J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2009-09-08):
Ja si vážim, že v podstate všetky vystúpenia podporili to, čo je najdôležitejšie v tomto zákone, a to je vznik technologických inkubátorov, ktorý umožní, aby na vysokých školách nám vznikali podmienky aj na spoločné vedeckovýskumné pracoviská v rámci súkromného aj verejného kapitálu, tzv. technologické inkubátory, čo podľa môjho názoru môže posunúť výskum a najmä financovanie výskumu vzorovne investičného súkromného kapitálu dopredu. Takisto je to otázka mobility študentov, antiplagiátorstva a zavedenie kvality. To, čo sa rozporuje, vzniklo možnože aj trošku z nepochopenia toho textu. Pretože je pravdou, že aj keď nám to prístupové podmienky pre vznik eura predpisuje, to, čo sa Slovensko zaviazalo, a to je to, že na Slovensku budú presne také isté podmienky pre zahraničné vysoké školy, ako majú slovenské vysoké školy, pretože sme v priestore Európskej únie. Ale to som vyhodil. To v zákone nie je. A to z toho dôvodu, že sa to dosť zle vysvetľuje, je v tom dosť demagógie, populizmu. A hovorí sa, že prostriedky, ktoré by mali ísť na slovenské verejné vysoké školy, nepôjdu a pôjdu na zahraničné. Ale to je fakt demagógia, pretože tu budú študovať slovenské deti a táto legislatíva nám to predpisuje. Takisto ako naše deti môžu študovať v zahraničí, takisto zahraniční môžu študovať aj tu. A naše deti si žiadajú, aj dostávajú zahraničné štipendiá. A prečo my nemôže dávať naše štipendiá pre zahraničné deti? Tak my ich čerpáme a na druhej strane sa nesmie. Ale to v zákone nie je. To som naozaj vyhodiť dal, teda vyškrtnúť. V zákone je len to, aby vysoká škola, ktorá požiada, a to môže, o akreditáciu Akreditačnú komisiu a priznaní práv, aby spĺňala také isté kritériá ako naše vysoké školy. Aby musela spĺňať také isté kritériá. To je v tom zákone napísané. To znamená, že oni nemajú rektora, napríklad, nemajú správnu radu. Tak preto je tá úprava taká, aby sme vôbec mohli posúdiť, že čo je to za školu a aby jej štruktúry mohli byť také. Čiže nie je to o financovaní týchto zahraničných škôl. Ide len o to, že keď si požiadajú o akreditáciu, aby my sme mohli tieto školy posudzovať rovnako a aby sme si aj mohli žiadať vôbec od nich tieto doklady, ktoré tam sú. Nič iné v tom zákone nie je. Hovorím ešte raz, toto som zo zákona... Aj keď je uznesenie vlády, ktoré mi to nariaďuje, aby som takéto niečo ako minister do zákona dal, nedal som to, lebo kvôli tomu ten zákon by bol nepriechodný. Druhý rozpor, ktorý ste namietali, je prenos kompetencií z Národnej rady na vládu. Poviem myšlienku. Myšlienka bola v tom, že Národná rada rozhoduje všade na svete pri verejných vysokých školách, v súkromných nie a tam už je prvá disproporcia. Tie súkromné sú iné školy, ako sú verejné? Verejné sú zriaďované Národnou radou pri vzniku a pri zániku. Ale sme si povedali, že pri akreditácii by sme mohli dať rovnaké podmienky aj pre súkromné, aj pre verejné vysoké školy, lebo Akreditačná komisia posudzuje rovnakými kritériami obidva typy škôl. A tam je diskriminácia. Takže snahou bolo, aby sme zrovnoprávnili podmienky pre všetky typy vysokých škôl. Po druhé, zaraďuje sa na základe kritérií, ktoré vypracovala vláda a ministerstvo školstva na základe poradného zboru vlády Akreditačnej komisie. Čiže výkon, nie legislatíva, výkon. A nepoznám štát v zahraničí, kde by o výsledkoch akreditácie rozhodoval parlament ako zákonodarná zložka. Preto sme navrhli, že by to mohla byť vláda. Ale poviem opäť otvorene, ak je to nepriechodné, tak aj tento zmeníme a necháme to tak, ako je to v súčasnosti, nech o tom rozhoduje parlament. Samozrejme, že s tými rizikami, ktoré to prináša, že sa nám absolútne zablokujú komplexne akreditácie, pretože ak Akreditačná komisia rozhodne a parlament na základe politického rozloženia síl povie nie, tak akoby Akreditačné komisie boli zbytočné. Úplne zbytočné. Státisíce ton papiera pôjdu von, pretože politicky sa rozhodlo inak, ako sa rozhodlo na základe... A to sa môže stať. Takže s týmto rizikom, ak by toto mal byť problém pri priechodnosti zákona, tak v druhom čítaní dáme návrh na prijatie takého pozmeňujúceho návrhu, ktorý toto zo zákona odstráni, pretože podstatne dôležitejšie je to, aby nám prešli vedecko-technologické parky, aby nám prešli mobility, aby nám prešiel systém kvality a aby nám prešlo antiplagiátorstvo, s ktorým máme veľký problém. Čiže na základe priorít, veci, ktoré nie sú až také podstatné, zo zákona vylúčime. Žiadam, samozrejme, o podporu podľa mňa tohto zákona, ktorý vysokým školám veľmi, veľmi pomôže. Ďakujem pekne.