Baránik, Alojz, poslanec NR SR (2023-03-31):
No ja by som tu chcel rozvinúť trošku tie témy, ktoré aj niektorí z kolegov tu spomínali, pôvodne som chcel reagovať faktickou, ale zabudol som si kartu na mieste, tak sa mi to nepodarilo, tak to musím urobiť takto. No, bolo by dobré si uvedomiť okrem toho, čo už tu bolo zmienené teda, že tzv. politici alebo ústavní činitelia už sú trestným zákonom chránení ako osoby, ktoré zasluhujú vyššiu mieru ochrany, tak je tu aj tá skutočnosť, že aké postavenie majú novinári v našej spoločnosti. A to je, myslím, dosiaľ nevyjadrená základné téza tohto návrhu, ktorú sa mi zdá, že niektorí kolegovia tu v parlamente akosi popierajú alebo ju vysvetľujú si nejakým takým spôsobom, ktorý rozrieďuje tú základnú myšlienku. A tou základnou myšlienkou je, že úloha novinára je práve kritizovať politikov, kritizovať to, ako sa politika robí, pretože v našom systéme parlamentnom v podstate nie je inej nápravy ako to, že sa spôsob, ktorým politici vykonávajú svoju úlohu, keď sú vo funkcii, ako to napraviť. Čiže napraviť to, keď niekto sa chová neprimerane alebo keď kradne alebo keď klame alebo keď robí iné zlé veci, ktoré skoro všetky sú aj v zmysle ideokresťanských zásad hriechy, tak jednoducho, ak ich novinár nekritizuje, tak potom títo ľudia aj tak zostávajú vo funkciách v podstate donekonečna. Aj tak väčšina týchto zlých politikov má nástroje už vypracované na to, aby sa v tých funkciách držali donekonečna. A, bohužiaľ, jediný spôsob, ktorým je možné to nejak obmedziť, je práve tá ich kritika. A to, že kritizujú, tak to, samozrejme, vyvoláva u rôznych ľudí rôzne reakcie a u tých ľudí, ktorí sa neštítia ísť až tak ďaleko, že sú schopní aj nechať zabiť novinára, tak potom toto hrá o to väčšiu rolu. Ale tento návrh zákona, predpokladám, sa viaže k menej závažnej trestnej činnosti a tou sú všetky také útoky, ktoré sú do veľkej miery iniciované aj politickými protihráčmi tých novinárov. A videli sme tu príklady toho aj pri tejto rozprave a pri rozprave včera večer. Jednoducho sú politici, ktorí nemajú žiadnu praktickú agendu, ktorých cieľom nie je zlepšiť život svojich voličov, ale ktorých jediným cieľom je v podstate dostať sa do funkcie a tam šafáriť, kradnúť, voziť sa na mercedesoch, mať 15 frajeriek, to sú všetko veci, ktoré chcú mať určití politici a potom im vadí, keď ich novinári za to kritizujú. A cieľom takých politikov potom a bolo to tu zmieňované aj v tejto súvislosti, je urobiť všetko možné preto, aby sa takáto aktivita tých novinárov zamrazovala, tzv. aby sa, aby sa oni neodvážili robiť tú svoju robotu poriadne, dôkladne a adresne. A teda preto je potrebná takáto nejaká úprava, preto je potrebné nahliadať na novinára ako na človeka, ktorý zasluhuje osobitnú ochranu, pretože vieme aj z našej histórie, že novinári sa nechajú zastrašovať, že prakticky tu máme cenzúru a keď tá cenzúra, konkrétne myslíme autocenzúru samozrejme, keď tá cenzúra prestane fungovať, tak potom sú ľudia, ktorí ten rozpor medzi tým, čo oni chcú dosiahnuť a aký chcú mať život a keď sú vo funkcii, kde kontrolujú niečo, teda sú politici, sú verejní činitelia, tak potom im vadí, že niekto ich kritizuje a že ich ohrozuje. Tak potom oni hľadajú riešenie takéhoto nepríjemného stavu častokrát aj tak, že istigujú, že ponúkajú iných ľudí na to, aby, aby páchali trestnú činnosť na novinároch. Takže si myslím, že otvorenie tejto otázky je na mieste a naša spoločnosť, bohužiaľ, nie je dostatočne vyzretá a nemá dostatočné tradície na to, aby sme vedeli rozoznať, že takéto veci sa novinárom jednoducho nerobia, a že, že je to neprípustné. Lebo však tu máme všelijakých násilníkov, ja tiež som bol napadnutý aj fyzicky tu teraz takými, takým poslancom, teraz sa hrá na pekného. Proste tí násilníci sú všade a tým, ako tá ten, ten rozpor ten spor medzi pravdou a lžou ako eskaluje, tak, samozrejme, že môže to viesť aj k násiliu fyzickému a aj trestnej činnosti tým pádom. Tak si myslím, že je správne túto tému takto otvoriť, je správne hovoriť o tom, že novinárov treba chrániť a to, že môže existovať nejaká pochybnosť, pochybnosť o tom, že či niekto, kto píše alebo robí činnosť, ktorá by sa dala definovať ako novinárska činnosť, že či spadá do tejto skupiny, ktorá sa tejto zvýšenej ochrane má tešiť. To sú otázky, ktoré nejakým spôsobom si musia vyriešiť no hlavne súdy predovšetkým. Bolo by to určite nóvum u nás a je otázkou, že ako iné ustanovenia Trestného zákona, ktoré hovoria o zvláštnom postavení a zvláštnom prístupe za určitých okolností, to znamená priťažujúce okolnosti a poľahčujúce okolnosti a tak ďalej, že akoby tie korelovali s takou tou úpravou. Ja si myslím, že čím viac ochrany pre novinárov tým lepšie, ale zároveň si myslím, že je dobré nájsť spôsob, akým rozlíšime, že či sa jedná o niekoho, kto len tak píše, napríklad to môže byť aj nejaký ašpirujúci politik, to je typické, že veď tam tá ten prechod od novinára do politiky nie je nič výnimočného, tak ja neviem, už tu raz, tu vlastne nejak akosi mimovoľne už druhýkrát spomínam tú istú osobu v tejto súvislosti bez toho, že by som ju menoval, tak, tak je potom treba hľadať riešenie, že akoby sa to rozlíšilo. No ja si myslím, že novinárom je človek, ktorý píše v záujme verejného blaha. To znamená, niekto kto sa nielen dlhodobo ale aj akým si, s akým si vyšším zámerom venuje určitým témam a, samozrejme, trestná činnosť prichádza v úvahu páve pri témach, ktoré môžu vyvolať takýto spor. To znamená, že tým sa vlastne potvrdzuje, že sa jedná o novinára. Keď predpokladám, že keď niekto dlhodobo a to tiež je novinár, píše o športe povedzme, lebo to sú tiež novinári, čo píšu o futbale... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)