Šípošová, Janka, poslankyňa NR SR (2015-12-11):
Ďakujem pekne za slovo, ale trošku ma vyviedol z konceptu tu pán poslanec, ktorý mi povedal, že či mám povinnú jazdu. Vyprosujem si to. Dámy a páni, ja som znechutená úrovňou tohto pléna. Rečníci oslovujú pána ministra a pán minister tu vôbec nie je. Ale načo by tu aj vlastne bol, čo by tu robil, lebo toto vôbec nie je rozprava. Keď sme tu pred rokom prejednávali návrh na odvolanie pána ministra Richtera, som mala lepší pocit. Aj keď sme všetci vedeli, že odvolaný nebude, ale mala som pocit, že má význam hovoriť o svojich výhradách a o pochybnostiach, a dokonca pán minister Richter vtedy aj reagoval na konkrétne veci a odpovedal. Teraz už o tom nie je ani chýru, ani slychu. Nikto nereaguje na to, čo návrh na odvolanie namieta. Pán premiér namiesto obhajoby svojho ministra oznámil novú investíciu a popritom ledabolo oznámil, že opozícia doteraz nepredložila nič pozitívne. Nebudem hovoriť o tom, že ak opozícia niečo pozitívne predložila alebo predložila niečo, čo vládna strana neskôr považovala za pozitívne, tak sa takým stal až potom, ako bol opozičný návrh zamietnutý, a pozitívnym sa stal až vtedy, keď ho predložil SMER. Je jedno, či po troch mesiacoch, alebo po troch minútach. Spomínam si ale aj na blog, ktorý som tu citovala pred pár mesiacmi pri odvolávaní podpredsedu alebo návrhu na odvolanie podpredsedu Národnej rady pána Figeľa, a v tom blogu bloger hovoril niečo v tom zmysle, že už sa ani netvárite, že sa tvárite. A odvtedy je to ešte horšie. V posledných týždňoch arogancia a hrošia koža ešte, ešte viacej zhrubli. A vrcholom pre mňa boli tzv. protiteroristické balíčky. Nikto tu nevyvrátil podozrenie alebo obavy z ich zneužitia, ani to, že zákony, ktoré majú regulovať tajnú službu, by určite nemali pripravovať tí, ktorých má zákon regulovať. A vzťah a zodpovednosť vlády k tým balíčkom a k tomu prístupu veľmi pekne, no, pekne, veľmi jasne demonštroval minister spravodlivosti ako predkladateľ, ktorý sa pri tomto pultíku hral celé dni s tabletom, ironicky sa usmieval a nereagoval dokonca ani na priamu výzvu k tomu, aby povedal svoju záverečnú reč. A už potom prítomnosť predkladateľa v podobe ministra pôdohospodárstva bola iba takým, takou kvapkou. Neviem, či sa to dá nazvať čerešničkou, skôr nie, na torte. A dnes naozaj nikto nereagoval na argumenty predkladateľov tohto návrhu. Hodnotenia typu, že sú to drísty alebo slová ako starý ovad z úst ženy poslankyne, pani poslankyne Košútovej, tak to už som tu všeličo počula od chlapcov, ktorí na seba strieľajú z praku alebo z plniacej tužky, rôzne slová a už som si myslela, že hádam to už ani horšie nebude, ale keď toto povie žena a tvári sa pri tom, akože hovorí úplne samozrejmé veci, je mi to veľmi ľúto. Ďalej potom pán poslanec Raši vychvaľoval úspechy ministra Žigu. Ale to nemožno považovať za rozpravu. On hovoril zase niečo iné. Nehovoril o argumentoch, nevyvracal tie argumenty. Čiže nemám ani ja možnosť tie argumenty, ktoré neboli vyvrátené, obhajovať, lebo ich nikto nespochybnil. Naozaj súhlasím s tým, že tá obhajoba, takzvaná obhajoba ministra Žigu bola veľmi slabulinká. A pamätám si tu na chvíle, kedy bolo tu viacej poslancov v tých laviciach a kedy mali pred sebou aj papieriky, na ktorých mali napísané nejaké argumenty, aj keď to niekedy vyzeralo, ako keď vystupujú čitatelia alebo členovia čitateľského krúžku, ale aspoň niekto sa tým zaoberal, aspoň nejaký podporný tím pripravoval argumenty. Teraz už nič. Akože nič nie je dôležité, choďte do kelu, ako by nám hovorili, my si to už zrežírujeme, spravíme, vy nikoho nezaujímate. Ale chcem povedať jednu vec. Veronika Remišová si nezaslúži posmech nikoho z tých, ktorí tu rozprávali. A bola by som, ja by som bola veľmi rada, keby aspoň 20 % budúceho parlamentu malo jej kvality, jej skúsenosť, jej precíznosť, jej zodpovednosť, schopnosť analýzy aj syntézy a naozaj vysokú kvalifikáciu a aj mravnú hodnotu. Ja som si istá, že o nej ešte budeme a budete veľa počuť. A pre mňa je ona práve nádejou, že bude dostatočným kontrastom pre prázdne reči, aj pre prázdne hlavy, ktoré sa budú usilovať ovládnuť parlament a štát po marcových voľbách. Ide nám fakt, naozaj o veľa. Ak máme ako národ pud sebazáchovy, nemôžeme dopustiť pokračovanie vlády jednej strany. Je to veľmi silný opiát. Pán kolega Mičovský niečo podobné naznačil na konci svojej reči, že je to, je to príliš silné, je to silný opiát najmä pre nich samých a demokracia naozaj nie je samonosná, tak chcem veriť, že si ju postrážime. Ďakujem pekne.