P. Minárik, poslanec: (2008-10-28):
Ku nezmyselnosti právneho aktu prelomenia amnestie a k voľne citovanému výroku pani profesorky Tóthovej, že sa to nikdy nestalo a nikdy nestane. Ja nie som právny historik. Ale minimálne v Argentíne a v Peru sa to stalo, keď prelamovali amnestie, ktoré si udelili dôstojníci pred odovzdaním moci.  Tí dôstojníci si chceli zaručiť beztrestnosť za zločiny, ktoré spáchali, keď vládla junta. Nech je od nás ďaleko, aby Juhoameričania mali vyvinutejší cit pre spravodlivosť ako my. Ale Európa sa nemusí hanbiť, lebo štatút norimberského tribunálu prelomil potenciálne všetky amnestie, ktoré by mohli byť na zločiny druhej svetovej vojny uvalené. Takže robil to dokonca vopred a na všetky a nešpecifikované. Dámy a páni, väčšina kolegov tu nie je. A tí, ktorí tu sú okrem niekoľkých, dávajú ostentatívne najavo, ako ich čítanie tejto žaloby nezaujíma. Možnože dúfajú, že sa budú tváriť, že boli nevedomí, že nevedeli, čo sa stalo. A to ich vyviní z toho, že vládnu s človekom, ktorý sa snažil zakryť pravdepodobne spáchané veľké zločiny a snažil sa ich zakryť udelením amnestie. Nevyviní to ani tých, ktorí s týmto človekom iba chceli vládnuť. Dámy a páni, je pravda, že nevedomosť hriechu nečiní, ale len do tej chvíle, dokedy sme nemohli vedieť. Aj preto čítame túto žalobu, aby sa už nikto nikdy nemohol vyhovárať, že nemohol vedieť. Dámy a páni, budem pokračovať. Sledovanie Braňa Chila-Ptáka i Michala Kováča bolo v rozpore s poslaním a úlohami SIS i vnútrorezortnými smernicami, pretože tieto osoby nevyvíjali činnosť ohrozujúcu ústavné zriadenie, územnú celistvosť, zvrchovanosť a bezpečnosť Slovenskej republiky. V prípade ich sledovania nešlo o organizovaný terorizmus, poškodzovanie spravodajských služieb alebo únik údajov obsahujúcich skutočnosti tvoriace štátne tajomstvo. Teda SIS neplnila úlohy podľa § 2 zákona č. 46/1993 Z. z. Postup pri sledovaní Braňa Chila-Ptáka i Michala Kováča bol v rozpore s § 10 ods. 1 zákona o SIS, pretože informatívno-operatívne a informačno-technické prostriedky neboli použité na plnenie úloh podľa tohto zákona. Navyše o použití sledovania osôb a vecí podľa § 11 ods. 2 nerozhodol riaditeľ SIS alebo ním poverený príslušník a v prípade odpočúvania a vyhotovovania obrazových záznamov nedal predchádzajúci písomný súhlas príslušný sudca bývalého Mestského súdu v Bratislave podľa § 13 ods. 2 zákona č. 46/1993 Z. z., ako to vyplýva zo stanoviska námestníka predsedu Krajského súdu v Bratislave zo dňa 20. 3. 2000 pod spisovou značkou Spr 3182/2000. Nebol založený pri sledovaní Michala Kováča sledovací spis a v prípade Braňa Chila-Ptáka až deň po začatí sledovania pod krycím názvom Únik, pričom tento bol vedený v rozpore s nariadením riaditeľa SIS č. 17/1994 a nariadením riaditeľa odboru sledovania a operatívnej techniky SIS č. 4/1994, pretože sa v ňom nachádzali materiály osôb z afrických krajín nesúvisiace so sledovaným Braňom Chilom-Ptákom. Obvinený Ing. Ivan Lexa ako riaditeľ SIS, obvinený JUDr. Gejza Valjent, CSc., ako riaditeľ 46. odboru SIS, obvinený Róbert Beňo, ako vedúci I. oddelenia 46. odboru SIS, JUDr. Milan Lovich, ako vedúci inšpekcie 2. sekcie SIS, Mgr. Hrbáček a Peter Skrutek mali postavenie verejných činiteľov podľa § 89 ods. 9 Trestného zákona, pretože ako príslušníci štátneho orgánu SIS sa podieľali na plnení úloh v spoločnosti štátu a používali pritom právomoc, ktorá im bola zverená v rámci zodpovednosti za plnenie týchto úloh. Po objektívnej stránke svojím konaním naplnili zákonné znaky skutkovej podstaty trestného činu zneužívania právomoci verejného činiteľa podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona, pretože vykonávali právomoc spôsobom odporujúcim zákonu a porušili zákon o SIS i vnútrorezortné predpisy a nariadenia riaditeľa SIS. Po subjektívnej stránke v ich konaní ide o priamy úmysel podľa § 4 písm. a) Trestného zákona, nakoľko chceli svojím konaním porušiť záujem štátu na riadnom rozhodovaní o právach fyzických a právnických osôb verejnými činiteľmi v rámci ich právomocí a v súlade s právnym poriadkom. Pri skutkovej podstate trestného činu podľa § 158 Trestného zákona úmysel zahrňuje spôsobenie škody inému, pričom zákonodarca škodou mal na mysli nielen skutočne fyzické poškodenie veci alebo materiálne dôsledky konania páchateľa, ale aj škodu na zdraví, na právach, ujmu na cti i morálnu škodu. V danom prípade boli poškodené práva Michala Kováča zaručené ústavou a uvedené v čl. 16 ods. 1, čl. 17 ods. 1, čl. 20 ods. 1 a čl. 23 ods. 4. Obvinený Mgr. Michal Hrbáček tým, že v rozpore so zákonom o SIS vytvoril skupinu, ktorej činnosť nebola v súlade s poslaním SIS ako štátneho orgánu, ktorý podľa § 2 ods. 1 zákona č. 46/1993 Z. z. len získava, sústreďuje a vyhodnocuje informácie o organizovanom zločine a činnosti ohrozujúcej ústavné zriadenie a nevykonáva aktívnu činnosť, naplnil zákonné znaky skutkovej podstaty trestného činu podľa § 158 ods. 1 písm. a) Trestného zákona. Naviac, Hrbáčkova skupina pri zadržaní Michala Kováča mladšieho tým, že predstierala, že ide o príslušníkov Policajného zboru, používala za tým účelom neoprávnene označenie žltými páskami s nápisom Polícia. Osvojila si práva, ktoré jej podľa zákona o SIS nepatrili. Podľa § 89 ods. 5 Trestného zákona trestný čin je spáchaný so zbraňou, ak páchateľ alebo s jeho vedomím niektorý zo spolupáchateľov použije zbraň na útok, na prekonanie alebo zamedzenie odporu alebo ak ju na tento účel má pri sebe. Zbraňou sa rozumie čokoľvek, čím možno urobiť útok proti telu dôraznejším. Podľa výpovede poškodeného Michala Kováča pri zadržaní použili voči nemu hrozbu strelnej zbrane a pri preprave smerom na Vajnory mu dávali pomocou paralyzátora elektrošoky. Organizovanou skupinou pre účely zákona č. 249/1994 Z. z. sa rozumie najmenej trojčlenná skupina páchateľov alebo útočníkov, ktorá sa spojila na spáchanie trestného činu uvedeného v tomto zákone, ak sa ich konanie vyznačuje určitou koordinovanosťou. Organizovanou skupinou sa rozumie združenie viacerých osôb, v ktorom sa uskutočnila určitá deľba úloh jednotlivých členov združenia a ktorého činnosť sa v dôsledku tohto vyznačuje plánovitosťou, koordinovanosťou, čo zvyšuje pravdepodobnosť úspešného vykonania trestného činu. Skupina nemusí mať trvalejší charakter. Týmto spôsobom možno spáchať aj len jeden ojedinelý jednorazový trestný čin. Nevyžaduje sa výslovné prijatie za člena skupiny alebo výslovné vyhlásenie o pristúpení ku skupine, stačí, že sa páchateľ do skupiny fakticky včlenil a aktívne sa podieľal na jej činnosti. Obvinení Ing. Ivan Lexa, JUDr. Gejza Valjent, CSc., Mgr. Róbert Beňo, JUDr. Milan Lovich, Mgr. Michal Hrbáček, Igor Kurtiš, Roman Kuciak, Peter Skrutek, Ing. Ľuboš Kosík, Ing. Martin Lieskovský, Miroslav Šegita a Jozef Zoššák pri zavlečení Michala Kováča mladšieho do cudziny pôsobili ako organizovaná skupina, ktorá bola jednotne riadená a organizovaná tak, že jednotliví členovia plnili úlohy na základe vymedzenia deľby, čím sa podstatne zvýšili možnosti a sily jednorazového účinku v porovnaní s možnosťami a silami osôb v prípade spolčenia. Obvinení Ivan Lexa, JUDr. Gejza Valjent a Róbert Beňo ako funkcionári štátneho orgánu a riadiaci dôstojníci Peter Skrutek, Mgr. Michal Hrbáček a JUDr. Milan Lovich za súčinnosti osôb mimo Slovenskej informačnej služby si rozdelili úlohy plánu zavlečenia Michala Kováča do cudziny na fázu sledovania, realizácie, zadržania a fázu zavlečenia, ktoré uskutočňovali príslušníci 46. odboru SIS, členovia Hrbáčkovej skupiny a príslušníci odboru špeciálnych operácií 2. sekcie SIS. Z hľadiska subjektívnej stránky u všetkých obvinených ide o priamy úmysel, nakoľko chceli svojím konaním porušiť záujem chránený Trestným zákonom. Ústava Slovenskej republiky zaručuje nedotknuteľnosť osoby a jej súkromia (čl. 16), zaručuje osobnú slobodu (čl. 17), chráni vlastnícke práva (čl. 20) a zaručuje slobodu pohybu a pobytu (čl. 23). Ústava zakazuje štátu vykonávať akúkoľvek činnosť smerujúcu k nedobrovoľnému opusteniu vlasti jednotlivcom, teda aby príslušné štátne orgány vyhostili nášho občana alebo ho vydali inému štátu (čl. 23 ods. 4). Vedeli, že bez použitia násilia sa nezmocnia osobného motorového vozidla Michala Kováča a bez jeho omámenia ho neprevezú na územie Rakúska. Nakoľko pôsobili ako organizovaná skupina bez ohľadu na to, že sa nezúčastnili všetci zadržania, naplnili po objektívnej a subjektívnej stránke zákonné znaky kvalifikovanej podstaty trestného činu lúpeže podľa § 234 ods. 1, ods. 2 písm. b) Trestného zákona. Z hľadiska naplnenia zákonného znaku nie je rozhodujúce, že ich úmysel nesmeroval k trvalej dispozícii s osobným motorovým vozidlom, v ktorom ho previezli do Rakúska a zanechali v Hainburgu pre lepšiu identifikáciu rakúskej polície. Podľa právnej teórie zmocnením sa rozumie tá skutočnosť, že páchateľ získa možnosť voľne disponovať vecou s vylúčením toho, kto ju mal dovtedy vo svojej dispozícii, pričom zodpovednosť spolupáchateľov je rovnaká bez ohľadu na to, že jedni použili násilie voči poškodenému Kováčovi za použitia strelnej zbrane a druhí sa zmocnili jeho osobného vozidla značky Mercedes a ďalší priebeh tejto akcie v takomto duchu naplánovali. Rovnako svojím konaním naplnili aj zákonné znaky kvalifikovanej skutkovej podstaty trestného činu vydierania podľa § 235 ods. 1, ods. 2 písm. a), b) Trestného zákona, pretože za použitia paralyzátora nútili bitím poškodeného vypiť väčšie množstvo alkoholu, aby ho dostali do stavu bezvedomia a nemohol sa brániť pri prevoze do zahraničia. Tým, že previezli poškodeného Michala Kováča do Rakúska, naplnili po objektívnej i subjektívnej stránke zákonné znaky kvalifikovanej skutkovej podstaty trestného činu zavlečenia do cudziny podľa § 233 ods. 1, ods. 2 písm. a) Trestného zákona, ktorý je špeciálnym obzvlášť závažným prípadom obmedzovania osobnej slobody spočívajúcim v dopravení iného proti jeho vôli za hranice republiky. Na spôsobe, akým k tomu činu došlo, nezáleží. Toto ustanovenie chráni každého bez ohľadu na jeho štátnu príslušnosť, pričom cudzinou zákonodarca mal na mysli tú časť zemegule, ktorá podľa medzinárodného práva nepodlieha suverénnej moci Slovenskej republiky. Hoci všetci sa nepodieľali priamo na vyvezení Michala Kováča do Rakúska, vedeli, čo bude nasledovať po jeho odovzdaní príslušníkom odboru špeciálnych operácií na Dolnozemskej ceste v Petržalke. Obvinení zbavili Michala Kováča osobnej slobody, znemožnili mu slobodný pohyb na dlhšiu dobu a dopravili ho za hranice Slovenska proti jeho vôli, kde bol voči nemu aplikovaný medzinárodný zatýkací rozkaz, v dôsledku ktorého bol vzatý do väzby. Obvinený Igor Majtán svojím konaním po objektívnej i subjektívnej stránke naplnil zákonné znaky skutkovej podstaty trestného činu nadržovania podľa § 166 ods. 1 Trestného zákona. Pre trestný čin podľa § 166 Trestného zákona je charakteristické, že jeho objektom je boj spoločnosti so zločinnosťou a základnou podmienkou trestnej zodpovednosti vzťah páchateľa k trestnému činu inej osoby, ktorý sa uplatnil inou formou ako účastníctvom na trestnom čine. Ďalšou črtou je, že vzťah páchateľa k priamemu páchateľovi trestnej činnosti sa prejavuje v čase, keď tento trestný čin bol už spáchaný. Obvinený Igor Majtán svojím konaním sa snažil, aby boli zahladené stopy, aby svedkovia nepoznali mercedes patriaci SIS ako ten, ktorý parkoval v obci Svätý Jur, bol použitý na sledovanie Michala Kováča, a aby na základe týchto zistení nebolo vznesené obvinenie konkrétnym osobám z radov príslušníkov SIS. (Vystúpenie prerušené predsedajúcou.)