M. Číž, poslanec: (2005-12-06):
Vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi úvodom, aby som nezabudol zareagovať na vystúpenie tu prítomného predsedu ústavnoprávneho výboru pána Drgonca a jeho krédo o právnom štáte a podobne. Pán predseda ústavnoprávneho výboru, mám jeden zásadný problém, a to s vaším právnym vedomím po tom, čo sa stalo v Kii, a potom, keď ste sa ako predseda ústavnoprávneho výboru, ktorý ste mali hájiť ako člen vládnej koalície, ktorý má plnú dôveru, mali hájiť záujem občanov, kde minimálne trištvrte roka platil protiprávny stav, kde som nezachytil jedno jediné vaše vystúpenie na túto tému, tak ste sa zo dňa na deň preobliekli za advokáta ukrivdených, keď pravdepodobne mohlo byť minimálne známe, ako sa zachová vláda, a vzápätí ste veľmi výrazne profitovali na cenách, ktoré štát doplácal. Takže chcem vám iba povedať jednu vec. V právnom štáte by ste nemohli byť predsedom ústavnoprávneho výboru a vaša legitimita je pre mňa minimálne spochybnená. Ale dovoľte mi, samozrejme, k meritu veci. Vážený pán podpredseda vlády a pán minister financií, predložený návrh zákona, ak ho mám charakterizovať, je cynický. Je cynický! Totiž z jediného dôvodu predovšetkým, a to toho, na ktorý zabudol aj súčasný pán predseda ústavnoprávneho výboru. Ak hovoríme o práve, ak hovoríme o právnom štáte, hovoríme zároveň aj o sociálnom štáte. V Nemecku, kde táto idea vznikla, je na tú tému nesmierne veľa rozhodnutí, mimochodom na tému, čo je to právny štát, som zaregistroval minimálne 24 rozhodnutí nemeckého Ústavného súdu, takže s tým Jakešom netreba nejakým spôsobom tu veľmi šibrinkovať, už to nikoho nezaujíma, a máme tu veľmi vážne konkrétne problémy, ktoré musíme riešiť. Takže ak je štát právny a je zároveň aj sociálny, lebo tak sa aspoň minimálne v Nemecku tento právny štát vníma, v takom prípade je elementárna vec zabezpečiť rovný prístup všetkým občanom štátu k uplatneniu práva. Pritom, čo predložil pán minister, tak je to výsmech a hovoriť o protiľudovosti bolo mäkké, pán minister. Toto je návrh zákona, ktorý výrazne zvýhodňuje skupinu ľudí, pre ktorých nie je problém zaplatiť sumy nad 10-tisíc korún a tvorí to jednu desatinu z ich mesačného príjmu alebo viacej. Je faktom, že v tejto súvislosti len završujete to, čo ste hovorili v súvislosti s daňovou reformou a s tým, že ako ste chceli vytvoriť tú nesmierne vami vychvaľovanú reformu, ktorá má byť pomaly ako svetovým vzorom, reformu daňového systému, kde ste vytvorili túto nádhernú polohu, že naozaj už neplatíme daň z dividend, teda tí, ktorí si privlastňujú nadprodukty mnohých a ktorí náhodne prišli k obrovským majetkom, tak tí už sa nemusia zúčastňovať na zabezpečovaní verejných potrieb. Ale tí nešťastníci ľudia, ktorí trpia najviac, o tom sa azda sporiť nebudeme, že tých 60 % ľudí v dolnej príjmovej hladine, že tí pravdepodobne na tej privatizácii a na ničom neprofitovali, a že teda už nie daň z dividend, už nie daň z prevodu nehnuteľností, nie daň z príjmu právnických osôb, kde Slovnaft a podobne nekompromisne vyťahujú 3-4 mld. korún z vrecák daňových poplatníkov každý štvrťrok, ako čítam, pán minister, a tým ste vynikajúco zabezpečili občanov. Pripúšťam, že Slovnaft dobre funguje, len kto z toho profituje? Občania Slovenskej republiky? Alebo toto je tá koncepcia, ktorá nás mala priviesť do toho, že sme sa mali stať, ja neviem, čím všetkým pod vaším vedením, kde pomaly sa chodí k nám celá Európa učiť, ako treba robiť ekonomiku, kde s takým nadšením urážate svojich politických protivníkov, nie tým, že by ste kritizovali ich činy, ale ich osobne dehonestujete. Ale aj to teraz nie je dôležité. Dôležité je to, že vytvárame na Slovensku hrozný stav. Ten stav spočíva v tom, že súdne konanie opustilo 80 rokov platnú zásadu na Slovensku, a to zásadu materiálnej pravdy. Tá už nie je dôležitá, dôležité sú formálnoprávne pravidlá a vytvorenie takého typu súdneho sporu, že kde nie je povinnosťou súdu hľadať pravdu, ale povinnosťou súdu je vyhodnocovať, čo jednotlivé strany pred tým súdom povedú, povedia a na základe toho urobiť rozsudok. No za týchto okolností – čo je elementárnym dosahom takéhoto stavu? No, bez advokáta sa nedá viesť súdny spor. Takže ak, pán minister, vy, je to nesmierne veľkorysé, odpustite mne, tragikomicky povedané, zábavné sumy, za ktoré mám platiť, vylučujete tých 60 % občanov z toho, aby mohli uplatniť svoje právo na súde. Pretože bez advokáta to nejde! Skúsme si pre priemerný spor relatívne veľmi jednoduchý, ktorý koná tri zasadnutia, koľko bude toho daňového poplatníka, teda toho nášho, koľko ho bude ten súdny spor stáť? (Reakcia z pléna.) Nič, keď vyhrá – presne tak. Len sme si povedali, že aspoň keby ten súd hľadal tú materiálnu pravdu, Peter, len on ju nehľadá. A keď nebude mať na toho advokáta, on nevyhrá, to znamená, tí ľudia nebudú chodiť na súdy, z čoho prirodzene a veľmi jednoducho sa dá vydedukovať, budú hľadať mimosúdne formy riešení. To znamená, budú rásť prejavy zúfalstva, prejavy agresivity týchto ľudí rôznym spôsobom, pretože tam, kde je to vyhranené porušenie povinnosti voči tomu človeku a nebudeme vedieť riešiť, tak skôr či neskôr sa také činy, ktoré si asi neželáme, nejakým spôsobom objavia. Takže celý oblúk. Súd musí byť v polohe skúmať iba predvedené dôkazy, k tomu treba ešte zvýšiť veľmi dramatickým spôsobom súdne poplatky bez ohľadu na to, čo sa doteraz dialo, povedzme na dane, kde už konečne sú dane a už sa nič dramaticky nebude diať, vývoj je kontinuálny, ak bude čosi rásť, bude to v bezprostrednom odraze reálnej situácie, ktorá bude v podstate evolučná a podobne. Čiže ja som veľmi smutný, že som sa dožil tohto, že prišiel do parlamentu takto cynický návrh zákona. Pán kolega Miššík, ja verím a ty vieš veľmi dobre, že mám vzťah k tomu, že verím, že sa v tebe pohlo svedomie a nechcel si to pustiť. Môj problém je ten, že v korektnom parlamente je potrebné takýto návrh predložiť vo výbore. Vo výbore sa ten návrh mohol schváliť, mohol prísť do parlamentu nie tak ako teraz, že máme dozajtra do deviatej, keď sa bude hlasovať s veľkou pravdepodobnosťou, vyhodnotiť tieto pozmeňujúce návrhy, keď sa všetci chystáme na rozpočet a na podobné veci. Takže trošičku beriem aj neskoršie pohnutie svedomia, ale predsa len, ak majú byť naozaj úprimní a tak vnímaní, potom treba načas a štandardnými parlamentnými spôsobmi. Niektoré tie sadzby okomentovali moji predrečníci, naozaj ja toto chcem zdôrazniť, ako vymyslieť zvyšovanie poplatku za určenie otcovstva, za podanie voči zneužitiu, teda za nesprávne rozhodnutie, ktoré učiní štát, za prípadnú náhradu škody, tak to je naozaj cynické, ja si neviem predstaviť, kto to vôbec vymyslel. Pretože každému normálnemu človeku musí napadnúť, že toto nie je cesta, že keď už nič iné, aspoň rovný prístup k vzdelaniu a rovný prístup k súdu, to je elementárny predpoklad demokracie, pán minister. A keď na to takto konkrétne a dokonca sofistikovane pozrieme, lebo pravdepodobne viete veľmi dobre, čo robíte, pre mňa je to hrozné. A ak si občania nepomôžu sami v nasledujúcich voľbách, tak im nepomôže nikto. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)