Číž, Miroslav, podpredseda NR SR (2015-09-29):
Ďakujem pekne za slovo, vážená pani podpredsedníčka. No všímam si, že v parlamente už neplatí klasická fyzika Newtonova, akcia a reakcia, štandardné veci, platnosť fyzikálnych zákonov, ale platí kvantová mechanika, tá istá vec môže byť naraz na dvoch veciach, častica sa môže skrátiť, môže sa vzápätí opäť vrátiť, objaví sa a je v úplnom či falošnom vákuu, môže sa stať celý rad ďalších vecí, keď sa pozriem na vec, zrazu vyzerá úplne inak, ako keď sa na ňu nepozerám a podobne. Je pre mňa nepochopiteľné, že tento tón zavládol pri tomto návrhu zákona. Ja som, samozrejme, očakával toto od pána Hlinu, pravda tam to nemá význam komentovať, ale, pán Beblavý, keby si sa snažil pôsobiť ako človek, ktorý je etický a ktorý chce viesť politický zápas eticky, pretože presadzuje etické hodnoty. Teraz sa trošku zmenilo toto, akákoľvek hodnota aby presadila jeho politický záujem. Problém, kolegyne, kolegovia, spočíva v tom, že niekedy v apríli sme začali rokovať cez poslanecké grémium s poslancami, že máme veľkú príležitosť upraviť rokovací poriadok, nie teraz pre nás, pre túto Národnú radu, ale pre budúce obdobie, s tým, že je celý rad vecí, ktoré technicky už je potrebné upraviť, lebo sú tehotné tým, že buď sú obsolétne, alebo majú iné vady a plus, že zareagujeme na nejakú mieru tam, kde by mohla vzniknúť medzi poslaneckými klubmi zhoda. Na základe toho sa uskutočnilo stretnutie, sú o tom k dispozícii materiály, dali sme tak k dispozícii odborné analýzy Kancelárii Národnej rady, k dispozícii všetky doterajšie návrhy na zmenu rokovacieho poriadku váženým pánom kolegom z opozičných strán. Výstupom toho celého bolo, že jediný jeden, kto dal písomné pripomienky k takémuto návrhu zákona, bol klub OĽaNO. Ostatní páni nám oznámili, ale aj to už v poslednom období pred predložením tohto návrhu zákona, teda že o zákone o konflikte záujmov zatiaľ rokovať nechcú, akt rokovacieho poriadku uvidia v priebehu vývoja toho návrhu zákona. Nie je žiadnou potrebou strany SMER dávať tento návrh, ani ničím osobitým, chcela jednoducho skupina navrhovateľov v danom prípade realizovať to, čo je potrebné a na čom je zhoda, čo sa zdalo. Bohužiaľ, budem hovoriť potom k jednotlivým návrhom, ktoré odzneli v tejto sále, len úplne logicky po tom všetkom, že pán Beblavý a pán Hlina rukou spoločnou a nerozdielnou tým osobitným etickým spôsobom vstúpia do rokovania parlamentu, som predsa len očakával, aké budú stanoviská klubov, preto ďakujem pánovi Kadúcovi za vyjadrený názor. Neviem dosť dobre, pre klub KDH kto dáva návrh, či je to pán Hlina alebo pán Hrušovský, ale pána Hrušovského jeho vcelku vecný tón s drobnými výhradami viem bez problémov akceptovať, lebo je to súčasťou normálneho fungovania v rámci rozdielnych politických strán. „Gratulujem“ všetkým ostatným, osobitne teda pánovi Mičovskému chcem „pogratulovať“, je to skutočne „vynikajúci“ spôsob, keby 83 poslancov sa správalo týmto spôsobom, tak odtiaľto už je tu buď kôlnička na drevo alebo nás odtiaľto vyženú ľudia lopatami, pán Mičovský. Takže chápem, že ten etický kódex, ktorý je súčasťou toho návrhu, irituje veľmi konkrétne osobnosti a konkrétnych ľudí. Samozrejme, budem sa najprv venovať jemu. Je jasné, že etické kódexy ani zďaleka nie sú súčasťou parlamentných poriadkov v krajinách Európskej únie. Donedávna tu boli štyri, teraz pravdepodobne sa rozšírili o niektoré ďalšie a intenzívne sa o tom rokuje. Nebolo našou úlohu, ako tu pán Beblavý a neviem, kto ešte povedal, že potrebujeme mať neviem čo pred voľbami, pred voličmi. Jednoducho Slovensko je súčasťou skupiny štátov boja proti korupcii, ktorá sa volá GRECO. A táto vo svojej správe v odporúčaní pre Slovenskú republiku hovorí, že sa má schváliť kódex správania poslancov Národnej rady vrátane usmernení od predchádzaní konfliktom záujmov, prijímaní darov či iných výhod, zneužívaní právomoci verejných činiteľov, predkladaní majetkových priznaní, zverejniť, náležite presadzovať jeho dodržiavanie prostredníctvom kontrolného mechanizmu a sankcií za súčasného poskytovania, všeobecného vzdelávania, odporúčaní, poradenstva (odsek 32 hodnotiacej správy). Tu ten jazyk, čo sa spomínal, je školometský, neviem aký a podobné hlúposti, pravda nebudem to ani ďalej komentovať, v rozpore s tým, čo je tu, alebo je tam niečo iné, čo sme chceli urobiť. Školenia nenavrhujeme, ani nič podobné nenavrhujeme, skúsili sme nájsť zmysluplný etický kódex pre Slovenskú republiku, pretože rovnako je to súčasťou požiadavky aj soft law, veľkej skupiny našich zamestnávateľských zväzov a iných zoskupení, čo má 14 členov a kde má nepochybne dôležité miesto Americká obchodná komora. A v tomto kontexte v rámci celkového súboru opatrení vrátane toho, čo robila vláda Slovenskej republiky, veľmi zásadným spôsobom realizujeme a pripravujeme inštitucionálne, ale aj vecné a zákonné podmienky pre to, aby naozaj reálny boj s korupciou sa mohol začať. Ja budem o tom hovoriť viacej v súvislosti s ďalším zákonom, pretože už tuším tón a spôsob a mechanizmy diskusie na túto tému, tak tam potom celý ten komplex, ktorý my ako strana SMER chceme v tej pozícii, ktorú máme ako väčšinová strana slovenskej verejnosti, ponúknuť. V tejto fáze, samozrejme, nechcem hovoriť detailne o jednotlivých bodoch návrhu, pretože logicky tá diskusia by mala prebehnúť v druhom čítaní o tých jednotlivých prvkoch, rovnako ešte je možné vstupovať do tohto celého procesu. V tejto fáze ani nechcem ísť do polemiky s jednotlivými ustanoveniami, lebo naozaj ešte je tu šanca, ak je politická vôľa v tomto parlamente, podiskutovať na túto tému. Pán Hrušovský hovorí, že teda máme opäť návrh stiahnuť alebo niečo podobné urobiť a začať znovu o tom rozprávať. Nejde to, pretože už máme iba dve schôdze do konca volebného obdobia a ide o to, že je tam celý rad okolností, ktoré sami podporujete, ktoré sú vaším cieľom. Pán kolega Kadúc, no my sme predsa realizovali časť vašich pripomienok, ktoré ste dali, tú zvyšnú časť sme nerealizovali. Z nich jedna bola práve hodina otázok, jedno bolo to, že predlžujeme možnosť hlasovať o pozmeňujúcich návrhoch na 48 hodín, pokiaľ sú návrhy pozmeňujúce v parlamente. Kolegyne, kolegovia, veď je tam celý rad otázok, ktoré treba posúdiť cez jednotlivé právne inštitúty, pričom jeden zo sporných a zásadných problémov, ktorý máme, je tzv. inštitút skráteného konania. Poznáme hlbšie tento inštitút, o čom vlastne tento inštitút je? Veď vždycky predsa v každej krajine vzniká problém, že jednoducho vznikne problém akútnej potreby prijať nejakú právnu normu. A tie ústavné mechanizmy v mnohých štátoch aj naša história právna má celý rad príkladov. Jeden z nich je, že môže prijať prezident dekrét s mocou zákona, ktorý platí prakticky okamžite. A následne vzniká povinnosť, že parlament musí takýto dekrét do 6 mesiacov schváliť. Sú rozšírené právomoci vlády v kancelárskych systémoch, kde teda vláda môže vydať takýto dekrét, môže vydať takéto nariadenie, povedzme, nejakého typu, v každej krajine sa volá inak, ktoré následne musí parlament do tých 6 mesiacov alebo po inej lehote schváliť. My takýto mechanizmus nemáme, zvolili sme tak mechanizmus skráteného konania. Čo som v parlamente, vznikajú problémy, pretože opozícia spravidla nejde do vecnej diskusie, ale začne namietať, že skrátené konanie je nezákonné a tak ďalej a tak ďalej. Nepochybne, vážené kolegyne a všetci, si uvedomujeme aj SMER si uvedomuje, že skrátené konanie musí byť citlivo využívané vládou. Zásadný problém, ktorý tam je, je, že neprebehnú štandardné procesy legislatívne, ktoré sú s tým späté, a neprebehne pripomienkové konanie, čím je aj veľké riziko omylov a podobne. Čiže na druhej strane potrebujeme dopracovať prípadne takýto mechanizmus, prípadne môžeme povedať, že právna norma prijatia v skrátenom konaní sa musí po polroku opätovne ešte dodatočne hlasovaním potvrdiť. Na to mechanizmov je veľa, ale na to potrebujeme pozitívnu a zmysluplnú diskusiu a predovšetkým elementárnu znalosť právnych inštrumentov, s ktorými pracujeme. Ak budeme počúvať to, čo sme počúvali, tie nezmyselné, prepáčte mi, že použijem toto slovo, táraniny, kde je demonštrovaná viditeľná neznalosť, ale elementárnych vecí, ktoré sa dotýkajú prediskutovania daného problému, tam tá diskusia nejde. Naozaj ide o nejednoduché zložité procesy, ktoré majú svoju právnu históriu. Máme dispozíciu, komparáciu v jednotlivých krajinách európskej pätnástky, tak jednoducho máme sa tu o čo oprieť. Ak hovoríme o etických kódexoch, ktoré tu máme, a o tom všetkom, čo tu odznelo, tak, preboha, nebláznime, porovnajme si ten etický kódex napríklad v Českej republike, ktorý je pripravený, my sme v danom prípade ešte zosilnili dané ustanovenia, hovoríme o sto percentách, ale ak hovoríme o tých daroch, tak, pre Kristove rany, veď tam je jasne napísané, že keď je dar nižší, ako je sto eur, v takom prípade čo sa s takým darom stane. No potom jednoducho sa uloží do depozitu Národnej rady. Aký je ďalší mechanizmus nakladania s týmto darom? Tak sme jednoducho navrhli, dotyčný v danom prípade musí takýto dar oznámiť výboru a musí povedať, akým spôsobom chce ho verejne využiť, komu ho chce darovať, čo chce s ním urobiť, lebo ho dostal on. A výbor bude súhlasiť alebo nebude súhlasiť s tým, keď bude chcieť, tak povie, že týmto spôsobom nepovolí nakladanie s darom. Ide o malý dar, dar nad sto eur, o ktorom sa nebavíme, zakázaný. Alebo ďalší mechanizmus s takýmito darmi, ktoré sú na vysokej úrovni, spravidla hláv štátu alebo minimálne prvých dvoch-troch ústavných činiteľov, tiež by pravdepodobne potreboval osobitný režim. Ale do toho sme nešli, pretože sme sa s vami nevedeli k tomu stretnúť, nevedeli ste nám dať na to odborníkov, nevedeli sme, s kým o tom máme rokovať, kolegyne, kolegovia. V danom prípade sme použili takzvané minimum. Dali sme veci, ktoré sú úplne nesporné, do toho rokovacieho poriadku, kde sme nepredpokladali žiadny zásadný odpor ani jedného poslaneckého klubu, nehovorím o individuálnych poslancoch, u ktorých sme ho očakávali. Očakávali sme, že veľká väčšina jednoducho nebude považovať takýto návrh zákona za priestor na nezmyselný politický zápas. To je načo? Má jednoducho vytvoriť priestor pre budúci parlament tam, kde sme sa akože dohodli, aby sme možno prijali takéto veci, ale doriešili aj ostatné veci, ktoré sú, zdá sa, dôležité. Otázka poslaneckého prieskumu. Nepochybné je, že v každom parlamente predsa poslanecká váha každého poslanca je do istej miery a sú aj správne poriadky viazané, v akom rozsahu zastupuje verejnosť. A preto sú niektoré oprávnenia, ktoré sú dané skupine poslancov, či už tridsiatim poslancom, ktorí chcú návrh vrátiť do druhého čítania a tak ďalej a tak ďalej. Je to úplne štandardné a samozrejmý proces. Viete, ja počúvam predstavy niektorých poslancov, naposledy, mi odpustí, nie je tu, pani Jurinová, že to spomínam, stretli sme sa s predsedom nemeckého parlamentu ako Skupina priateľstva. A pani Jurinová dala pánovi predsedovi nemeckého parlamentu otázku, môže to potvrdiť, hovorím to verejne, či teda aj u nich sa stáva, že nechcú hlasovať za poslanecké návrhy opozície a tak ďalej. A videl som potom ten neuveriteľný výraz pána predsedu nemeckého parlamentu: „A prečo by sme to robili, však, pre Kristove rany, po skončení volieb sa sformuje vládna koalícia, tá pripraví programové vyhlásenie, ktoré spravuje a upravuje spravovacie procesy krajiny, pripraví sa plán legislatívnych úloh, pripraví sa plán vecných úloh a tieto sa realizujú a opozícia ich kritizuje. Toto, čo sa tu začalo diať, a tieto predstavy o parlamentarizme, ktoré sa začínajú vtláčať pomaly ako pravdivé, zásadne škodia slovenskému parlamentarizmu. A musím povedať aj pánovi Kadúcovi v danom prípade, že aj obštrukcia musí mať v parlamente svoje limity, neexistuje, aby väčšina vládnuca, ktorá je v parlamente, nechala možnosť, aby rokovací poriadok dával možnosť, že je možné zastaviť spravovanie krajiny obštrukciami. Veď jednoducho každý legislatívec, ktorý s tým kedykoľvek robil, vie, že to sa nesmie stať. Preto musia byť tam limity pre obštrukcie. Veď tá obštrukcia nech má demonštračný charakter a musí trvať krátko. Hovoríte o nočných rokovaniach parlamentu. Uvedomujeme si, že keď máme schválený program, máme tri-štyri týždne určené na prerokovanie vládnych a iných návrhov, ktoré prejdú v parlamente, a pokiaľ dá niekto návrh na zvolanie mimoriadnej schôdze, tak tá mimoriadna schôdza znamená, ak sa uskutoční, že sa musí prerušiť rokovanie riadnej schôdze, tej, ktorú schválila väčšina, na základe čoho to je, keď dám absolútne právo opozícii, ktoré jej zostáva v tej časti, keď si dáva nedôveru vláde, ale už nemôže dostávať právo, keď chce prerokovať čokoľvek vecné, pretože väčšina má zodpovednosť za správu štátu? Veď tieto veci sú nesporné. A som presvedčený, že sa nenájde jeden ústavný právnik, ktorý by to, čo sa tu navyprávalo, popísal. To jednoducho nejde. Čiže tieto veci máme aj my jednoznačne na pamäti a musíme to držať a či budeme v opozícii alebo v koalícii alebo kdekoľvek, jednoducho takto musia fungovať, ak chceme zabezpečiť funkčný a zmysluplný slovenský parlament. Pán poslanec Kadúc mi odpustí, keď spomeniem, že 90 % pripomienok, ktoré dali, boli o rozširovaní ešte aj teraz toho nesmierne liberálneho právneho poriadku, nášho rokovacieho, čo uznali aj zástupcovia opozície, že tak liberálny poriadok hádam v Európe neexistuje. Ale tie návrhy, ktoré dal, tak podľa mňa rozširovali ešte tento liberálny poriadok naďalej tak, že jednoducho musí byť kvalifikovaná alebo dokonca ústavná väčšina na to, aby bolo možné odmietnuť rokovanie o tom, čo navrhne opozícia, veď môžete si predstaviť poslancov typu pána poslanec Hlinu, čo z tohto parlamentu by inak o chvíľočku bolo. A my ešte furt dúfame, že tento zákon nebude nezmyselným prístrojom pre konfrontáciu. Jeho jedinou úlohou je zvážiť, či chceme tento rozsah etického kódexu, chceme jeho jednotlivé ustanovenia, ktoré ešte sme dali a ktoré sú samozrejmé a nesporné. Navrhovatelia tohto návrhu sa opierajú na 99 % o návrhy našich odborných útvarov. Tak zákon o ochrane verejného záujmu, to je návrh, to je zásadným spôsobom práca nášho... (Reakcia z pléna.) Parlamentný inštitút to je. Rokovací poriadok tu rovnako vznikol za veľmi širokej spolupráce tak uvedeného inštitútu, ako aj nášho legislatívneho odboru. Kolegyne, kolegovia, takže toľko to je snáď k tejto veci, uvidíme, ako sa tu vyvinie situácia, či usúdime, že má zmysel v tejto atmosfére rokovať o tomto návrhu, a či vieme, ešte nájsť mechanizmy spolupráce, aby sme budúcemu parlamentu už teraz v zásadných veciach pripravili možnosť zmysluplne rokovať, prípadne, ak ho posuniem do druhého čítania, budem sa veľmi podrobne venovať jednotlivým tým inštitútom a dovolím si dokonca s vaším súhlasom predostrieť potom aj niekoľko návrhov de lege ferenda, pretože celý rad vecí práve do tohto rokovacieho poriadku, o ktorých sme usúdili, že tam nie sú, že teda nemajú šancu byť konsenzuálne prijaté, sme nedali. Pre mňa osobne, kolegyne, kolegovia, to, že niekto môže v parlamente beztrestne fyzicky napadnúť niekoho iného a zostane to bez trestu, je nepochopiteľné. A je to zásadná škvrna tohto parlamentu, pokiaľ to tak zostane, pretože že to veští, že do budúcnosti, ak viacej takýchto indivíduí príde do parlamentu, tu môžeme očakávať veľmi zložité situácie, zvlášť vtedy, ak sa sociálna situácia v krajine bude komplikovať. A je predpoklad, že veľa ľudí s tým súhlasiť určite nebude. Kolegyne, kolegovia, takže v danom prípade naozaj rokovací poriadok sú pravidlá politického zápasu. SMER sa zaviazal a doteraz sám od seba nezmenil tak žiadny rokovací poriadok, pokiaľ nebola na to vysoká miera konsenzu. Na rozdiel od vás, vážené kolegyne, kolegovia z opozície, nechcem to pripomínať, že ste boli schopní zmeniť rokovací poriadok za dva týždne na základe aktuálnej politickej potreby, ktorú tu zažili z vás tí, ktorí ste ju mali, nechceme to a nechceme to ani teraz tak robiť ako vy. Tento rokovací poriadok nemá jednu spornú vecnú otázku. Rozprávať tu o etickom kódexe tak, ako sa o ňom rozpráva, nemá zmysel. Je to súbor pravidiel, má mať taký charakter, aby postihoval prípadne aj konanie, ktoré nemá charaktery širšej skutkovej podstaty napríklad trestného činu. Tie úvahy, ktoré tu boli, tak sú úplne nezmyselné. A, samozrejme, vieme, že pri takých etických kódexoch môžu byť priamo sankcie, ktoré môžu byť aj vo forme etickej normy demonštrované, s ktorou súhlas prejavujú poslanci dokonca v niektorých krajinách osobitne podpisom takéhoto kódexu, vieme veľmi dobre, že rovnako fungujú podobné kódexy, ktorých je hrozne málo, v štátoch, povedzme, kódexy na úrovni politických strán, ale na úrovni kódexov, ktoré majú garantovať kvalitu a zmysel politického zápasu tak, aby nebolo prekračovanie tých neúnosných hraníc, čo sa už deje v parlamente úplne bežne, aby boli znovu na Slovensku hodnotami česť, rešpektovanie práv iného, korektná, zmysluplná, vecná diskusia, spoločné hľadanie dobrých vecí a mať vždy na pamäti spoločné obecné dobro tejto krajiny, a že tá polemika a tak ďalej môže byť vtedy, ale musí byť vedená takými spôsobmi, keď naozaj dochádza k tomu, že tie sporné názory sú legitímne, ale ak je politika úplne nezmyselným zápasom a jedinou formou politiky je zásadná osobnostná deštrukcia politického súpera a deštruovať akýkoľvek proces, a tým vlastne úplne zničiť akúkoľvek zmysluplnú diskusiu, to parlamentu vždy škodí, zabíja ho. Kolegyne, kolegovia, napriek všetkému si dovolím vás poprosiť o podporu tohto návrhu zákona, pokiaľ usúdime, že ako parlament sme schopní rozmýšľať nad zásadnými otázkami a že vieme prípadne pre budúci parlament zlepšiť pracovné prostredie. Keď tú príležitosť premeškáme, budúci parlament to prežije, má možnosť si to upraviť, ale bude to škoda, že ju teraz premeškáme. Ďakujem vám za pozornosť.