P. Kubovič, poslanec: (2008-11-06):
V prvom čítaní, keď sme tento návrh novely začali diskutovať a začali preberať v Národnej rade, tak z úst predkladateľa vtedy zaznelo, že predkladá vlastne dohodu, ktorá vzišla v rámci Bratislavy a vlastne takto si to želá, dá sa povedať, väčšina tých, ktorí sú zainteresovaní na chode hlavného mesta. Pri začiatku druhého čítania spravodajca povedal, že dňa 22. 10. 2008 sa zišlo mimoriadne mestské zastupiteľstvo Bratislavy, aby zaujalo stanovisko k tejto novele. Treba povedať, že to bolo, samozrejme, na popud pána primátora pána Ďurkovského, ktorý si vyžiadal, aby predkladatelia počkali na toto stanovisko. Takže myslím si, že v tejto chvíli aj vzhľadom na tieto uvedené fakty je namieste otázka na predkladateľov, o akej dohode vlastne pri prvom čítaní hovorili. Ja som vtedy poukazoval na to, že je to v prvom rade dohoda starostov 17 mestských častí a myslím si, že na týchto faktoch sa to aj potvrdilo. Ale na poslednú chvíľu teda bolo umožnené mestskému zastupiteľstvu k tejto novele sa vyjadriť. Je pravdou aj to, že pán spravodajca za mestské zastupiteľstvo alebo na žiadosť mestského zastupiteľstva predložil pozmeňujúce návrhy k tejto novele. Ale chcem podotknúť, že sme prerokovávali  nedávno v tejto snemovni aj zákon o meste Košice, kde keď sa hovorilo o dohode, tak to bola dohoda celkom určite aj politická dohoda. Politická dohoda relevantných politických strán, ktoré v meste pôsobia a fungujú a viedli diskusie o tom, ako by sa malo postupovať pri novelizácii takéhoto druhu zákona. Nedá mi, aby som nepovedal v tejto chvíli, že k žiadnym rokovaniam v Bratislave zo strany predkladateľov aj v tejto oblasti nedošlo a že dnes hovoriť o tom, že je to dohoda, je veľmi podivné, pretože som presvedčený o tom, že pokiaľ pri takýchto návrhoch zákonov alebo takýchto novelách nedospejeme aj k dohode relevantných politických strán, ktoré na území v tomto prípade Bratislavy pôsobia, tak riešime tým len možno také problémy, ktoré vyhovujú istej skupine. A tak ako som na to poukázal aj pri prvom čítaní, tak táto novela naozaj podľa mňa rieši v zásade len problémy 17 starostov mestských častí. Ja som na tú dohodu vyzýval predkladateľov, aby niečo v tomto smere urobili, ale zdá sa, že tie slová nepadli na úrodnú pôdu a neurobili s tým nič. Keď mám hovoriť o dohode, samozrejme, že by asi bolo nie celkom vhodné hovoriť len o politickej dohode. Možno by takýto zákon alebo takáto novela zákona o hlavnom meste si zaslúžila aj nejakú širšiu diskusiu v rámci hlavného mesta a dokonca dovolím si tvrdiť, ak by riešila veci, ktoré sú možno zložitejšieho charakteru, ktoré medzi sebou či už politici, alebo primátor a starostovia nevedia vyriešiť, bolo by dobré, keby prebehla aj na túto tému nejaká diskusia a možno dôjde k tomu, že bude potrebné v Bratislave aj urobiť referendum na isté témy. Myslím si, že by sme sa nemali báť ani tohto inštitútu. A ja poviem, prečo hovorím o referende. Hovorím o referende preto, lebo tak ako na celom Slovensku vlastne po vzniku samosprávy a po vzniku jednotlivých samosprávnych zastupiteľstiev v jednotlivých obciach sa časom ukazuje, že nastala doba, aby sme začali robiť aj v tomto smere isté zmeny, ktoré povedú k efektívnejšiemu riadeniu v rámci samosprávy. Ja som naznačoval aj v prvom čítaní, že ak má byť efektívne riadená Bratislava, tak je potrebné riešiť problémy Bratislavčanov. Bratislavčanov, ktorých sa správa vecí verejných týka. Celkom určite som poukázal na dva konkrétne problémy, ktorý jeden sa týka, nazvem to, čistenia miestnych komunikácií. Ďalší sa týka údržby verejnej zelene, či už kosenia, alebo jej obnovy. Jednoducho sú to veci, ktoré ťažko bežný Bratislavčan rozoznáva, komu, kde, na ktorom území čo patrí, kto čo má na starosti. Ja som vtedy len v náznakoch pomenoval akýsi model, ktorý možno by bol riešením pre to, aby aj v tomto smere sme v Bratislave dospeli k niečomu efektívnejšiemu a vyzýval som, aby sme aj na túto tému začali diskutovať a nepúšťali sa do účelovej zmeny novely zákona o hlavnom meste. Ja dnes skúsim pomenovať ten problém možno oveľa jasnejšie, ako som ho pomenoval vtedy, pretože som si myslel, že bude v záujme predkladateľov, aby sa týmto zaoberali. A som presvedčený dneska o tom, že kozmetické úpravy, ktoré hovoria a skrývajú sa za to, že ideme znižovať náklady na správu v hlavnom meste, ako sú počty poslancov či už v mestských častiach, alebo v hlavnom meste, majú uvoľniť finančné prostriedky alebo znížiť nákladovosť správy tohto mesta. Ja osobne považujem v tejto chvíli, nie čo sa týka počtu poslancov, ale systému, akým je Bratislava spravovaná za nepostačujúce. Mám na mysli model, ktorý som si ja osobne nazval jeden plus štyri. Je to model, ktorý už rezonoval aj v rámci Bratislavy a hovorí o tom, že vlastne by sa Bratislava mala deliť nie na 17 mestských častí, ale na 5 mestských častí. Mám tým na mysli  jeden plus štyri to, že Staré Mesto ako také, ktoré je centrom a srdcom Bratislavy, by bolo jednoznačne pod správou magistrátu, teda mestských poslancov. Tie ďalšie štyri mestské časti by boli bývalé obvody Bratislavy 2, 3, 4, 5. Myslím si, že v tomto modeli by sa dalo riešiť oveľa efektívnejšie riadenie hlavného mesta. Dalo by sa oveľa viac robiť pre potreby Bratislavčanov a dokázali by sme aj to, za čo skrývame zníženie počtu poslancov ušetriť finančné prostriedky na iné účely v hlavnom meste. Ja viem, že tá diskusia na túto tému je zložitá, ona prebiehala aj v minulom období a beriem aj tú výčitku, ktorá tu bola, že v minulom volebnom období sme neboli schopní ani predložiť žiadnu novelu. Ja som aj vtedy spomínal, nebolo to preto, lebo nikdy nebol konsenzus na týchto veciach a nebola dohoda. A nebolo naším záujmom lámať niečo cez možno kolená, možno cez iné názory a jednoducho sme nemali záujem robiť niečo násilne. Preto pevne verím, že predkladatelia tejto novely, a majú na to ešte čas aj možno v tomto volebnom období tejto snemovne, aby sme túto diskusiu posunuli aj niekde inde a zamýšľali sme sa aj nad tým, ako pomôcť hlavnému mestu a hlavne pomôcť jeho efektívnejšiemu riadeniu. Pretože nedá mi, aby som nepovedal, že túto novelu jednoznačne po jej prečítaní nemôžeme považovať za nič iné ako starostovskú novelu, ktorá má okamžite vyriešiť ich problémy, ktoré, ako to nazval pán poslanec Kuruc, súvisia s každoročným handlovaním. Áno, je pravda, že dohadovanie sa o prerozdelení finančných prostriedkov každý rok na mestskom zastupiteľstve nie je jednoduchá záležitosť. Ale treba povedať, že vždy a každý rok sa nakoniec dokázal urobiť kompromis aj v tejto oblasti v mestskom zastupiteľstve. Takže hovoriť o tom, že toto je ten hlavný dôvod, celkom určite namieste nie je. Hlavný dôvod podľa mňa v tejto chvíli je to, čo je obsiahnuté v paragrafe prechodných ustanovení. V paragrafe prechodných ustanovení, čo je ustanovené, sa hovorí o tom, ako sa posilnia finančné prostriedky pre mestské časti bez akejkoľvek diskusie v mestskom zastupiteľstve. Ja si pamätám, že sa vždy dlho viedli diskusie na tému, koľko majú mestské časti zo svojho rozpočtu, keď ešte vyberali dane z nehnuteľností prispievať na dopravu, koľko majú prispievať na likvidáciu odpadu, teda funkcie, ktoré jednoznačne prináležia hlavnému mestu a musia byť robené na území tohto mesta z jedného miesta. Nie je možné, aby boli trieštené. Samozrejme, tieto diskusie sa končili vždy neúspechom alebo len akýmsi symbolickým príspevkom, ktoré nakoniec prišli do mesta. Keď sa pozriem na prechodné ustanovenia, tak tie hovoria len o tom, koľko mestské časti zoberú hlavnému mestu. Ja jednoducho sa nemôžem zbaviť pocitu, že naozaj je to taká istá účelová novela, ako sme tu mali možno pred rokom, keď dvaja starostovia v Bratislave si nevedeli vyriešiť problém s nomináciou prednostu miestneho úradu. Je to opäť účelovosť, ktorá nepatrí do tejto snemovne a ktorá vzhľadom na to, že dnes istá politická strana, ktorá je vo vládnej koalícii, si nevie vyriešiť svoje problémy v hlavnom meste. Tak vzhľadom na tom, že má pohodlnú väčšinu v tomto parlamente ich bude takýmto spôsobom postupne predkladať. Považujem to za nesprávny krok a krok, ktorý by sme práve pri zákone o takom dôležitom, ako je zákon o hlavnom meste nemali robiť. Dovoľte mi ešte jednu poznámku na tému politickej dohody a schválenia istých pripomienok k tomuto zákonu v mestskom zastupiteľstve. Žiada sa mi v tejto chvíli povedať, že v žiadnom prípade o politickej dohode v mestskom zastupiteľstve sa nedá hovoriť. Dá sa hovoriť o dohode nezávislých poslancov s istou časťou mestského zastupiteľstva. Je to preto, že vlastne na schvaľovaní tohto uznesenia, samozrejme, najväčší podiel mali v tejto chvíli nezávislí poslanci. Ale to nie je to, čo by mi vadilo. Ja si myslím, že v tejto chvíli je dôležité, aby naozaj existovala pri takomto dokumente aj politická dohoda, aby mala trvalý charakter a aby jednoducho ten zákon, ktorý z takejto dielne vzíde, aby bol natrvalo ukotvený v našej legislatíve. Pán predseda výboru pán Cabaj, a je tu prítomný, pri schvaľovaní prvej novely tohto zákona, ktorú som už spomínal, jasne deklaroval svoj názor, že nemáme robiť zmeny, ktoré sa týkajú tohto volebného obdobia, ale že ak budeme robiť zmeny v takýchto legislatívnych zákonoch, aby sme ich robili tak, aby platili vždy od nového volebného obdobia. No, keď sa pozriem na návrh tejto novely, tak všetky zmeny, ktoré, samozrejme, sú charakteru, ako je voľba poslancov a podobne majú platnosť od nového volebného obdobia. Ale čuduj sa svete, všetky zmeny, ktoré vyhovujú starostom, majú platnosť od 1. januára budúceho roku. Ja sa chcem preto namieste v tejto chvíli opýtať a myslím, že bude v diskusii aj vystupovať za mnou pán poslanec Cabaj, či aj v tejto chvíli sa chce riadiť úzusom, ktorý tu verejne pomenoval a bol by som celkom rád, ak ho takto verejne pomenoval, keby aj dodržal slovo v tomto prípade a jednoducho tak aj pristupoval k hlasovaniu o tejto novele, pretože ako predseda výboru, ktorý sa práve týmto má čo najviac zaoberať, asi by bolo namieste, aby stál za svojimi slovami, ktoré za týmto pultom pomenoval. Na záver mi dovoľte povedať ešte možno k tomu modelu, ktorý som pomenoval ako jeden plus štyri, že vôbec nemám na mysli to, čo možno vždy zaznieva v prípade návrhu na nejaké redukcie počtu mestských častí, že obyvatelia Bratislavy budú mať nedostupné, alebo budú musieť chodiť na Primaciálne námestie a jednoducho, že sa to nedá zvládnuť. Ja vôbec s tým nemám na mysli, že by bolo treba v Bratislave rušiť akékoľvek miesta dnešných úradovní v ktorejkoľvek z mestskej časti. Je bez problémov možné, aby tieto existovali a dá sa to legislatívne ošetriť. Je to opäť jedna z fám, ktorá vždy pri takomto niečom zaznieva a myslím si, že by bolo dobré hneď na začiatku povedať, že toto nikto nemá na mysli a nikto nechce týmto spôsobom riešiť. Pán poslanec Kuruc vo svojom príspevku predložil návrh na to, aby mesto dostávalo na funkcie hlavného mesta istú finančnú sumu zo štátneho rozpočtu. Proti tomu nie je čo namietať, je to absolútne v poriadku a myslím si, že takéto niečo v rozpočte a určite aj v rozpočtoch iných krajín ako príspevok pre funkcie hlavného mesta vždy existujú a mali by aj existovať. S tým sa dá súhlasiť. Otázka je, akou formou to má byť zabezpečené. Ja som mu aj po jeho príspevku položil otázku, akým spôsobom si predstavuje napĺňanie tejto finančnej sumy? No, na to odpoviem tým, čo som povedal. Opäť to bude len v zmysle tohto návrhu, ak prejde, len handlovanie a len o tom, aby možno vždy vláda, ktorá bude pri moci sa mohla tváriť, že súcití s mestom a nebude to vôbec pre Bratislavčanov v polohe tej, že to bude príspevok, ktorý má zabezpečiť funkcie hlavného mesta. O tom myslím nikto z nás nepochybuje, alebo teda poviem to inak, poviem to tak, že nikto z tých, ktorí v Bratislave žijeme o tom nepochybujeme, že takéto finančné prostriedky by boli pre mesto potrebné a mali by mať svoje miesto naozaj v štátnom rozpočte. Ale problém je v tom, a pomenujem to otvorene, a možno aj niektorí kolegovia tu v tejto snemovni to nebudú prijímať tak, ako to poviem, ale myslím si, že je úplne bežné, že každý občan ktorejkoľvek republiky, v tomto prípade Slovenska, každý poslanec Národnej rady si myslím, že by mal byť hrdý na svoje hlavné mesto a mal by robiť všetko preto, aby jednoducho pomáhal tomuto hlavnému mestu, aby sa ním mohla celá republika hrdiť kdekoľvek. Kdekoľvek, či doma, či v zahraničí. Myslím si, že v takýchto prípadoch by regionalizmus, ktorý možno na môj vkus často vidieť v tejto snemovni, mal ustúpiť do pozadia a mali by sme si sami vstúpiť v prvom rade do svedomia a smerovať k tomu, aby sme si uvedomovali, že hlavné mesto každej krajiny je vždy len jedno a mali by sme sa oňho aj patrične starať. Ja viem, že je to veľmi zložitá téma. Neraz sme tu svedkami hlasovaní, ktoré nejdú ani cez politické spektrum, ale idú práve cez regionálny záujem, ale dovoľte mi, aby som v tejto chvíli možno tak inak povedal. Vážení páni poslanci, uvedomte si, že hlavné mesto máme len jedno a mali by sme naozaj urobiť pre jeho rast a budovanie čo najviac všetci spoločne. Som o tom presvedčený, že len vtedy, keď sa nám podarí presvedčiť o tomto, keď budeme my o tomto presvedčení, tak to pochopia aj všetci občania Bratislavy, a keď sa objavia také návrhy, aké boli prezentované, aby hlavné mesto malo samostatnú kapitolu na funkcie, podotýkam na funkcie hlavného mesta v štátnom rozpočte, tak jednoducho sa s tým dokážeme stotožniť všetci a stotožnia sa s tým aj obyvatelia Slovenska. Ja si myslím, že toto sú témy, ktorými sa tento zákon v tejto chvíli vôbec nezaoberá, a preto musím absolútne súhlasiť s tým, čo povedal v diskusnom príspevku pán poslanec Minárik. Páni predkladatelia alebo pán predkladateľ, ktorý tu v tejto chvíli nesedí, lebo asi nechce na mňa reagovať, tak radšej odišiel, splnili ste si svoj záväzok voči 16 ostatným kolegom starostom, s ktorými ste tento zákon pripravili. Nemôžem povedať inak ako to, čo som povedal v úvode. Považujem tento návrh zákona za účelový, ktorý nerieši problémy Bratislavčanov, a preto ho určite nepodporíme.