P. Hrušovský, predseda NR SR: (2002-12-10):
Včera sme prerušili rokovanie Národnej rady bodom programu návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2003 pred začatím rozpravy. Chcem vás informovať, že do rozpravy je celkom prihlásených 19 a 7, 26 poslancov. Najskôr vystúpia v rozprave písomne prihlásení poslanci za poslanecké kluby v tomto poradí: pán poslanec Ševc za poslanecký klub Komunistickej strany Slovenska, pán poslanec Farkas za poslanecký klub SMK, pán poslanec Murgaš za poslanecký klub strany Smer, pán poslanec Brocka za poslanecký klub KDH, pán poslanec Malchárek za poslanecký klub strany ANO, Milan Hort za poslanecký klub SDKÚ a pán poslanec Ivan Kiňo za poslanecký klub Hnutia za demokratické Slovensko. Dávam teraz slovo prvému prihlásenému, poslancovi za poslanecký klub Komunistickej strany Slovenska, pánovi poslancovi Jozefovi Ševcovi. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. J. Ševc, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážení poslanci, vážený pán podpredseda vlády a minister financií, chcem hneď na úvod dve poznámky. Dnes prišli do Bratislavy odborári z celého Slovenska vyjadriť stanovisko k znižovaniu svojej životnej úrovne a k opatreniam vlády Slovenskej republiky. Poslanecký klub za Komunistickú stranu Slovenska ich v týchto oprávnených požiadavkách podporuje a tohto protestu odborárov sa cez obedňajšiu prestávku zúčastní. Bolo by spravodlivé a namieste, keby bola daná možnosť predstaviteľom odborov, keď o to požiadajú, vystúpiť v Národnej rade Slovenskej republiky. Stanovisko poslaneckého klubu za KSS k novele zákona o sociálnych dávkach vrátenej prezidentom Slovenskej republiky je jednoznačné a nič sa na ňom nemení. Hlasovali sme za pripomienky pána prezidenta, tento zákon odmietame ako celok. Omyl, ktorého sa včera dopustil poslanec Arvay, je poľutovaniahodný, veľmi nás to mrzí a občanom sľubujeme, že urobíme všetko preto, aby sa to už viac nezopakovalo. Predkladaný štátny rozpočet na rok 2003 bude nás všetkých ovplyvňovať pri hľadaní východísk z ekonomickej situácie, v ktorej sa Slovensko nachádza. Treba na úvod povedať, že z predkladaného návrhu nie je jasne vidieť, podľa akej metodiky sa tento návrh pripravoval. To, že má reštriktívny charakter, nie je nič nové. To, čo v sebe obsahuje, že všetky ťažkosti sa zvaľujú na obyčajných ľudí, ktorí absolútne nenesú vinu na krachu verejných financií, na najbiednejších ľuďoch, je už otázka veľmi vážna a treba začať zároveň diskusiu o charaktere štátu. Predložený návrh rozpočtu je návrhom likvidátorom sociálnych zásad nášho štátu. Návrh štátneho rozpočtu na rok 2003 počíta s celkovými príjmami vo výške 235 miliárd slovenských korún, s celkovými výdavkami vo výške 291,8, teda deficit vo výške 56,8 miliárd slovenských korún. Keď si zoberieme históriu, tento deficit sa u každej vlády zvyšuje. Budúcoročný schodok by mal tak dosiahnuť 4,91% z predpokladanej výšky HDP na úrovni 1 155 miliárd slovenských korún. Náklady na reštruktrualizáciu bánk vo výške 10,7 miliárd sú zahrnuté do výdavkov rozpočtu a tým aj do schodku štátneho rozpočtu. Otázka: Komu sa potom predajú tie zvyšné banky a za čo? Vláda vychádza z hlavných makroekonomických prognózovaných ukazovateľov - priemerná inflácia 8,8, rast HDP 3,7 a nezamestnanosť 18 %. Vláda tvrdí, že rozpočet je založený na postupnom prechode od metodiky MMF k uplatneniu metodiky štandardne používanej v krajinách Európskej únie s názvom ESA 95. Ďalej vláda tvrdí, že rozpočet je metodologicky ovplyvnený posunom a presunom kompetencií štátnej správy na obce a vyššie územné celky a procesom transformácie vysokého školstva na verejné vysoké školy. No na druhej strane aká je pravda, Združenie miest a obcí Slovenska žiada prehodnotiť návrh vlády Slovenskej republiky a prijať rozhodnutia na zosúladenie návrhu finančného vzťahu štátneho rozpočtu k rozpočtom obcí na rok 2003 s Ústavou Slovenskej republiky. V číselnom vyjadrení majú oprávnené nároky obce a mestá vo výške takmer 1,65 miliárd slovenských korún. Národný kontrolný úrad upozorňuje vo svojom stanovisku, že bez zlepšenia podmienok na vykonanie efektívnej daňovej správy a daňovej kontroly nemusia predkladané návrhy priniesť očakávaný príjem do štátneho rozpočtu. Takto by sme mohli ísť ďalej, kapitolu za kapitolou, akékoľvek by boli argumenty z radov opozície, aj tak si vládna koalícia odsúhlasí to, čo potrebuje. Napriek tomu však niekoľko poznámok. Riziká vyplývajúce z návrhu štátneho rozpočtu na rok 2003 ako aj z bežného účtu sa nielenže nebudú eliminovať jeho prijatím, ale môžu naštartovať negatívny, multiplikačný efekt s nedozernými dôsledkami. Pokiaľ ide o návrh štátneho rozpočtu, dnes k jeho príjmovej a výdavkovej časti sa vyjadríme v diskusii i pri ostatných poslancoch. Dnes považujeme za nevyhnutné zdôrazniť nasledovné: odmietame stratégiu návrhu štátneho rozpočtu, ktorá vychádza z axiómy nešetriť na vláde a jej byrokratických štruktúrach, ale na občanoch, na tých sociálne najslabších a odkázaných, na dôchodcoch, robotníkoch. Vyjadrujeme poľutovanie, že sa vláda vydala týmto smerom napriek tomu, že aj všetky politické strany súčasnej vládnej koalície sľubovali voličom niečo celkom opačné. Považujeme za nemorálne v tejto kritickej situácii odkladať na neurčitú dobu sľuby o zoštíhlení a skvalitnení ministerstiev a ostatných ústredných úradov. Zrušenie okresných úradov a prepúšťanie prebytočných úradníkov. Zoštíhlenie vlády o štyri stoličky pri zvýšení rozpočtových nákladov na jej činnosť je skôr výsmech ako účinný rozpočtový krok. Obmedzovanie spotreby ľudí cestou zvýšenia DPH, spotrebných daní, poplatkov, plošného zmrazovania miezd, obmedzovanie podpory bývania, znižovania sociálnych dávok bude mať za následok všeobecný úpadok krajiny, vymieranie národa a zhoršovanie budúceho postavenia Slovenskej republiky v Európskej únii. Poslanci za KSS kategoricky odmietajú dvojaký prístup k úsporným opatreniam v štátnej správe a na občanov. Vláda síce priznáva, že ťažisko úsporných opatrení by malo byť vo sfére výkonnej moci, neriadi sa tým s odôvodnením, že najskôr treba pripraviť potrebné reformy, až potom presadiť reštrikcie. Pýtame sa, prečo tá istá logika neplatí na občanov. Odmietame predloženú konštrukciu DPH. Je skôr produktom asociálneho voluntarizmu a lobizmu a nie nástrojom riešenia kľúčových a naliehavých problémov Slovenska. Reštrikcie tiež majú svoje medze. Predložený návrh ich voluntaristicky ignoruje. Okrem toho štátny rozpočet zabúda na ekonomickú situáciu, v ktorej sa väčšina občanov dnes nachádza. Väčšina obyvateľov už vyčerpala aj finančné rezervy, vzhľadom na výšku nemocenských dávok aj teraz práceneschopnosť živiteľa rodiny komplikuje finančnú a sociálnu situáciu rodiny. Minister zdravotníctva chce donútiť chorých živiteľov a ich rodiny, aby mesačne vyžili zo sumy 7 035 korún, respektíve 7 245, teda aby z tejto sumy zaplatil nájomné, inkaso, energiu, stravu a iné náklady členov rodiny, ktoré sú už aj tak dnes vysoké. A teraz ešte za stravu a pobyt v nemocnici, za prepravu a recepty bude musieť platiť. Z čoho, vážení? A osobitne dôchodcovia? Zrejme pre túto vládu je dnes už dôchodca nepotrebný a treba sa ho čo najskôr zbaviť. Nezabúdajme, že ak sa vaším pričinením priveľmi prehĺbi ekonomická sociálna priepasť a situácia sa stane pre určitú skupinu neúnosnou, veľmi ľahko sa všetko môže obrátiť proti tým, ktorí ich do tejto situácie vohnali. KSS bude pri sociálnych nepokojoch, či sa to niekomu páči, alebo nie. Dôrazne na to upozorňujú aj odborníci, ktorí doteraz zásadne podporovali politiku vlády Mikuláša Dzurindu. A ak im niekto neverí, nech sa poučí z praxe členských krajín Európskej únie. Tam väčšinou veľmi starostlivo dbajú, aby aj v tejto oblasti udržali únosnú mieru a rovnováhu s možnosťami zárobkovej oblasti. Aby bolo jasné, nie sme proti zmenám v zdravotníctve a v sociálnej sfére, treba ich premyslieť a pripraviť tak, aby boli na prospech občana a nie na jeho úkor. Ľudia si po celé desaťročia platili poctivo poistné a teraz ich ktosi ľahkovážne obviňuje z niečoho, čo oni nezavinili. Veď nemožno jedným dychom hovoriť o nevyhnutnosti zabezpečiť vymožiteľnosť práva a súčasne upierať práva poistencov voči štátu, ktorý je druhou stranou poistnej zmluvy. Nie je pravda ani to, že na rozdiel od všetkých balíčkov prvej Dzurindovej vlády vidieť reálnu snahu rovnomernejšie rozložiť ťažisko opatrení medzi príjmovú a výdavkovú časť. Podstata problému rozpočtu nespočíva iba v rovnováhe medzi jeho príjmovou a „výdajovou“ stránkou. To je len javová stránka problému. Podstata všetkých problémov návrhu rozpočtu je v štruktúre tak jeho príjmovej, ako aj výdavkovej časti. Príjmová stránka rozpočtu je konštruovaná tak, že celé bremeno, východiská zo situácie, ktorú spôsobila Dzurindova vláda, predošlá, rozpočet prenáša na občana, ktorý túto situáciu nespôsobil. Ak v prvom svojom období táto vláda obrala občana formou rozpredaja spoločného majetku, ktorý vznikol v období pred rokom 1989, teraz ho oberie o úspory predchádzajúcich desaťročí. Výdavková stránka je rovnako štruktúrovaná tak, že ožobračuje občana prostredníctvom daní, zvyšovania cien a reštrikcií v sociálnej, zdravotníckej a v ďalších oblastiach. Hlavná chyba krásy však spočíva v jeho škrtiacom charaktere. Nezakladá dynamiku, ale stagnáciu, úpadok. Nezabezpečuje východiská z krízy a z parazitistickej nezamestnanosti, v ktorej suverénne vedieme na Slovensku. Súhlasíme, že financovať sociálny systém zo zahraničných pôžičiek či z privatizácie sa určite dlho nedá, preto musí prísť náprava. Dôležitý je spôsob, akým bude urobená táto náprava, a kto ju zaplatí. Vláda pripravila 22 návrhov noviel zákonov a táto snemovňa ich schválila, ich prijatie v skrátenom legislatívnom konaní by malo podľa nich udržať deficit v plánovanom rozsahu. Sú to zákony, ktoré v rámci predvolebnej kortešačky navrhla a v parlamente presadila vláda Mikuláša Dzurindu. Prijatím týchto noviel sa pozastaví, odloží či podstatne zníži, čo sami schválili. Ako sa hovorí, kto druhému jamu kope, sám do nej padne. To, čo pred voľbami Dzurindova vláda dala, po voľbách berie. Učitelia, policajti a vojaci sa oprávnene pýtajú a my spoločne s nimi, prečo pred rokom či šiestimi mesiacmi bolo možné vďaka zlepšenej ekonomickej situácii zákony prijať a prečo je teraz nevyhnutné to všetko zmeniť? Podľa nás príčiny zlej situácie, ktoré treba bezodkladne riešiť, sú nasledujúce: po prvé, nestabilita a nekvalita zákonov, najmä daňových. Štát zákon o daniach z príjmov menil 30-krát za 10 rokov, vážení. Pri prijímaní, respektíve novelizácii nových daňových zákonov treba zohľadniť poznatok, že hospodárstvo krajín s nízkou kúpyschopnosťou obyvateľstva rastie pomalšie. Okrem toho tieto krajiny zápasia s väčšou nezamestnanosťou a značne vyšším podielom dlhodobo nezamestnaných na celkovom počte ľudí práce. Po druhé, trh pracovných síl je rozvrátený. Nič nie je tu nového. Nezamestnanosť treba považovať za problém problémov. Koaličné strany a vláda pri predkladaní a prerokovávaní štátneho rozpočtu by sa mali riadiť svojím záväzkom voličom, že zníženie kritickej nezamestnanosti bude ich prioritou. Po tretie, keďže nevznikajú nové pracovné miesta, vláda v spolupráci s regiónmi by mala vypracovať a predložiť parlamentu štvorročný plán vytvárania nových pracovných príležitostí na roky 2003 až 2006. Po štvrté, cena pracovnej sily je predražená 38 % odvodmi z miezd, ktoré podnikatelia odovzdávajú štátu. Vláda by mala predložiť návrh na zosúladenie úrovne týchto odvodov s úrovňou členských krajín Európskej únie. Po piate, vzhľadom na prebujnený štátny aparát vypracovať a predložiť návrh na jeho komplexnú reformu. Cieľom reformy musí byť zoštíhlenie a skvalitnenie štátnej správy, od vlády až po najnižšie stupne. Riešiť problém pokračujúceho poklesu pracovných miest v dôsledku prechodu slovenských podnikov do rúk zahraničných nadnárodných korporácií. Už bolo ohlásené, že telekomunikácie na budúci rok prepustia viac než 2 000 ľudí. Riešiť problém potrebnej kvalifikačnej štruktúry absolventov vysokých škôl a stredných odborných škôl. Po ôsme, odstrániť deformáciu rozhodovacích procesov vrátane zákonodarného odstránením tlakov lobistických skupín straníckych a osobných záujmov predstaviteľov štátnej moci a správy. Je načase, aby predstavitelia štátnej moci a správy pochopili, že rozhodovanie o osudoch ľudí a krajiny je v prvom rade o zodpovednosti. Po deviate, poľnohospodárstvo. Dotovanie poľnohospodárstva nie je slovenský vynález. Robia to v EÚ, v USA. V neporovnateľne vyššej miere ako Slovensko. Štátny rozpočet pre rok 2003 kráti zdroje pre poľnohospodárstvo o 300 miliónov. Česi zvýšia budúcoročný rozpočet o 1,5 miliardy korún, Poliaci o 16 %. Keby sa všetci dohodli, že nebudú podporovať poľnohospodárstvo, potom by to bolo iné. Podstatne vyššie by boli aj ceny potravín. Tie by sa potom museli premietnuť aj do celkových príjmov a výdavkov. Keď hovoríme o dotáciách do poľnohospodárstva, musíme mať na mysli aj trvale udržateľný rozvoj krajiny, ktorý je v záujme Slovenska. Bytová výstavba. Všetci vieme, že patrí a ešte dlho bude patriť na Slovensku medzi dôležité sociálne priority. Prvá vláda Mikuláša Dzurindu pred voľbami z roku 1998 sľúbila, že vytvorí podmienky na odovzdanie 56 000 bytov. Svoj sľub nesplnila, ako mnohé iné. Zostalo po nej 10 000-bytové manko. Podľa vládneho vyhlásenia vláda počíta s výstavbou 10 až 14 000 bytov ročne. V návrhu štátneho rozpočtu na rok 2003 sú avizované nižšie finančné objemy, než ich bude treba. Za desaťročie sa už šesťkrát menila štátna prémia pri stavebnom sporení. Z toho päťkrát bola znížená. V roku 2003 sa počíta s ďalším znížením. Sme toho názoru, že by veľmi pomohlo, keby boli prijaté fixné pravidlá pre celé funkčné obdobie vlády. Vo svete mnohé daňové systémy vo svojej konštrukcii obsahujú silné a efektívne impulzy zvýšenej starostlivosti o všetky formy bývania a reprodukcie bytového fondu. Iste by občania privítali každý počin výkonnej moci v tejto oblasti a v tomto by sme boli aj my nápomocní. Predložený návrh rozpočtu nemôže naštartovať žiadne rozvojové programy. Jednoducho preto, že ich neobsahuje a s nimi ani nepočíta. S tým, že obchádza riešenie aj takých životne dôležitých problémov pre Slovensko, ako je dvojciferná nezamestnanosť, súčasné problémy v nasledujúcom období sa budú reprodukovať len na vyššej a pre občana na neúnosnej úrovni. Na riziká návrhu rozpočtu upozorňuje aj Medzinárodný menový fond, aj Európska únia. Vzniká otázka, prečo sa rezervy hľadajú len v sociálnej oblasti. V peňaženke občanov, ktorá je už aj tak vydrancovaná. Respektíve ide o to, aby sa po predaji spoločného majetku občanov za mizerný groš, celoživotné úspory presunuli na kontá nadnárodných monopolov, ktorým už aj tak patrí všetko na Slovensku? Mnohí ľudia nemohli pochopiť, čo znamená heslo, že musíme ísť do Európy, keď sme vždy tam patrili. Dnes to už chápu, že podľa týchto predstáv v Európe budeme až vtedy, keď vyjdeme zo svojho bytu a všetko okolo nás bude len cudzie, európske. Podľa tohto kritéria budeme už skoro v Európe. Pomôže tomu vládny program i predložený návrh štátneho rozpočtu na rok 2003. Rozpočet neevokuje nový systémový pohľad na štátne financie. V najlepšom prípade je len svojráznou reakciou na problémy, ktoré sú nad možnosti a schopnosti súčasnej vládnej koalície vniesť do systému aspoň trocha poctivosti a elementárnu morálku. Štátny rozpočet na rok 2003 možno charakterizovať ako najtragickejší rozpočet za posledných trinásť rokov vo vzťahu k sociálnemu charakteru štátu, sociálnej stabilite občanov. Odporúčame vláde Slovenskej republiky prepracovať návrh štátneho rozpočtu s tým, že zdroje treba hľadať vo výrobe, privatizérov a u tých, ktorým odpustila daňové prázdniny, ako i naštartovanie rozvojových programov, ako to proklamovala vláda vo svojom programovom vyhlásení. Za týchto podmienok ho môžu naši poslanci podporiť. V opačnom prípade ho poslanci za KSS podporiť nemôžu, bolo by to v rozpore s naším programom. Ďakujem.