Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-05-16):
Ďakujem pekne. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážená pani ministerka, vážený pán spravodajca, dámy a páni, dovoľte mi, aby som v dnešnom zdravotníckom bloku zákonov vystúpil, samozrejme, aj k tomuto vládnemu návrhu zákona o Národnom zdravotníckom informačnom systéme, veľmi jednoducho ho budem volať e-health, lebo všetci ho voláme e-health, ale v slovenčine to znie tak košato a široko. Skrátka budem hovoriť o e-healthe, o téme, ktorá je veľkou témou slovenského zdravotníctva. Tento zákon a potom poslanecký návrh zákona poslanca Rašiho, v ktorom, ktorý sa dotýka zákona o zdravotnej starostlivosti, ale reálne sa dotýka zmeny medzinárodnej klasifikácie chorôb, sú pomerne dôležité, skôr, skoro by som povedal kľúčové zákony, ktoré sa dotýkajú dvoch veľmi významných pilierov slovenského zdravotníctva, o ktorých hovoria všetky vlády minimálne od roku 2002, a to elektronického zdravotníctva – e-healthu a spravodlivého systému odmeňovania poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, teda systému platba za diagnózu – DRG. Chcem hneď na úvod povedať, že niečo tieto dva projekty slovenského zdravotníctva spája. A to, pri všetkej úcte k pani ministerke, laxnosť Ministerstva zdravotníctva v prístupe k obom týmto veľkým projektom. Jeden aj druhý majú podobný termín zavedenia do praxe. Január 2016. Rozumiete, vláda, ktorá prišla 2012 k moci, si za termín spustenia dvoch veľmi dôležitých pilierov slovenského zdravotníctva vytýči január 2016, teda možno dva mesiace pred parlamentnými voľbami. Svedčí to naozaj o tom, že vláda Slovenskej republiky, vláda Roberta Fica neprikladá týmto projektov zďaleka takú vážnosť, ako vám možno niektorí budú predstierať, keď o tom budú rozprávať predstavitelia strany SMER, aké je to dôležité. Naozaj hneď na úvod chcem povedať, pani ministerka zrejme nebude pri prerokovaní poslaneckého návrhu zákona, ktorý predkladá poslanec Raši, tak aby som zas nehovoril za jej chrbtom, naozaj veľmi úprimne to chcem povedať aj v prípade e-healthu, aj v prípade DRG. Termín 1. 1. 2016 považujem za laxné odsúvanie reálneho riešenia problémov slovenského zdravotníctva. Myslím si, že keby Ministerstvo zdravotníctva venovalo menej energií vytváraniu jednej zdravotnej poisťovne a viac energií by venovalo zavádzaniu DRG a e-healthu, urobilo by omnoho viac dobrej roboty pre slovenské zdravotníctvo, pre slovenských pacientov, ale aj pre slovenských lekárov a zdravotníkov. A teraz k samotnému návrhu zákona. Hneď na úvod úplne filozoficky chcem povedať – s kolegom pánom poslancom Hlinom sa asi nezhodneme –, že e-health podporujem. Elektronické zdravotníctvo je potrebné. A čím skôr ho budeme mať, tým to bude lepšie, aj keď si uvedomujem, že zrejme musíme ešte prekonať nejaké detské choroby. Viete, prečo ho potrebujeme? Kvôli zmene slovenského zdravotníctva na moderné zdravotníctvo, e-health by mal minimálne priniesť viac bezpečnosti v celom systéme slovenského zdravotníctva, viac bezpečnosti pre pacientov, ale aj pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Mal by viesť k zvýšeniu efektivity slovenského zdravotníctva a aj mal by zmeniť slovenské zdravotníctvo, ktoré je prolekársky orientované. Ja to môžem povedať, ja som lekár. Šéfujú lekári v slovenskom zdravotníctve, je prolekársky orientované toto zdravotníctvo. Mal by ho zmeniť na propacientske. Pacient je ten, ktorý čerpá zdravotnú starostlivosť. Pani ministerka o ňom dneska už pekne hovorila, budem aj ja. Je ten, ktorý si má vyberať služby, je ten, ktorý má mať informácie, a je ten, ktorý má dostať službu čo najkvalitnejšiu, čo najskôr. Všetky tieto tri ukazovatele – bezpečnosť, efektivita a propacientska orientácia – by mali byť prínosom dobre zavedeného systému elektronického zdravotníctva. Prečo hovorím o bezpečnosti? To, že v rámci e-healthu, elektronického zdravotníctva, bude vedená komplexná zdravotná dokumentácia, to, že bude vedený pacientsky sumár, to, že bude fungovať elektronické predpisovanie liekov, ale aj kontrola preskripcie týchto liekov. To, že bude lekár vedieť pozrieť naozaj reálne v aktuálnom čase zdravotný stav pacienta, to, čo píšu iní kolegovia lekári, aké lieky pacient dostal, aké sú prípadné kontraindikácie, nežiaduce účinky, interakcie medzi liekmi, zvýši bezpečnosť v celom systéme. A znova zopakujem, nielen pre pacientov, pre nich v prvom rade, ale aj pre lekára. Lebo mnohokrát ste v situácii, že máte veľmi nepresné informácie, ktoré vám pacient povie. On má nejaký lístoček alebo ani ten nie. Nemá so sebou zdravotnú dokumentáciu a popíše vám, že berie také žlté tabletky. To je informácia, ktorú máte. A už ani nehovorím, o tom, že vám ho donesú na jednotku intenzívnej starostlivosti a ani sa s ním neporozprávate. Čiže liečite tak, ako predpokladáte podľa fyzikálneho vyšetrenia a zobrazovacích metód, poskytujete zdravotnú starostlivosť. Toto zvýši, e-health zvýši bezpečnosť v systéme, zvýši aj efektivitu, šetrenie vzácnych zdrojov, ktoré máme v zdravotníctve na zdravotnú starostlivosť obmedzením duplicitných výkonov či duplicitného predpisovania liekov. Každý správny Slovák má doma krabicu plnú liekov, keď ju ešte nemá, časom si ju nazbiera, lebo ako navštevuje z jednotlivých zdravotníckych, jednotlivé zdravotnícke zariadenia, jednotlivých lekárov, tak každý mu s láskou predpíše nejaký recept. Slovenská republika patrí medzi krajiny, kde je veľmi obľúbené predpisovanie receptov. Pamätám sa na porovnania ešte spred desiatich rokov, možno už nie sú až tak aktuálne, že v Nemecku každá druhá návšteva končí predpisom receptu. Na Slovensku každá návšteva končí predpisom jedného až dvoch receptov. Čiže my naozaj ľúbime predpisovať a pacienti ľúbia užívať lieky, aj keď ich nepotrebujú. A tieto predpisy sa mnohokrát dupľujú a tí pacienti mnohokrát užívajú lieky, ktoré ani reálne nepotrebujú. Ale ten lekár nie je vždy ten vinný, on mnohokrát nemá o tom ani presné informácie, čo užíva pacient, ktorý ho o tom nevie informovať. A ako som už spomínal, e-health by mal viesť k tomu, aby zdravotníctvo bolo viac propacienstke, to znamená, že aby boli rýchlejšie a pružnejšie služby. Lebo jednoducho, či sa nám to lekárom niekedy páči alebo nie, zdravotná starostlivosť je z etického hľadiska poslaním, ale z technického hľadiska službou. Túto službu si platia pacienti. Takže naším cieľom by bolo, malo byť poskytovať kvalitné, pružné a dobré služby čím skôr pacientovi. Čo by teda e-health mal obsahovať? Ako by to elektronické zdravotníctvo malo vyzerať? Mal by obsahovať užitočné služby s reálny prínosom a návratnosťou, ako je elektronická zdravotná karta a ako je elektronická lieková knižka. Mal by obsahovať aj služby s pridanou hodnotou. Hovorím o tom, čo obsahuje aj tento návrh zákona, ako je pacientsky sumár či informácia o spomínaných liekových interakciách, či napríklad aj prístup z pohodlia internetu či mobilu, internetu v mobile do tohto systému. Na to, aby bol e-health úspešný – a teraz už idem skôr k boľačkám celého systému – sa vyžaduje, aby zavádzanie tohto systému malo pevný harmonogram a pevnú cenu. To je veľmi dôležité. No a idem hneď po poradí. Pevný harmonogram. Pamätám sa, keď som prišiel do Národnej rady v 2002., na výbore pre zdravotníctvo najväčšou témou možno v prvom roku, skôr ako prišla reforma zdravotníctva, bolo, ako veľmi a kedy potrebujeme zaviesť ten e-health. Potrebujeme e-health zaviesť, budeme mať informácie, budeme mať presné dáta, budeme mať prehľad, ušetríme na duplicitných vyšetreniach. Je rok 2013, a keby som si vybral to, čo som vtedy hovoril, kľudne to tu prečítam, je to úplne to isté. Čiže vymenili sa medzitým Dzurindova vláda, Ficova vláda, Radičovej vláda, zase Ficova vláda, takže ako nedá sa to celkom politicky teraz dať do súvzťažnosti, že kto je vinný a kto je nevinný, kto to brzdí a kto to zrýchľuje. Ide to neuveriteľne pomaly. Harmonogram sa neustále mení, mení sa neustále aj cena. Počul som ten argument, ktorý povedal dnes už aj poslanec Uhliarik, že, samozrejme, argument zo strany SMER-u bude ten, že veď e-health sa tak celkom dobre rozbiehal, ale predchádzajúca zlá pravicová vláda ho zastavila, keď prehodnocovala jeho cenu, a nechala ho celý prehodnotiť, no len, dámy a páni, chcem podotknúť, že to, čo chcela pôvodne vláda Roberta Fica za 230 mil. eur, to bude nakoniec zavádzať za 130 mil. eur vďaka predchádzajúcemu vedeniu ministerstva financií – Ivanovi Miklošovi a ministerstva zdravotníctva – Ivanovi Uhliarikovi. To zas ako, pardon, toto treba poznamenať, že toto spomalenie malo zmyslel. Faktom ale je, že ide to pomaly, a napriek tomu, že peniaze na rozhodujúcu časť zavedenia elektronického zdravotníctva reálne máme. Pomohlo tomu druhé programovacie obdobie v rokoch 2016 – 2013 Európskej únie, kde máme reálne zdroje z týchto eurofondov, ktoré môžeme čerpať na zavádzanie systému elektronického zdravotníctva. Veľa počujem a aj v tejto snemovni často počujem vyjadrenia neprajníkov e-healthu alebo ľudí, ktorí nechcú e-health, že to bude veľa stáť, či to má zmysel? Či nemáme iné problémy v slovenskom zdravotníctve? Chcem na úvod povedať, že financovanie celého projektu je viaczdrojové. Ten prvý zdroj som už pomenoval, sú to peniaze z Operačného programu Zdravotníctvo z druhého plánovacieho obdobia 2000, programovacieho obdobia, pardon, 2006 – 2013. Samozrejme, idú do toho finančné prostriedky aj zo štátneho rozpočtu a ďalšie zdroje. To je o chvíľu jeden z dôvodov, pre ktorý bude trošku napádať predloženú, predložený návrh zákon, pretože mám pocit, že ministerstvo zdravotníctva naváľalo povinnosti na plecia zdravotných poisťovní, čo sa týka financovania zavádzania e-healthu. Ale Ministerstvo zdravotníctva sa tvári, že ako keby sa to tak veľmi štátneho rozpočtu až nedotýkalo. Budem hovoriť o veľmi konkrétnych veciach. Čo je trošku problém, lebo keď hovoríme o tom, že cezhraničná zdravotná starostlivosť nás bude niečo stáť, keď hovoríme o tom, že zvyšovanie miezd v roku 2014, od roku 2014 nás bude niečo stáť, tak aj zavádzanie e-healthu nás bude niečo stáť. Začína v polroku tohto kalendárneho roku. To znamená v strede rozpočtového obdobia bez toho, aby na to mali pripravené zdroje zdravotné poisťovne, ale od budúceho roku to bude znamenať už peknú položku, ktorú budú musieť zdravotné poisťovne do toho systému dať bez toho, aby mohli čerpať jeho benefity, čo je veľmi dôležité. Čiže investujú do budúcnosti, fajn, len peniaze, viete, investovať do budúcnosti, určené na zdravotnú starostlivosť, resp. ušetriť v prevádzke tých zdravotných poisťovní, čiže znovu len na úkor nejakých služieb, ktoré poskytujú verejnosti a pacientom a poskytovateľom, je teda dosť odvážne zo strany ministerstva zdravotníctva. Faktom ale je, že tento projekt, keď je dobre urobený, je návratný. Podľa štúdie ekonomických dopadov financovanej Európskou komisiou z roku 2006 je návratnosť 4 roky na dosiahnutie vyrovnaného rozpočtu, to znamená, že ročné náklady sa rovná ročným prínosom a 5 rokov je už predpokladaná doba na dosiahnutie kumulatívnej návratnosti, čiže kvázi ten systém donesie viac benefitov, než koľko do neho treba investovať. No a teraz k samotnému návrhu zákona. Tak ako je nevrhnutý, prináša množstvo praktických problémov a nejasností. Prvým problémom je elektronický preukaz poistenca. Tento tak, ako je to navrhnuté, neobsahuje žiadne informácie pre offline použitie, ani len pacientsky sumár, čip nie je nosičom informácií. Ja som sa na to pána štátneho tajomníka opakovane pýtal na výbore pre zdravotníctvo, aby mi to bolo úplne jasné, preto je teda otázna jeho využiteľnosť a s tým spojená finančná náročnosť výroby a distribúcie týchto preukazov s čipom, ktoré budú mať pacienti. Elektronické zdravotníctvo má zhromažďovať podľa návrhu, vládneho návrhu aj informácie o úhradách na zdravotnú starostlivosť, napriek tomu, že e-health, samotné elektronické zdravotníctvo ich vôbec nepotrebuje. O niečom inom je elektronické zdravotníctvo, nie o zhromažďovaní týchto údajov. A dokonca má tieto údaje už, ako som spomínal, zhromažďovať 3 roky pred spustením. Tento údaj sa však nebude poskytovateľom zdravotnej starostlivosti sprístupňovať, takže potom je naozaj namieste otázka, že načo ich ideme zhromažďovať tieto údaje. Podľa môjho názoru nepraktické má byť aj využívanie čítačiek kariet v domácnosti, to neviem, či keď ste sa začítali až tak do toho návrhu zákona, majú tam byť také čítačky za 7 eur, ktoré budú slúžiť na prečítanie tej čipovej karty, toho preukazu, ktoré by sa podľa vypracovaných dopadov, ktoré by si mali podľa vypracovaných dopadov obstarať poistenci, a tá predpokladaná cena tej čítačky je 7 eur. Čiže znovu hovorím, že je to niečo, čo by si zaslúžilo možno širšiu analýzu a diskusiu, že načo, ako, prečo, či naozaj to si budú kupovať tí ľudia, alebo nebudú za 7 eur. Je tu aj ďalšia možnosť prístupu k uvedeným informáciám, prostredníctvom integrovaných obslužných systémov, ktoré teda sa plánujú vybudovať, čo zas teraz budem súhlasiť chvíľku s pánom poslancom Hlinom, čo zas vzhľadom k veľmi dôverným informáciám, ktoré elektronická kartička alebo tá čipová kartička bude obsahovať, je trošku problém, aby to boli nejaké verejné obslužné miesta. Nie je riešený napríklad prístup k údajom o využívaní čipových preukazov zo strany zástupcov osôb, napr. rodičov detí, údaje z elektronických zdravotných knižiek a ostatné údaje obsiahnuté v elektronickom zdravotníctve nebudú môcť zdravotné poisťovne použiť na revíznu činnosť, čo zase na druhej strane znovu potom znižuje z pohľadu zdravotných poisťovní zmysel toho celého projektu alebo využiteľnosť toho celého projektu, ten benefit pre zdravotné poisťovne, keď už do toho majú informovať. No a čo je zaujímavé, čomu ja rozumiem hlavne v prechodnom období, ale treba to povedať, že veľmi nám za to lekári a sestry ďakovať nebudú, lebo poskytovatelia zdravotnej starostlivosti a zdravotnícki pracovníci musia naďalej viesť doterajšiu zdravotnú dokumentáciu, dohody o poskytovaní zdravotnej starostlivosti, poučenia a informované súhlasy duplicitne aj papierovej podobe. To znamená, že napíšete to v počítači a ešte raz to budete viesť v zdravotnej dokumentácii. Tak keď si to ešte viete vytlačiť, je to celkom dobré. Ale táto dvojitá zdravotná dokumentácia bude chvíľku existovať a možno veľmi dlho v slovenskom zdravotníctve. Ďalší problém je, čo so starou zdravotnou dokumentáciou. Veď 70-ročný pacient sa vám nezjaví 1. 1. 2016 s prázdnym listom papiera, on má nejaké predchorobie, on má nejakú históriu liečby, ktorá je v papierovej forme zdravotnej dokumentácie. Ako sa tá dostane do elektronickej formy? Bude ju prepisovať lekár? Všeobecný lekár pre dospelých s 2 800 kartami ich po večeroch prepíše, tieto karty do systému? Takže naozaj tých problémov tu je viac, o ktorých je záhodno diskutovať a vedieť, pretože sa s nimi budeme boriť. Budeme sa s nimi boriť. A viete, prečo viem, že sa s nimi budeme boriť? Tak úplne pokojne to hovorím. Spoločná správa. Viete koľko je tu pozmeňovacích návrhov? 165! Keby som bol zlý, tak poviem, že je to šlendriánsky pripravený vládny návrh zákona. Nemôže byť 165, ktoré podávali vládni poslanci, pozmeňovacích návrhov. Poslanci SMER-u ich opravovali, zákon. To znamená, sme v bublajúcom hrnci, ešte nevieme celkom, či to bude halászlé alebo gulášová polievka. Treba nám e-health, ja nie som proti nemu. Len vám chcem povedať, že zrejme sa s týmto tu budeme ešte veľmi veľa zaoberať a rozprávať o tomto systéme. Ale znovu chcem len povedať, že keby ministerstvo zdravotníctva venovalo možno viacej energie systému platba za diagnózu a elektronickému zdravotníctvu miesto vytvárania jednej zdravotnej poisťovne, tak možno by sme nemusel mať tak nedôsledne pripravený návrh zákona, do ktorého treba 165 pozmeňovacích návrhov, aby ako-tak nejako bol schválený s tými všetkými výhradami a otáznikmi, ktoré tu stále hovorím. K financovaniu e-healthu už len veľmi krátko, veď viete si to prečítať koniec koncov v doložke, ale faktom je, že od polovice roku 2013 začnú zdravotné poisťovne platiť za zavádzanie e-healthu, ktorý bude fungovať od 1. januára 2016. Týmto zákonom, ktorý dnes, dnes alebo, myslím, že dnes schváli táto snemovňa, začnú skrátka platiť zdravotné poisťovne. Tento rok to nemajú ani rozpočtované niekde vo výške 12,5 milióna eur, 13 miliónov eur. Budúci rok to už bude 25 miliónov eur, ktoré musia zaplatiť za zavádzanie systému e-health. Rád by som na to upozornil a podčiarkol to. Ďalej v roku 2015 bez toho, aby mali navýšené zdroje na prevádzku – to percento sa nebude meniť alebo teda nepredpokladám, že sa bude – sa počíta s tým, že vymenia preukazy poistencov, všetky preukazy poistencov. Odhad na výmenu týchto preukazov je niekde medzi 30 až 75 mil. eur. Ďalší náklad pre zdravotné poisťovne. Prosím, dajte si to do súvisu aj s tým, čo sme tu ráno hovorili, že cezhraničná starostlivosť a zvyšovanie platov. A to všetko oni majú nejako tak vykryť, vyriešiť, lebo asi bude lepší výber poistného alebo proste neviem čo. Ale naozaj musíme hovoriť o týchto reálnych veciach, pretože toto môže znovu celý proces spomaľovať a vyrábať ďalšie problémy v celom procese zdravotnej starostlivosti. Problémom je aj to, že preukazy, keď už budú teda vydané preukazy, ktorý, ktorý vlastne bude obsahovať ten čip a bude zároveň zdravotným preukazom alebo európskym zdravotným preukazom, sa nebude dať prečipovať. To znamená, že keď budete meniť zdravotnú poisťovňu, bude treba vlastne urobiť nový čip. V prípade, že budete prechádzať z jednej do druhej, čo je ďalší náklad, ktorý treba, samozrejme, zobrať do úvahy. Zhruba odhad je, že zavedením elektronickej preskripcie a objednávania vyšetrení by mali zdravotné poisťovne získať 50 mil. eur ročne. Čiže v tejto chvíli sa dá na to odpovedať, že fajn, no veď tu majú ten benefit, ktorý sa im vráti. Len znovu chcem podotknúť, že platiť začnú v polroku tohto roka a poskytovatelia zdravotnej starostlivosti, keďže ministerstvo zdravotníctva sa s elektronickým zdravotníctvom neponáhľa, lebo načo, máme čas, sa zapoja až 1. januára 2016. Čiže až v 2016. by eventuálne mal prísť nejaký benefit späť pre zdravotné poisťovne. A treba povedať, že v tej doložke mi chýba aj to, že dopady na podnikateľské prostredie počítajú iba s vydávaním preukazov a príspevkov na činnosť elektronického zdravotníctva, ale vôbec nie sú vyčíslené náklady na úpravu informačných systémov poisťovní, poskytovateľov, úradu pre dohľad, nutnosť mať informačné systémy s overením zhody, povinnosť zdravotných poisťovní byť certifikačnou autoritou. Takže, dámy a páni, rád by som poprosil pani ministerku zdravotníctva, aby rezort venoval dostatočnú pozornosť zavádzaniu e-healthu, aby rezort venoval dostatočnú pozornosť DRG, aby prístup rezortu zdravotníctva k týmto dvom kľúčových a dôležitým pilierom slovenského zdravotníctva, ktoré môžu slovenské zdravotníctvo zmeniť na moderné, efektívne, pre pacientov orientované a hlavne spravodlivé, čo sa týka odmeňovania, neboli naplánované v roku 2016. Naozaj nepovažujem to za ambiciózny projekt, keď vláda v minulom roku si naplánuje splnenie týchto veľmi kľúčových projektov slovenského zdravotníctva na koniec svojho funkčného obdobia, poťažne keď nastanú nejaké aplikačné problémy, tak to nechajú na tú ďalšiu vládu, ktorá príde po voľbách v roku 2016. A naozaj si myslím, že keby pani ministerka a ministerstvo zdravotníctva venovali menej energie nezmyselnej jednej zdravotnej poisťovni a túto energiu venovali radšej systému DRG a e-healthu, urobili by omnoho lepšie pre slovenské zdravotníctvo. Ďakujem pekne za pozornosť.