Mikuš, Jozef, poslanec NR SR (2010-09-08):
Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, vážené kolegyne, kolegovia, Slovensko má parlamentnú demokraciu, slobodne voleného prezidenta a Národnú radu, má nezávislú súdnu moc. Popri delegovanej moci majú občania možnosť zasahovať priamo do riadenia štátu formou referenda. A práve pripravované septembrové referendum sa stalo pre opozičných politikov v súčasnom parlamente zámienkou, aby navrhli odvolanie predsedu Národnej rady Slovenskej republiky z jeho funkcie. Ak mal niekto o opodstatnenosti konania referenda pochybnosti, mal ich vysloviť skôr, prípadne si mal objavené nejasnosti nechať posúdiť v inštitúciách, ktoré na to máme. Teraz je už neskoro. Referendové otázky navrhol iniciátor petičnej akcie, teda strana Sloboda a solidarita. Ak občania podporili túto akciu, petíciu, svojimi podpismi, potom prejavili vôľu, aby sa plebiscit uskutočnil presne takto. Nie sme na to zvyknutí, ale keď sa pozrieme napríklad do Švajčiarska, tam je referendum všeobecnou výbavou politického systému a využíva sa často. Pritom posledný švajčiarsky plebiscit sa týkal síce háklivej témy, výstavby mešít v krajine, ale určite nešlo o nejakú ústrednú a neodkladnú otázku. Ak by sme ju posudzovali očami niektorých dnešných slovenských opozičných poslancov, asi by sme zneucťovateľov ústavného poriadku našli rovnako vo Švajčiarsku. I keď my nie sme Švajčiari a k ich forme zložitej demokracie, zažitej demokracie máme ešte ďaleko, patrí sa nám ctiť vôľu občanov, nech už sa prihlásili k akémukoľvek referendu, odhliadnuc od toho, aké sú otázky. Nehovoriac o tom, že referendová akcia sa chystala pred júnovými parlamentnými voľbami a pri pokračujúcej vládnej konštelácii by dnes bola situácia úplne iná. Opakujem, posudzovať opodstatnenosť referenda je v súčasnosti zbytočné. Dôležitejšie je, či bude mať platný výsledok a čo by znamenalo rešpektovanie tohto výsledku pre budúcnosť. Týka sa to napríklad priamo nás, ako sedíme v sále. Ak by sa naplnilo prianie účastníkov petície a potom i referenda, do ďalšieho funkčného obdobia by v tejto budove s veľkou pravdepodobnosťou nezasadlo 150, ale 100 poslancov. Rešpektovanie vôle občanov by teda znamenalo znížiť počet poslancov o jednu tretinu. Vieme si predstaviť fungovanie takejto inštitúcie v takto silno zredukovanej podobe? Vieme si... Bola by funkčná? Bolo by potrebné urobiť súvisiace opatrenia v celom volebnom systéme? Nepotrebovali by sme vážnu zmenu ústavy? Nešlo by o šetrenie na nesprávnom mieste? To sú otázky, na riešenie ktorých by mal mať iniciátor referenda v prípade jeho úspechu pripravené scenáre. A tam by som videl jeho zodpovednosť. Protesty proti osobe Richarda Sulíka v iných oblastiach, ako je chystané referendum, sú rovnako zatiaľ neopodstatnené. Ak má niekto výhrady k tomu, ako predsedá Národnej rade Slovenskej republiky, domnievam sa, že koná unáhlene. Národná rada v súčasnosti, v súčasnom zložení pracuje dva mesiace, predseda parlamentu je vo funkcii ešte o čosi menej, to je krátky čas na to, aby sme robili takéto súdy. I vláde sa podľa našich obyčajov zvyčajne prisudzuje 100 dní, až potom sa pristupuje k prvým hodnoteniam jednotlivých ministrov. Minimálne na takúto skúšobnú dobu má právo aj predseda parlamentu. Slovensko je v náročnej ekonomickej situácii a potrebuje stabilitu, aby sa s rozvahou a pokojom prijali opatrenia potrebné na jej riešenie. Čakajú nás vážne rozhodnutia súvisiace s prijatím opatrení. Tie pôjdu cez parlament a ten potrebuje stabilného šéfa. I keby bol Richard Sulík hypoteticky odvolaný, post predsedu parlamentu obsadí iný nominant vládnej koalície. To by však trvalo určitý čas, ktorý nám môže chýbať. Navyše, kde je záruka, že opoziční politici si nenájdu inú malichernú pohnútku, aby neodvolávali aj jeho nástupcu? Takto vyprovokovaný vývoj by som pokladal za hazard, nerozvážnosť, podkopávanie stability potrebnej na uskutočnenie nevyhnutných reforiem. V najbližšom čase nás čakajú rokovania o dôležitých zákonoch, kde bude potrebný súzvuk vládnych aj opozičných poslancov. Spomeniem návrh zákona o znížení poslaneckej imunity. Chceme dať občanom, všetkým našim voličom, signál, že sa nebudeme skrývať za zbytočné privilégiá. Do budúcna chceme dostať do parlamentu ďalšie návrhy ústavných zákonov, v ktorých by sa mala zakotviť disciplína v udržiavaní zdravých verejných financií. Čas na takéto konsenzuálne zmeny ozaj dozrel. Celá Európska únia si uvedomuje, že cesta ďalšieho zadlžovania je neschodná. Mali by si to uvedomiť aj všetci politici na Slovensku a podľa toho konať, parlament nevynímajúc. Poslanec v Národnej rade napokon rozhoduje vždy sám za seba napriek politickým partnerstvám či koaličným dohodám. Poslanci majú právo odvolávať z postov vedúcich predstaviteľov vrátane svojho predsedu. Toto právo nikomu neupieram. Ale ako som povedal, každý z nás by si mal dobre zvážiť, či koná zodpovedne a podľa svojho svedomia alebo či len podlieha politickým hrám. Uvedomme si to, keď budeme niekoho odvolávať, nielen Richarda Sulíka, ale aj kohokoľvek v budúcnosti. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)