Krištúfková, Petra, poslankyňa NR SR (2018-10-22):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, vážení kolegovia, už druhýkrát hnutie SME RODINA predkladá návrh zákona o náhradnom výživnom a náš návrh rieši všetky jeho problémy komplexne. Bohužiaľ, zákon o náhradnom výživnom dnes funguje ako akási sociálna pôžička a nie ako náhradné výživné. Dôkazom toho je každoročne klesajúci počet žiadateľov, pretože zákon o náhradnom výživnom funguje zle, resp. nefunguje. Vysvetlím prečo. Štát nezohľadňuje výšku riadneho výživného, ktoré bolo určené samotným súdom. A tu sa štát správa schizofrenicky. Na jednej strane štát, teda súd určil výšku výživného, ktorá je nutná na výchovu dieťaťa a na tej druhej strane ten istý štát pri poskytnutí náhradného výživného nerešpektuje právoplatné rozhodnutie súdu. Zrazu má za to, že je postačujúca výška maximálne 108 eur. Tak to potom nenazývajme náhradným výživným, ale sociálnou pôžičkou, ktorú ešte treba mimochodom vrátiť. Ďalšou podmienkou je príjem rodiča. Ten nesmie presahovať 2,2-násobok životného minima, čo je približne 
600 eur. Naozaj si treba predstaviť situáciu osamelého rodiča, ktorého príjem je jediným v rodine. A štát určil, že výška 
2,2-násobku životného minima je hranicou, kedy dieťa náhradné výživné už nepotrebuje. A nezabúdajme na to, že náhradné výživné potrebujú aj deti, ktoré sú študentami stredných a vysokých škôl, kde náklady sú už naozaj vysoké. A teraz sa vrátim na samotný začiatok. Návrh na exekučné konanie môže osamelý rodič, najčastejšie matka, podať až po troch mesiacoch, čo sa jej nedostalo k rukám riadne výživné. Viete si vôbec predstaviť, čo spôsobuje takýto výpadok? Štatistiky jasne hovoria o tom, že sú to práve deti z neúplných rodín, ktoré sú najviac ohrozené chudobou. Samotné exekučné konanie musí trvať najmenej tri mesiace a až potom môže rodič požiadať úrad práce, sociálnych vecí a rodiny o náhradné výživné. A tu je problém. Je totižto nemysliteľné, že štát, ktorý poskytol náhradné výživné, hodí bremeno vymáhania na samotnú matku, respektíve osamelého rodiča. Štát vie vymáhať rôzne pohľadávky, tak je jeho povinnosť chrániť aj deti, zvlášť ak ide o ochranu práv detí, kde je štát viazaný aj medzinárodnými dohovormi. Čo navrhujeme? 1. Exekúciu na neplatiča nebude podávať rodič, ktorému je dieťa zverené do starostlivosti, ale štát, čiže úrad práce, sociálnych vecí a rodiny. Som presvedčená, že štát bude úspešnejší vo vymáhaní výživného, ako samotná matka, teda rodič, ktorému bolo náhradné výživné poskytnuté. 2. Zmena sa týka výšky náhradného výživného, kde navrhujeme, aby rodič, oprávnená osoba dostala náhradné výživné v takej výške, akú určil súd. 3. Zrušenie hranice príjmu, ktorú musí rodič spĺňať, ak chce vôbec požiadať o náhradné výživné, a ňou je 2,2-násobok životného minima. Vychádzam z princípu, že suma výživného predsa už bola určená súdom aj s prihliadnutím na príjem rodičov. Som presvedčená, že takto postavený zákon naozaj splní úlohu, ktorú má. Zároveň to štát donúti už skutočne prijať účinné opatrenia na vymáhanie tejto povinnosti od dlžníkov. Vážené kolegyne a kolegovia, chcem vás poprosiť, aby ste tomuto návrhu dali šancu, aby prešiel do druhého čítania. Samozrejme sme pripravení na diskusiu. Pretavme naše slová o deťoch, slobodných matkách a osamelých rodičoch do reálnej pomoci. Skúsme spolu pohnúť s týmto zákonom, ktorý síce máme, ale reálne nepomáha tak, ako by mal. Však štatistiky jasne hovoria o tom, že sú to práve deti, ktoré sú najviac ohrozené chudobou. Ďakujem za pozornosť a podporu tohto návrhu.