V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-05-25):
J. Cuper, poslanec: Vážený pán predsedajúci, milé dámy, vážení páni, dovoľte mi, aby som interpeloval ministra spravodlivosti Daniela Lipšica. Vážený pán minister spravodlivosti Daniel Lipšic, interpelujem vás s otázkou, dokedy ešte chcete škandalizovať sudcov, ktorí nezávisle rozhodujú na základe zákona a voľného hodnotenia dôkazov, a nie na základe vašich údajne odborných, v skutočnosti politických direktív. Čím chcete odôvodniť tak obrovský nárast disciplinárnych konaní voči sudcom, ktoré vy ako minister za vaše krátke pôsobenie vo funkcii ste stihli iniciovať? Svoju otázku odôvodňujem nasledovnými zisteniami. Doteraz už tri roky nemôže vykonávať v plnej kompetencii sudkyne svoju funkciu sudkyňa Ľudmila Hatalová, ktorá sa zjavne previnila iba tým, že sa odvážila vrátiť žaloby podané Michalom Serbinom na Ivana Lexu pre nedostatok dôkazov späť do prípravného konania. Na váš pokyn bola táto sudkyňa podrobená disciplinárnemu konaniu, ktoré sa ešte stále neskončilo. Pritom sa však už skončili na súde niektoré prípady, ktoré ona vrátila do prípravného konania pre zjavný nedostatok dôkazov. Boli zastavené, lepšie povedané, bola v nich vyslovená nevina nášho mandanta alebo, lepšie povedané, skončili sa s tým, že sa skutok nestal. Lenže tejto sudkyni vy, pán minister, ste pozastavili výkon sudcu, hoci sa nedopustila žiadneho trestného činu. Tým ste naznačili, že podobne by mohli skončiť aj iní sudcovia, ak by nerozhodovali v súlade s vami prezentovanou vôľou potrestať Lexu na súde, hoci mu neviete dokázať, že by sa nejakého trestného činu dopustil. Pritom vami dosadený predseda Okresného súdu Bratislava III, nebudem ho menovať, na základe administratívnych opatrení zbavil Lexu zákonného sudcu v prípade triptychu a tento prípad si mimo rozvrhu práce sudcov pridelila podpredsedníčka súdu a predsedníčka senátu a rozhodla tak, ako rozhodla, šalamúnsky. Teda údajnú vinu v kauze triptychu voči Ivanovi Lexovi vyslovovala nezákonne ustanovená  predsedníčka senátu. Pán minister spravodlivosti, a čo zistil súd, ktorý sa zaoberal týmito kauzami, kde sudkyňa Hatalová celkom správne rozhodla vrátiť ich do prípravného konania a bolo to za to takýmto administratívno-disciplinárnym postupom riešené? Väčšina pojednávaní dopadla tak, že sa Ivan Lexa nedopustil konania v rozpore s Trestným zákonom. Teda súd vo väčšine prípadov konštatoval, že sa skutok nestal. Veď si spomeňte na kauzu vyraďovania zbraní z arzenálu SIS či na tzv. mŕtve duše. Takže skončené sú aj ďalšie veci, až na štyri, ktoré nezmyselne v prípravnom konaní držia vyšetrovatelia zrejme na politickú objednávku, lebo je v nich absolútna dôkazná núdza. A nádejam sa, že v dohľadnom čase budú urobené spravodlivosti za dosť a orgány činné v trestnom konaní prestanú nezmyselne prenasledovať a perzekvovať bývalého riaditeľa Slovenskej informačnej služby. Lenže vy, pán minister, ste sa rozhodli sudkyňu, ktorá videla už pri predbežnom prejednaní obžaloby, že žaloby sú výplodom človeka, ktorý tvrdí vážnou psychickou poruchou, navrhnúť na disciplinárne konanie a pozastaviť jej výkon sudkyne. Takéto konanie je síce vaším právom, ale ak ho nezneužívate na politické ciele a ak sa zároveň vďaka nemu nevytvára neúmerný politický tlak na sudcov. Svoje vedia už aj tí sudcovia, ktorí prišli s prípadmi Ivana Lexu do kontaktu a rozhodli sa konať nezávisle od výkonnej moci teda od vašej moci. Vy ste, pán minister, tento tlak pomáhali vytvárať, ba svojimi podaniami na disciplinárne konania a pozastavenie výkonu sudcu bez trestného stíhania ste ho až príliš často bezdôvodne uvádzali do praxe len z politických dôvodov za účelom perzekúcie politických protivníkov. A to nie je normálne v demokratických a právnych pomeroch. Ako minister spravodlivosti ste sa nečinne prizerali keď dokonca kanceláriu sudcu Najvyššieho súdu prehľadali kukláči. Len tak mimochodom podotýkam, že tento sudca Milan Lipovský už tiež raz rozhodoval o Lexovom prípade a neskorší vývoj mu dal za pravdu že rozhodoval správne, keď iné súdy potvrdili, že skutky, ktoré Lexovi pripisovali, sa vôbec nestali. Pritom Lipovského vyšetrovali pre údajnú korupciu, ktorá sa mala stať 2 roky predtým, a všetky relevantné sudcovské organizácie proti tomuto konaniu vyslovili naliehavý protest. Len vy ako minister spravodlivosti, ktorý by sa mal zasadzovať za spravodlivý postup pri vyšetrovaní údajnej trestnej činnosti sudcov, ste vyhlásili, že nikto nemôže byť imúnny, citujem, „voči podozreniu z korupčnej trestnej činnosti“. To je síce pravda, pán minister, ale indície nasvedčujú tomu, že toto podozrenie s vážnym politickým podtextom mohlo byť iniciované zo strany orgánov činných v trestnom konaní, ktorým šéfuje iný minister za KDH. Vážený pán minister, bolo by v záujme dôveryhodnosti politiky KDH, aby sa tieto indície nepotvrdili, lebo i šéf Združenia sudcov Slovenskej republiky Juraj Majchrák, ktorého sa nedá podozrievať zo sympatií k Ľudovej strane – Hnutiu za demokratické Slovensko či iným opozičným subjektom, hovorí, že ide o zastrašovanie všetkých sudcov Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. Vaše konanie vo funkcii ministra spravodlivosti voči sudcom odsúdili už opätovne viacerí predstavitelia sudcovského stavu. Naposledy vám svoj názor na vaše konanie vyjadrilo aj 15 sudcov Krajského súdu v Žiline, ktorí napísali, že vaše konanie voči ich kolegovi považujú za bezprecedentný zásah výkonnej moci do nezávislosti súdov. Citujem z ich stanoviska: „Hrubé znevažovanie sudcu JUDr. Daniela Hudáka s 25-ročnou sudcovskou praxou „hovorcovým komentovaním“, podotýkam, že tým hovorcom bol váš hovorca, Richard Fides, ktorý takéto právo nemá, procesných pochybení, pre ktoré mal Najvyšší súd zrušiť rozsudok vo veci obžalovaného, sudcovia Krajského súdu Žilina hodnotia ako nekvalifikované a naivné. Svedčí to o nedostatočnej znalosti problematiky trestného procesného práva zo strany výkonnej moci. Spájať zrušenie rozsudku Najvyšším súdom Slovenskej republiky s odbornou spôsobilosťou JUDr. Hudáka, ktorý patrí profesionálne k najvýkonnejším sudcom Krajského súdu v Žiline s najnižším počtom zrušených vecí odvolacím Najvyšším súdom Slovenskej republiky, je flagrantným zásahom výkonnej moci do nezávislosti súdnictva. Tento postup ministra spravodlivosti podľa názoru 15 sudcov Krajského súdu v Žiline nemožno nechať na pochybnostiach žiadneho sudcu znalého problematiky v justícii o tom, že minister spravodlivosti sa rozhodol za každú cenu potrestať sudcu JUDr. Hudáka disciplinárnym konaním, pretože predchádzajúce skončilo pre JUDr. Lipšica, ministra spravodlivosti, neúspešne. Podpísaní sudcovia vyjadrujú s týmito konaniami ministra spravodlivosti osobitný nesúhlas.“ A s takýmto vaším konaním nesúhlasím ani ja, pán minister. Preto ma zaujíma, kedy konečne s podobnými praktikami, ktoré svedčia o snahe politicky si podriadiť predstaviteľov súdnej moci, skončíte. Mohol by som tu vymenovať ďalší rad prípadov, napr. vaše spory s konkurznými sudcami či dehonestujúce vyjadrenia vášho hovorcu voči prokurátorom a vás samého, na čo už reagoval aj generálny prokurátor Dobroslav Trnka. V každom prípade nielen mňa by teda zaujímalo, kedy už s tým politizovaním v justícii vy, pán minister, skončíte a začnete sa správať tak, ako sa má správať minister spravodlivosti v demokratickom štáte. V demokratickom a právnom štáte má byť zabezpečená nestrannosť a nezávislosť súdnej moci od výkonnej moci, čo sa, žiaľ, nedá povedať o Slovenskej justícii, ktorej už dve funkčné obdobia po sebe šéfujú ministri spravodlivosti za KDH. Vážený pán predsedajúci, milé dámy, vážení páni, dovoľte, aby som prečítal svoju interpeláciu na ministra vnútra Vladimíra Palka. Vážený pán minister vnútra Slovenskej republiky Vladimír Palko, dovoľte, aby som vás interpeloval s otázkou: Prečo ste prijali do Policajného zboru Slovenskej republiky Oskara Fegyveresa, ktorý spôsobil Slovensku nevyčísliteľné morálne a politické škody? Svoju otázku odôvodňujem nasledovnými zisteniami. Podľa slovenských médií z 29. a 30. septembra roku 2004 Oskar Fegyveres pracuje v Policajnom zbore Slovenskej republiky pod zmenenou identitou. Nebudem tu meno uvádzať. Niekto mu musel umožniť vstup do služieb ministerstva vnútra. Pokiaľ viem, pán minister do služobného pomeru prijímate príslušníkov vy osobne. Zároveň Oskar Fegyveres potvrdil, že nikdy nebol v režime chráneného svedka a teda nevystupoval ako údajný legálny svedok údajného zavlečenia Michala Kováča mladšieho do cudziny. Naopak, podľa vlastného vyjadrenia získal po roku 1995 v zahraničí politický azyl, ktorý mu pomohol vybaviť podľa zdrojov z protokolov o výsluchu svedkov exminister kultúry Milan Kňažko. Ako člen Policajného zboru Slovenskej republiky sa však stal štátnym zamestnancom, pán minister. A zamestnancom štátu sa stal dokonca so zmenenou identitou, čo je absurdné. Ako vieme, Oskar Fegyveres nebol na Slovensku prenasledovaný. Tým, že požiadal o politický azyl v zahraničí, však spochybnil dobré meno Slovenskej republiky. A dnes ju reprezentuje ako štátny zamestnanec? Podľa známych informácií, ktoré verejnosť získala od roku 1995, je verejne známe, že Oskar Fegyveres hrubo porušil prísahu agenta Slovenskej informačnej služby, diskreditoval Slovenskú informačnú službu, nepravdivým svedectvom svojich spolupracovníkov vystavil nebezpečenstvu trestného stíhania, čo samo osebe nenasvedčuje tomu, aby takýto človek mohol opätovne a bez zábran podpísať služobnú prísahu, lebo ak niekto raz zradí prísahu, tak je ju zrejme schopný za peniaze zradiť aj druhýkrát. Sám sa dobrovoľne vyhlásil za údajného chráneného svedka zavlečenia syna exprezidenta Michala Kováča, zrejme na žiadosť vtedajšej tzv. Pittnerovej nezávislej vyšetrovacej komisie, ktorá bola hlavným iniciátorom štátneho prevratu vo voľbách v roku 1998. Vďaka tejto téme sa nielen podarilo odvrátiť od moci vtedajšiu vládnu koalíciu vedenú Ľudovou stranou – Hnutím za demokratické Slovensko, ale aj úspešne prekryť jeden zo závažných podvodov na firme Technopol za 2,3 mil. dolárov, čo v tom čase predstavovalo sumu 69 mil. Sk. A v tom podvode bol exprezidentov syn väznený v Nemecku. Na slobodu bol prepustený až po zložení vysokej kaucie. Po návšteve vtedajšieho prezidenta Michala Kováča a predsedu KDH Jána Čarnogurského údajne na konferencii podnikateľov v Mníchove sa mníchovská prokuratúra rozhodla zastaviť stíhanie, lebo začala plynúť účinná ľútosť potom, čo obvinení zložili požadovanú sumu, o ktorú ukrátili nemecký štát na daniach. Na verejnosti bolo prezentované, že súd rozhodol o zastavení stíhania z dôvodu, že sa nedá očakávať odsúdenie, keď Michal Kováč nastúpil pracovať na ministerstvo zahraničných vecí a podľa Viedenského protokolu sa na diplomatov nevzťahuje trestné stíhanie. Zdalo sa, že pán prezidentov syn je zachránený. Ale nebolo tomu tak, lebo exprezident Michal Kováč sľúbil advokátom Ivana Lexu, že zverejní verdikt mníchovského súdu. Doteraz tak neurobil. Veď keď zaplatil požadovanú čiastku, o ktorú obrali nemecký štát na daniach, tak bolo mníchovskou prokuratúrou voči nim zastavené trestné stíhanie. Lenže na Slovensku nedošlo k vráteniu peňazí ako v Nemecku, ale na tento podvod im udelil Michal Kováč milosť. Nakoniec mi dovoľte, aby som odcitoval z oficiálneho textu, ktorý napísal sám prezident Kováč v milosti, ktorú udelil kumpánom v podvode na firme Technopol. Citujem z oficiálnej milosti: „Martin S.-M. a Michal K. spoločne s Mariánom K. v mesiaci december 1991 navštívili Petra K. v Mníchove v Spolkovej republike Nemecka, keď ho prehovorili na účasť na spáchaní podvodu voči akciovej spoločnosti Technopol Bratislava tak, že po vysvetlení, ako sa podvod uskutoční, mu vyvrátili jeho obavy z nereálnosti tohto fiktívneho obchodu prostredníctvom faxov s poukazom na to, že v akciovej spoločnosti Technopol Bratislava majú známeho človeka, ktorý je do celej veci zapojený a zabezpečí preplatenie fiktívneho tovaru cez Česko-slovenskú obchodnú banku, pobočka Bratislava. Pod vplyvom tohto stretnutia sa Peter K. rozhodol zúčastniť sa na spáchaní podvodu a v čase od 1. 2. 1992 do 5. 5. 1992 spoločne s Mariánom K. a Rudolfom van der W. zrealizovali podvodný dovoz neexistujúcich textílií v hodnote 2 308 902 USD z Holandska od firmy Introcommerce Inc. pre akciovú spoločnosť Technopol Bratislava, čím jej spôsobili škodu v sume 69 mil. Sk. Uvedenú podvodne vylákanú sumu vyše 2 mil. dolárov od akciovej spoločnosti Technopol Bratislava si rozdelili Rudolf  van der W., Peter K., Marián K., Martin S.-M. a Michal K. podľa vopred pripraveného plánu.“ Takže toto vlastnoručne podpísal Michal Kováč. To znamená, že s tým súhlasil, že takto všetko prebehlo. A vyšetrovanie tohto podvodu znemožnili prezidentské milosti od Michala Kováča vlastnému synovi a spol. Tento podvod prekrylo v médiách a v slovenskej politike údajné zavlečenie mladého Michala Kováča mladšieho do cudziny, ktoré nesie všetky znaky antimečiarovských spravodajských hier, v ktorých bol žalovaný Ivan Lexa a Slovenská informačná služba. Boli vybratí selektívnou justíciou zjavne z dôvodu, že konanie proti Slovenskej informačnej službe a jej riaditeľovi sa musí utajiť a tak sa v ňom ľahšie robia podvody, lebo občanom sa môže servírovať len to, čo chcú jeho organizátori, aby občania vedeli. Milióny korún, konkrétne 69 mil., vyčíslené v dolároch na sumu 2,3 mil. amerických dolárov prestali zrazu ako šibnutím čarovného prútika všetkých zainteresovaných vtedajších opozičných politikov proti vláde Vladimíra Mečiara zaujímať. A nezaujíma ich to ani dnes, keď sú vo vláde a keď požadujú zrušenie iba Mečiarových amnestií, čoho sme tu boli prednedávnom svedkami. Naopak, tých, ktorým k moci pomohli, odmeňujú. A zrejme za takúto odmenu sa dostal človek, ktorý požiadal o politický azyl v zahraničí, za člena Policajného zboru Slovenskej republiky a ešte k tomu pod zmenenou identitou, keď zradil prísahu člena Slovenskej informačnej služby, čo je samo osebe trestným činom, pán minister. Svedectvo z protokolov z výsluchov hovorí, že údajný korunný svedok Oskar Fegyveres sa sám prihlásil u vyšetrovateľa, a to za veľmi tragikomických okolností, keď bol o polnoci dovezený v kufri bavoráka istého pána advokáta do prezidentovej vily. Tu bol akože vypočutý a tu mu pán prezident odovzdal milión šilingov, čo nie je malá suma, o čom je svedectvo minimálne dvoch svedkov. Potom bol opätovne naložený do kufra advokátovho bavoráka, odvezený do Petržalky, blízko hraníc s Maďarskou republikou, preložený do iného auta a prevezený do Maďarska. Samo osebe toto všetko nielen zakladá ďalší trestný čin údajného svedka, ale aj, ak by nebol chránený imunitou pána prezidenta aj exprezidenta Michala Kováča, svedčí o amorálnosti tých, ktorí sa dnes opätovne snažia otravovať verejnú mienku Mečiarovými amnestiami, aby sa údajne dozvedeli občania pravdu. Ale pravda je, vážení páni, vážené dámy, niekde inde. Bez rušenia Kováčových milostí a odtajnenia spisov sa k nej nedopracujeme. Podľa vyjadrení svedkov prípadu Oskar Fegyveres dostal od prezidenta Michala Kováča milión šilingov. Za milión šilingov, čo vtedy predstavovalo sumu 3 mil. korún, sa dalo nájsť dosť dobrodruhov schopných všelijakých trestných činov ďalších. Prečo by sa nepriznal aj k spáchaniu trestného činu zavlečenia, ak zároveň dostal za tento čin milosť, azyl v zahraničí a milión šilingov, pán minister? Oskar Fegyveres dostal aj za svoje činy klamstva milosť od Michala Kováča, teda ho aj za jeho konanie ako bývalého pracovníka Slovenskej informačnej služby nemôže nik stíhať. Stíhať by mali zrejme však aj Michala Kováča staršieho. Je zjavné, prečo by ho mali stíhať – jednoznačne za podplácanie svedka. A tohto podplateného svedka, ktorý odišiel zo Slovenska, čím znemožnil vyšetrenie tzv. zavlečenia prezidentovho syna zo Slovenska, vyšetrovateľ nemohol výpoveď konfrontovať s inými svedkami. Oskar Fegyveres sa schoval v zahraničí a dnes, divte sa svete, je príslušníkom Policajného zboru z vôle ministra vnútra Slovenskej republika Vladimíra Palka, za čo nesiete vy, pán minister vnútra za KDH Vladimír Palko, plnú zodpovednosť. Vážené dámy, vážení páni, viem že vás to málo zaujímalo, aj tak vám ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)