B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-10):
Pán poslanec Tatár, máte slovo. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, chcem upozorniť na niektoré, nazval by som to, ekonomické súvislosti, ktoré, samozrejme, existujú bez ohľadu na to, či ich tu niekto spomenie alebo nespomenie. Spomenulo sa tu, že Spojené štáty zaviedli ochranárske opatrenie, teda že aj my aby sme zavádzali ochranárske opatrenie. Ja poviem naopak. Ak Spojené štáty ochranárskym opatrením robia krátkodobú výhodu, ale dlhodobú nevýhodu sami pre seba, čiže ak robia nejakú ekonomickú chybu, to ešte neznamená, že aj my musíme robiť takú ekonomickú chybu. Teda to, čo chcem povedať, je, že každé ochranárske opatrenie v konečnom dôsledku je ekonomickou chybou. Prečo je to tak? Akonáhle ochraňujem niekoho, tak jednoducho má iné, mäkšie prostredie a v tom prípade bude mať nižšiu produktivitu, bude mať nižšiu kvalitu, príp. bude mať v mäkšom prostredí vyššie ceny za tú istú kvalitu, ako by sme dosiahli v normálnom konkurenčnom prostredí. Toto je všeobecné pravidlo a platí. A v čom je teda problém s tým, že každé ochranárske opatrenie je škodlivé. Problém je v tom, že keď ja istú skupinu dvoch, päťdesiatich, niekoľkých ochránim ľubovoľným spôsobom, vytvorím mu falošné mäkké prostredie zo zákona. Jeho kapacity, ak je on príp. horší ako konkurencia, takže by normálne zanikol cez bežný konkurz a jeho kapacity by potom boli využité inde, v inom type podnikania, v inom type výroby, v inom type obchodu, vlastne zostávajú nevyužité a celkové využitie produktivity a kapacity danej krajiny, v tomto prípade Slovenska, v prípade posledných opatrení s oceľou Spojených štátov amerických, bude v priemere nižšie. Čiže sa v priemere menej vyrobí. A v priemere keď sa menej vyrobí, tak v priemere bude nižší a horší národný produkt a nižšia a horšia celková životná úroveň. A to platí úplne-úplne univerzálne pre akékoľvek ochranárske opatrenie. Nedá sa povedať, že jedného ochránim, sledujem iba to a nesledujem 999 ďalších odvetví v tej istej krajine okolo, čo to vlastne spôsobí. To je celé, na čo som chcel upozorniť, a to je zároveň zásadná chyba takéhoto prístupu, ktorý tento návrh zákona v sebe, samozrejme, má. Kto je na konci? To je nie jednotlivý výrobca, jednotlivý obchodník, jednotlivý distribútor, dopravca, jeden veľký alebo jeden malý obchodník, ale celá skupina spotrebiteľov čiže normálne všetci obyvatelia. A tým pádom z takéhoto zákona môže mať niekto profit a v priemere budú mať všetci miernu stratu. Môžeme ešte potom diskutovať o tom, ako je to urobené, povedzme, že aké typy argumentácie sú napr. použité v dôvodovej správe, ale to už by bol skorej historický exkurz do toho, kto má aký prístup napr. k práci, k cene práce, k trhu, či teda sa používajú skorej argumenty, ktoré sú čisto ekonomického charakteru alebo ktoré sa používali u nás na základe takých jednostranných prístupov k ekonomike, ako sa používali v tej knižke zvanej Kapitál, ale to už sú len detaily. Podstatné je, že tento návrh zákona v celkovom priemere ekonomicky môže iba poškodiť Slovenskú republiku. Hovorím, to isté si robia mnohé iné krajiny, tu bolo citované Francúzsko, Spojené štáty. Oni tam na takéto isté chyby rovnako doplácajú. Chcem ešte povedať, že ak nie sú univerzálne princípy, o tom hovoril pán poslanec Kresák pred chvíľočkou, a ak štát, verejnosť, spoločnosť nie je schopná zabezpečiť vymáhateľnosť práva, tak v žiadnom prípade nové zákony nepomôžu, tohto sme veľmi častými svedkami. Ďakujem pekne.