F. Devínsky, poslanec: (2005-03-18):
Každý alebo aspoň väčšina z nás by chcela, aby naše deti alebo vnúčatá získali čo najkvalitnejšie vzdelanie aj preto, aby v budúcom svete a v zjednotenej Európe našli svoje uplatnenie. Dôvod je úplne zrejmý. Väčšina z nás vie, že vysokoškolské vzdelanie prináša so sebou nielen prosperitu osobnú, ale aj pozitíva pre spoločnosť. Prvá komparatívna výhoda je zamestnanosť absolventov vysokoškolského štúdia. Ak si pozrieme štatistiky Národného úradu práce o nezamestnaných absolventoch vysokých škôl, tak zistíme, že počet evidovaných nezamestnaných, ktorí sú nezamestnaní dlhšie ako 9 až 12 mesiacov, sa pohybuje dlhodobo na úrovni niekoľko desiatok ľudí z 28 000 absolventov, ktorí priemerne končia ročne. Je teda zrejmé, že dlhodobá nezamestnanosť absolventov vysokých škôl našťastie u nás prakticky neexistuje. A teda absolvent vysokej školy je zvýhodnený v porovnaní s tými, ktorí vysokoškolské vzdelanie nemajú. Ďalšou výhodou absolventa je, že jeho celoživotný príjem najmenej o dvojnásobok prekračuje príjem človeka, ktorý vysokoškolské vzdelanie nemá. Podobne je výhodou získavanie návykov a znalostí, ktoré umožňujú vysokoškolsky vzdelanému človeku ľahšie napĺňať svoje predstavy a plány počas celého svojho života. Toto je, samozrejme, ale podmienené jednou veľmi závažnou vecou, a to tým, aby vzdelanie, ktoré získal, bolo kvalitné. Je zrejmé, a to je celosvetový trend, že, teraz citujem, preťažené ekonomiky štátov, ktoré nestačia financovať vysokoškolské vzdelávanie, tak ako by si každý želal, preťažení profesori, priemerná kvalita výučby aj výskumu, frustrovaní študenti, nedostatočná alebo opotrebovaná infraštruktúra vedú nezadržateľne ku kolapsu vysokých škôl. To som citoval z nemeckého časopisu Spiegel. A keď to takto vyzerá v bohatom Nemecku, tak sa opýtame, ako to vyzerá na nie tak bohatom Slovensku. Mýty o globálnej vysokej kvalite nášho vzdelávania sú naozaj už len mýtmi. Stačí sa pozrieť napr. na vybavenosť našich škôl. Možno síce oponovať tým, že naši absolventi sa pomerne dobre uplatnia vo svete, áno, často sa dobre uplatnia, ale nie vždy je to tak. Dôvodom je skutočnosť, že do sveta idú väčšinou tí naozaj dobrí a tí sa aj dobre uplatnia. Ale tí, ktorí neuspejú, sú práve tí, ktorí počas svojich štúdií získali často len priemerné vedomosti, s ktorými je naozaj veľmi ťažké obstáť v konkurenčnom boji na globálnom trhu práce. O tom by hádam vedeli povedať viac kapitáni nášho priemyslu, z ktorých pár sedí aj v tejto snemovni. Príspevok na vlastné vzdelávanie má byť preto jeden z nástrojov zásadného skvalitnenia vysokoškolského štúdia. Celkom určite môže, a ja som o tom presvedčený, aj bude stimulovať vysoké školy k výraznej personálnej reforme, ktorá sa na vysokých školách neuskutočnila v hĺbke rozsahu, ako by to bolo želateľné. Mnohí z nás si pamätáme osobnosti, ktoré nás učili a boli nám vzorom. Mne sa zdá, že tých osobností je stále menej a menej. Myslím si, že študenti, ak budú aj osobne zainteresovaní na kvalite svojho vzdelávania, budú tým hnacím motorom, ktorý bude vyhľadávať a podporovať práve takéto osobnosti. A, samozrejme, budú tlačiť aj na tých, ktorých výkony nebudú dostatočne adekvátne. Študent sa totižto musí stať naším partnerom. Vo väčšine prípadov je študent stále považovaný len za konzumenta a jeho vplyv na zvýšenie kvality štúdia je minimálny. Môžu to potvrdiť všetci tí študenti, ktorí vypĺňajú rôzne hodnotiace dotazníky na svojich učiteľov, pričom spätná väzba je väčšinou nulová. A je smutné, že to už takmer nikomu ani veľmi nevadí, čím sa potvrdzuje stará známa téza, že čo je zadarmo, to je považované za bezcenné. Vedľajším, ale žiaducim efektom zavedenia školného bude skrátenie celkovej doby pobytu na vysokej škole. A som presvedčený, že tak ako všade, kde sa školné zaviedlo, sa tým štúdium významne zefektívni. Často počuť hlasy, že zavedením školného sa obmedzí prístup najchudobnejších k vysokoškolskému vzdelaniu. Rád by som po 34 rokoch svojej vysokoškolskej učiteľskej praxe povedal, že práve súčasný systém obmedzuje prístup tých najchudobnejších k vzdelaniu, nielen tým, že na tzv. vychytené odbory, a pán poslanec Madej to veľmi dobre vie, sa treba špeciálne pripravovať, a táto príprava stojí nemalé peniaze, ale aj tým, že súčasný systém prijímacieho konania podporuje takúto prax. Obmedzenie kapacity vysokých škôl je dané práve nedostatkom prostriedkov. Nakoniec to vidíme pri externom štúdiu, kde študuje už takmer jedna tretina všetkých našich študentov, ktorí platia nemalé peniaze idúce niekedy až do  niekoľko desiatok tisíc korún, ako to môžu potvrdiť aj niektorí naši kolegovia, ktorí sedia v tejto snemovni a ktorí takto študujú, a väčšina týchto peňazí nejde vysokej škole alebo príslušnej fakulte. Tento trend ale znamená, že na niektorých vysokých školách sa rozširuje štúdium externistov na úkor denných študentov a ich podiel neustále rastie. Bude celkom prirodzené, že aj vďaka školnému vysoké školy viac otvoria svoje brány pre uchádzačov. To celkom prirodzene potláča aj prípadnú korupciu, pretože tam, kde ponuka prevažuje nad dopytom alebo sú pomery aspoň vyrovnané, je tento mimoriadne negatívny spoločenský jav značne potlačený. Je nepochybné, že zavedenie školného bude znamenať snahu vysokých škôl získať čo najviac študentov a nepriaznivý demografický vývoj túto snahu ešte posilní. Všetky vysoké školy možno s výnimkou niektorých monopolných odborov sa dostanú do situácie, keď budú musieť poskytnúť svojim študentom podstatne vyššiu kvalitu štúdia a aj podstatne vyššiu kvalitu mimoškolských aktivít. Zvýšenie konkurencie medzi vysokými školami a zvýšenie ich úsilia získavať študentov prinesú aj nutnosť uskutočniť na školách okamžité personálne a hospodárske zmeny a rýchlu reštrukturalizáciu študijných odborov, ale súčasne aj vážne problémy pre vysoké školy s neschopným manažmentom. A je celkom možné, že niektoré vysoké školy zaniknú, čo by ich pri súčasnom nadmernom počte ani nebolo veľmi na škodu. Návrh zákona obsahuje takú rozsiahlu sociálnu záchytnú sieť, akú som nevidel v žiadnej porovnateľnej krajine. Už pán minister povedal, koľko percent študentov poberá sociálne štipendium, dnes aký bude nárok a aké budú výšky týchto štipendií. Navrhovaný systém pôžičiek viazaný na školné a možnosť ich odloženého splácania znamená ďalšie zmäkčenie prípadných dopadov. Ja celkom chápem protesty niektorých, ale, chcem zdôrazniť, nie všetkých predstaviteľov technických disciplín a ich študentov. Zavedenie školného totiž môže privodiť nielen veľmi žiaduci boj o študenta, ale aj odliv študentov z technických a iných v súčasnosti tzv. neatraktívnych odborov. Ale aj tu je riešenie, ktoré ponúka navrhovaný zákon, tzv. nulový variant. Študentom študujúcim na takýchto odboroch môže škola stanoviť školné vo výške 0 korún, a tým sa dáva možnosť, ale nie povinnosť vysokým školám vyberať školné. Školné a nulový variant tiež umožnia cielene získavať pre štúdium aj zvlášť nadaných študentov, aj študentov doktorandského štúdia. To, že 35 % získaných prostriedkov musí škola investovať spätne do motivačných štipendií, znamená práve podporu tých, ktorí študujú nielen preto, aby za akúkoľvek cenu získali diplom, ale najmä tých, ktorí chcú získať viac vedomostí a v živote dosiahnuť viac i spoločenského uznania, lebo platí, že kvalita vysokej školy je daná nielen kvalitou jej učiteľov a vedeckých osobností, ale aj kvalitou jej študentov. A to tu už dnes odznelo. To, že návrh zákona dáva právo veta študentom pri nakladaní s prostriedkami získanými zo školného, tak to právo veta nie je demokracii najbližší model, ale v tomto prípade pravdepodobne s tým možno súhlasiť. Znamená to však aj to, že študenti budú môcť rozhodovať aj o tom, akých kvalitných učiteľov budú môcť získať pre výučbu, lebo školné znamená viac prostriedkov pre školy. To sú peniaze navyše k štátnej dotácii, ktorá sa každoročne zvyšuje o sľúbených približne 0,1 % podielu HDP, a teda sú to prostriedky použiteľné výlučne na rozvoj vysokej školy. Tiež sa opakovane zdôrazňuje, že po skončení štúdia začína mladý človek s dlžobami. Ak odhliadnem od toho, že jeho nástupný plat, samozrejme, diferencovaný podľa typu zamestnania, je podstatne vyšší ako plat vysokoškolsky nekvalifikovaného občana, odložené splácanie, ba v niektorých prípadoch aj prevzatie celého dlhu štátom výrazným spôsobom znižuje toto zaťaženie. Nakoniec by som sa rád vyjadril aj k tzv. úniku mozgov. A zase budem citovať z britského časopisu Time, ktorý hovorí, že veľký počet najlepších absolventov vysokých škôl odchádza, pretože my im nemôžeme poskytnúť tie výhody, ktoré im poskytujú inde. Tým som chcel povedať, že únik mozgov vôbec nie je žiadne špecifikum a že nie je len problémom Slovenska. Aj dnes, keď nemáme školné, študuje napr. v Českej republike takmer 8 000 našich študentov. Študujú tam z mnohých dôvodov, veľmi často aj z takých prozaických dôvodov, akým je pridelenie internátu, ale aj preto mnohí z nich, že tvrdia, že české vysoké školy sú kvalitnejšie ako naše. O tom, samozrejme, môžeme polemizovať. A kto pozná český systém, tak vie, že nie je to celkom také ružové. Ale nakoniec sa treba pozrieť tak či tak pravde do očí. Aj my na Slovensku máme vynikajúce odbory a programy štúdia, žiaľ, sú to však len ostrovy pozitívnej deviácie, a nie kontinenty kvality. Nemyslím si však, že zavedením školného dôjde k dramatickému odlivu našich študentov k našim susedom, lebo, ako iste viete, návrh Senátu Českej republiky na zavedenie školného bol schválený v minulom roku veľmi vysokým pomerom hlasov. Na záver by som sa rád pozrel do histórie. Keď v roku 1088 vznikala prvá európska univerzita, Univerzita v Bologni, bola to univerzita študentská. Riadili a z veľkej časti ju aj financovali študenti. A študenti si najímali svojich učiteľov, ktorým za vzdelávanie platili. A keď učiteľ nesplnil ich očakávania, jednoducho mu nedovolili učiť. Ja si nemyslím, že zavedením školného dôjde k tomuto javu hneď aj u nás, aj keď máme na to dobrý príklad z prvej súkromnej vysokej školy, kde práve pre nekvalitu učiteľa musel učiteľ opustiť svoje miesto. V krátkom čase však dôjde aj v tomto smere k výraznému zlepšeniu. Je mi jasné, že presviedčať presvedčených je zbytočné. Podobne je zložité presviedčať rozhodnutých. Myslím si však, že pri rozhodovaní je dobré vypočuť si všetky argumenty, ktoré sú nám dostupné, aj ten, že Slovenská rektorská konferencia príspevok na vlastné vzdelávanie na vysoké školy podporila, aj ten, že hoci mnohí študenti so školným nesúhlasia, je dosť študentov, ktorí so zavedením školného súhlasia za predpokladu, že sa zvýši kvalita našich vysokých škôl, aj ten, že Študentská rada vysokých škôl, teda volený orgán študentov, ktorých zastupuje, nesúhlasí s nátlakovými aktivitami, ktoré organizuje Štrajkový výbor študentov, a nakoniec aj to, že by sme mali urobiť všetko pre to, tak ako to povedal už aj pán minister, aby v zozname najlepších 500 vysokých škôl sveta sa objavila raz aj slovenská vysoká škola, pretože to je v dnešnom globálnom svete najdôležitejšie, lebo vysoké školy a kvalitne vysokoškolsky vzdelaní ľudia sú motorom pokroku. Nakoniec o tom hovorí aj spoločnosť, aj ekonomika založená na vzdelaní, k čomu sa hlási aj Slovensko. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.)