Heger, Eduard, poslanec NR SR (2018-09-13):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Kolegyne, kolegovia, náročná debata a myslím si, že ako opozícia sme splnili svoju povinnosť v tom, že sme poukázali na veci, ktoré súvisia s týmto návrhom, a teraz už je to v rukách predkladateľov, aby ukázali, že či to budú rešpektovať, či sa nechajú poučiť, či zapracujú, alebo nezapracujú a ako ďalej pôjdu s týmto návrhom. Ak však tento návrh prejde aj v druhom čítaní na ďalšej schôdzi a bude schválený, tak už len čas potom ukáže, ako som povedal, komu tento zákon pomôže a kto v skutočnosti z neho bude benefitovať. To môžme si naozaj časom odsledovať a budeme vidieť, či sú to ľudia, alebo či sú to vybraní podnikatelia. To ukáže čas. A môžme sa tu teraz o to prieť, ale myslím si, že nemá význam, a to ani nebolo úmyslom môjho vystúpenia a myslím, že ani kolegov. Naozaj sme chceli a zodpovedne sme pristúpili k tomu, že sme poukázali na veci, ktoré si myslíme, že v tomto návrhu nie sú domyslené, alebo sme poukázali na to, že kde leží ten najväčší problém cestovného ruchu. A ak chceme riešiť cestovný ruch, tak by sme mali začať od tej podstaty. Vy ste si vybrali svoju cestu, proti gustu žiadny dišputát. Všetci sme sa zhodli na tom, že Slovensko je krajina, ktorá má potenciál, jednak máme tu krásnu prírodu a máme aj potenciál cestovného ruchu, a je veľmi dôležité, aby tu boli na to vytvorené podmienky. Ja by som len teda zopakoval v pár bodoch to, čo si myslím, že patrí, ak chceme sa naozaj venovať rozvoju cestovného ruchu ktokoľvek, tak si myslím, že toto by mali byť priority. Po prvé, je veľmi dôležité, aby sekcia cestovného ruchu mala tie kompetencie, ktoré potrebuje na to, aby mohla rozvíjať cestovný ruch patrične, aby mala k tomu rozpočet. To, že je, nazvem to, zaparkovaná na ministerstve výstavby a dopravy, je nešťastné, pretože prax ukazuje, že nedostáva dostatok priestoru, nedostáva dostatok priorít a nedostáva ani dostatok rozpočtu. Nie je problém, že je na to, nemusel by byť až taký problém, keby naozaj mala svojho zástupcu, ktorý má kompetenciu a autoritu veci presadzovať. Ale prax ukazuje, že nemá. Čiže ak ju tam chcete ponechať, okej, ale tak potom dbajte na to, aby mala kompetencie a rozpočet. Po druhé, samotná agentúra cestovného ruchu a cestovný ruch ako taký je dôležitý, pretože potrebuje žiť z oboch zdrojov, aj z domáceho cestovného ruchu, aj zo zahraničného. Táto agentúra dnes neexistuje, čiže nie, my ako keby nereflektujeme na to, že je tu aj nejaký zahraničný cestovný ruch, ktorý prichádza na Slovensko a v iných krajinách je veľmi rozvinutý a je zdrojom veľkých príjmov rozpočtu a je zdrojom a motorom rozvoja cestovného ruchu. Budovanie kvalitných dopravných spojení do podhorských regiónov. Slovensko je vrchovatá krajina vo veľkej miere, čiže budovanie tej infraštruktúry, ale aj dopravných, kvalitných dopravných spojení je základ a chceme naozaj, aby sa ľudia dostali do našich destinácií. Len dnes poviem už iba jeden príklad, lebo príkladov som uviedol včera dosť, ale jeden príklad – Banská Štiavnica. Rozprával som sa so zahraničnými turistami, neviem, či som ich stretol priamo v Banskej Štiavnici alebo niekde inde, ale mi rozprávali, že išli vlastne po ceste do Banskej Štiavnice, ako viete, je tam viacero prístupových ciest, ale keď idete od Bratislavy, tak prvá vás GPS navádza na prvú odbočku nie cez Zvolen, kde je tá cesta kvalitnejšia aj nie až tak strmá, a idete serpentínami medzi malé dedinkami, naozaj tá cesta je v nekvalitnom stave. Neviem, či to je cesta druhej alebo možno až tretej triedy, a je naozaj v nekvalitnom stave. Tak ako včera kolega Blanár hovoril ten príklad s tými diaľnicami, tak myslím si, že áno, to je odrazom prístupu strany SMER, že staviame diaľnice a tým pádom kašleme na cesty prvej triedy. Keby tu bol náš tieňový minister pán Marosz, tak by mi určite dal za pravdu, že cesty prvej triedy sú v dezolátnom stave alebo v zlom stave, ale o tom nechcem teraz hovoriť. Čiže určite budovanie kvalitných dopravných spojení do podhorských regiónov. Taktiež rekonštrukcia samotných miest, tých destinácií, keď tak poviem, turistických atrakcií, ktoré máme, čiže obnova už existujúcich pamiatok, včera to spomínal aj kolega Farkašovský, že máme tu hrady, zámky, kaštiele a podobne, ale naozaj sú dnes dosť v zlom stave a potrebovali by omnoho viacej prostriedkov, aby sa mohli dostať, či už formou eurofondov, alebo formou zo štátneho rozpočtu, cez; ciest je viacero, ale s tým určite súhlasím, že to, čo tu máme, treba sa o to starať, pretože naozaj tie, o ktoré je postarané, je veľmi málo a je to chyba. Taktiež podpora budovania a budovanie nových atrakcií turistických. Potom budovanie cyklociest, ktoré tu bolo skloňované niekoľkokrát, no a určite by sa pri každom takomto opatrení malo dbať na vypracovanie kvalitnej analýzy dopadov na podnikateľské prostredie, keďže cestovný ruch s podnikateľským prostredím veľmi úzko súvisí. Čo sa týka samotného návrhu cestovných poukazov, tak ako som hovoril, naše stanovisko hnutia OĽANO je nasledovné: Ak poskytnúť, teda respektíve cestovné poukazy poskytnúť ako možnosť, nie ako povinnosť. Kľudne nech tento inštitút tu existuje, ale ako možnosť, nie ako povinnosť. Zamestnávateľ to môže ponúknuť zamestnancom ako pracovný mimomzdový bonus, ale je dôležité, aby si to mohol teda odpočítať z nákladov, aby to bolo preňho motivačné, to je úplne kľúčové. Pre štát by to, ak chce štát teda naozaj ukazovať, že toto je ten správny kurz, tak nech ide príkladom a nech to je pre štát povinné. Nech štát dá svojim zamestnancom, to dá a zaplatí, nech tam je tá povinnosť. Nie firmy nech to majú povinné, ale nech štát to má povinné. Firmy nech to majú dobrovoľné a štát nech ide príkladom, a teda keď chce ísť príkladom, tak nech to má povinné. Nech štát musí každému svojmu zamestnancovi takýto poukaz zaplatiť, ak teda o to preukáže záujem. Ďalšia podmienka – prorodinné. To znamená, že násobiť podľa počtu členov rodiny, aby, ak sú rodiny viacpočetné, aby mali väčší nárok na takéto opatrenia. Opäť pri zamestnávateľoch súkromných ako možnosť, čiže určite nie povinnosť. V žiadnom prípade do podnikateľského prostredia nepatrí toto ako povinnosť, nech je tá firma akokoľvek veľká. Umožniť takýto benefit daňovo odpočítateľnej položky pre všetkých zamestnávateľov, pretože ak sa to má týkať iba tých stredných a väčších firiem, tak vieme, že stredné podniky zamestnávajú rádovo 300-tisíc ľudí, veľké podniky rádovo 500-tisíc, čiže celkovo sa to dotkne nejakých 800-tisíc ľudí, ale zamestnancov máme približne 2 milióny, takže opäť toto treba rozšíriť na celú škálu. A potom už len také malé technikálie, ale tie už nebudem teraz spomínať pre krátkosť času. Takže toto je zhrnutie k tomuto celkovému návrhu. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.