M. Sabolová, poslankyňa: (2004-12-15):
Chcem možno začať takou odpoveďou, keď v záverečnej faktickej poznámke pán poslanec Maxon povedal, že ľutuje, že sme otvorili túto diskusiu. Môžeme to vidieť z dvoch pohľadov. Jeden je ten, že bolo by možno jednoduchšie hlasovať bez rozpravy o posunutí takéhoto zákona, alebo neposunutí, a veľmi rýchlo zmiesť zo stola jednu nezmyselnú a neobhájiteľnú diskusiu, ktorá tu z jednej strany zaznievala. Ale myslím si, že keď to vidíme z iného pohľadu, že dnes je potrebné, aby sme hovorili o minulosti, lebo sme hovorili viac o minulosti ako o tom, čo v tomto zákone je, a treba o tom hovoriť, aby mladí ľudia vedeli, o čom bol komunistický režim, o čom bola socialistická spoločnosť, aké boli jej morálne, resp. nemorálne hodnoty. Pretože mladí dnes veľmi dobre poznajú a dnes vedia, tí, ktorí vlastne budú do budúcnosti napĺňať nami po roku 1989 prijímané právne úpravy. Poznajú, kde je pravda, a vedia objektívne zhodnotiť, čo sa urobilo za toto obdobie. A je tu možno veľmi malá skupina, možno nejakých presadzovateľov mladej ľavice alebo mladých komunistov, ktorí budú stále sústredení len na tento jeden názor. Veľmi krátko, možno už pán kolega Kaliňák v tom svojom vystúpení, ja som to mala ako takú prvú poznámku, ktorú som myslela, že poviem ešte v rozprave, že kedy by bolo možné pred rokom 1989 rozhovoriť sa do takejto dimenzie. Nikto by si to nebol dovolil, ba ani poslanci minulého parlamentu pred rokom 1989, pretože boli jasne viazaní straníckou diktatúrou, by som až povedala, ani nie že straníckou poslušnosťou. A nebolo by možné v bývalom socialistickom parlamente rozvinúť akúkoľvek inú debatu okrem tej diskusie, ktorou boli viazaní tí, ktorí v tomto parlamente sedeli. A ktorí si dovolili čokoľvek iné, mali veľmi krátko, krátko skončili svoju politickú kariéru. Čiže tu na začiatku pán predkladateľ hovoril o tom, že nám chcú ponúknuť cez túto normu akési ľavicové videnie. Myslím si, že mnohí tí, ktorí presadzujú v tomto parlamente ľavicovú politiku a dnes sa hlásia a sú pomerne silnou stranou a snažia sa zjednocovať ľavicové sily, myslím si, že s týmto komunistickým videním nemôžu súhlasiť. Pán predkladateľ v záverečnom slove hovoril, že pani Sabolová povedala, že sú to nepravdivé veci. Áno, sú nepravdivé v dvoch veciach. Aj vo vecnej stránke, ktorá je v zákone, aj v tom, že hovoríte, že ochraňujete občanov. Ja si myslím, že zavádzate, a nechcem povedať, až „oblbujete“ občanov demagógiou, ktorá mnohokrát zaznieva a, bohužiaľ, na ňu naskočia mnohokrát aj médiá. A vecná nepravda v tom zákone, pán predkladateľ, je tá, že hovoríte, že nemá dosah na štátny rozpočet. Ak vy chcete tým osobitným zákonom, pokiaľ ste dobre kopírovali zákon o nemorálnosti komunistického režimu a preformovali ste ho do vášho kapitalistického, tak osobitný zákon bude mať nápor na štátny rozpočet. Pretože budete chcieť zmierňovať krivdy a zároveň chcete urobiť akési pamätné tabule, dokonca hovoríte o nejakom 200-tisícovom rozpočte. Čiže má dosah na štátny rozpočet. Lebo neviem, či sa chcete poskladať, páni poslanci z Komunistickej strany, na to odškodňovanie, alebo chcete tieto prostriedky? Takže je tu nepravda, aj vecná nepravda v tomto návrhu zákona, keď chceme niečo vecné v tomto zákone nájsť. Ak hovoríte, že došlo k úpadku spoločnosti. Ja sa pýtam, či vaša spoločnosť nebola úpadková. Hovoríte, že sú vraždy, násilie, súdne procesy. Boli také isté a boli oveľa nemorálnejšie, pretože boli ukrývané, boli utajované. A boli to súdne procesy, ktoré viedli k usmrteniu ľudí. Tieto procesy dnes, ak sú a sú nejaké problémy, sa dejú transparentne. Takže vás veľmi pekne prosím, aby ste tiež zvažovali. Úpadok spoločnosti je všeobecná, možno morálna vec, ktorá je a bola aj v minulosti. Je to vec o hodnotách. Je to vec o tom, čo ľudia vyznávajú. A pokiaľ vy budete živiť túto spoločnosť takouto demagógiou, skutočne bude tu úpadok hodnôt, na ktorých by sa každá spoločnosť mala postaviť. Hovoríte, že ide o neobjektívne posudzovanie zmien. Je tu skutočne 40-ročná devastácia komunistickým myslením, bohužiaľ, aj v dnešnej spoločnosti. Pretože za vášho socializmu si mnohí ľudia mohli aj niečo dovoliť, možnože ani nemuseli byť príslušníkmi Komunistickej strany, ale nebol problém si tak z družstva odniesť nejaký mech zrna, nebol problém z kancelárie odniesť nejaký kancelársky papier, nebol problém, ak komunistickí pohlavári išli na služobné cesty, aby neodišli s nejakými naturáliami. Všetko, všetko. Bola to korupcia, bolo to presne to isté, len sa to možno všetko zakrývalo. Čiže neobjektívne posudzovanie, potom vecne diskutujme, hovorme o týchto problémoch, ale neotáčajte. Neotáčajte. Ja si dovolím povedať – a zaznelo to tu aj v rozprave –, že škoda, že sme mali takú nežnú revolúciu a že v čase roku 1989 sme nedostali v ústave mimo zákona Komunistickú stranu, pretože... (Reakcie z pléna.) Netvrdím, netvrdím...