Zs. Simon, poslanec: (2009-06-30):
Slovenská republika má 22 000 ha registrovaných vinohradov. Z toho len 16 000 ha je obhospodarovaných, ale rodiacich je len 12 000 ha. Mám obavu, že tento stav sa ešte zhorší. Teraz platí zákon č. 182/2005 Z. z., ktorý tento návrh zákona ruší. Pôvodný, súčasne platný zákon, teda č. 182/2005 Z. z. v § 8 ods. 4 ustanovuje, že vinohradnícku plochu je užívateľ povinný užívať len ako vinicu, pričom v odseku 6 je uvedená výnimka pre diaľnice, cesty a miestne komunikácie. Predložený návrh zákona takéto ustanovenie neobsahuje. Som presvedčený, že po účinnosti tohto zákona Malokarpatská vinohradnícka oblasť v častiach okolo Bratislavy a smerom do Pezinka úplne zanikne a miesto nej budú stavebné pozemky. K tomuto zrušeniu ochrany sa pripája ešte návrh aj kolegu Jureňu zo spoločnej správy v bode 9 § 8 ods. 8, ktorý znie: „Kontrolný ústav vyčiarkne z vinohradníckeho registra vinohradnícku plochu na žiadosť vinohradníka alebo na žiadosť vlastníka vinohradníckej plochy, ktorá bola zaregistrovaná podľa odseku 4 inou osobou, ako jej vlastníkom, a k tejto vinohradníckej ploche nie je uzatvorená nájomná zmluva. Výsadbové právo z tejto plochy sa stáva súčasťou rezervy výsadbových práv.“ Táto zmena sa týka § 8 ods. 4, ktorý ustanovuje, že týka sa to výmery pozemkov do 1 000 metrov štvorcových. Zaoberal som sa touto problematikou a kládol som si otázky: Komu slúži alebo koho problém rieši návrh v bode 9 spoločnej správy do 1 000 metrov štvorcových? Nie sú to ľudia, ktorí majú pozemky 800 metrov štvorcových v Bratislave? Že by to boli vinohradníci či vinári? No určite nie. Koho potom je cieľ zákona v tejto podobe? Sú to páni ako Rozin, ktorí majú niekoľko hektárov pôdy v Bratislave? Týmto zákonom sa pozemky o 800 metrov štvorcových, ako aj niekoľko desiatok hektárov stanú stavebnými pozemkami? Dámy a páni, áno. Kolegyne a kolegovia, vážení prítomní, opakujem, áno, tento zákon je o vytvorení stavebných pozemkov medzi Bratislavou a Pezinkom prioritne. Toto chceme? Takže si predkladatelia dali cieľ znížiť výmeru vinohradov na Slovensku, pre niekoho vytvoriť možnosť dobre si zarobiť a likvidáciu Malokarpatskej vinohradníckej oblasti minimálne medzi Bratislavou a Pezinkom. Z uvedeného dôvodu som uvažoval, či predložiť vôbec pozmeňujúci návrh. Dospel k som k záveru, že je to politická zodpovednosť toho, kto tento návrh zákona predložil. Preto ja v tejto chvíli, vážené dámy a páni, ctení kolegovia a kolegyne, predkladám len procedurálny návrh, a to návrh hlasovať na začiatku o procedurálnom návrhu vrátiť návrh zákona predkladateľovi na prepracovanie. Nový zákon o vinohradníctve a vinárstve zavádza novú kategorizáciu vín v zmysle legislatívy Európskej únie, ktorá rozdeľuje vína na tri nové kategórie:  víno bez zemepisného označenia, po ďalšie, víno s chráneným zemepisným označením a, po tretie, víno s chráneným označením pôvodu, pričom tradičným výrazom akostné vína či akostné s prívlastkom napr. neskorý zber môžu byť označené iba chránené vína. Podľa nariadenia Rady 491/2009 zverejneného 17. júna 2009 v Official Journale na výrobu vína s chráneným zemepisným označením a vína s chráneným označením pôvodu môže byť použité výlučne hrozno dopestované v danej oblasti, dámy a páni, opakujem, výlučne hrozno dopestované v danej oblasti, pričom sa môže použiť názov oblasti osobitného miesta a len vo výnimočných prípadoch to môže byť celá krajina. Opakujem, len vo výnimočných prípadoch to môže byť celá krajina. Takúto výnimku si neuplatňuje ani jeden členský štát Európskej únie. Podľa § 7 ods. 2 sa Slovenský vinohradnícky región člení na oblasti: Malokarpatskú, Južnoslovenskú, Stredoslovenskú, Nitriansku, Východoslovenskú a Tokajskú, pričom podľa definície je Slovenským vinohradníckym regiónom časť územia Slovenskej republiky vysadená viničom. A tu je obrovský problém. Ďalšie členenie Slovenského vinohradníckeho regiónu upraví všeobecne záväzný predpis vydaný ministerstvom pôdohospodárstva. Tento vykonávací predpis nebol doručený Národnej rade Slovenskej republiky spolu so zákonom, čím sa porušil § 68 ods. 4 rokovacieho poriadku. Ale podľa tohto vykonávacieho predpisu, ktorý bol v medzirezortnom pripomienkovom konaní, zemepisnou jednotkou určenou na spracovanie hrozna a plnenie vína je územie Slovenskej republiky vysadené viničom, Slovenský vinohradnícky región. Víno z jednotlivých oblastí, napr. Malokarpatskej oblasti, nie je povolené vyrábať ani plniť mimo Slovenského vinohradníckeho regiónu, teda je to celé územie Slovenskej republiky. Toto naozaj chceme? Takže takýmto riešením sa bude môcť vyrábať tokajské víno v Bratislave a pezinské, neskorý zber s chráneným označením vo Veľkom Krtíši. Je to naozaj krásny zámer. Toto skutočne chceme? Takéto riešenie je priamo v rozpore s legislatívnou Európskej únie pre zemepisnú geografickú ochranu o Tokaji. Prečo? Hrozno z tokajskej oblasti vyrobené na území Maďarskej republiky, ktoré je takisto chránené ako Tokaj vyrobený na území Slovenskej republiky, už nebude môcť byť dovezené na územie Slovenskej republiky a spracované v Tokajskej vinohradníckej oblasti na území Slovenskej republiky, a tým nedáme priestor občanom podnikajúcim v Tokaji, aby si zvýšili svoju produkciu a zvýšili možnosť zamestnávania ľudí v Tokaji a vytvorili väčší osoh a väčší zisk, pretože tento zákon to bude zakazovať. Naviac, tento zákon umožňuje v tejto podobe vyniesť tokajské hrozno a spracovať ho v i nej oblasti v rámci slovenského regiónu, trebárs v Bratislave. A to je problém z hľadiska Európskej únie, pretože európska legislatíva o geografickej ochrane jednoznačne určuje, že víno v rámci geografickej ochrany je možné vyrábať a spracovať len v danom geografickom území. To znamená žiadny Slovenský vinohradnícky región, ale región priamo zapísaný v registri o Tokaji. Kladiem si otázky: Prečo je potrebné vytvárať Slovenský vinohradnícky región? Komu to pomôže? Budeme mať viac kvalitného vína? Bude viac rodiacich vinohradov? Budeme dovážať menej vína na Slovensko? Dámy a páni, nie. Bude nižšia vystopovateľnosť, v ktorej oblasti sa hrozno dopestovalo? Odpoveď je jednoznačne áno. Komu to pomôže, pestovateľovi či výrobcovi? Jednoznačne je to výrobca, ktorý bude môcť nakúpiť akékoľvek hrozno z celého územia a domiešať to a takýmto spôsobom vyrábať víno kdekoľvek. Bude takto zabezpečená záruka o kvalite a o tom, že výrobcovia, pestovatelia hrozna budú môcť pestovať hrozno na celom území republiky? Budú mať záujem pestovať hrozno, keď výrobcovia budú za kvalitné odrodové hrozno platiť menej peňazí? No určite nie. Ďalší problém vnímam v definícii, ustanovení Slovenského vinohradníckeho regiónu, že je to územie vysadené viničom. Kolegyne a kolegovia, územie vysadené viničom pokrýva celé územie Slovenskej republiky, aj Tatry či Ružomberok? Ako som už úvodom uviedol, máme 22 000 ha vinohradníckych plôch, čo je cca 1 %, opakujem, 1 % poľnohospodárskej pôdy na území Slovenskej republiky. Takáto definícia nás oprávňuje podľa predkladateľa, ako aj vás požiadať o výnimku pre celé územie Slovenskej republiky alebo nie? Sedliacky rozum hovorí, že nie. Opakujem, takáto definícia Slovenského vinohradníckeho regiónu, ktorá zahŕňa celé územie Slovenskej republiky, umožňuje pomiešať dopestované hrozno z celej Slovenskej republiky a dané víno označiť ako slovenské víno. A toto podľa mňa nie je v súlade s legislatívou Európskej únii o víne. Z uvedeného dôvodu navrhujem definíciu Slovenského vinohradníckeho regiónu vypustiť zo zákona a vinohradnícke oblasti špecifikovať jednoznačne, preto predkladám tri pozmeňujúce návrhy, ktoré znejú: Bod 1. V § 2 písmeno o) sa vypúšťa. Bod 2. V § 2 písm. p) sa vypúšťa slovo „regionálnom“. Bod 3. V § 7 odsek 2 znie: „Vinohradnícke oblasti sú: a) Malokarpatská, b) Južnoslovenská, c) Stredoslovenská, d) Nitrianska, e) Východoslovenská, f) Tokajská.“ Dámy a páni, snáď v tejto chvíli by sme mohli si zadefinovať zo starého príslovia, že víno sa dá vyrobiť aj z hrozna. Toho by sme sa mali držať a vyrábať víno z hrozna. Treba ale uviesť, že zákon treba vnímať komplexne, teda nielen z hľadiska ochrany vinohradníckych plôch, nielen z hľadiska zadefinovania územia, kde je možné produkovať víno, ale aj z hľadiska kontroly. V oblasti kontroly návrh zákona pristupuje k inovácii, a to spôsobom, že Zväz vinárov, združenie bez právnej subjektivity, bude poverené kontrolou a vydávaním certifikátov podľa § 26 ods. 4, kde sa vytvára táto možnosť, citujem, kontrolný ústav alebo organizácie autorizované ministerstvom, teda zväz, dostaneme sa o chvíľu do stavu, kde vyrábať, kontrolovať, ako aj certifikovať vinári budú samých seba. Táto skutočnosť dáva absolútne záruku pre každého konzumenta značkového vína vyrobeného na území Slovenskej republiky, že bude mať vo fľaši, ktorú kúpi, značkové, odrodové víno? Pýtam sa: Je to skutočný zámer, kam chceme smerovať oblasť slovenského vinohradníctva, či je to zámer, aby sme jednoznačne zrušili vinohradníctvo a vinárstvo na území Slovenskej republiky, nahradili ho dovozom a predávali zahraničné bez riadneho označenia a riadneho zistenia pôvodu? Ďalšia problematická oblasť, ktorá ale nie je vyriešená v zákone, je Tokajské združenie. Členstvo v Tokajskom združení nie je definované v návrhu zákona ani v samotných stanovách, čím by mohlo dôjsť k obmedzeniu rovnosti prístupu k vlastníkom a užívateľom tokajských honov a výrobcom tokajského vína z dôvodu zabránenia vstupu. Preto navrhujem pozmeňujúci bod 4, kde v § 31 sa za odsek 3 vkladajú nové odseky 4, 5 a 6, ktoré znejú: Odsek 4: „Členom Tokajského združenia sa môže stať fyzická osoba alebo právnická osoba, ktorá vlastní alebo užíva tokajské vinohradnícke hony, ktoré sú zaradené do kvalifikovaných honov, alebo vyrába tokajské víno v Tokajskej vinohradníckej oblasti na základe písomnej žiadosti. Členstvo vzniká od prvého dňa nasledujúceho mesiaca od doručenia žiadosti.“ Takéto znenie automaticky vytvorí pre každého vlastníka, užívateľa tokajských honov, že sa stane členom tohto Tokajského združenia. Odsek 5: „Zástupca vinárov a zástupca vinohradníkov za každú tokajskú obec uvedenú v § 30 ods. 1 je volený do Predsedníctva Tokajského združenia. Predsedníctvo si zvolí zo svojich radov predsedu a dvoch podpredsedov.“ Takéto riešenie zabezpečí, že každá vinohradnícka obec z tých siedmich, ktoré sú na území Tokaja, bude mať rovnomerné zastúpenie v tomto združení, resp. v jeho vedení. Odsek 6: „Členstvo v Tokajskom združení zaniká a) úmrtím člena, resp. zánikom právnickej osoby, b) vystúpením – členstvo zaniká dňom doručenia písomného oznámenia člena o vystúpení zo združenia predsedníctvu, c) vylúčením – členstvo zaniká dňom doručenia rozhodnutia predsedníctva o vylúčení, d) zánikom združenia.“ Doterajšie odseky sa prečíslujú. Zároveň sa upraví aj § 37 ods. 3 písm. l). Prečo toto riešenie? No preto, lebo dnes v tomto Tokajskom združení, odkedy sme ho vytvorili prvýkrát v roku 2006, je zainteresovaných asi 15 ľudí. Vlastníkov a vinárov v oblasti Tokaja je viac ako 600. Týmto zákonom splnomocňujeme Tokajské združenie vydávať jednotlivé opatrenia a vykonávať zásahy, ktoré sa dotýkajú každého jedného vlastníka. Nazdávam sa, že keď im nevytvoríme rovnocenný prístup, aby mohli byť účastní tohto Tokajského združenia, tak vytvoríme súkromnú organizáciu, ktorá nemá žiadne iné osobitné postavenie ani ústavné oprávnenia, ale napriek tomu bude vstupovať do práv jednotlivých vlastníkov tým, kedy určí začiatok zberu hrozna, zatriedenie hrozna, a tým zatriedenie tokajských vín. Myslím si, že toto nemôže byť cieľom tohto zákonodarného zboru. Dovoľujem si vás požiadať o podporu týchto návrhov. A zároveň navrhujem, aby sa hlasovalo o bodoch 1, 2 a 3 spoločne, nakoľko spolu úzko súvisia, o bode 4, ktorý sa dotýka § 31 spoločne, zvlášť. Taktiež navrhujem, aby body spoločnej správy 5 a 6 boli vyňaté na osobitné hlasovanie, pretože práve do tejto oblasti sú mierené moje pozmeňujúce návrhy 1, 2 a 3. A navrhujem, aby bola prijatá mnou predložená alternatíva alebo spôsob riešenia. Taktiež opätovne len zdôrazňujem návrh vyňať na osobitné hlasovanie bod 9 spoločnej správy, čo sa týka vyňatia pozemkov do 1 000 metrov štvorcových, teda riešenia pre tých, ktorí v Bratislave vlastnia vinice s rozlohou 800 metrov štvorcových. Body, ktorými sa navrhuje vypustiť autorizovanú osobu pre certifikáciu vinárskych produktov pri uvádzaní na trh. Certifikácia je overenie, dodržiavanie špecifikácie vína, teda aj kontrola, z ktorého regiónu pochádzalo hrozno, z ktorého bolo víno vyrobené. Orgán vykonávajúci certifikáciu musí byť objektívny a nestranný a musí byť akreditovaný v zmysle článku 48 nariadenia Rady 479/2008, č. 1180, a nie je v súlade so zákonom, 491/2009, aby to bolo v súlade s Európskou normou EN 45011 alebo ISO/IEC 65. Taktiež musia byť v súlade s článkom 5 nariadenia Rady 882/2004 o úradných kontrolách, ktoré stanovuje súhlas s Európskou normou, takéto akreditácie vydáva Slovenská národná akreditačná služba, a nie tak, ako navrhuje predložený návrh zákona ministerstvo pôdohospodárstva. Ministerstvo pôdohospodárstva pokiaľ bude vydávať certifikáciu, bude poverovať autorizovanú organizáciu, bude porušovať nariadenie Európskej únie. Potom je jednoduchšie, a opätovne zdôrazňujem, hlasovať skôr o vrátení návrhu zákona predkladateľovi, nech to prepracuje, nech donesie zákon, ktorý bude sledovať záujmy vinárov, vinohradníkov a potreby Slovenskej republiky. Ďakujem pekne za pozornosť.