Sopko, Miroslav, poslanec NR SR (2018-09-14):
Vážená pani predsedajúca, ctené pani poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi veľmi krátko zareagovať k tomuto návrhu zákona, pretože považujem za mimoriadne dôležité, aby tu zaznelo, ako dôležitá téma to je. Riešime tu tých najzraniteľnejších, na ktorých sa donedávna stále zabúdalo a stále sa zabúda. Myslím si, že celá spoločnosť by sa mala zobudiť a uvedomiť si, že tento problém tu reálne je, že tento problém nás gniavi a ukazuje aj vyspelosť našej spoločnosti. Pretože vyspelosť spoločnosti sa posudzuje podľa toho, akým spôsobom pristupuje k tým najslabším a najzraniteľnejším. Som rád, že už aj v tomto návrhu zákona sa nachádza a ide sa vkladať aj definícia, respektíve samotná diagnóza asperger, aspergerov, pretože doteraz boli rôzne polemiky o tomto type, ktorý patrí do celkového autistického spektra, a najmä, čo sa tu rieši, je uľahčenie, skutočné uľahčenie tých praktických problémov, na ktoré narážajú rodičia s takýmito deťmi. Pretože sám som toho bol svedkom. Videl som to na vlastné oči, tak ako aj ostatní moji kolegovia. Títo rodičia častokrát už nevládzu. Sú v situácii, kedy sú na pokraji síl. Sú v situácii a budem o tom hovoriť otvorene, sú dotlačení do home squattingu. Áno, hovorme o nútenom home squattingu, pretože nie sme ako spoločnosť nastavená pristupovať k týmto deťom. Miesto toho však používame frázy o inklúzii a reálne neprijímame také riešenia, ktoré týmto ľuďom pomáhajú. Myslím si, že je veľmi dôležité, aby im štát pomohol, aby im zabezpečil dostatok prostriedkov na to, aby sa maximálne mohli venovať svojim deťom, aby mohli urobiť maximum pre to, aby tieto deti necítili pohľady okolia, že sú nejak iné, ale aby sa cítili súčasťou spoločenstiev. Preto je dôležité nevyčleňovať, nevyselektovať, nesegregovať ľudí, ktorí sa narodili tak, ako sa narodili s týmito druhmi postihnutí, ale umožniť im pôsobiť a fungovať v spoločnosti ako skutoční jednotlivci, ako jedinci, ktorí sú rovnocenní s ostatnými, čo sa týka ich ľudských práv. Preto je dôležité, mimoriadne dôležité, že je tu tento zákon. Ja z tohto miesta vyzývam vládnu koalíciu, aby sa zamyslela nad tým, či bude deliť zákony na základe toho, kto ich predkladá, alebo na základe toho, čo akútne riešia. Čo sa týka školstva, je tam veľmi dobrý návrh ohľadom individuálnych plánov. Pretože ten individuálny program, ktorý to dieťa má, a tá dohoda medzi rodičmi a školou má byť čo najotvorenejšia tak, aby boli navzájom partnermi, aby sa vychádzalo v ústrety deťom a ich rodičom. Čiže nestanovovať prekážky vtedy a vtedy máš byť tam a tam, nehádzať polená pod nohy, ale vychádzať a byť flexibilný a pružný k tomu, aby sa tieto deti mohli vtedy, ak sa na to cítia, zúčastňovať vzdelávacieho procesu, aby boli v kontakte so svojimi rovesníkmi, aby prebiehala interakcia, pretože je to mimoriadne dôležité aj potom pre ostatných. Aj pre tie deti, ktoré sú intaktné, ktoré mali to šťastie, že sa nenarodili s nejakým druhom postihnutia alebo s nejakým hendikepom. Práve tieto deti sa takto môžu učiť, aby, a môžu sa naučiť tolerantnosti, môžu sa naučiť súdržnosti, môžu sa naučiť byť ľuďmi, ktorí berú každého človeka ako človeka, ktorý má svoju hodnotu. Každý jeden z nich to má. Neviete si ani predstaviť, keď sa s nimi stretnete, pozrite sa im do očí, komunikujte s nimi. Preto žiadam všetkých, nielen tu v sále, ale aj čo si vypočujú to, čo tu hovorím, aby sa tento problém konečne dostal do čo najširšieho povedomia, aby ako spoločnosť sme sa, ako som už hovoril predtým, zobudili a začali to riešiť. Ďakujem za pozornosť.