P. Hrušovský, poslanec: (2008-11-26):
Ctené dámy a páni, my sa nedomáhame účasti členov vlády na rokovaní preto, aby sme ich videli, aby sme sa na nich pozerali. My sa domáhame účasti členov vlády aj preto, lebo chceme počuť názor celej vlády. Aj ostatných rezortných ministrov, či sú spokojní s rozpočtom svojich kapitol. Poslanci im budú dávať otázky, budú predkladať pozmeňujúce návrhy a ich názor je pre nás veľmi dôležitý, aby sme sa mohli rozhodovať. Preto ja sa vám čudujem, že vám títo ministri nechýbajú, ale ak vám nechýbajú, tak dospel som k záveru len preto, lebo koalične ste už dohodnutí. Vám je to prakticky jedno. Dvaja poslanci z opozície z menších politických strán tu sedia. Pán generál a teraz prišiel pán exminister Jureňa, koalície, pardon. No tak to je vaša vizitka. Proste dohodli ste kšeft a ste spokojní. Zajtra, pozajtra sa zídeme, odhlasujeme a všetko je v poriadku, ale aspoň si vypočujte ten názor, páni. Aspoň počúvajte. A myslím, že máme dosť dôvodov na to, aby sme vyjadrili aj svoj nesúhlas s niektorými oblasťami, ktoré návrh zákona predstavil a ponúka ako riešenie rozpočtového hospodárenia na budúci rok. Keď som prvýkrát dostal do rúk návrh zákona o štátnom rozpočte, priznám sa vám, nie som ekonóm, tak mi dlhšie trvalo, lež som sa oboznámil s tým, že prvýkrát návrh zákona o štátnom rozpočte nie je v korunách, ale v eurách. A bolo to dlhšie, lež som si dokázal prepočítať položky, ktoré boli vyjadrené predtým v korunách, teraz v eurách, aby som sa v tom dokázal trošku zorientovať. A sám som zvažoval, či vystúpiť, alebo nevystúpiť pri tomto bode programu. Nakoniec k tomu, aby som vystúpil ma prinútili dve okolnosti. Dospel som k názoru, že v mnohých oblastiach je návrh zákona o štátnom rozpočte iba fikciou a v mnohých oblastiach je iba imitovaním hľadania mnohých ekonomických problémov a riešení Slovenskej republiky na rok 2009. Poviem vám aj tie dva dôvody, ktoré ma k tomu viedli. Prvý už spomenul predrečník, že rozdeľujete peniaze, ktoré ešte nemáte. Desať miliárd korún z druhého dôchodkového piliera a už ich v návrhu míňate. Druhý dôvod je možno trošku menší, ale predsa len je dôvodom na to, aby som mohol povedať, že ide o imitovanie riešenia. Keď sme v zahraničnom výbore, ktorého som členom, prerokovávali návrh zákona o štátnom rozpočte, konkrétne kapitolu ministerstva zahraničných vecí, tak som sa dozvedel, že v rozpočtovej kapitole, respektíve rozpočtová kapitola je postavená na peniazoch, ktoré majú byť získané z predaja našej ambasády v Moskve. Je to tak, pán minister, ak sa mýlim, tak mi to vyvráťte. Znovu je to len fikcia, a keď sme pokračovali ďalej, pán minister, a keď tú budovu nepredáte, myslím minister zahraničných vecí, čo budete robiť? No budeme hľadať iné riešenie, ešte neviem aké. Nebudú výdavky. No tak ale to kapitola nehovorí. Nebudú výdavky. Vy rátate s tými peniazmi ako s hotovými  peniazmi, ktoré by už reálne existovali. Priatelia, takže nerobme si jeden z druhého nejaký žart. Pristupujme  k návrhu zákona naozaj zodpovedne a vážne. To je rozpočet Slovenskej republiky, ktorý nepatrí ani opozícii, ani koalícii. Je to rozpočet občanov Slovenskej republiky a ja by som si želal, keby sme takto zodpovedne dokázali k nemu aj pristúpiť. Teraz mi dovoľte pár konkrétnych názorov na predložený návrh zákona. Predložený návrh vychádza z pozitívnych výsledkoch ekonomiky, ktoré sú dôsledkom razantných reformných krokov, ktoré urobili predchádzajúce vlády, ako aj pozitívneho vplyvu svetového ekonomického prostredia na rozvoj národnej ekonomiky. Návrh sa síce odvoláva na možné dopady finančnej krízy, ale podľa môjho názoru ich v mnohých oblastiach bagatelizuje a nedoceňuje názory a odhady Európskej komisie, ktoré predikujú hlbšie dopady krízy na tempo rastu hrubého domáceho produktu, priemernú mieru zamestnanosti aj priemernú mieru nezamestnanosti. Pri plánovaní jednotlivých položiek sa nedoceňuje význam dopadu rastu cien energetických surovín a potravín na svetových trhoch, čo bude mať určite značný vplyv aj na spotrebu slovenských domácností. V súvislosti s predpokladaným opätovným rastom cien ropy sa budú zvyšovať aj ceny plynu. Či sa to vláde páči, alebo premiérovi, alebo nie, čo aj napriek jeho snahe sa musí premietnuť do cien finálnych produktov. Aj z toho dôvodu sa odhad Európskej komisie pri poklese spotreby domácnosti vo výške približne 5 % aj pre mňa javí ako dôveryhodnejší. Z tejto pozície sú značne zavádzajúce aj tvrdenia vlády o znížení priemernej ročnej miery inflácie na 4 % či zvyšovanie miezd v súlade s rastom produktivity práce. Samotný materiál uvádza nežiaducu reláciu medzi tempom rastu produktivity práce a rastom nominálnych miezd, keď tieto rastú o 8,8 % a produktivita práce len o 5,2 % . V návrhu rozpočtu je niekoľko optimistických, ba dovolím si povedať až populistických tvrdení, ktoré môžu ovplyvniť rozhodovanie o jeho schválení. Ako som už spomenul, automaticky sa počíta s presunom poistencov z druhého piliera do Sociálnej poisťovne a o túto hodnotu sa upravuje aj saldo rozpočtu. Ďalej sa počíta s čerpaním fondov Európskej únie v rozpočtoch miest a obcí aj napriek tomu, že sú známe problémy s čerpaním prostriedkov z európskych fondov. Vláda vo svojom návrhu uvažuje s výpadkom príjmov do štátneho rozpočtu len vo výške 330 miliónov eur, čo je podstatne nižší odhad, ako predpokladá Európska komisia. Tá si trúfla odhadnúť výpadok na 550 miliónov eur. Odhad Európskej komisie podľa môjho názoru je reálnejší, podmienený minimálne dvomi faktormi. Už som spomínal predpokladaným opätovným rastom cien ropy, v dôsledku čoho môže klesnúť spotreba, v dôsledku čoho môžu poklesnúť daňové príjmy z minerálnych olejov a dane z pridanej hodnoty. Druhým možným faktorom je takmer nekvantifikovateľný odhad poklesu odvodu z príjmov právnických a fyzických osôb, ktoré prestanú podnikať v dôsledku negatívneho vplyvu vysokej minimálnej mzdy alebo aj ako dôsledok globálnej finančnej krízy. V oblasti predpokladaných rozpočtových výdavkoch sú tiež zreteľné niektoré rozpory medzi programovým vyhlásením vlády, proklamovanou stratégiou vlády predovšetkým vo sfére budovania vedomostnej ekonomiky a údajmi v ich predpokladanom návrhu rozpočtu verejnej správy. Kolegyne, kolegovia, vedomostná spoločnosť si vyžaduje bezpodmienečne vysokovzdelaných ľudí, ktorých musia vzdelávať skutoční odborníci a v zodpovedajúcom počte. Zarážajúca je potom skutočnosť, že počet zamestnancov, prevažne vysokoškolských učiteľov zostáva oproti predchádzajúcemu obdobiu nezmenený a objem zdrojov na financovanie verejných vysokých škôl je stále nízky, v rámci vyspelých krajín OECD sme medzi jednými z posledných. V tejto súvislosti si dovoľujem pripomenúť, že v súčasnosti prebieha komplexná akreditácia vysokých škôl a vysoké školy sa zaraďujú do skupín podľa kvality. Zaradenie do príslušnej skupiny bude podmieňovať aj nároky na ďalšie finančné zdroje, s ktorými však štátny rozpočet na rok 2009 nepočíta. Potešiteľným faktom v tejto súvislosti je len nárast plánovaných výdavkov na vysokoškolskú vedu a techniku o 46 % oproti roku 2008, aj keď v tomto prípade podstatnú časť tohto nárastu tvoria zdroje Európskej únie. Ďalšou pre nás citlivou oblasťou je oblasť zamestnanosti sociálnych vecí a rodiny. Rozpočtovaná suma 141 miliónov eur je na realizáciu aktívnej politiky zamestnanosti podľa môjho názoru nízka, predovšetkým ak berieme do úvahy dva aspekty, ktorými trpí naša ekonomika. Prvým je relatívne nízka zamestnanosť obyvateľstva vo vekovej kategórii 55 až 64 rokov. V priemere je to 60 %, čím sa nachádzame pod európskym priemerom, ktorý je 65 %. U žien v tejto vekovej kategórii dosahuje zamestnanosť 53 % v dôsledku nízkej kvalifikácie, a tým aj zníženou možnosťou zaradiť sa do pracovného procesu. Druhým dôležitým aspektom v tejto oblasti je otázka dlhodobej nezamestnanosti, ktorá tvorí 8,3 % práceschopného obyvateľstva. Riešenie tejto otázky si myslím, že veľmi úzko súvisí s predchádzajúcou. Dlhodobo nezamestnaní majú obyčajne nízku kvalifikáciu. Cestou k riešeniu problému je zvýšenie kvalifikácie zaškolením alebo absolvovaním rôznych rekvalifikačných či iných kurzov, na financovanie ktorých je potrebné dostatočné množstvo vlastných finančných zdrojov. S týmito prostriedkami rozpočet priamo neuvažuje, pretože navrhovaná rozpočtová suma predstavuje prostriedky Európskeho sociálneho fondu. Tieto je možné získať za predpokladu, že sa splnia podmienky kladené vždy na jednotlivé projekty. Podľa môjho názoru je evidentný nízky nárast prostriedkov na podporu rodiny, len 10 %. Rozpočet síce počíta s celoplošnou valorizáciou na úrovni prognózovanej inflácie, avšak nepočíta s možným prudkým nárastom životných nákladov už so spomínanými skutočnosťami, ktoré som spomenul v predchádzajúcich myšlienkach. V tejto súvislosti je nutné pripomenúť, že priaznivejšie vytvorenie podmienok pre rodiny, a to predovšetkým mladé rodiny, ktoré deklarovala súčasná vláda prostredníctvom uvoľnenia prostriedkov zo štátneho rozpočtu na rozvoj bývania. Zdá sa mi však, že dochádza k útlmu poskytovania verejných výdavkov na bývanie, lebo tentoraz predstavuje oproti minulému roku len 3,5 %. Ak berieme do úvahy prísnejšie podmienky poskytovania hypotekárnych úverov, keď žiadateľ musí mať takmer 60 % vlastných prostriedkov, tým sa podmienky pre zabezpečenie vlastného bývania pre mladé rodiny, a tým aj ich slušný život stávajú značne nedostupnými. Kolegyne, kolegovia, považoval som za dôležité upozorniť aspoň na niektoré problémové oblasti predloženého návrhu zákona o štátnom rozpočte. Viem, aké je ťažké vždy pre každú vládnu koalíciu zostaviť návrh zákona o štátnom rozpočte, o to ťažšie, ak sú požiadavky vyššie a ak je koaličných partnerov viacej. Nezávidím vám, pán minister. Rokovania, ktoré ste museli absolvovať, ale som presvedčený, že pri väčšej miere trpezlivosti ste mohli byť trošku opatrnejší pri zostavovaní návrhu zákona o štátnom rozpočte a mohli ste možno predložiť do Národnej rady Slovenskej republiky taký rozpočet, za ktorý by sme pokojne mohli zahlasovať všetci bez ohľadu na to, či sme poslanci z koalície, alebo poslanci z opozície. Verím, že slovenský parlament sa raz takéhoto rozpočtu predsa len dočká. Ďakujem pekne. (Potlesk.)