Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR (2012-06-21):
Ďakujem za slovo, pani podpredsedníčka. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi trochu odľahčiť túto diskusiu. Je až neuveriteľné, ako sa takzvaná hospodárska kríza, ktorá vypukla ešte v roku 2008, stala bežnou súčasťou nášho parlamentného života. Kto by si možno práve v roku 2008 bol povedal, že Národná rada bude v priebehu pár rokov reálne diskutovať o dopadoch možného rozpadu eura či vytváraní obrích stabilizačných mechanizmov pre Európu. Bez ohľadu na to, že Slovensko a Slováci súčasnú situáciu nespôsobili a počas krízového obdobia sa správali zodpovedne, vyžaduje sa od nás ďalšie ťažké rozhodnutie, možno najdôležitejšie, aké tento parlament prijme. V plnej miere chápem vážnosť situácie. Nestáva sa tak často, aby rozhodnutia, ktoré učiníme v tomto parlamente, boli súčasťou riešení, ktoré majú európske, ba až globálne dosahy. O to však musí byť väčšia naša rozvaha pri tomto rozhodovaní. Je toto ozajstné riešenie problémov? Priniesla vláda a obhajcovia ESM dostatok argumentov, ktoré by nás presvedčili, že má zmysel na seba zobrať záväzok, ktorý je nevypovedateľný a môže Slovensko poslať do dlhového prepadliska? Naše rozhodnutie nesmie byť výstrelom do prázdna, drahým vedrom, ktorým po troške vylievame vodu na potápajúcej sa lodi s deravým dnom. A v žiadnom prípade to nesmie byť plnením nejakej domácej úlohy, ktorú sme dostali z Bruselu. Opakujem, tento parlament môže rozhodnúť o pristúpení či nepristúpení k tejto dohode jedine na základe odborných argumentov, berúc do úvahy jedine záujem občana tejto krajiny. Opakujem, navrhovatelia tohto opatrenia ma zatiaľ z tohto pohľadu nepresvedčili. Všetci vieme, že zadlžovanie európskych ekonomík bolo problémom, koreňom problémov, ktoré momentálne riešime. Trhy postupne stratili vieru v schopnosť niektorých krajín splácať svoje záväzky. Z toho pohľadu sa mi zdá zvláštne, že namiesto toho, aby sme poctivo riešili základné problémy niektorých ekonomík a celkové naštartovanie rastu, nalievame do týchto krajín ďalšie prostriedky. Čo však zabezpečí, že Portugalsko, Grécko, nebodaj Taliansko nebudú opakovane žiadať prostriedky z tohto mechanizmu? Stačí sa možno pozrieť na poslednú pomoc španielskym bankám, kde do krajiny natieklo niekoľko desiatok miliárd bez nejakých väčších požiadaviek na reformy a týždeň po pomoci je jasne vidno, že táto snaha a peniaze boli vynaložené úplne zbytočne. A prosím, nechápte ma zle. V plnej miere rešpektujem princíp solidarity. Sama vnímam obrovský prínos, ktorý Európska únia mala pre Slovensko. To však neznamená, že musím so všetkým automaticky súhlasiť len preto, že to presadzujú niektorí v Bruseli. V ESM nevidím ani štipku solidarity. Je to pre mňa prinajmenšom dobre mienený nástroj, ktorý povedie k prehlbovaniu problémov, a nie k ich riešeniu. A to so solidaritou nemá naozaj nič spoločné. Nezabúdajme ani na to, že v pondelok Robert Fico poslal opozičným stranám svoj konsolidačný balíček. Slovenským občanom a firmám musíme z vrecák vyťahovať ďalšie peniaze. Obávam sa, že na ministerstve financií budú musieť čoskoro rozmýšľať nad ďalším balíčkom, ktorý bude plátať dieru po eurách, ktoré pošleme do krachujúcich krajín a bánk, pokiaľ pristúpime k tejto zmluve. Uvedomujeme si, že my už, že už teraz sú naše verejné financie zdecimované. Od občanov tejto krajiny požadujeme ďalšie obety a my v tejto situácii pomaly až s radosťou ideme skočiť do tak závažného zväzku? Pätnásť dní po vstupe tejto zmluvy do platnosti bude Slovensko nútené poslať 130 mil. euro do Luxemburgu. Stotridsať miliónov euro by sme vedeli bez problémov využiť napríklad na zlepšenie sociálnej starostlivosti, kde tieto peniaze bolestivo chýbajú. Predneste, prosím vás, argumenty, ktoré nás naozaj presvedčia, že tieto peniaze nejdú do čiernej diery. Problémom je však aj samotné nastavenie mechanizmov ESM, nielen jeho ekonomická filozofia. Pristupujeme k zmluve, ktorá je nevypovedateľná. Staneme sa súčasťou systému, na ktorého chod budeme mať minimálny vplyv. Predkladatelia zdôrazňujú, že výška našich záväzkov v celkovom európskom balíčku bude minimálna a tomu má zodpovedať aj náš vplyv. To je pochopiteľné. To je však zlý pohľad. Rovnako by sme sa mali pozrieť aj na výšku našich záväzkov vzhľadom na naše verejné financie. Z toho pohľadu to už nie je až taká malá suma. Preto nechápem, že ak by sme už aj pripustili pristúpenie k tomuto mechanizmu, prečo to máme robiť za tak nevýhodných podmienok? V súvislosti s týmto návrhom sledujem aj dlhšiu tendenciu riešiť problémy Európskej únie presúvaním väčších právomocí na centrum. Vymýšľame nové mechanizmy a pravidlá namiesto toho, aby sme dodržiavali a vynucovali tie, čo sme mali. Nie je ESM súčasťou toho istého príbehu? Čo ak nebude fungovať? Budeme schvaľovať rozpočty na centrálnej úrovni? Budú slovenskí občania ručiť za dlhy iných krajín? Kde sa zastavia tieto návrhy na ďalšie centralizované riešenie problémov Európskej únie? Samozrejme, že všetky tieto potenciálne, potencionálne opatrenia a celková budúcnosť Európy si zaslúžia poctivú diskusiu. Ale zdôrazňujem slovo poctivú. Momentálna situácia vyzerá skôr tak, že nám, zákonodarcom národných parlamentov a občanov členských krajín, sú všetky opatrenia, ako je ESM, predkladané za pochodu a s tým, že o nich nemôžeme dlho diskutovať a premýšľať, lebo situácia je kritická, veľmi zlá. Tento týždeň som mala možnosť rozprávať sa s jedným renomovaným slovenským ekonómom, zástancom eurovalu, ktorý sám priznal, že ESM, a je to naozaj ekonóm, ESM je preňho viac otázkou geopolitiky než ekonómie. Aj tu chápem celkom potrebu dobrých vzťahov s jadrom Európskej únie a špeciálne Nemeckom. Z pohľadu našej hospodárskej previazanosti s Nemeckom sa mi zdá, že podporenie či nepodporenie eurovalu nič nezmení, hospodárske väzby tu ostanú. A reálne, ak prijmeme tento nefunkčný mechanizmus, ktorý nič nevyrieši, dopady na geopolitickú situáciu môžu byť mnohonásobne horšie. Vážené kolegyne, kolegovia, táto rozprava ukazuje aj na to, akým spôsobom pristupujeme k diskusii o európskych témach. Robíme stále viac rozhodnutí, ktoré majú vážny dopad na život obyčajných ľudí. Diskutujeme tu pomaly o vytvorení Spojených štátoch európskych, a nikoho ani nenapadlo, či by možno nebolo dobré sa spýtať občanov, či s tým súhlasia. Očakáva sa od nás, že budeme viesť debatu o budúcnosti Európy, ale zabudli sme sa pozrieť cez naše plecia, či nás ešte niekto má záujem sledovať. Som za to, aby Európa bola silná a prosperujúca. Som za to, aby Slovensko bolo v prvej lige. Nič z toho však v tomto návrhu nevidím. Európa potrebuje dobré riešenie svojich problémov, nie hocijaké riešenie. Nič z toho, čo doteraz odznelo, ma zatiaľ skutočne nepresvedčilo o tom, že vytvárame, že vytváranie ešte väčšieho záchranného balíčka bude niečím iným ako vytváraním ešte väčších problémov. Preto tento návrh nedokážem podporiť. Ďakujem. (Potlesk.)