J. Brocka, poslanec: (2007-02-06):
Návrh zákona opätovne zavádza reguláciu cien dodávky elektriny, plynu všetkým odberateľom, a tým zásadne protirečí politike Európskej komisie, pokiaľ ide o budovanie rozvinutého vnútorného trhu Európskej únie. Možno ho tiež označiť za výrazný krok späť na ceste k liberalizácii energetického sektora v slovenskom, ale aj v európskom kontexte. Navrhovaná novela tiež zavádza opätovne inštitút regulácie silovej ceny elektriny a dodávky elektriny pre všetky kategórie odberateľov, čo je v absolútnom rozpore so smernicou 54 z roku 1993 Európskej komisie, ktorá zaviedla od 1. júla 2004 povinnú liberalizáciu trhu s elektrinou pre všetky členské štáty. Fungujúci trh je možné dosiahnuť len klesajúcou mierou regulácie a umožnením fungovania trhových síl. Preto by mala skôr existovať zvýšená podpora pre zvýšenie konkurencie namiesto opätovnej regulácie celého trhu. Zavedenie regulácie tam, kde funguje konkurenčné prostredie, je krátkozraké a neudržateľné opatrenie pre členskú krajinu Európskej únie. Takáto regulácia oslabí slovenskú energetiku, veľmi pravdepodobne ju zadlží a ohrozí jej konkurencieschopnosť na vnútornom trhu Európskej únie. Schválenie navrhovanej zmeny vráti slovenský trh späť do minulosti. Naviac, pre rozpor navrhovanej zmeny so smernicou môže mať schválenie návrhu za následok začatie konania voči Slovenskej republike zo strany Európskej komisie pre porušenie jej záväzkov z členstva v Európskych spoločenstvách. Dámy a páni, tento návrh takisto v iných ustanoveniach zasahuje do nezávislosti regulátora, čo je jednou z podmienok stabilného regulačného rámca. Dnes účinná právna úprava zabezpečuje nezávislé postavenie regulačného úradu. Návrh zmien však túto obmedzuje a zvyšuje politický vplyv na proces regulácie. Regulačnú politiku musí schváliť ministerstvo hospodárstva. Člen regulačnej rady môže byť odvolaný, ak poruší túto politiku. A ministerstvo hospodárstvo je účastníkom cenového konania. Myslím, že regulácia by mala byť vykonávaná odborne spôsobilým orgánom, plne nezávislým od politických vplyvov, ale aj od účastníkov trhu. Túto požiadavku nakoniec zakotvuje aj samotná smernica Európskej komisie. Tretia moja poznámka ako výhrada voči predloženému vládnemu návrhu zákona sa týka sankcií za porušenie povinnosti odčlenenia prevádzkovateľa distribučnej sústavy zo súčasného vertikálne integrovaného podniku (tzv. ambandling). Návrh zákona ustanovuje Štátnej energetickej inšpekcii, ktorá spadá pod dohľad ministerstva hospodárstva, právomoc udeliť za nesplnenie tejto povinnosti pokutu vo výške 600 mil. korún. Táto zmena bola navrhovaná s argumentom, že Slovenská republika bude potrestaná, ak sa ambandling  neuskutoční včas.  Pritom tá povinnosť pre Slovenskú republiku spočíva len v implementovaní tejto požiadavky do nášho právneho stavu. Je paradoxom, že práve v dvoch spoločnostiach, ktorých sa to týka na Slovensku, kde štát kontroluje, teda má účasť v týchto spoločnostiach, zástupcovia štátu pri opakovaných valných hromadách zabránili práve tomuto právnemu ambandlingu. Pokuta 600 mil. korún plus úroky z omeškania 400 000 korún za každý deň z omeškania, to predstavuje absolútny precedens, pokiaľ ide o výšku pokuty, ktorej stanovenie je v právomoci štátnych orgánov. Dámy a páni, z uvedeného kontextu je zrejmé, že návrh zákona sa vo viacerých ustanoveniach dostáva do rozporu s právom Európskych spoločenstiev, ale i s našimi národohospodárskymi  záujmami. Európska komisia 10. januára tohto roka zverejnila súbor opatrení v oblasti energetiky obsahujúci novú energetickú politiku pre Európu. Na realizáciu cieľov v tomto balíku opatrení bude v blízkom období vykonaná zmena legislatívneho rámca, o ktorom bude rokovať na marcovom stretnutí Európska rada. A myslím si, že práve závery z týchto dokumentov, ktoré budú pre Slovenskú republiku záväzné, nebude možné premietnuť do našej legislatívy, schvaľujeme zákon, ktorý nebude obsahovať závery z týchto dôležitých dokumentov. Napadá ma otázka, prečo ten chvat, prečo sa pán minister a prečo sa vláda tak ponáhľa s novelou tohto zákona, keď v podstate nás v krátkom čase nevyhnutne čaká ďalšia novela tohto zákona. Odpoveď je zrejmá: Pretože obsahom tohto návrhu sú aj opatrenia, ktorými sa vláda chystá zmeniť regulačný orgán, doterajších členov regulačnej rady chce odvolať. Spôsob, akým to robí, akým chce skončiť ich funkčné obdobie, je neštandardný a právnici sa práve, predpokladám, budú vyjadrovať k tomu, že je to aj protiústavné. Ja však by som sa chcel zastaviť pri inom dôvode, pre ktorý sa vláda tak ponáhľa. A priznám sa, že dnes to vlastne je známe vec, pretože sme o tom čítali aj v dennej tlači, ako sa vláda  chystá odškodňovať blízkych ľudí. A to považujem za veľmi nebezpečný precedens, aj keď ide, súhlasím, o veľký biznis. Prečo chce odvolať členov regulačnej rady? No lebo táto regulačná rada veľmi jasne vystupuje proti tomu, aby si vláde blízki kamaráti realizovali biznis za miliardy. Ak sme tu nedávno hovorili o tom, že v 1. dôchodkovom pilieri je deficit, tak ja si myslím, dámy a páni, ak je výnos na daniach vyšší, tak peniaze treba dať na dôchodky, ale nie kamarátom, kamarátom pána premiéra. Ale aby som bol konkrétny, využijem článok, ktorý ste určite všetci čítali, a použijem už známe informácie, ako sedem spoločností ešte v roku 2003, nemusím ich menovať, v zastúpení doc. JUDr. Ľubomíra Fogaša, CSc., ktorý je právnym zástupcom týchto spoločností, podalo sťažnosť na Ústavný súd, v ktorej tvrdili, že úrad, myslí sa tým ÚRSO, Úrad pre reguláciu sieťových odvetví, porušil základné práva a slobody podľa čl. 127 Ústavy SR. Dôležité sú aj termíny, dámy a páni, v ktorých Ústavný súd prijal podané sťažnosti a rozhodoval. Boli to dve samostatné konania. A nálezy Ústavného súdu boli vyhlásené po viac ako 3,5 roku, prvý nález mesiac po voľbách 7. júla minulý rok a druhý nález 29. 11. minulý rok. Podľa sťažovateľov je imanentnou súčasťou ústavou zaručeného práva podnikať aj záruka dosiahnutia účelu podnikania, ktorým je dosahovanie zisku. Keďže z rozhodnutia regulačného úradu vtedy prišlo v roku 2003 k výraznému nárastu cien plynu a elektriny, títo páni alebo spoločnosti nemohli dosiahnuť taký zisk, ako predpokladali, a považujú to za porušenie ich základného práva. Len podotýkam, že tieto spoločnosti neskrachovali, ale naopak, patria v rebríčku úspešných slovenských firiem medzi najúspešnejšie. Škoda, o ktorú sa uchádzajú, aby ich odškodnil štát, je 17 mld. korún. Samozrejme, o podnete na Ústavnom súde, Ústavný súd, viete, nemá plný počet ústavných sudcov, rozhodoval v trojčlennom senáte. Ani páni ústavní sudcovia nemali rovnaký názor na otázku odškodnenia uvedených spoločností a v senáte rozhodovali 2 : 1. Z tých dvoch, ktorí boli za odškodnenie, resp. dali za pravdu  „poškodeným“, jeden bol JUDr. Eduard Bárány, zhodou okolností toho pána si pamätám, keď bol ešte poslancom v SNR za Stranu demokratickej ľavice, čiže kamarát pána Fogaša, kamarát pána premiéra. Druhý pán je JUDr. Ľubomír Dobrík, Títo páni dvaja prehlasovali predsedu, ktorým bol JUDr. Juraj Babjak. On svoje odôvodnenie uvádza v rozhodnutí. A hovorí, že tým dvom pánom pri rozhodovaní chýbala, resp. absentovala logika, pretože také podnety nemali čo hľadať na Ústavnom súde. To rozhodnutie Ústavného súdu je dôležité preto, že teraz   „poškodené“ spoločnosti sa môžu  obrátiť na okresné, krajské súdy o odškodnenie. Samozrejme, na súdoch sa bude veľmi ťažko argumentovať. Ten podnet mal veľmi slabú kvalitu, a preto nie je isté, že by oni sa domohli svojho práva na súde. Preto zmenili páni a ich právny zástupca hru a usilujú sa o mimosúdnu dohodu. A tam už výšku škody, o ktorú sa uchádzajú, kvantifikovali vo výške 2,7 mld. korún. Hovorím to preto, lebo som zaregistroval aj vyjadrenie pána ministra pri rokovaní vo výbore, že on sa prikláňa k takému riešeniu, že 17 mld., samozrejme, to by bola katastrofa, ale 2,7  mld., to štát asi unesie. Čiže on to považuje za vhodné riešenie. Dámy a páni, samozrejme, dobre informované zdroje hovoria, že odmena toho pána, čo zastupuje tie poškodené spoločnosti, bude rádovo niekoľko 100 mil. korún. A on v liste z augusta minulého roka pánu ministrovi píše, citujem z dennej tlače, že ho informuje, že o celej záležitosti vie premiér, lebo je „o mojom postupe informovaný, a navrhujeme urovnať spor vzájomne prijateľným spôsobom“. Toto považujú niektorí za prijateľný spôsob. Ja to považujem za nehoráznosť, za nehoráznosť. Je fakt pravda, že na hlúposti, na biede a na štáte sa zarába najľahšie. Dámy a páni, toto nemá nič spoločné s obhajobou chudoby, toto je škandál, toto je nehoráznosť a toto je podstatou návrhu zákona, o ktorom teraz rokujeme, a preto vám oznamujem, že poslanci za KDH, samozrejme, nemôžu v žiadnom prípade takýto biznis kolegov z vládnej koalície za žiadnych okolností podporiť. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.)