si ako spoločnosť postupne začali uvedomovať, že zatvárať osoby so zdravotným postihnutím do ústavov, alebo ich vytláčať na okraj spoločnosti je zlé a dokonca pre spoločnosť nie prospešné. Práca totiž prináša osobám so zdravotným postihnutím najlepší spôsob, ako sa socializovať a nezostať vylúčený na okraji spoločnosti. Tento ťažko vybojovaný stav ide táto novela likvidovať. Mohli by sme rozprávať o každom jednom opatrení, či už krátenie príspevkov, obmedzovanie nárokov alebo úplné zrušenie niektorých možností, napríklad vzdelávanie zdravotných postihnutých v rámci prípravy na prácu. Výsledný efekt je však jednoznačný. Ministerstvo sa rozhodlo zlikvidovať väčšinu možností zamestnávania ľudí so zdravotným postihnutím. Zamýšľal som sa nad tým, ako predloženú novelu opraviť. Či sa aspoň nepokúsiť zachovať súčasný stav vypustením úprav § 55a až c, § 56, § 56a, § 57 a § 60. Ja som o tom, čo prinášajú, veľmi konkrétne hovoril v prvom čítaní, takže nebudem to opakovať a nebudem zbytočne zdržiavať ctenú snemovňu. Môj kolega pán poslanec Kaník sa o to pokúsil, keď podal pozmeňujúci návrh ako reakciu na vypustenie § 55a, podľa ktorého by sa za, citujem, „aktivačnú činnosť mohli považovať aj menšie služby pre právnickú alebo fyzickú osobu, ktorá svoju činnosť nevykonáva za účelom zisku“. Samozrejme vás chcem poprosiť o podporu tohto pozmeňujúceho návrhu, aby sme dali možnosť zdravotne postihnutým nájsť si pracovné príležitosti, ďalšie pracovné príležitosti v regiónoch. To, čo ale pán poslanec Kaník nepovedal vo svojom vystúpení, aby som trošku podporu pre tento pozmeňujúci návrh rozšíril, je e-mail, ktorý sme dostali až následne po predložení tohto poslaneckého návrhu od pána Mamojku, predsedu Národnej rady občanov so zdravotným postihnutím. Citujem z tohto e-mailu: „Organizácie občanov so zdravotným postihnutím majú vysoko pozitívne skúsenosti s využívaním príspevku na aktivačnú činnosť podľa § 52a zákona o službách zamestnanosti. Tento nástroj im umožňoval poskytovať aj veľmi dôležité všeobecne prospešné služby a zabezpečiť si výkon niektorých činností nevyhnutých pre chod neziskovej organizácie, na ktoré napriek ich významu z dôvodu finančnej poddimenzovanosti sociálnych služieb nie je možné získať prostriedky. Je nám preto ľúto, že sa tento nástroj aktívnej politiky trhu práce zo zákona vypúšťa. Ako určitý kompromis navrhujeme umožniť uchádzačom o zamestnanie, ktorí sú v hmotnej núdzi, vykonávať aktivačnú činnosť formou menších služieb nielen pre obce a vyššie územné celky a pre nimi zriadené subjekty, ale i pre právnické osoby a fyzické osoby, ktoré svoju činnosť nevykonávajú za účelom dosiahnutia zisku a ktorých predmetom činnosti sú všeobecne prospešné činnosti v zákone vymenované.“ Toľko z e-mailu, ktorý poslal pán Mamojka, predseda Národnej rady občanov so zdravotným postihnutím. Ale vrátim sa teda k samotnému návrhu zákona. Naozaj som sa zamýšľal nad tým, ako predloženú novelu opraviť. Či sa aspoň nepokúsiť zachovať súčasný stav vypustením týchto paragrafov. Na druhej strane chcem na záver povedať, že samotná filozofia predkladanej novely zákona je zlá. Nielenže neprináša nové nástroje na ďalšiu podporu tvorby pracovných miest, ale likviduje aj tie nástroje, ktoré dnes fungujú. Preto dávam procedurálny návrh, pani spravodajkyňa, vrátiť návrh zákona na dopracovanie, aby sme aj v zmysle toho, čo povedal môj predrečník pán poslanec Jasaň, mali viacej priestoru diskutovať o jednotlivých opatreniach na trhu práce. Dámy a páni, v súčasnej ekonomickej situácii nemôžeme prijímať zákon, dámy a páni, v súčasnej ekonomickej situácii nemôže táto snemovňa hlasovať za taký zákon, ktorý môže viesť k likvidácii ťažko vytvorených pracovných príležitostí. Pokiaľ novela zákona prejde v tomto znení, tak na záver trošku nadľahčene chcem odporúčať úradníkom na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny, aby začali pracovať na novom kompetenčnom zákone, cieľom ktorého je premenovať ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny na ministerstvo nezamestnanosti. Ďakujem pekne.