V. Soboňa, poslanec: (2005-02-02):
V tejto diskusii sme nič iné nechceli dosiahnuť, len sme chceli  hovoriť o tom, že na Slovensku existuje kríza v rôznych oblastiach a na rôznych úrovniach, a predovšetkým je to politická kríza, že na Slovensku je politická nestabilita, ktorej prejavy sú evidentné v parlamente, že poslanci nereprezentujú tie politické hnutia a strany, za ktoré boli nominovaní a zvolení do parlamentu, že často sa stáva, že parlament prijme zákon, s ktorým väčšina poslancov parlamentu nesúhlasí. Tieto známky politickej nestability sú vo vláde a tak isto v politických stranách. Chceli sme hovoriť o tom, že na Slovensku je hospodárska  kríza, v ktorej zjavnými reprezentantmi sú nezamestnaní, dôchodcovia, ľudia žijúci v biede. Je jasné, že majetok sa sústreďuje v rukách úzkej skupiny ľudí, rozširuje sa vrstva, ktorá je v značnom sociálnom prepade, a úplne sa vytráca domáca stredná vrstva. Ak pani poslankyňa Martináková povedala, že reformy sa jej nepáčia preto, že nepomohli strednej vrstve, a nie preto, že  nespôsobujú biedu, tak ak reforma nepomôže strednej vrstve, tak priamo navodzuje sociálny prepad a biedu v ktoromkoľvek štáte, nielen na Slovensku. Chceli sme hovoriť v tejto diskusii o tom, že na Slovensku je sociálna kríza značného rozsahu, sú tu prejavy krajného liberalizmu, arogantného výkonu moci, preceňovanie kapitálu a likvidácia možností štátu korigovať sociálne dopady tzv. prebiehajúcich reforiem.  Je značná a výrazná regionálna  nerovnosť. Často sa občanom fakticky odopiera lekárska starostlivosť. Mnohí občania nevedia uhrádzať základné poplatky. Nebezpečenstvo reforiem, ktoré presadzuje a presadil pán minister, je hlavne v tom, že riziká tejto reformy sa prejavia o niekoľko rokov, možno aj desaťročí, že tie strašné dopady, ktoré môžu prameniť z týchto reforiem, pocítia až budúce generácie. Chceli sme ďalej taktiež hovoriť o tom, že je tu kultúrna kríza, ktorá je, samozrejme, dôsledkom hospodárskej krízy, nedostatok podpory školstva, vedy, kultúry. Tlač, rozhlas a televízia propagujú a rozširujú nekultúrnosť, propagujú násilie. Verejnoprávne inštitúcie nie sú politicky nezávislé. Za úplne jasný prejav arogancie považujem aj vystúpenie hovorcu ministerstva spravodlivosti. Keď pani poslankyňa Tóthová polemizovala o tom, či je  správne, aby minister spravodlivosti  riešil trestné kódexy tým, že zavádza penalizáciu a kriminalizáciu napriek tomu, že existuje uznesenie vlády, ktoré hovorí o opačnom postupe vládnej koalície, tak hovorca ministerstva spravodlivosti na otázku, či by nebolo rozumné, aby sa ohraničilo ohromné násilie,  propagácia vrážd a ďalších a ďalších priamo pôsobiacich nesprávnych výchovných impulzov na našu mládež, odpovedal, že štát nikoho nenúti a vláda nikoho nenúti, aby nemravnosti  v televízii sledoval. Myslím si, že k tomu niet čo dodať. Chceli sme na základe uvedeného hovoriť o tom, že na Slovensku je mravná kríza, dôsledok i pôvod zla, ktoré sa v našom okolí nachádza. Podceňujeme vlastné a nadhodnocujeme cudzie. Nastupuje konzumný materializmus, hrubosť, arogancia a bezohľadnosť. Chceli sme poukazovať na to, že v budúcnosti pokusy o nápravu z materiálnej a politickej sféry budú veľmi ťažké. Všetko totiž začína a končí v duchovnej sfére a na etickom základe. Ak minister, politik, poslanec, verejný činiteľ nemá dostatok svedomia a neskúma dostatočne, čo je dobré a čo je zlé, všetko ďalšie pravdepodobne bude zbytočné. Zločinnosť a rozvrat v spoločnosti sa nedá odstrániť policajnými, právnymi ani žiadnymi inými mocenskými zákrokmi, pretože mravnosť nie je produktom týchto inštitúcií, samy ony sú mravne choré. Bez ohľadu na výsledok nasledujúceho hlasovania je povinnosťou opozície, aby na vážne nedostatky vo výkonnej moci upozorňovala. A pri dôvodnom podozrení na neodbornosť, neodhadnutú mieru a rizika reformy budem vždy hlasovať za odvolanie ktoréhokoľvek člena vlády. To nie je útok na politickú stranu, ako to odznelo pred niekoľkými týždňami zo strany KDH. Veď  každá strana, ktorá je vo vláde, musí mať viacero rovnocenných náhradníkov na každý jeden post. Nakoniec, osoba ministra nie je ministerstvo, ministerstvo nie je vláda. Platí to ale o štáte a v štáte, kde minister riadi ministerstvo a práca jednotlivých ministerstiev a ostatných inštitúcií je účinne koordinovaná predsedom vlády, ale bez akejkoľvek intervencie akejsi Koaličnej rady. Ďakujem pekne. (Potlesk.)