M. Číž, podpredseda NR SR: (2008-11-27):
V tejto súvislosti, samozrejme, začíname diskutovať o niečom inom. Diskutujeme o podstate sporu. Vystúpil pán Mikloš, ktorého najzábavnejšou časťou je, že je o ňom známe, že vždy konal vo verejnom záujme. No, pán Mikloš, toto je bezočivá lož, prípadne sa môžeme porozprávať na imunitnom výbore a myslím si, že občania tohto štátu vám o vašej ochrane verejného záujmu vystavili už dostatok vysvedčení. Ale poďme k tým elementárnym veciam, pretože naozaj toto tu nie je hlavné meritum. Pán Počiatek a Smer ako-taký sa stal členom vlády a bol spolu s koalíciou, ktorá zostavovala vládu v polovici roka 2006. Ako už pán Mikloš úplne so svojím typickým šarmom oznámil, že kauza vznikla okolo roku 2000 a teda všetky podstatné veci, ktoré sa dotýkajú tejto kauzy, boli do roku 2006 úplne logicky. Vtedy sa odohrávali všetky veci, vtedy mohli orgány štátu konať, riadne spravovať štátny majetok, štátny vstup, mohli riadnym spôsobom konať vo veci, mohli vyhodnocovať prípadné aj chyby vzhľadom na to, že naozaj tá úroveň znalosti predovšetkým v hospodárskom prostredí a úroveň riešenia konfliktov je dodnes nesmierne rozkolísaná. Mimochodom, podľa môjho osobného názoru o tom svedčí aj rozhodnutie Najvyššieho súdu. Mohli konať čokoľvek, mohli vtedy rokovať s tými, ktorých údajný nárok potvrdil už dnes Najvyšší súd v kolónke, že proti tomuto rozhodnutiu nie je žiadne ďalšie konanie. Pán Mikloš úplne bezočivo s jeho vlastnou aroganciou oznámil, prečo nič nekonal pán minister Počiatek a na druhej strane vzápätí povedal, že už v marci roku 2007 bolo úplne známe, ako veci dopadnú. Pán Mikloš, veď nepodceňujte elementárnu logiku vašich poslucháčov. Čo mohol urobiť pán minister Počiatek? V akom štádiu bola kauza? Pán Mikloš, na súde, na súde a v tom čase rozhodol prvostupňový súd, uznal nároky dnešného veriteľa, vzápätí rozhodol krajský súd, ktorý opäť uznal nároky veriteľa. To znamená, aj približne v tejto výške, v ktorej je rozhodnutie Najvyššieho súdu. Čo mohol pán minister urobiť? No vymenil advokátsku kanceláriu, ktorá bola aj na riadnom konaní prvého stupňa, aj druhého stupňa, ktorá bola neúspešná. Kto, pán Mikloš, zorganizoval túto advokátsku skupinu, ktorá bola v týchto dvoch konaniach neúspešná? Šibrinkuje tu Schmögnerovú a tak ďalej. Pán Mikloš a vážení kolegovia z opozície, ja som nikdy s pani Schmögnerovou v koalícii nebol. Nemôžem niesť za jej konanie žiadnu zodpovednosť, ale vy áno. Vy ste si ju vybrali. Mimochodom, akú funkciu mal v tom čase pán podpredseda Mikloš, ktorý tu vedie tieto nehorázne, bezočivé reči? No bol podpredsedom vlády pre ekonomiku, podpredsedom vlády pre ekonomiku. Čo urobil on pre to, aby tento spor, ktorý skončil dnes rozhodnutím Najvyššieho súdu vo výške 2 mld. Sk, aby neohrozoval Slovenskú republiku? Pán minister Počiatek – pre mňa logicky, čakal som nejaké zmysluplné argumenty – vymenil advokátsku kanceláriu, ktorá sa naďalej pokúšala obhájiť ten tzv. neprerušiteľný nárok. Veď bolo úplne zrejmé, že ten spor sa nedá prehrať, veď išlo o úplne zjavný podvod. To, čo tu predvádzal pán Mikloš, naozaj výrazne dehonestuje tento priestor, lebo veľmi ťažko v takejto atmosfére diskutovať. Ak bolo zrejmé v roku 2007 na jar, že je ten nárok, že tam hrozí výrazná prehra, ako mohol Počiatek rokovať s veriteľom a snažiť sa prostredníctvom Tiposu zjednať nejakú korektnú dohodu? Koľko by bola vtedy tá suma, 600 – 700 miliónov? Čo by bol ten istý bezočivý Mikloš vyprával v parlamente na túto tému, keby bol Počiatek prišiel so 600 – 700 miliónmi, že ich vyplatí? Presne to isté, čo vypráva teraz. (Potlesk.) Ako môžeme niečo vyplatiť? Prečo by sme mali vyplatiť? Veď nič sa nedeje. Však traja, piati členovia senátu, veď to je absolútny nezmysel. Rozhodol Najvyšší súd Slovenskej republiky a napísal to v rozsudku a zároveň povedal, že toto rozhodnutie nie je možné napadnúť žiadnym opravným prostriedkom. Takže v takomto prípade je úplne jasné, že tu bola situácia,  ktorú úplne logicky minister musel zobrať na vedomie a hľadať riešenie. Vždy tu zostala primárna otázka, kto zavinil situáciu, že Najvyšší súd v auguste či v septembri v roku 2008 vyniesol rozsudok, že štát je povinný zaplatiť 2 mld. Sk. Minister Počiatek? Ako to môže niekto korektne tvrdiť v tejto snemovni? (Potlesk.) Pýtam sa ďalej, kto bol spiritus sanctus, takpovediac, všetkých ekonomických akcií v bývalej koalícii v tomto smere? Poďme ďalej, akými prostriedkami, vážení kolegovia z opozície chcú obhajovať toto svoje nekalé konanie a evidentné konanie, ktoré viedlo k tomu, že vznikla škoda? Akým spôsobom? Začne tu plamenne pán poslanec Lipšic vyprávať niečo o verejných a neverejných službách. Úplne bezočivo sa postaví, seba klame, verejnosť. On v roku 2003 zabezpečil, že na základe zákona o informácii je možné porušovať obchodné tajomstvo a že jednoducho v danom prípade neplatí tento paragraf a podobne. Pán Lipšic, koľko zmlúv privatizačných, bezočivých privatizačných zmlúv, ktorými ste dostali tento národ o stovky miliárd korún, nemajú ustanovenia o obchodnom tajomstve, dokonca aj tam, kde príslušný zákon obchodné tajomstvo nevyžadoval? (Potlesk.) Ako je možné, vy, ktorí tu vyprávate o nejakej ochrane verejného záujmu a o tom, že teda, keď je verejný záujem, nemôže to byť tajné, ako je možné, že Slovensko muselo ručiť majetkom republiky za dodržanie kompletne všetkých záväzkov, keď ste predávali slovenské zlato, ktoré sme mali, to znamená SPP a iné prirodzené monopoly či bankový systém? Miesto bezočivého rozkrádania, vážení kolegovia, si vstúpte do svedomia a povedzme, že to boli omyly a že vám tieto veci neboli jasné, ale neriešte to tým, že osočujete bezuzdne ľudí, ktorí naozaj v danej veci nemajú ale ani „zbla“ viny. Minister nemohol nič iné, ak mal rešpektovať elementárne zásady, ktoré svedčia pre nezávislý súdny systém. To znamená, čo mohol robiť ten minister? Mohol ovplyvňovať súd? Mal ísť za ministrom spravodlivosti, aby išiel ten ovplyvňovať Najvyšší súd? Alebo čo mal urobiť? Čo sú to za táraniny, že keby bolo mimoriadne dovolanie a bude päťčlenný senát, tak už v takom prípade nárok Najvyšší súd v novom zložení nepotvrdí? Na základe čoho sa pán Mikloš domnieva, že sa toto stane? Mimochodom, ako mohol tak čarovne opomenúť taký drobný fakt, o ktorom hovoril minister financií, že jednoducho každý deň omeškania, keď nezaplatíme tento záväzok, prichádzame o 300 tis. Sk. Vy ste schopní všetkého! Tak tu ešte pred jedným mesiacom, keď sme prerokúvali, alebo pred dvomi, keď sme prerokúvali zmluvu o SPP, kde sme sa dožadovali toho, za čo ste predali náš majetok, ale naozaj to rodinné striebro, naozaj rodinné striebro, kde išlo o stovky miliárd korún, vážení páni, takisto Mikloš, ako aj Lipšic úplne bezočivo tu vyprávali, ako je to možné, aké obrovské škody vzniknú, keby sa tie zmluvy odtajnili a keby sme tu s nimi začali pracovať. Nemilosrdne sa sem postavil pri prvej účelovej príležitosti a okamžite tvrdí absolútny opak. Pán Lipšic, hlboko pohŕdam takýmito spôsobmi. Nič viacej vám k tomuto neviem povedať. (Potlesk.) Vážené kolegyne, kolegovia, táto situácia, ktorá vznikla, je naozaj nesmierne nepríjemná. Myslím si, že každému normálnemu človeku v situácii, ktorá tu bežne na Slovensku nastáva, kde za pôvodných 10-, 20-, možno menej, -miliónový nárok sa vytvárajú po pár rokoch miliardové náhrady, kde preukázateľne je takýto stav v rozpore s názorom ľudí na spravodlivosť. My všetci vieme a mrzí ma, že sa nám nepodarilo aj cez spravodlivosť dostať sa do situácie, kde vytvoríme taký právny predpis, ktorý je inak známy aj v iných krajinách, že jednoducho istinu nemožno donekonečna navyšovať, že tá istina, jednoducho jej splácanie nech sa jednonásobne preplatí, ale ďalej jednoducho sa musí zastaviť takéto bezuzdné obohacovanie sa zo skupín, ktoré úmyselne alebo niekedy aj z nedbanlivosti vznikali v období transformácie nášho štátu. Jediné, čo sa dá odčiniť na koaličnom prístupe, teda na konaní opozície, že aspoň tým, že zahlasujú za tento zákon, sa môžu zapojiť do prúdu ľudí, ktorí chcú odstrániť nimi spôsobené škody. Ja si myslím, vážené kolegyne, kolegovia, že naozaj v danej situácii je najdôležitejšie pokúsiť sa urobiť všetko pre to, aby sme túto situáciu zvrátili, aj keď každý právnik vie, že tých šancí na zvrat veľa jednoducho nie je. V každom prípade to mimoriadne dovolanie s ďalšími účinkami, kompetenciami prokurátora, ktoré už dávno mali byť súčasťou právneho poriadku Slovenskej republiky, je dobré, že teraz ho presadíme, pretože keby sme to dali normálne v nekonfliktnej situácii, okamžite by práve z tejto pravej strany nastal obrovský krik a neviem, čo všetko, ako narušíme zásady právneho štátu a podobne. Takže som veľmi rád, že táto vcelku pre mňa tragická udalosť, keď tu diskutujeme a je tu reálna hrozba straty dvoch miliárd korún, že aspoň máme šancu vytvoriť do budúcnosti stav, kde je možné v takýchto prípadoch reálne zakročiť a hľadať aspoň trošku akceptovateľné riešenia, ktoré nebudú bezočivo okrádať obyvateľov tejto republiky o miliardy korún. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)