Gál, Gábor, poslanec NR SR (2014-10-30):
Ďakujem za slovo, pán predseda. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, nech vás nemýli môj úsmev, ja som už v poslednej dobe taký usmievavý typ človeka, napriek tomu táto téma je veľmi vážna a fakt dôvod na úsmev a dobrú náladu v tomto smere nie je. Naším návrhom zákona sa vraciame, bohužiaľ, ešte stále k téme, ktorá tu bola prerokovaná aj v tomto roku, na začiatku roka v tomto pléne, a to z dielne pána poslanca Osuského, no jeho návrh bol prerokúvaný len v prvom čítaní, nakoľko naďalej sa ani nedostal. Viacerí ste vtedy hovorili, že nech celý tento marazmus ohľadom štátneho občianstva vyrieši Ústavný súd. Ten to ale nevyriešil, k tomu sa ešte potom vrátim, tak si myslím, že je našou psou povinnosťou tento problém, ktorý trápi nielen tú tisícku obyvateľov, ktorí stratili už svoje štátne občianstvo Slovenskej republiky vplyvom tohto zákona, ale týka sa to aj ich rodinných príslušníkov, známych, priateľov, ale týka sa to aj nás, ktorí takýto problém nemáme, ale zodpovedáme za túto spoločnosť, ktorej neprospieva to, že prichádzame o našich štátnych občanov proti ich vôli. Preto sme podali tento návrh znova, lebo si myslíme, že každý jeden štátny občan Slovenskej republiky stojí nám za to, aby sme ho tu obhajovali, aby sme obhajovali jeho príslušnosť k tomuto štátu, lebo ten, kto chce dobrovoľne stratiť slovenské štátne občianstvo, aj naďalej bude môcť. Ale tí, ktorí nechcú stratiť slovenské štátne občianstvo, ale sú z dôvodu, ako sa im vyvinul život, potrebujú nadobudnúť cudzie štátne občianstvo, aby to mohli urobiť bez toho, aby to slovenské stratili. Toto je vlastne, asi bude moja prvá časť môjho vystúpenia, lebo čas nám, čas mi nedovolí, aby som celé ako moje, všetky moje myšlienky, ktoré sa viažu k tomuto návrhu, teraz vyslovil, tak prejdem k samotnému zákonu. Ideme v zásade opraviť zlý stav. V máji v roku 2010 bola pripravená a veľmi rýchlo schválená aj veľmi zlá novela zákona o štátnom občianstve. Dovtedy platný zákon bol absolútne vyhovujúci. Ten, kto chcel stratiť štátne občianstvo, alebo chcel sa vzdať štátneho občianstva, sa mohol vzdať. Mali sme vytvorené podmienky, aby vedel niekto nadobudnúť, keď má nejakú väzbu k tomuto štátu, aby vedel nadobudnúť štátne občianstvo Slovenskej republiky. Celé vlastne to znenie zákona vychádza z toho, čo sme pripravili v 2010, ale hlavne predovšetkým sme prevzali návrh pána poslanca Osuského s jeho súhlasom, ktorému ďakujem za túto veľkorysosť a ústretovosť, lebo už nič iné vymyslieť sa nedá. Potom sa vrátim k tomu návrhu, čo dával, dáva, dáva, dával pán poslanec Matovič, alebo čo dávali aj smeráci, keď boli v opozícii, ale s touto poznámkou, že ich návrhy problém neriešia, len naďalej ten marazmus bude pretrvávať. Čiže nič nové sa nedá vymyslieť. Buď sa vrátime k tomu pôvodnému stavu, kde naši občania mohli nadobudnúť cudzie štátne občianstvo, alebo zostane ten stav, keď dôjde k diskriminácii našich občanov, lebo budeme stále ich rozdeľovať na tých, ktorí môžu nadobudnúť štátne občianstvo a na tých, alebo majú cudzie štátne občianstvo popri slovenskom, alebo na tých, ktorí už toto mať nemôžu. Ale predovšetkým, keď už nechcete hľadieť na túto diskrimináciu, tak predovšetkým musíte hľadieť na to, že tento zákon je veľká nula. Tento zákon je absolútne nevykonateľný, je bezcieľny, nakoľko keď dotyčný, ktorý nadobudne štátne občianstvo cudzieho štátu nenahlási túto skutočnosť slovenským orgánom, tak sa nič nedeje. Absolútne sa nič nedeje a tých latentných prípadov môžeme mať niekoľko. Dovoľte, aby som úvodom svojej druhej časti povedal jeden citát. Jeden múdry človek raz povedal a ďalší tiež veľmi múdry človek našiel tento citát: „Štátne občianstvo je svojím spôsobom základné právo, pretože nejde o nič menej, ako právo mať práva.“ Táto citácia je aj v spise, na základe ktorého sa konalo pred Ústavným súdom, ale výsledok sami poznáte. Ja si stále myslím, že sme v tomto, v tejto problematike určitými poškodenými, alebo lepšie povedané, pasívnymi prijímateľmi toho celého, čo sa udialo v roku 2010. Spúšťacím mechanizmom celej novely zákona o štátnom občianstve bol návrh maďarskej vlády, aby zahraniční Maďari mohli jednoduchšie nadobudnúť štátne občianstvo ešte vtedajšej Maďarskej republiky, dnešného Maďarska. Je to holý fakt, nakoľko Národná rada Slovenskej republiky dňa 25. 5. 2010 prijala uznesenie v ktorom, citujem: „Národná rada Slovenskej republiky vyjadruje svoje hlboké znepokojenie nad iniciatívou Národného zhromaždenia Maďarskej republiky, ktorej cieľom je novelizáciou zákona o štátnom občianstve umožniť udeľovanie dvojakého občianstva aj občanom Slovenskej republiky“. Uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky píše o iniciatíve, nakoľko zákon v maďarskom parlamente ešte nebol prijatý. K tomu došlo až 26. mája 2010, čiže v ten istý deň došlo aj k schváleniu zákona 25/2010 ako prijatiu maďarského zákona. Čiže my sme reagovali zákonom na zákon, ktorý ešte nebol vtedy v Maďarsku účinný, ale my sme ho už prijali. A tento rýchly spád udalostí má za následok, že sme rukojemníkmi politickej hry, nakoľko vtedy sme mali pred voľbami. Pamätajte si, v 2010 12. júna boli voľby. Vtedajšia vládna koalícia so Slovenskou národnou stranou, s HZDS a predovšetkým so SMER-om potrebovali si uhrať takto nejaké politické bodíky. Chceli reagovať, bol taký marazmus, že áno, treba reagovať. No a reakcia je taká, že máme stále platný veľmi zlý zákon. Veľmi zlý zákon, o ktorom vie aj vládny SMER, však ako opozičná politická strana to niekoľkokrát chcela zmeniť. Prednedávnom pán minister zahraničných vecí Spojených štátov amerických pred zahraničnými Slovákmi za veľkého aplauzu oznamoval, že aj slovenská vláda chce zmeniť tento zákon, aby zahraniční Slováci mohli nadobudnúť slovenské štátne občianstvo a tí, ktorí stratia, aby mohli znova získať. Takže nerobme tu, nehrajme sa, neschovávajme sa, že tento problém nie je, že ten zákon je dobrý. A keď je zlý, tak konečne po štyroch rokoch pristúpme k tomu, že ten zákon opravíme. A ja uvediem niekoľko ako argumentov, že prečo toto riešenie je jediné, ktoré je zmysluplné, prečo toto riešenie, ktoré navrhujeme, je demokratické, je dobré a jedine toto riešenie vlastne neminie účinku. Lebo hocijaká faktická väzba, ktorú stanovil SMER alebo OBYČAJNÍ ĽUDIA, je podľa mňa len taká zámienka, lebo keď stále bude platiť... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)