Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2015-12-02):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, vážené kolegyne, kolegovia, dovolím si aj ja vystúpiť k tejto závažnej téme. V prvom rade, pokiaľ som dobre počúval túto sálu, prípadne vyjadrenia viacerých či už politikov, alebo bezpečnostných analytikov, nikto nespochybnil vážnosť situácie, v ktorej sa dnes nachádzame, a ako politik hovorím, že neviem si predstaviť vládu, ktorá by reagovala iným spôsobom, ako reaguje súčasná vláda, a to je promptnosť pri prijímaní opatrení. Nedá mi však nepovedať, že je veľká škoda, že takto promptne nereaguje táto vláda pri riešení zdravotníctva, reforme školstva, prípadne riešení problémov v justícii. K tým samotným opatreniam. Základná premisa alebo základná téza, ktorá mne z toho celého vyplýva, je, že ten pomer medzi realitou, realitou hrozby, a tým, čo sa navrhuje, nie je vyvážený. Určite tá hrozba je veľká, ale obmedzenia osobnej slobody, ktoré sa dávajú na druhú stranu misky váh, sú brutálne v neprospech veľkej časti obyvateľov, úplne presnejšie, každého jedného obyvateľa, ktorý, voči ktorému bude podozrenie v zásade ani nie z terorizmu, ale z čohokoľvek. Tak je dnes nadstavená navrhovaná právna úprava. Som presvedčený o tom – a to je hlavná časť, ktorej sa bude týkať moje vystúpenie, to sú spravodajské služby alebo rozšírenie kompetencie úloh spravodajských služieb –, že to, čo sa navrhuje, nesie so sebou značné riziká. A to nielen z dôvodu, že v zásade to, čo je pripravené, ide do šírky, ktorá podľa môjho názoru nemá obdoby. Zavádzaním definícií, ktoré sú všeobímajúce, dávame do rúk spravodajských služieb, či je to Slovenská informačná služba, alebo Vojenské spravodajstvo, také práva, že nás tu môže naozaj všetkých ohroziť, a teraz nehovorím iba o politickom oponentovi. Hovorím o každom jednom občanovi, ktorý sa znepáči, ktorý sa dostane do nevôle kohokoľvek mocného, pretože nad riaditeľom Vojenského spravodajstva, riaditeľom Slovenskej informačnej služby stojí vláda, prípadne konkrétny minister. Nikto iný. Ešte bezpečnostná rada, ak ma pamäť neklame. Ale ten, kto je schopný dávať pokyny, aj keď neformalizované, je buď minister obrany, alebo sám premiér. No skúste sa, dámy a páni, znepáčiť premiérovi! Možnože nebudete potrestaní, možnože nebudete odsúdení, ale ako je v tejto krajine dobrým zvykom, skôr či neskôr na vás vyjdú nejaké spravodajské informácie. Objaví sa to na nejakom zahraničnom webe. Čo, kto, kedy, s kým, ako. Či to bude pravda, nevyvrátite. Či to niekto upravil, nevyvrátite. Toto je tá reálna hrozba, že dnešná kvalita nepriepustnosti spravodajských služieb je katastrofálna, a to nespochybňujem to, že spravodajské služby potrebujeme. My ich nepochybne potrebujeme. A podľa mňa sú v tomto stave jedným z najdôležitejších prvkov akéhokoľvek štátu. Ale ešte raz, doteraz sa nám to vracalo ako bumerang. Priepustnosť spravodajských služieb môže byť hrozba pre kohokoľvek. Nachvíľku odbehnem k tej ústave alebo k zmene ústavy. To je tá úplne prvá časť, ktorá prišla do parlamentu. Len jedna poznámka. Ja nemám zásadný problém s podporou takejto zmeny, len bolo by fér, ak chcete mať podporu od opozičných poslancov, do dôvodovej správy uviesť reálne dôvody, prečo sa predlžuje možnosť zadržania zo 48 na 96 a rozhodnutie o väzbe až na 144, lebo podľa dôvodovej správy to kľudne mohlo byť číslo 100, 200, 500 a koľkokoľvek hodín. Nenachádzam tie reálne dôvody, iba sa ich dozvedám z televízie, prípadne z praxe, ktorú som absolvoval alebo ktorú z času na čas vykonávam. Takže toto by som ocenil, ak by sme si ešte povedali, vysvetlili, prečo chceme práve takéto lehoty, lebo minimálne tá druhá lehota, kedy má rozhodnúť sudca o väzbe, podľa mňa je zbytočná, ale ak mi to vysvetlíte, naozaj tuto nemám, nemám proste žiadny problém a nepôjdem do zbytočného konfliktu, lebo tuto nie je o čom, tuto ide naozaj o bezpečnosť Slovákov. Späť k tým opatreniam. Možno ešte tak zoširoka, keď sledujem Slovenskú politickú scénu, tak taký nadobúdam dojem, že súčasní čelní predstavitelia – a hlavne vládni – vytvárajú pocit strachu. A je to taký nejaký hybridný, hybridný, nejaký nový literárny žáner. Nejaká taká, by som to zhodnotil, že konšpiračno-politický horor. Vytváranie strachu a masovej hystérie spôsobuje, spôsobuje chaos. Zúfalí ľudia robia zúfalé činy a ja sa desím toho, že takéto názory vyvolajú u istej časti spektra našej spoločnosti, ktorá, žiaľ, či chceme, alebo nechceme, dôkazom nech nám je Banská Bystrica. Má náklony k extrémizmu. To naozaj chceme, aby bola preliata kvapka krvi nejakého predavača kebabu? To naozaj budeme čakať dovtedy, kým sa zmobilizujú extrémisti a povedia, veď to povedal premiér, veď tá hrozba tu je, my sa musíme brániť. Myslím, že toto je neprimerané, nemyslím, určite je to neprimerané, pretože robiť z hrdých Slovákov xenofóbov a ľudí, ktorí sa nevedia spoľahnúť, sa mi nezdá namieste. Táto téma sa dá odkomunikovať úplne iným spôsobom. Žiaľ, idú voľby a strach je dobrý sluha, ale zlý pán. A to súvisí aj, ono sa to ozývalo, sa to v Spojených štátoch amerických po dvojičkách, že je treba využiť moment vtedy, kedy ľudia sa boja, prijmime všetko, čo je treba, a aj to, čo treba nie je, len pre budúcu potrebu posilnia spravodajských služieb. To je spred štrnástich rokov. To sa aj reálne stalo, ten patriot act, myslím, že má 350 strán. Obsahuje veci, o ktorých nikto nevie a zabezpečuje plošné sledovanie v zásade kohokoľvek, ak budú spravodajské služby chcieť. To hovorím o Spojených štátoch amerických. V tejto chvíli my robíme úplne, ale úplne to isté. Lebo ten vystrašený volič je volič v zásade poslušný. Volič, ktorý si nevšíma to, čo robí vládna strana, že sa na ministerstvách prideľujú rôzne zákazky hore-dole, že sa korumpuje, pretože ten volič v domnení, že ten politik, ktorý vyvolal strach, že ho ochráni pred tým, že bude narušené jeho bezpečie, tým, že príde o prácu, tým, že príde o strechu nad hlavou, nemá iný primárny záujem, iba veriť takémuto politikovi. Tento strach, ktorý tu je, je sčasti imaginárny. Veď sa pozrime na susedné Rakúsko, cez ktoré prechádzali tisícky migrantov. Kto tam bol, dá mi za pravdu, Rakúšania boli ochotní pomôcť a ten strach bol nepomerne iný, ako je tu na Slovensku, kde sme migranta videli len zďaleka. Ešte raz, nehovorím, že migračná kríza nie je problém, že sa nevieme brániť, že nemáme, som aj za to, aby sme stavali ploty, ale, prosím, dajme si realitu a to, čo je potrebné urobiť, do rovnováhy. Nezneužívajme situáciu na prijímanie úpravy, ktorá zabezpečí spravodajským službám moc, ktorá ani nemá hranice. A k tomu konkrétnejšie. Dnes platí pri obmedzení základných práv a slobôd, ktoré môže obmedziť či už SIS-ka, alebo Vojenské spravodajstvo, takáto právna úprava. Práva a slobody občanom možno prostriedkami informačnej služby obmedziť len v rozsahu a spôsobom ustanoveným týmto zákonom. Nič viac, nič menej. To je úprava, ktorá je dnes platná a ktorá sa javí ako postačujúca, len, žiaľ, interne naráža na procesy, ktoré sa nedajú preklenúť, pokiaľ nepôjdete nad rámec. Preto sa zavádza takéto znenie. Základné práva a slobody možno činnosťou informačnej služby obmedziť len v rozsahu a spôsobom ustanovením zákonom, ak je to v demokratickej spoločnosti nevyhnutné na zabezpečenie bezpečnosti štátu, ochrany vnútorného poriadku – potiaľto je to v poriadku – a na ochranu práv a slobôd iných. Práve toto posledné zabezpečuje informačnej službe veľmi jednoduchý odkaz alebo veľmi jednoduchú barličku pre to, aby pri žiadnej svojej činnosti neporušila zákon, a môže s odkazom na terorizmus na novú redefiníciu skutkovej podstaty v Trestnom zákone, ktorá je najširšia zo všetkých, najširšia zo všetkých skutkových podstát v Trestnom zákone, dá sa previazať úplne, ale úplne všetko. Akékoľvek podozrenie na terorizmus zabezpečí, že informačná služba môže konať. Javí sa to do tejto chvíle stále možno v poriadku, pokiaľ medzi úlohy informačnej služby nezahrnieme ďalšie písmenko, a to je písmenko e), pardon, f) a to je, že informačná služba v rozsahu svojej pôsobnosti získava, sústreďuje a vyhodnocuje informácie o a), b), c), d), e), f) a nové písmenko f) politickom a náboženskom extrémizme, extrémizme prejavujúcom sa násilným spôsobom a v škodlivom sektárskom zoskupení. Čo mi vadí, je politický extrémizmus, extrémizmus prejavujúci sa násilným spôsobom. Nikto mi doteraz nevysvetlil, kde nájdem definíciu politického extrémizmu. Odkaz na výbore, že na Wikipédii píšu to a to, žiaľ, ma nemôžu uspokojiť, pretože to nie je všeobecne záväzný predpis, od ktorého sa dá odraziť, od ktorého viete povedať, tak áno, toto je politický extrémista, my ho môžeme sledovať, my môžeme o ňom vyhodnocovať informácie. To tu proste chýba. Povedzte mi, kto je politický extrémista dnes. Kto? Kde je hranica? Kde sa začína extrémizmus politický? Kde sa končí? Ak túto hranicu nemáme presne stanovenú, môže to byť zneužité. Budú sa zbierať informácie o ktoromkoľvek politickom oponentovi. A to pod rúškom hrozby teroristických útokov. Toto do tohto zákona nepatrí, bez diskusie, absolútne nie. Toto je otázka, ktorú by sme mali vyriešiť. Ja dúfam, že nebudeme schvaľovať tento zákon zajtra, pozajtra, prípadne rýchlo-rýchlo budúci týždeň, že dáme si priestor, možno pár dní, keď už nie pár týždňov, a dospejeme k odpovediam a k nejakému konsenzu, prečo tam je takáto úloha. Hovorili sme o tom, ale, ale prepáčte, pán minister, kolega z vládnej strany povedal, povedal, že viete, politický extrémizmus, to je tak jednoznačné, veď to judikatúra. Hovorím: „A z čoho vychádza judikatúra, však my na to nemáme ani právnu úpravu.“ Potom mi povedal, že je to na Wikipédii. Poďme o tom diskutovať, poďte to vysvetliť a dajte konkrétny odkaz na „čo je to politický extrémizmus“. Garantujem vám, že takúto definíciu nenájdete. (Reakcie z pléna.) Práveže ju treba, lebo ak, pokiaľ nie je definícia, spravodajská služba si ju bude vykladať podľa svojej ľubovôle. (Reakcia z pléna.) Teším sa na to. A toto všetko, čo sa týka Slovenskej informačnej služby, sa, sa týka aj Vojenského spravodajstva. Zhrnuté, opatrenia, ktoré sa navrhujú na riešenie teroristickej hrozby, sú vo veľkej, naozaj veľkej miere dobré, nemám problém za ne zahlasovať, sú aj potrebné. Ale sú tam aj opatrenia, ktoré sú zlé, to sú práve tie spravodajské služby, sú tam aj opatrenia, ktoré sú úplne, ale úplne zbytočné, a to sa týka hlavne obligatórnej väzby. Okrem toho, že akákoľvek väzba alebo akékoľvek obmedzenie slobody, slobody každého patrí k základným postulátom právneho a demokratického štátu. A rešpektovanie prezumpcie neviny, ktoré by malo byť, ktoré by sa malo vykladať reštriktívne a malo by byť naozaj to možno ultima ratio, a mali by sme k nemu pristupovať veľmi citlivo. Nie z dôvodu rozhodnutia Ústavného súdu, nie z dôvodu, že nám to hovorí ESĽP, Európsky súd pre ľudské práva, ale z dôvodu, že je úplne neprípustné zobrať kohokoľvek na základe akéhokoľvek dôvodu, lebo tak to nadstavujete, do väzby, obmedziť ho na osobnej slobode. A naozaj posledná poznámka k tej obligatórnej väzbe, ktorá je podľa mňa zbytočná, nech to znie akokoľvek ľúbivo. Dnes je väzba možná, ak všetko nasvedčuje tomu, že páchateľ je, skutok sa stal, ide o trestný čin a páchateľ je dôvodne podozrivý z toho, že tento skutok spáchal. Ak ujde alebo je šanca, že ujde alebo sa bude skrývať, ak bude pôsobiť na svedkov, znalcov, spoluobvinených alebo ak bude pokračovať v trestnej činnosti alebo dokoná trestný čin, tieto tri dôvody sú tam. Obligatórna väzba. ktorá sa tu navrhuje, tieto tri dôvody vylučuje. Prečo je to zbytočné? Ak niekto bude dôvodne podozrivý zo spáchania teroristického trestného činu alebo terorizmu, do kelu, však je tam, samozrejme, že bude chcieť utiecť alebo bude chcieť páchať trestnú činnosť ďalej, činnosť ďalej. Tá väzba tu už je. Tie dôvody tu proste existujú, vy to nemusíte rušiť, je to, je to nadbytočné. Aj tvrdím, aj teraz podozrivého z terorizmu zoberiete do väzby. Bude naplnená aj v tejto chvíli minimálne jedna z podmienok, keď nie dve z podmienok, aby išiel ten páchateľ do väzby. Prišli ste s úpravou, ktorá je akousi symbolikou toho, ako sa pracuje v tejto sieni zákonnosti, vyvolať strach, povedať, že ja to vyriešim a potom prijať niečo, čo je, čo je absolútne zbytočné. Ďakujem za pozornosť.