I. Šimko, minister vnútra SR: (2001-10-19):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Ďakujem za informáciu. Pokračujeme prvým čítaním o vládnom návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti v znení neskorších predpisov a o zmene zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 98/1995 Z. z. o Liečebnom poriadku v znení neskorších predpisov . Vládny návrh zákona ste dostali ako tlač 1154. Návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady č. 1278. Z poverenia vlády Slovenskej republiky návrh zákona uvedie minister zdravotníctva Slovenskej republiky Roman Kováč. Prosím, pána ministra, aby sa ujal slova. R. Kováč, minister zdravotníctva SR: Vážený pán predsedajúci, vážené poslankyne, vážení poslanci, vláda Slovenskej republiky predkladá na rokovanie pléna Národnej rady Slovenskej republiky návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti v znení neskorších predpisov a o zmene zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 98/19995 Z. z. o Liečebnom poriadku v znení neskorších predpisov. Návrh zákona sa predkladá na základe Plánu legislatívnych úloh vlády Slovenskej republiky na rok 2001. Cieľom navrhovanej právnej úpravy je zosúladenie zákona so smernicami Európskej únie v oblasti voľného pohybu osôb, ako aj vyriešenie najakútnejších problémov aplikačnej praxe s cieľom posilnenia ochrany pacienta zabezpečením odbornosti, plynulosti, sústavnosti a dostupnosti zdravotnej starostlivosti. V súlade s aproximačnými požiadavkami sa dopĺňa výpočet zdravotníckych pracovníkov o kategóriu zdravotníckeho pracovníka zubný lekár a upresňuje sa postup pri povoľovaní výkonu zdravotníckeho povolania na území Slovenskej republiky cudzincovi alebo osobe, ktorá nadobudla odbornú spôsobilosť na výkon povolania v cudzine v závislosti od skutočnosti, či osoba je, alebo nie je občanom členského štátu Európskej únie. Doprava v súvislosti s poskytovaním zdravotnej starostlivosti sa definuje ako súčasť zdravotnej starostlivosti z dôvodu potreby zosúladenia so zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 273/1994 o zdravotnom poistení, financovaní zdravotného poistenia, o zriadení Všeobecnej zdravotnej poisťovne a zriaďovaní rezortných, odvetvových, podnikových a občianskych zdravotných poisťovní v znení neskorších predpisov a zákonom č. 98 o Liečebnom poriadku, podľa ktorých je doprava pacienta súčasťou zdravotnej starostlivosti poskytovanej na základe povinného zdravotného poistenia. Preto sa v oblasti prevádzkovania štátnych zdravotníckych zariadení upravuje táto oblasť ako súčasť poskytovanej zdravotnej starostlivosti a v oblasti povoľovania poskytovania zdravotnej starostlivosti sa upravuje vydávanie povolení na vykonávanie dopravnej zdravotnej služby, ako aj spôsob vysporiadania sa s dosiaľ prevádzkovanými dopravnými zdravotnými službami na základe živnostenského oprávnenia. V nadväznosti na uvedenú zmenu bolo potrebné novelizovať aj príslušné ustanovenia zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 98/1995 Z. z. o Liečebnom poriadku v znení neskorších predpisov. V oblasti poskytovania závodnej preventívnej zdravotnej starostlivosti sa zdôrazňuje povinnosť spolupráce praktického lekára vykonávajúceho závodnú preventívnu zdravotnú starostlivosť so závodnou zdravotnou službou, ktorú je povinný zamestnávateľ zabezpečiť podľa zákona Národnej rady č. 330/1996 o bezpečnosti a ochrane zdravia pri práci v znení zákona č. 95/2000 Z. z. Upresňuje sa tiež postup pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti bez súhlasu pacienta, postup pri rozhodovaní o liečbe a konkrétnych zákrokoch u transsexuálov, ako aj postup pri výkone zdravotníckych a súdnych pitiev a zároveň sa upresňujú aj podmienky, za ktorých možno vykonať overovanie nových medicínskych poznatkov na človeku. V predloženom návrhu sa ďalej určuje povinnosť neštátneho zdravotníckeho zariadenia zabezpečiť zastupovanie v rozsahu získaného oprávnenia počas dočasnej neprítomnosti osoby, ktorá poskytuje zdravotnú starostlivosť, a uvedenú skutočnosť oznámiť štátnemu okresnému lekárovi v prípade, ak dočasná neprítomnosť trvá dlhšie viac ako tri pracovné dni, a dopĺňa sa skutočnosť, že neštátne zdravotnícke zariadenie nemôže rozhodnúť o chorobe z povolania, profesionálnej otrave alebo inom poškodení zdravia pri práci, čím sa má zabrániť vplyvu zamestnávateľov na rozhodovanie o týchto skutočnostiach. Navrhované ustanovenia sú v súlade s právnymi predpismi Európskej únie uvedenými v doložke zlučiteľnosti. Návrh zákona je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. Návrh zákona bol dňa 12. apríla 2001 prerokovaný v Rade hospodárskej a sociálnej dohody Slovenskej republiky, ktorá schválila predložený návrh s pripomienkami, ktoré boli akceptované. Vážený pán predseda, vážení podpredsedovia, vážené poslan-kyne, vážení poslanci, som presvedčený, že na základe oboznámenia sa so skutočnosťami, ktoré som uviedol, podporíte predložený vládny návrh zákona. Ďakujem, pán predsedajúci. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pán minister, za uvedenie návrhu zákona. Prosím, aby ste zaujali miesto pre navrhovateľov. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo, poslancovi Tiborovi Šagátovi. T. Šagát, minister: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážená snemovňa, dovoľte mi, aby som v súlade s § 73 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky vystúpil pri rokovaní Národnej rady Slovenskej republiky v prvom čítaní o vládnom návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon Národnej rady Slovenskej republiky č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti v znení neskorších predpisov a o zmene zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 98/1995 Z. z. o Liečebnom poriadku v znení neskorších predpisov (tlač 1154), ako spravodajca určený Výborom Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo. Ako spravodajca k tomuto prvému čítaniu si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a 68 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, ako i náležitosti uvedené v legislatívnych pravidlách. Predpokladám, že prípadné zmeny a návrhy budú predložené v rozprave v druhom čítaní vo výboroch Národnej rady Slovenskej republiky a v rámci druhého a tretieho čítania na schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky. S ohľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu výboru vyplývajú z § 73 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky, odporúčam, aby sa Národná rada Slovenskej republiky uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky na tom, že po rozprave odporučí predložený návrh zákona prerokovať v druhom čítaní. Súčasne odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady Slovenskej republiky č. 1278 z 5. septembra 2001 prideliť v druhom čítaní na prerokovanie okrem Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky výboru pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie, výboru pre verejnú správu, výboru pre sociálne veci a bývanie, výboru pre vzdelanie, vedu, mládež a šport a výboru pre zdravotníctvo. Za gestorský výbor navrhujem v súlade s citovaným návrhom predsedu Národnej rady Slovenskej republiky Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo, pričom odporúčam, aby výbory, ktorým bol návrh zákona pridelený, ho prerokovali v lehote do 22. novembra 2001 a gestorský výbor do 23. novembra 2001. Vážený pán predsedajúci, ďakujem za slovo. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Prosím, aby ste zaujali miesto pre spravodajcov. Otváram všeobecnú rozpravu o tomto bode programu. Konštatujem, že písomne nebol prihlásený nikto z poslancov. Pýtam sa, kto sa chce prihlásiť ústne. Pán poslanec Finďo, pán poslanec Švec a pán poslanec Drobný ako posledný prihlásený do rozpravy. Končím možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Prvý vystúpi pán poslanec Peter Finďo. P. Finďo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážený pán predkladateľ, vážené dámy, vážení páni, zákon, ktorý teraz prerokúvame, je pomerne rozsiahlou novelou zákona č. 277/1994 Z. z. o zdravotnej starostlivosti a nepriamo aj novelou zákona č. 98/1995 Z. z. o Liečebnom poriadku v znení neskorších predpisov, zaoberá sa dosť odlišnými oblasťami, preto, aj keď je to netypické pre prvé čítanie tohto zákona, predsa sa zameriam na niektoré z týchto oblastí individuálne, pretože nedá sa hovoriť o celkovej koncepcii novely vzhľadom na jej povahu. Začal by som dopravnou zdravotnou službou. V podstate tento zákon rozširuje rozsah zdravotnej starostlivosti o dopravnú zdravotnú službu, ktorá doteraz bola voľnou živnosťou a požaduje od 1. 7. 2002 od prevádzkovateľov požiadať o oprávnenie na vykonávanie dopravnej zdravotnej služby podľa § 31 ods. 4 písm. g). Ak sa však pozrieme na cieľový stav, ktorý by mala dosiahnuť dopravná zdravotná služba v budúcnosti, mali by sme si trochu rozobrať túto problematiku. Táto problematika obsahuje niekoľko zdanlivo samostatných komponentov. Obsahuje jednak záchrannú zdravotnú službu, ktorá je tam samostatne definovaná. Obsahuje dovozy a odvozy pacientov, zvoz biologického materiálu do laboratórií, prepravu transfúznych prípravkov, zdravot-níckeho materiálu, prepravu zdravotníckych pracovníkov a možno ešte aj množstvo iných činností. Absolútne dominantnú časť prepravnej kapacity dopravnej zdravotnej služby vyťažuje preprava pacientov a zvoz biologického materiálu. Cca 95 % prepravovaných osôb sa prepravuje v polohe posediačky a iba 5 % osôb potrebuje prepravu sanitným vozidlom poležiačky. Na zabezpečenie všetkých uvedených činností nie sú potrebné špeciálne zdravotnícke vozidlá s výnimkou záchrannej zdravotnej služby a prevozov ležiacich pacientov. Toto by som vám dával osobitne do pozornosti, pretože toto je vlastne jeden z veľkých problémov nášho zdravotníctva, že sa gro prepravy robí sanitnými vozidlami a nerobí sa inými dopravnými prostriedkami. Ak by sme teda funkčne rozdelili dopravnú zdravotnú službu nielen obsahovo, tak by sme ju rozdelili na vozidlá záchrannej zdravotnej služby, vozidlá na prevozy ležiacich pacientov, čiže sanitky, vozidlá na prepravu sediacich pacientov a zdravotníckeho personálu, teda zdravotnícka taxislužba, by som to nazval, a na vozidlá, ktoré neprepravujú osoby, teda úžitkové alebo osobné automobily. A eventuálne dokonca v niektorých štátoch sa používajú napr. na zvozy biologických materiálov aj motorky v letnom období alebo v jesennom a jarnom. Ak si zoberieme do úvahy, že azda vyše 90 % vozového parku v zdravotníctve tvoria vozidlá Škoda 2103 alebo TAZ-ky sanitky, ktoré majú zhruba tri desiatky výnimiek z technickej normy, ktorú teda nedokážu splniť, prakticky nezabezpečujú ani elementárnopasívnu a aktívnu bezpečnosť pre vodičov, posádku a pre pacientov, sú veľmi nepohodlné, majú nevýkonné motory veľmi neekonomické a vlastne tým, ak prijmeme v tejto podobe dopravnú zdravotnú službu do zdravotníckej činnosti, vlastne zabránime inovácii tohto autoparku, pretože inovácia je závislá predovšetkým od investícií. V súčasnosti dostávajú prepravcovia, alebo teda dopravné zdravotné služby za 1 km zhruba 15 korún, bolo to 15,50 korún maximum, potom bodlo 14 korún a rozličné poisťovne to modifikujú, ale v zásade je to medzi 14 a 15 korunami za km, pričom väčšina sanitiek je kúpená zo štátneho rozpočtu, teda z kapitoly ministerstva zdravotníctva ako investícia. Dnes nám ponúka napríklad určitá bratislavská taxislužba – inzeruje v rozhlase – za 13,80 korún kilometer, v Banskej Bystrici je to za 10,40 korún kilometer, pričom nie je potrebné starať sa o ochranné prostriedky, o školenie bezpečnosti práce pre vodičov, o autopark a podobne a stačí len stanoviť určité podmienky na to, aké vozidlá by mali byť účastné prepravy a prevozu pacientov. Preto si myslím, že v tejto oblasti v druhom čítaní po predchá-dzajúcom prerokovaní s predkladateľom by som rád predložil niekoľko pozmeňujúcich návrhov, ktoré by azda viac vyšpecifikovali, ktorá časť dopravnej zdravotnej služby by mala ostať pri zdravotníctve a ktorá časť dopravnej zdravotnej služby by mohla byť formou napr. nejakých poukazov riešená aj normálnou verejnou taxislužbou. Napr. vo Švajčiarsku majú tzv. tixi, to sú taxíky, ktoré sú špeciálne pred nemocnicami a prakticky, ešte vám jednu vec poviem, že napr. teraz sa plošne so zľavami kupovali sanitky, ktoré stáli zhruba 1,5 mil. Sk jedna, a to Toyoty, a osobné auto, ktoré splní presne tie isté požiadavky na prevoz 90 % až 95 % pacientov, sa zvyčajne zmestí do sumy 300 až 400 tis. Sk, nehovoriac ešte o ďalších nákladoch na opravu, údržbu atď. Dnes sa dajú autá rekonštruovať na plyn, pričom plyn dnes sa predáva za 15 až 17 Sk/l, spotreba stúpa len zhruba o 10 % oproti klasickým pohonným hmotám. Takže je tu množstvo možností, ako v oblasti dopravnej zdravotnej služby naozaj urobiť závažné kroky, ktoré ju zefektívnia ekonomicky, a pritom určite kvalita neutrpí, ale pôjde hore. Takže to je, čo sa týka dopravnej zdravotnej služby. Ďalej sa novela zaoberá niektorými otázkami vzťahov medzi pacientmi a praktickými lekármi, predovšetkým zmluvným vzťahom, pretože, ako viete, praktickí lekári sú dnes platení podľa toho, koľko majú uzavretých zmlúv s pacientmi. Myslím si, že táto úprava, ktorú mini-sterstvo predkladá, resp. vládny návrh predkladá, spresní oblasť zmluvných vzťahov a pokladám ju za pozitívnu. Za veľmi pozitívnu pokladám aj tú vec, že predkladateľ sem vložil nový § 20a – Ošetrovateľská starostlivosť a pôrodná asistencia. Na Slovensku sa tradične vníma zdravotníctvo ako problém lekárov, ako lekárska profesia. Dnes sa vyvinula pod vplyvom nových nárokov a poznatkov z oblasti ošetrovateľstva vlastne taká paralelná, druhá línia, jedna je medicínska starostlivosť zabezpečovaná lekármi, druhá je ošetrovateľská starost-livosť zabezpečovaná stredným zdravotníckym personálom, o ktorom teraz hovoríme, že povýšime vzdelanie na bakalárske, prípadne až magisterské. Vzniká tu teda nová situácia, ktorá by sa mala v budúcnosti aj kvalitatívne odraziť, a tá nová situácia spočíva v tom, že u pacienta napr. v terénne by sa mali stretnúť relatívne nezávisle praktizujúci lekári, ošetrovateľky, sociálni pracovníci a prípadne iní, psychológovia a podobne. Čiže vzniká tímový prístup k tým pacientom a tímový prístup v tomto prípade znamená nepomerne väčšiu kvalitu, istotu, ale aj kontrolu, pretože tí jednotliví, ktorí navštívia príslušného pacienta, sa navzájom aj určitým spôsobom kontrolujú. Takisto je pokladám za kladné, za pozitívum tejto predloženej novely, že sa špecifikuje, kto vymenúva jednotlivých riaditeľov, pretože tam vznikli trochu nejasnosti v oblasti pri prenose zriaďovateľskej funkcie na kraje, kto teda bude vlastne, či je to teda ešte štátne zariadenie, alebo je to už zariadenie, ktoré je odštátnené, keďže ide pod vyšší územný celok. V princípe dosť ťažko hovoriť o štátnom zdravotníckom zariadení, ak bude pod vyšším územným celkom, aj keď zákon to tak hovorí. Možnože by bolo treba aj o tomto trochu diskutovať z hľadiska terminologického. Oceňujem aj povinnosť zriaďovať etické komisie pri skúšaní nových medicínskych poznatkov. To je naozaj veľmi závažná oblasť, ktorá sa u nás doteraz vyvíjala chaoticky, spontánne, živelne, veľa ráz, viete z medializovaných káuz, niektorí lekári svojvoľne používali neregistrované pomôcky a prípadne vykonávali výkony, ktoré neboli overené podľa navrhovaného postupu, ako to navrhuje tento zákon. Je upravená aj problematika zdravotnej pitvy a súdnej pitvy. Pri tej súdnej pitve v minulosti sa to volalo súdno-lekárska pitva, pri tej súdnej pitve, tam azda – neviem, či to niektorá právna norma upravuje, ale tam by som bol rád, aby to nešlo na náklady zdravotníckeho zariadenia a zdravotných poisťovní –, ale tam by to naozaj mal platiť objednávateľ ministerstvo spravodlivosti alebo ministerstvo vnútra podľa toho, kto si to objedná. Ja si myslím, že to nie je náklad spojený s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Potom ďalšia vec je tu otázka odbornej spôsobilosti pracovníkov, ktorá sa tu definuje, pretože aj dodnes, keď napr. aj komory vydávali stanovisko k etickej, odbornej spôsobilosti, tak v podstate sa síce hovorilo, čo majú predložiť, ony si to upravili, ale nebol to všeobecne záväzný predpis, zatiaľ čo teraz to vyjde nariadením vlády. Trochu za taký alibizmus pokladám, že špecializačné odbory a spôsob ďalšieho vzdelávania sa chce dať ustanoviť nariadením vlády, myslím si, že to je oblasť, ktorá sa dá pokryť vyhláškou aj preto, lebo nový predpis bude pravdepodobne v krátkom čase potrebné ešte upravovať, pretože ten starý je z roku 1981 a nie je to také jednoduché. No a ešte na záver ide o lekárov, resp. zdravotníckych pracovníkov z Európskej únie, ktorí poskytujú zdravotnú starostlivosť v Európskej únii. Tam – možno mi to uniklo pri tom štúdiu zákona –, ale mne tam chýba jedna vec, keď príde nejaký lekár zo zahraničia robiť na Slovensko výkon, ktorý sa na Slovensku nerobí, nie som si istý, že to pokrývajú tie body a), b), c), ktoré sú v príslušnom paragrafe, ktoré určujú, že za akých okolností sa môže urobiť výnimka z tých ustanovení. Takže to by som poprosil predkladateľa, aby sa buď k tomu vyjadril, alebo aby prípadne sa pripravil pozmeňujúci návrh, ktorý by o tom hovoril. Pretože tam sa skôr predpokladá, že sa niekto príde školiť ako to, že niekto príde urobiť medicínsky výkon na Slovensko. No a potom ešte s takou skepsou sa pozerám na jednu vec, že sa nám vlastne podľa § 80f vytvoril tretí druh zdravotníckych zariadení, jedny sú štátne, druhé sú neštátne a tretie sú tie, ktoré sa zmenia podľa osobitných predpisov podľa transformačného zákona, zo štátnych rozpočtových alebo príspevkových organizácií prejdú na obce alebo vyššie územné celky, čiže sa stanú neštátnymi, ale dostali tu termín až do 1. januára 2007, že sa musia zosúladiť s týmto zákonom. Ja si osobne myslím, že ministerstvo a vláda by mohla použiť práve tento prevod zriaďovateľských právomocí na transformáciu tých zdravot-níckych zariadení tým, že by im vydala nejaké predbežné povolenie na poskytovanie zdravotnej starostlivosti, ale v transformovanej podobe. To znamená, že nebudú poskytovať v týchto odboroch, v ktorých by nemali poskytovať, a prípadne dostanú možnosť rozšíriť sa na tie odbory, v ktorých neposkytujú zdravotnú starostlivosť. Takže ja by som to videl ako istú príležitosť pre ministerstvo, aby sa uchopilo, aj keď ide už o posledný rok pred voľbami, ale aby sa uchopilo a chopilo tejto príležitosti, lebo táto príležitosť je unikátna, pretože prechádza z rúk štátu, kde štát urobil zriaďovaciu listinu, presne vymenoval odbory, v ktorých toto zdravotnícke zariadenie môže pôsobiť, a po prevode na obce a vyššie územné celky by tieto zariadenia mohli dostať nové povolenie, v ktorom by dostali iba povolenie na tie činnosti, ktoré patria do etapy zdravotnej starostlivosti, ktorú by ony mali poskytovať. Takže to by bolo nateraz všetko a ďakujem pekne za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Keďže s faktickou poznámkou sa nikto nehlási, ďalší v rozprave vystúpi pán poslanec Švec. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. J. Švec, poslanec: Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Excelencia, vážený pán minister, excelencia, vážený pán exminister, dámy a páni, moje vystúpenie by sa malo uskutočniť vlastne až v druhom čítaní, ale vzhľadom na to, že ide o veľmi významný zákon, ktorý pozitívne mení našu legislatívu v oblasti zdravotníctva a aproximuje naše právo v zdravotníctve k právu Európskej únie, by bolo azda možné upozorniť na niektoré terminologické inkonzistencie, ktoré by azda bolo potrebné v druhom čítaní vyjasniť. A ja som, samozrejme, pripravený spolupracovať s pánom ministrom v tejto veci, ak nájdeme spoločné riešenia. Pán kolega Dr. Finďo sa zmieňoval o § 20a a o veľmi vhodnom spôsobe jeho zaradenia do novely predmetného zákona. Tento § 20a hovorí o ošetrovateľskej starostlivosti a pôrodnej asistencie vo väzbe na výkon zdravotnej sestry. V § 54 ods. 2 písm. a) až c) sa uvádzajú kvalifikácie, ktoré sú potrebné na výkon niektorých odborných prác, ktoré sú vo väzbe na vysokoškolskú kvalifikáciu. A hovorí sa, že popri vysokoškolskom vzdelaní v lekárskych odboroch štúdia alebo v odboroch štúdia farmácie tu ide o vysokoškolské vzdelanie v jednom zo študijných odborov, ako je verejné zdravotníctvo, ošetrovateľstvo, pôrodná asistencia, liečebná rehabilitácia, laboratórne vyšetrovacie metódy a tak ďalej. V ods. 2 písm. c) sa hovorí o vysokoškolskom vzdelaní v jednom zo študijných odborov klinická logopédia, psychológia, liečebná pedagogika, špeciálna pedagogika alebo vysokoškolské a stredoškolské vzdelanie v študijnom odbore zameranom na odborné činnosti súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Keď som si pozrel nomenklatúru OECD v odboroch zdravotníctva, tak okrem odboru medicína a farmácia sú v zozname odborov OECD uvedené dva medicínske odbory, ktoré nemajú priamy súvis so štúdiom medicíny alebo farmácie, a to je ošetrovateľstvo (v anglickej terminológii nursing) a verejné zdravotníctvo (v anglickej terminológii health management). Ak teda v § 54 ods. 2 hovoríme o vysokoškolských vzdelaniach v študijných odboroch okrem týchto dvoch OECD uznávaných odborov, potom je otázka, či naša terminológia naozaj súvisí a je ekvivalentná s terminológiou štátov Európskej únie. Môžeme polemizovať o tom, že na Trnavskej univerzite sa zavádzajú niektoré nové študijné odbory, ktoré sa týkajú logopédie, ktoré sa týkajú laboratórnych vyšetrovacích metód, pôrodnej asistencie a podobne, len ja sa pýtam, či je teda kompatibilita v študijných odboroch tohto typu v legislatíve Európskej únie vzhľadom na to, že OECD tieto odbory priamo neuvádza. Okrem toho viete, že na Trnavskej univerzite sa zmenil názov jednej z ich fakúlt, Fakulta ošetrovateľstva zmenila svoj názov na Fakultu verejného zdravotníctva a je, myslím, potrebné aj v tejto súvislosti sa spýtať, či existuje konzistencia medzi dikciou zákona a štruktúrou odborov, ktoré sa na našich vysokých školách uplatňujú. Tretí moment, ktorý, myslím, je potrebné brať do úvahy pri dikcii § 54, je ods. 5, ktorý hovorí, že „odborná spôsobilosť zdravotníckych pracovníkov je dosiahnutie stupňa vzdelania v príslušnom študijnom odbore a získanie osvedčenia overením vedomostí a zručností nadobudnutých počas nástupnej odbornej praxe na výkon odborných pracovných činností, získanie diplomu o špecializácii v príslušnom špecializačnom odbore“. Opäť tu vidím istú inkonzistenciu, pretože vy viete veľmi dobre, že gynekológia a pôrodníctvo je vedný a študijný odbor, pre ktorý je možno získať špecializáciu, ale pôrodná asistencia je plánovaná ako bakalárske štúdium, ktoré by sa malo v podstate uskutočniť v rámci štúdia študijného odboru ošetrovateľstvo. Teda pre tento jeden príklad, pre tento jeden študijný smer nemôžeme hovoriť o odbore štúdia. Malo by ísť o špecializáciu v odbore štúdia ošetrovateľstva. Odbor verejné zdravotníctvo je v podstate študijným odborom, ktorý by sa mal realizovať v rámci štúdia manažmentu a nemal by sa priamo týkať výkonu zdravotnej starostlivosti. Pán minister, ak skutočne zvážiš, že tieto moje poznámky majú opodstatnenie pre úpravu textu týchto dvoch paragrafov, veľmi by som bol vďačný, keby sme našli možnosť o tomto hovoriť a prípadne v druhom čítaní text týchto dvoch paragrafov upraviť. Ďakujem pekne za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Teraz má slovo pán poslanec Michal Drobný. Nech sa páči, pán kolega.