Ľ. Mušková, poslankyňa: (2004-09-23):
Poslanci výboru pre vzdelanie, vedu a šport, mládež a médiá v snahe riešiť túto pre školstvo veľmi zlú situáciu vyvinuli značné úsilie na zmenu spomínaného paragrafu. Po rozhovore s mnohými poslancami však musím skonštatovať, že nielen poslancom gesčného výboru, ale väčšine poslancov tohto parlamentu bez rozdielu politickej príslušnosti veľmi záleží na existencii tých ustanovizní a sú si vedomí následkov ich zrušenia. Pán minister, vyrušujete ma. Jasne si všetci uvedomujeme nebezpečenstvá, ktorým sú vystavené deti a mládež, ktoré nemajú vo svojom voľnom čase možnosť uplatniť svoje záľuby a záujmy. Už dnes môžeme po skončení vyučovania vidieť mnohé deti s kľúčikom na krku po uliciach chodiť ako bezprizorné. Druhou školou sa im práve stáva ulica. A čomu sa môžu v tejto škole naučiť, si môžeme pozrieť v ústavoch pre liečenie drogovo závislých, ale aj v štatistike zvyšovania kriminality mladistvých. V Trestnom zákone, ako to už bolo cez hodinu otázok povedané, sa ide znižovať trestnoprávna zodpovednosť detí. Pán minister financií predkladá zas návrh, kde priamo berie deťom aktivity vo voľnom čase, ktoré tu doteraz veľmi pozitívne existovali. V Trestnom zákone ideme deti sankcionovať a týmto návrhom akoby sme chceli ešte zvýšiť počet detí, ktorým by sme mali túto sankciu dať. Toto je však, vážení kolegovia, cesta do pekla. Nie sankcia, ale prevencia je tou cestou. Teda nie rušenie tých inštitúcií, kde deti a mládež môžu získať ďalšie vzdelanie, vyvíjať záujmovú činnosť a zamestnať sa vo voľnom čase. Naopak, je potrebné práve tieto inštitúcie všemožne podporovať. Po konzultáciách niektorých poslancov z gesčného výboru, ktorým maximálne záleží na tom, aby sa základné umelecké školy a školské zariadenia zachovali, s kompetentnými – a som rada, že bol pritom prítomný aj pán minister a podpredseda vlády, a dúfam, že mu nejde o peniaze, ale skutočne o deti – sa našlo riešenie. Predložil ho pán poslanec Horák. Je to riešenie, ktoré, zdá sa, vyhovuje všetkým zainteresovaným a je skutočne lepšie ako pôvodné znenie, teda predložené v navrhovanom zákone. Preto nedávam svoj pozmeňujúci návrh, ktorý sa mal dotýkať práve školstva, pretože som si vedomá toho, keďže to podpísalo aj Slobodné fórum, že by neprešiel v parlamente, ale nechávam si ho do budúcnosti. Ak sa dovtedy sľub, že toto riešenie zachráni spomínané inštitúcie, nestane skutočnosťou. To „ak“ hovorím preto, lebo máme skúsenosť, že pri zachraňovaní základných umeleckých škôl, pri prijímaní zákona o štátnej správe, samospráve v školstve bolo sľúbené, že tieto školy nebudú mať problémy a, bohužiaľ, nestalo sa tak, majú problémy. Teda bolo to sľúbené poslancom, že tieto školy dostanú viac financií, aby mohli na ne chodiť deti z menej solventných rodín a nebolo to celkom tak. K tomuto zákonu ešte chcem pripomenúť, ministerstvo školstva bude zrejme aj s ministerstvom financií vydávať všeobecné nariadenie a určovať normatív pre tieto školy a zariadenia. Chcem sa spýtať, nebude taký nízky, že školy budú musieť od rodičov vyberať vysoké poplatky a dotkne sa to práve tých rodín, ktoré sú menej solventné a práve ktoré majú viacej detí? Nebude to tak? Vážení kolegovia, vám z vládnej koalície, ktorým záležalo na tomto návrhu a sledovali ste a skutočne ste dali všetko do toho, aby to bolo prijaté iným spôsobom, ako je to predložené, chcem vás poprosiť, aby ste venovali aj naďalej pozornosť tomuto problému tak, ako budeme dávať maximálnu pozornosť my z opozície, pretože nejde o nič viac ako o naše deti. Ešte by som chcela, vážení kolegovia, dať pozmeňujúci návrh, ktorý sa netýka školstva, týka sa sociálnej oblasti, kde navrhujem v čl. 4 vypustiť písmená 3, 4 a 5. Zdôvodnenie si dovolím prečítať. Vypustenie prílohy č. 14 a s ňou súvisiacich odsekov § 86 zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov je likvidačným krokom pre subjekty poskytujúce sociálnu pomoc, ktoré nie sú v priamej zriaďovateľskej pôsobnosti orgánov verejnej správy, samosprávnych krajov. Ide o tzv. neštátne subjekty, mimovládne organizácie, ale aj obce, ktoré poskytujú sociálnu pomoc nad rámec svojej originálnej pôsobnosti. Od roku 1990 sú permanentne podfinancované, a to aj napriek tomu, že z vlastných zdrojov zabezpečili investície a zdroje na začatie poskytovania sociálnych služieb. Novelou zákona o sociálnej pomoci, prijatou v roku 2004, a zrušením vyhlášky č. 578/2001 Z. z. bol konečne dosiahnutý stav, keď tieto subjekty mali reálnu šancu byť zrovnoprávnené so subjektmi zriaďovateľskej pôsobnosti samosprávnych krajov. Zvýšenie rozpočtu o 350 mil. Sk v roku 2004 na základe návrhu pána poslanca Antona Blajska malo tento proces zavŕšiť. Deklarovaná snaha minulých vlád o pomoc a razantný nástup neštátnych subjektov bola konečne vládou súčasne úspešne naplnená. Predmetný návrh zákona v dôvodovej správe naznačuje, že ide o zníženie dotácií na bežné výdavky o uvedených 350 mil. Sk. Predkladaný návrh zákona vzhľadom na skutočnosť, že zrušil presne stanovené pravidlá financovania subjektov, ktoré nie sú v zriaďovateľskej pôsobnosti samosprávnych krajov, ich vystavil reálnemu nebezpečenstvu podfinancovania a následne rýchlemu zániku. Toľko. A ešte úplne, úplne na záver som chcela poprosiť, vážení kolegovia, aby ste zo spoločnej správy bod č. 1 dali na osobitné hlasovanie, napriek tomu, že pani poslankyňa Tóthová chcela, aby sa hlasovalo spolu o troch bodoch. Ja by som chcela pekne poprosiť, ten bod č. 1 samostatne. Ďakujem.