J. Brocka, poslanec: (2008-05-15):
Dokonca, keby bolo po mojom alebo keby bolo podľa názoru poslancov za Kresťanskodemokratické hnutie, tak ten návrh by bol oveľa, oveľa širší z viacerých opodstatnených dôvodov. Včera sme hlasovali v Národnej rade o ochrane mládeže pred alkoholom a riešili sme problémy, ktoré na Slovensku vidíte, keď zlyháva rodina. Keď deti alebo z dôvodu, že nemajú pozitívny vzor, alebo, že majú veľa času, že ich rodičia sú aj cez víkend, aj v nedeľu aj cez sviatok v práci, a keď sú malé v mestách, tak chodia s kľúčikom po sídlisku, ak nemajú starších rodičov, ktorí by sa o ne postarali alebo potom končia v partiách svojich rovesníkov a, samozrejme, pri voľnom čase, keď majú veľa času, tak obyčajne záhaľka končí aj takými negatívnymi prejavmi, ako je požívanie alkoholických nápojov. Ja si myslím, že ten včerajší návrh zákona nebol tým správnym riešením. Tento dnešný považujem za lepšie riešenie a lepší prístup pomoci rodinám aj pri výchove a starostlivosti o deti. Myslím si, že sankcie niekedy sú nevyhnutné, ale v prvom rade, ak je možnosť inak pomáhať rodinám pri vytváraní priaznivejších podmienok aj na výchovu detí, tak to je tá najlepšia cesta. Zhodou okolností som si v tlači všimol, že v týchto dňoch si pripomíname 40. výročie od uzákonenia voľnej soboty na Slovensku. My starší si to pamätáme, ako sme v sobotu prestali zrazu chodiť do školy, tí ešte starší prestali chodiť do práce a vtedy, keď sa tento návrh ujímal, tak boli plány, že voľná sobota, keďže to je výraz zvyšujúcej sa životnej úrovne, po niekoľkých desaťročiach bude voľný možno aj piatok alebo voľný pondelok. Bude sa menej pracovať. A má to svoju logiku. Ako sa ľuďom zlepšuje životná situácia, tí úspešní, bohatší naozaj pracujú menej, teda keď už sú bohatí, a preto sme svedkami toho, ako mnohí zamestnávatelia, mnohí bohatí ľudia nepracujú sedem dní v týždni, víkend si mnoho razy urobia skôr, alebo si ho predĺžia na neskôr, dokonca chodia častejšie na dovolenky, ako je pre ostatných smrteľníkov bežné. Ale na druhej strane dnes žijeme v časoch, keď sú medzi nami tisíce, desaťtisíce ľudí, ktorí nepracujú menej, ale pracujú dlhšie a pracujú aj cez sviatky a pracujú aj v nedele a je to na škodu nielen ich samých, hoci keby si mohli vybrať, tak by si vybrali možno niečo iné. Ale je to pre nich možno existenčná nevyhnutnosť, že musia ísť do práce, lebo im to zamestnávateľ jednoducho nebude tolerovať, ak by sa chceli venovať napríklad iným veciam, keby sa chceli venovať svojej rodine. A jednoducho dôsledky z takejto reality sa potom prejavujú spôsobmi, ktoré pocíti negatívne a znáša celá spoločnosť. O to väčšiu starosť potom majú obce, samosprávy, ale aj bezpečnostné alebo iné orgány, ktoré sa musia starať o poriadok a bezpečnosť v krajine. Dovoľte mi, aby som v diskusii o tomto návrhu zákona tak trošku polemizoval aj s predkladateľmi a tak širšie hovoril o sviatku, o nedeli, aký má význam pre spoločnosť, aký má význam pre človeka, aký má význam pre rodinu aj preto, že som diskusiu v prvom čítaní zmeškal z toho dôvodu, že tie prvé čítania išli tak rýchlo, že boli niektoré aj bez rozpravy. „Týždeň bez nedele je iba sedem pracovných dní“, tak v roku 2002 nazvali svoju anketu nezávislé kresťanské odbory, keď sa usilovali získať podporu pre takú iniciatívu, aby v nedeľu boli na Slovensku supermarkety zatvorené. Aby jednoducho zamestnanci týchto obchodov nemuseli ísť do práce, aby sa mohli venovať svojim deťom a na druhej strane, aby mali priestor aj tí, ktorí si zvykli v priebehu posledných rokov nedeľu tráviť, nie nakupovať, ale tráviť čas v priestoroch týchto supermarketov, aby prípadne mali príležitosť sa orientovať aj iným smerom, ktorý je možno prospešnejší aj pre jednotlivcov, aj pre spoločnosť. Ich iniciatíva v tej chvíli a v tom čase, keď sa o to usilovali,  nezískala veľkú podporu. Pozitívne sa k tomu postavila, myslím, Konferencia biskupov Slovenska, že to považujú za dobrý nápad, ale ich stanovisko bolo povrchne okomentované, že sledujú svoj úzky záujem, aby dostali viac ľudí v nedeľu do kostolov. Myslím si, že to bolo povrchné hodnotenie a nevystihovalo ten úprimný a skutočný postoj napríklad predstaviteľov cirkvi k tomu, k čomu slúži sviatok v kultúre, v živote človeka. A zaujímavé, že som v pondelok tento týždeň čítal iný komentár v Pravde od Petry Nagyovej-Džerengovej, mladej spisovateľky, musím sa priznať, že sa mi páčia jej komentáre, už dlhší čas v pondelok skôr čítam jej komentár ako niektorých iných mienkotvorných komentátorov práve preto, že táto spisovateľka pravidelne vo svojich komentároch sa veľmi vtipne zhostí a píše o problémoch, s ktorými sa stretávajú ženy, matky, rodič, ktorý má školopovinné deti a aké je to mnoho ráz komplikované, ako my ostatní, ako spoločnosť im komplikuje život. Ona prišla k zaujímavému záveru v súvislosti s touto novelou zákona. Ona rovnako chváli týchto troch poslancov, že prišli s takým návrhom a odporúča,  aby ho poslanci schválili. Ale nielen to. Ona sa prihovára, aby poslanci takto schválili aj, by som povedal, pre rodičov aj voľnú nedeľu a opisuje v tom svojom komentári taký príbeh, ako sľúbila deťom, že pôjde v nedeľu do kina. Keďže sú malé kiná, väčšinou teda už neexistujú alebo kde bývajú, také kino nie je, tak museli ísť do supermarketu, kde tie kiná existujú. No nebol to žiaden zážitok pre ňu, pravdepodobne tam dávno nebola, lebo nechodievajú v nedeľu nakupovať, ale ona odporúča, aby sme tieto novodobé chrámy, ktoré dnes ľudia využívajú na trávenie voľného času a trávenie nedele, že ak by sme ich zatvorili v nedeľu, tak určite by deti privítali a teraz bez ohľadu na to, že aj biskupi sa k tomu kedysi vyjadrili, lebo ona hovorí, ona si myslí, že oveľa väčší chrám je tu pre rodiny užitočnejší k dispozícii, ako tie supermarkety, a to je príroda. Čiže aj táto spisovateľka po svojej skúsenosti odporúča, ak chce niekto pomôcť rodinám s deťmi, tak toto je cesta tým lepším smerom. Tento zákon je už dlhšie na svete, preto sa ním zaoberali aj médiá a ja som cestou, keď človek cestuje v aute, tak počúva rádio a ja som zachytil dve diskusie s poslucháčmi rádií. V tom prvom, bolo to Rádio Lumen, poviete si, že to je kresťanské rádio, tak diskusia na tému „Čo si myslíte o tom, majú byť v nedeľu obchody zatvorené alebo nie?“, z 28 respondentov poslucháčov, ktorí sa ozvali, bolo 27 takých, ktorí povedali, že si myslia, že v nedeľu by obchody, mysleli tým supermarkety, nemali byť otvorené. Samozrejme, tým je to istým spôsobom relativizované, že je to rádio, ktoré počúva istá špecifická skupina poslucháčov a môžete povedať, že to nie je smerodajné. No, ale počúval som aj v inom rádiu, ktoré nie je vôbec kresťanské, bolo to Rádio Expres, ktoré týždeň pred Veľkou nocou robilo podobnú anketu, a musel som sa usmiať, keď sami redaktori boli prekvapení reakciami poslucháčov. Jeden poslucháč z Prievidze, jeden za všetkých, ale to bol väčšinový názor, hovorí: „Keď som bol slobodný, mi to nevadilo“, lebo teda bol predavač Tesca, „ale teraz aj manželka je predavačka, v nedeľu by mali byť obchody zatvorené, rodina tým trpí.“ A musím povedať, že redaktori tohto zábavného rádia, rád počúvam Rádio Expres, boli sami prekvapení, usudzujem, že sú asi slobodní, že ešte nemajú rodinu. Práca v nedeľu, dámy a páni, robí zo zamestnancov novodobých otrokov. V nedeľu nie sú otvorené školy, škôlky, jasle a ak je matka napríklad sama s deťmi a musí ísť v nedeľu do práce pre pohodlie a rozmar niekoho iného, to je vrchol nespravodlivosti. Nestačí 24 hodín otvorené obchody od pondelka do soboty? O životnom štýle tých úspešných som už hovoril, ktorým stačí, keď pracujú len niekoľko dní do týždňa. Dokonca skracovanie dĺžky pracovnej doby sa považuje za znak vyspelej a vyspelejšej spoločnosti, prosperujúcej spoločnosti. Je nespravodlivé, ak to platí len pre niekoho. Ja som preto rád, že aj Odborový zväz pracovníkov obchodu a cestovného ruchu sa zastal tých 300 tisíc zamestnancov obchodu, z ktorých viac ako 80 % sú ženy, matky. A že považuje za správne, aby sme dali prednosť rodine, pobytu s deťmi skôr ako nakupovaniu. Keby som chcel zacitovať klasikov, tak Ján Pavol II. v Encyklike Solicitudo rei socialis hovorí: „Hospodársky rast je cestou oslobodenia človeka od otroctva, od chudoby, ale sám osebe nestačí, ba naopak, viac ho môže zotročiť. Rozvoj, ktorý neberie ohľad na kultúrny, duchovný rozmer človeka a spoločnosti, ktorý zaznáva tieto rozmery, ešte menej prispieva k skutočnému oslobodeniu.“ Dámy a páni, aj ľudský rozmer má rytmus práce a odpočinku. Nedeľa prispieva k tomu, aby mali všetci dostatočný odpočinok a voľný čas, ktorý by umožnil rodine pestovať napríklad aj iné formy, ktoré k životu patria, či kultúrne, spoločenské alebo náboženské. Oprávnenými dôvodmi na ospravedlnenie od nedeľného odpočinku sú rodinné potreby alebo veľká spoločenská užitočnosť. Ale to, že dnes musia desaťtisíce ľudí ísť v nedeľu do práce len preto, že niekto sa nudí, alebo je neporiadny, tak to je vrchol nespravodlivosti. Už nechcem hovoriť o takých aspektoch, že niekto má zlý úmysel, že chce nedeľu znesväcovať a teda ponižovať niekoho, pre koho je nedeľa a svätenie nedele niečím posvätným. K tomu nakoniec niektoré veci, by som povedal, skôr vyvracajú tento môj prístup, ak som registroval, že niektoré veľké nákupné centrá majú vyslovene akcie, akciové ceny iba v nedeľu. V sobotu nie, ani v piatok, ale iba v nedeľu, tak to považujem za nehoráznosť, ak takýmto spôsobom pristupujú k svojim klientom a k zákazníkom a myslím si, že kultúrnym prejavom človeka v takomto prípade je, že naozaj bude nedeľný nákup ignorovať. Formy výroby a spotreby sú vyjadrením aj určitej kultúry. Dnes je to konzumizmus ako koncepcia života a ona prináša isté nové návyky, nový životný štýl. Len chcem pripomenúť, že tieto návyky a tento štýl života môže byť aj škodlivý. Sú oprávnené potreby a niektoré sú umelo vytvorené, niektoré sú dokonca škodlivé. V prípade niektorých sa zhodneme a štát pristupuje napríklad v otázke prístupu k drogám veľmi prísne a tam nie je problém hľadať podporu alebo väčšinu, ak je štát nekompromisný. Myslím si, že je potreba aj v takejto veci, ako je otázka spôsobu života, ako je otázka kultúry života v otázke prístupu k sviatku, v otázke prístupu k nedeli a k nedeľnej práci, ktorá môže človeka ponižovať, zotročovať, že by sme mali pristupovať rovnako zodpovedne. Je vecou, samozrejme, výchovy a kultúry ako kultivovať človeka, ako viesť spotrebiteľov aj k zodpovednému konzumnému správaniu, ale sú situácie, keď si to vyžaduje aj zásah štátnych orgánov. Jednoducho, ak sú krajiny v Európe, a to sú práve tie krajiny, ku ktorým sa snažíme priblížiť, a v týchto je nedeľný predaj zakázaný, tak by som sa prihováral, keby sme sa v tejto otázke smelo k nim priblížili, pretože v tomto smere,  myslím si, že zvolili lepšiu cestu ako Slovenská republika. V dôvodovej správe sa nakoniec o tom aj jasne hovorí, že v krajinách Európskej únie sa dodržuje zákaz práce vo sviatok a kde sa to nedodržuje, sú to práve len nové členské krajiny Európskej únie. Práve obchodné reťazce v nových členských krajinách nedodržujú túto právnu úpravu. Dámy a páni, nemám pripravený pozmeňujúci návrh, ktorým by som chcel posunúť nad rámec tohto návrhu zákona priestor viac v prospech rodín s deťmi, pretože si uvedomujem, že som opozičný poslanec a že to je pravdepodobne príliš silná zmena oproti súčasnému stavu. Hoci si myslím, že poslanci vládnej koalície by na takéto rozhodnutie mali aj dostatočnú politickú silu. Návrh, ktorý zatvorí  supermarkety na tri a pol dňa, je v podstate pri riešení tohto problému len akoby istým gestom. Ale prosím, sú to akoby otvorené dvere. Ja si myslím, že je to priestor, aby sme sa v budúcnosti vracali k novele Zákonníka práce práve rozširovaním toho počtu dní, ktoré budú pre nás posvätnými a bude to reforma Zákonníka práce správnym smerom. Ďakujem za to, že ste ma pozorne počúvali.