Kollár, Jozef, poslanec NR SR (2015-05-20):
Ďakujem pekne za slovo, vážený pán predsedajúci. Vážená pani predkladateľka, chcem pozdraviť aj členov vlády, ale neviem koho, lebo teraz tu nesedí úplne, (reakcia z pléna) ospravedlňujem sa pánovi ministrovi Žigovi, áno, áno, áno, úctivo sa ospravedlňujem ešte raz. A ešte raz sa ospravedlňujem kvôli tomu, že som nečakal, že kolega Švejna tak razantne utne svoj prejav, koniec, ani faktické poznámky, ani žiadna k tomu diskusia ďalšia, to ma trošku prekvapilo, takže ešte raz „mea culpa“. Takže, dámy a páni, najskôr si na úvod povedzme, ako sme sa dostali do dnešného bodu, to, že vôbec dnes máme tú česť prerokovávať tak závažnú tému. A teraz hovorím možno ani nie tak k vám, čo ste tu prítomní v sále, ale hovorím k občanom Slovenska a k médiám na balkóne, aby nám bolo všetkým jasné, že keď niekto povie vetu, že Slovensko v súčasnosti potrebuje dočerpať sumu niekde radovo medzi 3 až 4 mld. eur, teraz nediskutujem o tom, čo z toho sa ešte podarí do konca roka, tú sumu som si nevymyslel ja, tú sumu nájdete v správe o krajine, v správe o Slovensku, to je interný dokument Európskej komisie. Interný dokument znamená, že to nie je oficiálne stanovisko Európskej komisie, to sú dokumenty, ktoré si vymieňajú medzi sebou jednotlivé odborné útvary v Bruseli, tak tam sa spomína suma medzi 3 až 4 mld. eur. A teraz, aby sme presne vedeli, čo tá suma napríklad znamená v ekvivalentnom vyjadrení v iných tovaroch a službách. Za 4 mld. eur by Slovensko mohlo napríklad postaviť 11 univerzitných nemocníc. V zátvorke mám napísané, že á 350 mil. eur. Teraz nediskutujem, či toľko má stáť jedna univerzitná nemocnica, ale za toľko ju chce stavať pán minister zdravotníctva. Za 4 mld. eur by Slovensko napríklad mohlo postaviť 3 obchvaty Bratislavy. Opäť v zátvorke á 1,3 mld. eur. Toľko je štátna expertíza na obchvat Bratislavy. Za túto sumu by Slovensko mohlo dokončiť diaľnicu z Bratislavy do Košíc, ktorá mala byť hotová v roku 2010, alebo napríklad, a to je úplne kľúčové na záver, o rovných 100 eur mesačne zvýšiť hrubú mesačnú mzdu 360-tis. pracovníkom vo verejnej správe na obdobie 10 rokov. Takže ešte raz, o 100 eur mesačne 360-tis. ľuďom vo verejnej správe na obdobie 10 rokov. Tak to bolo zopár takých ekvivalentov, takých porovnaní, čo všetko môže krajina, ako je Slovensko, urobiť za 4 mld. eur. Opakujem ešte raz, teraz nepolemizujem o tom, aká časť tejto sumy sa podarí vláde Roberta Fica do konca tohto roku vyčerpať. Povedzme si na úvod teraz, čo predchádzalo tomu, že sme sa dostali do dnešného bodu a že sme si takpovediac vynútili to historické oznámenie predsedu parlamentu Petra Pellegriniho z minulého týždňa, keď oznámil, že na jeho vlastnú iniciatívu zaraďuje do programu 51. schôdze Národnej rady bod o čerpaní eurofondov. To nie je výsledok iniciatívy Petra Pellegriniho, myslím, že celkom neúspešne sa to snažil zahrať a bol neúspešný v tejto hre aj ako herec. Čo tomu všetko predchádzalo? Už 5. mája 2015 som na zasadnutí výboru pre financie a rozpočet navrhol uznesenie, aby vláda Slovenskej republiky priniesla správu o čerpaní eurofondov na finančný výbor. Nechcel som ťahať túto správu na plénum Národnej rady. Je to veľmi robustná téma, je to veľmi komplikovaná téma a keďže sme sa chceli baviť s kolegami o vecných argumentoch, tak by nám úplne bola bývala postačovala táto správa na finančnom výbore. S úsmevom na tvári všetci členovia finančného výboru za stranu SMER – sociálna demokracia tento návrh uznesenia zamietli. Urobil som druhý pokus, a síce, navrhol som na tom istom výbore pre financie a rozpočet 5. mája, aby bolo schválené uznesenie, ktorým by bola zriadená komisia pre krízový manažment eurofondov pri výbore pre financie a rozpočet. Opäť to nebol pokus ťahať túto tému pod, alebo pred balkón, pred médiá, ani do pléna Národnej rady. Prečo som navrhoval zriadenie tejto krízovej monitorovacej komisie pri finančnom výbore parlamentu? Dôvod bol úplne prostý. Mnohí z vás, ktorí sedeli v tomto parlamente v uplynulom volebnom období, si budú pamätať zlyhanie finančnej správy. Budem stručný, Mikloš Mikulčík, kľakol na kolená informačný systém na finančnej správe. Mnohí z vás, ktorí boli poslancami v uplynulom volebnom období, si rovnako budú pamätať, že som sa stal vtedy predsedom monitorovacieho výboru pre kolaps finančnej správy, dostal som do ruky dekrét od vtedajšieho prezidenta Gašparoviča, ktorý mi udelil v prítomnosti Ivety Radičovej a bol som vtedy v jednej skupine v koaličnom zoskupení poslancov vlády Ivety Radičovej. Ale išlo mi o vec. Tak som bol predsedom tohto monitorovacieho výboru. Presne taký istý a robustnejší problém je v oblasti čerpania eurofondov, preto som navrhol zriadenie krízovej monitorovacej komisie pri finančnom výbore parlamentu. Opäť tento druhý návrh, tento druhý krok bol poslancami za stranu SMER – sociálna demokracia s úsmevom na tvári odmietnutý. Bola v tom čistá politika, ale túto výzvu, túto hodenú rukavicu som zodvihol a preto som navrhol, keď sme schvaľovali program tejto 51. schôdze Národnej rady Slovenskej republiky, doplnenie bodu programu práve o spomínanú správu vlády o čerpaní eurofondov. To bolo, myslím, v uplynulý týždeň v utorok, keď začínala táto schôdza. Všetci sediaci po mojej ľavej ruke, teda z môjho pohľadu 80, neviem koľko prítomných pánov poslancov za SMER tento návrh na doplnenie bodu programu zamietlo. Tak potom neostávalo nič iné, len sme sa dali dokopy, iniciatíva prvá vzišla v spojitosti s klubom KDH a s klubom poslancov za MOST – HÍD. Trvalo nám niekoľko málo hodín a vyzbieral som 62 podpisov poslancov opozície. Prosím vás pekne, to je viac, ako sa podpísalo pod návrh kandidáta na predsedu NKÚ Maroša Žilinku. Šesťdesiatdva podpisov, tu sú, môžete si ich spočítať a skontrolovať. Prečo o tom hovorím? Až toto bol ten kľúčový, ten moment, ktorý rozpohyboval aj predsedu Národnej rady Petra Pellegriniho a povedal si, no nedáme tej opozícii nejakú veľkú mediálnu šancu, nebudeme predsa hovoriť o eurofondoch v parlamente na návrh opozície, na základe zvolania mimoriadnej schôdze parlamentu, veď to zahráme tak šikovne mediálne, že to my, vládna strana ústami predsedu Petra Pellegriniho, my navrhneme ten bod do programu. Ja sa pýtam, čo sa udialo za niekoľko málo dní, za 10 dní, keď som v utorok minulý týždeň navrhoval doplnenie bodu programu? Všetci ste to zamietli. Uplynulo 10 dní a Peter Pellegrini to navrhol nakoniec sám. Veď tá hodina pravdy, tá hodina H vždy jedného dňa príde skôr alebo neskôr. Takže toto boli 3 kľúčové kroky, ktoré predchádzali vôbec skutočnosti, že dnes stojíme tu, alebo sedíme v tejto sále a môžeme o tejto téme vecne diskutovať. Dámy a páni, chcem povedať, že situácia v čerpaní eurofondov na Slovensku je skutočne katastrofálna. Môže hovoriť pán podpredseda vlády pán minister Vážny, čo chce vo svojej správe o tom, keď tu premietal pred chvíľočkou v úvodnom slove grafy o zazmluvnení, o kontrahovaní, o počte výziev, koľko bolo výziev urobených za tej, za onej vlády, holé čísla hovoria ale niečo úplne iné. To, že tá situácia je vážna, to vie opozícia, to vie tých 62 kolegov, ktorí podpísali návrh na zvolanie mimoriadnej schôdze. To, že situácia je vážna, to vedia aj členovia vlády Roberta Fica a to, že situácia je vážna, to vie aj samotný premiér Robert Fico. O to viac ma udivuje, dámy a páni zo SMER-u – sociálnej demokracie, že ste tak arogantným spôsobom zamietli ten môj pokus č. 1, 2 a 3, čiže diskutovať o tom na finančnom výbore, to ste nepovažovali za nutné, dnes sme tu nemuseli dva dni hovoriť o eurofondoch v pléne pred médiami, zriadiť krízový monitorovací výbor, aj to ste odmietli, zaradiť tento bod do programu 51. schôdze, aj to ste odmietli, až keď ste videli 62 podpisov, vtedy ste sa rozpohybovali. To ma naozaj, naozaj mrzí. Druhý moment, ktorý ma vyrušuje, je ten, že premiér Robert Fico veľmi správne cítiac, že politickú zodpovednosť za katastrofálnu situáciu v čerpaní eurofondov, o čom budem o chvíľočku hovoriť, nesie len a len on. Strešnú, on je vrchol pyramídy, strešnú politickú zodpovednosť má premiér Robert Fico. Je obdivuhodné, akým spôsobom strčil hlavu do piesku a vystrčil pred seba taký ochranný štít, na čelo ktorého postavil vicepremiéra, podpredsedu vlády pána ministra Vážneho. Ten bol včera vo finančnom výbore odprezentovať správu vlády o čerpaní eurofondov. Nebudem hovoriť celé názvy toho dokumentu, to bola správa o implementácii štrukturálny fondov a kohézneho fondu na obdobie rokov 2007 až 2013, a ten istý podpredseda vlády minister Vážny prezentoval túto správu aj dnes v pléne. Mne je vás, a som rád, že ste prišli do sály, pán podpredseda vlády, mne je vás človečensky, osobne naozaj úprimne veľmi, veľmi ľúto. Poviem vám prečo. Strešnú politickú zodpovednosť za katastrofálnu situáciu čerpania eurofondov z obdobia 2007 až 2013, nenesie pán podpredseda vlády Vážny. Ak nejakú politickú zodpovednosť alebo nejakú časť tejto politickej zodpovednosti nesie, tak to je tak, tipoval by som, v objeme 1/12, alebo koľko bolo operačných programov v období prvej Ficovej vlády. Vtedy bol pán minister Vážny ministrom dopravy a ak niesol za niečo politickú zodpovednosť, tak to bolo za čerpanie finančných prostriedkov z operačného programu Doprava. Nič viac a nič menej. Preto mi to nedáva ani tú elementárnu logiku, prečo sa stal teraz a prevzal na seba tú nevďačnú úlohu osobného ochranného štítu premiéra Fica. Ja som očakával, že dnes príde naozaj túto správu do pléna predniesť Robert Fico. Preto som aj môj príspevok do rozpravy k tomuto bodu nazval Zlyhanie a klamstvá Roberta Fica v čerpaní eurofondov, a túto tézu, toto tvrdenie sa pokúsim doložiť na faktoch, ktoré vo svojom vystúpení teraz uvediem. Dovoľte mi na úvod odcitovať jeden výrok, ktorý Robert Fico povedal už 23. apríla 2009, to znamená pred šiestimi rokmi, keď povedal, citujem: „Schopnosť vyčerpať eurofondy je pre mňa dôležitejšie ako vnútrokoaličné vzťahy.“ Vtedy mal nejaké problémy s koaličnými partnermi Vladimírom Mečiarom a Jánom Slotom a povedal túto historickú vetu, že nadradí nad problémy s koaličnými partnermi čerpanie eurofondov. Druhý výrok povedal v lete 2012 po tom, čo opäť prevzal moc, tentokrát už sám bez koaličných partnerov a povedal, citujem: „Chcem prinútiť každého ministra, že mi vlastnou krvou podpíše, že minie prostriedky v rámci európskych fondov.“ A teraz už ten tretí výrok, nemám zapísaný, tak ho budem voľne parafrázovať, to bola replika ministra Richtera, keď povedal premiérovi: „Ja budem potrebovať tej krvi dopumpovať.“ Obrazne chcel povedať, že on ešte je schopný a má kapacitu absorpčnú, vyčerpať viac, ako je potenciál, ako máme pridelené prostriedky z Európskej únie. Tak sa teda pozrime, aká je skutočnosť po týchto veľkých, megalomanských vyhláseniach o vlastnej krvi a o tom, že nadradíme čerpanie eurofondov aj koaličným vzťahom vnútri koalície Fico, Slota, Mečiar. Vláda v tomto zložení, v tomto triumviráte hneď po nástupe k moci zrušila národný strategický referenčný rámec, ktorý vyrokovala na sklonku druhého obdobia vláda Mikuláša Dzurindu. Odôvodnenie bolo také celkom uveriteľné na prvé počutie, že sa pokúsi vláda Roberta Fica I. urobiť realokáciu, to znamená presun použitia prostriedkov medzi operačnými programami a bolo by to celkom legitímne, opakujem, to isté urobila aj vláda po nástupe, vláda Ivety Radičovej, bolo by to celkom legitímne, keby na tomto kroku nebolo Slovensko stratilo celý rok 2007. Čo sa udialo v skutočnosti po vzniku vlády Roberta Fica v koalícii Fico, Slota, Mečiar, bolo na Slovensku, počúvajte dobre, osem operačných programov. Jedného dňa ráno sa pán premiér Fico zobudil a zistil katastrofálnu skutočnosť pre SMER, že šesť z týchto ôsmich operačných programov je pod kontrolou ministrov za Slovenskú národnú stranu. To sú holé nespochybniteľné fakta, poprosím potom pána podpredsedu Vážneho, aby ich v reakcii na moje vystúpenie vyvrátil, budem sa veľmi tešiť na vecnú diskusiu. Čiže šesť z ôsmich operačných programov v rukách ministrov za Slovenskú národnú stranu. Bolo potrebné teda zhodiť zo stola národný strategický, referenčný rámec a bolo potrebné vytvoriť tri nové operačné programy k tým ôsmim a pozrime sa na to, aké tri nové operačné programy vznikli. Bol to OPIS, operačný program informatizácie spoločnosti. Kto ho gestoroval? Kto bol na čele riadiaceho orgánu? Vtedajší minister financií Jano Počiatek. Vznikol ďalší operačný program Zdravotníctvo. Kto ho gestoroval? Vtedajší minister zdravotníctva pán Valentovič. Vznikol ďalší operačný problém, ktorý sa volal Konkurencia a hospodársky rast. Kto ho gestoroval? Vtedajší minister hospodárstva pán Ľubomír Jahnátek. Čiže vznikli k tým stavajúcim ôsmim tri nové operačné programy. Čuduj sa svete, všetky tri aditívne pridané operačné programy pod gesciou ministrov za stranu SMER – sociálna demokracia. Opäť, ešte raz podotýkam, v snahe a súc vedení len snahou pre objektivitu, bolo by to všetko legitímne, pokiaľ by dôsledkom tohto kroku nebol fakt, že za dvanásť mesiacov roka 2007 Slovensko nezakontrahovalo a nevyčerpalo ani jeden jediný cent. Ak sa budete niekto pozerať na štatistiku miery, to, čo hovorí kolega Počiatek, kolega Vážny, ak chcete čerpať, tak tomu musí predchádzať kontraktácia. Vy ste ani nezakontrahovali, ani nevyčerpali, ani jeden jediný cent za celý rok 2007. Tu sa niekde začína odvíjať klbko tej spomínanej tragédie v čerpaní eurofondov. Pán minister Vážny, ale aj ďalší moji predrečníci išli po tej linke, ktorá mne osobne nie je celkom blízka, naša vláda, vaša vláda, čo urobili jedni, druhí, ale keď už ste hodili tú rukavicu, pán minister Vážny, tak ja ju opäť zodvihnem a chcem vám povedať, že počas tých siedmich rokov, to je obdobie 2007 až 2013, to je 84 mesiacov, 7 krát 12 je 84, 63 mesiacov z tých 84 bola pri moci vláda Roberta Fica, 21 mesiacov bola pri moci vláda Ivety Radičovej. A teraz to kľúčové. Nie je podstatné, kto je ako dlho pri moci, podstatné je, čo za to obdobie, keď vládne, dokáže urobiť. Tak ak chcete, aj kontra, teda objem zakontrahovaný, aj objem čerpaný, tak prepočítané dáta s presnosťou na priemerný mesiac, priemerné tempo zazmluvnenia eurofondov počas vlády Ivety Radičovej, to je prepočítané na jeden mesiac, bolo o 26 % vyššie ako priemerné mesačné tempo zazmluvnenia za 63 mesiacov vlády Roberta Fica. Priemerné tempo čerpania eurofondov bolo za to isté obdobie, pán minister Vážny, o 94 % vyššie, priemerné mesačné tempo, lebo chceme zohľadniť to, že jedna skupina vládla 63 mesiacov a druhá skupina vládla 21 mesiacov, tak priemerné mesačné tempo čerpania bolo o 94 % vyššie, ako priemerné mesačné tempo čerpania za vlády Roberta Fica. A teraz, ak dovolíte, veľa údajov, ktoré odzneli z úst mojich predrečníkov, boli údaje tri, štyri, päť, niektoré aj pol roka, šesť mesiacov staré. Ja vám dám, pán minister Vážny, k dispozícii údaje, ktoré sú aktualizované na dennej báze. To znamená, že doslova ten dokument, je to oficiálny dokument Európskej komisie, ktorý má názov, že je to percentuálne čerpanie fondov, ale paid in, to znamená tých fondov na kešovej, na hotovostnej báze, ktoré už boli preplatené v pomere k potenciálu alebo v pomere k tomu, čo bolo v príslušnej krajine pridelené na tých sedem rokov. A tieto údaje nesú názov, že This data is refreshed every twenty four hours, tieto dáta sú refrešované, upgradované každých 24 hodín. Takže, dámy a páni, údaje, ktoré vám teraz uvediem, sú staré 24 hodín, sú zo včerajšieho popoludnia, tie údaje. Slovenská republika je v čerpaní eurofondov, ale aby sme sa rozumeli, pán minister Vážny, to nie sú tie eurofondy, ktoré ste podali na národnú audítovaciu jednotku, aby ich odobrila, ani na certifikačný orgán, ktoré sú niekde v pipe-line, ktoré niekde čakajú na schválenie v Bruseli, to sú eurofondy, ktoré na kešovom, hotovostnom princípe už má vo vrecku minister Peter Kažimír, už sú na príjmovej strane štátneho rozpočtu. Tak miera čerpania Slovenskej republiky je 62 %. Viete, aký je priemer Európskej únie? Osemdesiatdva percent, čiže o 20 percentuálnych bodov vyšší. Viete, kto lídruje tento rebríček? Estónsko, ktoré má mieru čerpania k včerajšiemu popoludniu na úrovni 95 %. Týchto premiantov, týchto lídrov je tu hneď niekoľko. Na druhom mieste je Portugalsko, 94 %. Na treťom mieste je Litva, 94 %. Na štvrtom mieste Fínsko, 93 %. Pokračuje Švédsko a Poľsko, 93 a 91 %. Dánsko 90 %, a čuduj sa svete, Helénska republika, po slovensky Grécko, má mieru čerpania eurofondov na úrovni 90 %. O čom sa chceme ešte ďalej baviť? To Slovensko, to úbohé Slovensko 62 %. Prečo toto spomínam, pán minister Vážny? Hovorím to kvôli tomu, že nájdete v tej skupine premiantov, ktorí lídrujú tento rebríček, nielen silné, vyspelé, staré, členské štáty, ako je Švédsko, Fínsko, Dánsko a ďalších a nájdete na čele tohto rebríčka nové, členské krajiny, Litvu, Estónsko a ďalších. Estónsko dokonca ako absolútny líder so spomínanou sumou alebo mierou čerpania 95 %. Hovorím o tom preto, lebo v daných neoptimálnych podmienkach, a to budem s vami súhlasiť, celkom vzácne, že áno, podmienky čerpania eurofondov nie sú optimálne, je tam veľa byrokracie, ale pozor, nielen domácej byrokracie, ale aj byrokracie na strane Európskej komisie, ale viete, v čom je problém? Že tú istú mieru byrokracie, tú istú mieru prekážok, administratívnych, takých, onakých, predsa má aj Fínsko, aj Estónsko, aj Litva, aj ďalšie krajiny. Ja sa pýtam, ako je možné, že tieto krajiny dokážu v daných, neoptimálnych podmienkach dosahovať 95-percentné miery čerpania eurofondov? Čo sa stalo? Čo je za tým? A teraz neriešim, čo urobila jedna vláda alebo druhá vláda, toto je holý fakt. Opakujem, dáta staré 24 hodín. Rád vám ich odovzdám, alebo vám môžem preposlať potom link, lebo viem, že aj na mnohých vašich poradách pracujete s údajmi, ktoré sú niekoľko mesiacov staré. Takže skúsme pracovať s dátami, ktoré majú 24 hodín. Celý ten príbeh nešťastný, a dnes musíme hovoriť naozaj o ekonomickej katastrofe v čerpaní eurofondov, odštartovala v princípe už Európska komisia v lete minulý rok, keď si spomínate na ten dnes už slávny list Waltera Deffaau, generálneho riaditeľa DG Regio, to znamená generálneho riaditeľstva pre regionálnu politiku, kedy nám oznámil, že Slovensko má suspendované, pozastavené čerpanie eurofondov. To oznámenie prišlo po tom, čo v novembri 2013 bol zahájený európsky audit z domáceho slovenského auditu a audítori európski došli s konštatovaním, že národný, domáci, slovenský audit čerpania eurofondov je nedôveryhodný. To netvrdíme my, v opozícii, to skonštatoval európsky audit, že máme nedôveryhodný domáci, slovenský audit. Tak bolo rozhodnuté o suspendovaní všetkých platieb z európskeho fondu regionálneho rozvoja. To bolo pre mňa kľúčové, aj keď kritické, veľmi kritické poznanie, že som 7. októbra 2014, to sa bavíme o období spred siedmich mesiacov, presadil tentokrát a ďakujem všetkým poslancom za stranu SMER – sociálna demokracia na finančnom výbore, ktorí tiež hlasovali za toto uznesenie, presne má číslo 349, presadil som uznesenie, ktoré zaväzuje ministra Petra Kažimíra, aby na mesačných intervaloch predkladal finančnému výboru informácie o objeme neuhradených žiadostí o platbu, neuhradených súhrnných žiadostí o platbu, neuhradených korekciách čerpaní eurofondov. Nebyť schválenia tohto uznesenia, o ktorom sa potom dozvedel, že dnes možno aj minister Peter Kažimír ľutuje, že dal semafor zelený, že dal zelenú poslancom za SMER vo finančnom výbore, aby toto uznesenie prijali, nebyť tohto uznesenia, tak dnes ani celkom presne nemáme tú pokrievku na hrnci odokrytú a celkom nevieme nahliadnuť do toho hrnca, aká polievka sa tam varí. Takže ešte raz, úprimne ďakujem aj poslancom za stranu SMER, že za tento návrh uznesenia 7. októbra 2014 hlasovali. Vďaka tomu, môžete vidieť teraz výsledok na týchto troch uvedených grafoch, ktoré o chvíľočku okomentujem. Takže, ak sa nemýlim, tu po mojej pravej ruke máte prvý graf, ktorý hovorí o vývoji nepreplatených žiadostí o platbu a nepreplatených súhrnných žiadostí o platbu. Nájdete tam dve zistenia. To prvé zistenie hovorí o tom, že z mesiaca na mesiac nám brutálne tieto čísla narastajú. Narastá nám aj objem nepreplatených žiadostí o platbu, narastá nám aj objem nepreplatených súhrnných žiadostí o platbu, ktorý dosiahol už katastrofálne číslo k 22. aprílu – 990 mil. eur. Z tých 990 mil. eur, a to nie je môj údaj, to je oficiálny údaj Ministerstva financií Slovenskej republiky, 661 mil. eur pripadá na sedem zablokovaných operačných programov. Čiže ak budete hľadať rozdiel medzi číslami 661 a 990, je tam istý ten gap, tá medzera. To sú normálne, štandardné žiadosti o platbu, kde má, myslím, Brusel dva mesiace na to, aby rozhodol o ich preplatení alebo nepreplatení. Pripusťme, že všetky budú preplatené. Ale to, čo je pod tým, tých 661 mil. eur, to sú zablokované nepreplatené žiadosti o platbu, ktoré rezultujú priamo z dôvodov zablokovaných siedmich operačných programov. To sme si vyjasnili včera na finančnom výbore. Ministerstvo financií vo svojom liste hovorí, že je zablokovaných sedem operákov k dnešnému dňu, minister Vážny hovorí, že päť. Potom došlo k tomu rozriešeniu toho rébusu, že dva operačné programy sú čiastočne zablokované, na tom sme sa zhodli. Druhé zistenie je, že medzimesačne nám tento objem nepreplatených žiadostí o platbu katastrofálne narastá. Čo na tom, že v liste ministra financií Petra Kažimíra každý mesiac, keďže musí tieto dáta predkladať finančnému výboru, sa dočítame, že objem zablokovaných alebo nepreplatených žiadostí o platbu bude postupne klesať tak, ako bude postupne sa dariť odblokovávať jednotlivé operačné programy, toľko z listu ministra Petra Kažimíra. Tak sa pozrite na tú prvú tabuľu po mojej pravej ruke, ako nám to klesá. Pozrite sa na vývoj toho stĺpcového grafu. Klesá, či narastá? Myslím, že exaktný, len taký letmý pohľad bez znalosti ekonomiky jasne hovorí o tom, že nám to narastá a že nám to narastá lineárne. Tretie zistenie, som stále u údajov, ktoré hovoria o nepreplatených žiadostiach o platbu, hovorí o tom, že najväčší objem nepreplatených žiadostí práve vďaka zablokovaným siedmim operačným programom máme v oblasti troch operačných programov, a to je výskum a vývoj 302 mil., informatizácia spoločnosti 243 mil. a vzdelávanie 65 mil. eur. Toto konštatovanie je veľmi smutným konštatovaním pre krajinu obzvlášť preto, že všetko sú to operačné programy, ktoré sú pre malú krajinu, otvorenú ekonomiku, akou je Slovensko, pre krajinu s relatívne nízkou konkurencieschopnosťou ekonomiky sú veľmi kľúčové, veda, výskum, vzdelávanie a informatizácia. Takže máme najväčší objem zablokovaných platieb práve v najkľúčovejších operačných programoch. A keď sa pozrieme na mieru čerpania, lebo úplne jedna vec sú zablokované platby a diametrálne inou témou sú, je miera čerpania, lepšie povedané miera nečerpania eurofondov, tak tie najnižšie miery čerpania máme opäť v operačných programoch, ktoré sú pre slovenskú ekonomiku kľúčové, a to je konkurencieschopnosť a hospodársky rast. Tam bola miera čerpania ešte na konci uplynulého roka 52 %, operačný program Vzdelávanie 61 %. Čiže tam, kde hovoríme o vsádzaní investícií na mladú generáciu, Slovensko potrebuje kapitál a Slovensko potrebuje talenty. Odkiaľ tie talenty vezmeme, ak nedokážeme čerpať eurofondy práve v operačnom programe Vzdelávanie, tam máme mieru čerpania, to je december 2014 – 61 %, teraz je o trošku, o trošku vyššia. Hovorím o tom preto, lebo v roku 2009 v apríli bola na Slovensku, bola taká celkom médiami opomenutá konferencia, ktorá sa volala „Vedomostná spoločnosť HI-TECH Slovensko“. A na tejto konferencii vystúpil vtedajší eurokomisár zo Slovinska, myslím, že Janez Potočnik, ktorý úplne jasne konštatoval, že Slovensko nevyužilo úplne svoj vedecký potenciál a že Európska únia sa už v roku 2002 zaviazala, že práve na oblasť vedy a výskumu do roku 2010 použije 3 % hrubého domáceho produktu. Viete, aký podiel HDP na investíciách do vedy a výskumu má Slovensko? Nula celá štyridsaťšesť percenta, čiže asi 1/10 toho, čo bol pôvodný záväzok Európskej únie dosiahnuť do roku 2010. Ale posledná veta, neviem, či bude hlasovanie, pán predsedajúci, alebo nie. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)