Mezenská, Helena, poslankyňa NR SR (2015-06-25):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán navrhovateľ, pán minister, pán spravodajca, prítomní poslanci. Dovoľte mi, aby som v druhom čítaní k zákonu o rodine vystúpila aj ja. A hneď v úvode poviem, že aj keď naoko priamo nesúvisiaci pozmeňujúci návrh, ktorým sa snažím viac rozšíriť vstup do Občianskeho súdneho poriadku, nesúvisí so zákonom o rodine, možno z formálnej stránky to takto možno vyhodnotiť a posúdiť, ja som hlboko vnútorne presvedčená, že so samotnou vecnou stránkou a s tým, čo dnes trápi slovenskú rodinu, čo ju dnes sužuje, veľmi úzko súvisí. Ja verím, že v záujme zohľadnenia toho, že formalizmus, prepätý formalizmus nemôže zatieniť merito veci a vecnú stránku, o ktorej dnes budem hovoriť, prijmete moje vystúpenie aj predkladaný pozmeňujúci návrh s plným pochopením. V programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky, ak si, ak môžem, budem krátko citovať, sa píše a uvádza, že „vláda Slovenskej republiky bude usilovať o posilnenie súdržnosti spoločnosti a ako základný predpoklad rastu, kvality ľudí bude podporovať rodinu. Navrhne orientáciu najmä na také hodnoty, ako je rodina, práca, ktorá je zdrojom zabezpečenia prostriedkov pre život, na starostlivosť o zdravie, bude dbať o kvalitu života starších ľudí, výchovu detí, bývanie a sociálnu politiku. Okrem toho vláda Slovenskej republiky vytvorí aj stabilný rámec sociálnej politiky pre istoty občanov, pričom za kľúčové považuje rodinu, ako základnú bunku určujúcu kvalitu života a istôt občanov“. V ďalšom bode uvádza, že „vláda Slovenskej republiky presadí, aby rodinná politika bola centrom záujmu sociálnej politiky štátu, a dôsledné uplatňovanie základnej zásady zákona o rodine, podľa ktorej je manželstvo jediný zväzok medzi mužom a ženou, ktorý má spoločnosť chrániť a napomáhať jeho dobru“. Je tu teda deklarovaný všeobecný záväzok, že vláde záleží na tom, aby bola podporovaná rodina, bola podporovaná rodina ako základná bunka spoločnosti, a to, samozrejme, bez toho, aby sme garantovali a chránili aj rodinu, čo sa týka jej sociálno-ekonomického zabezpečenia, jednoducho nie je možné dosiahnuť. Ja si uvedomujem, že tento zákon o rodine aj vstup do Občianskeho súdneho poriadku viac-menej tematicky súvisí s úpravou starostlivosti o dieťa, hlavne, ak som dobre pochopila, pri striedavej starostlivosti o dieťa, ale chcem poukázať na to, že zjavne toto nie je jediný pálčivý a vypuklý problém, ktorý dnes sužuje slovenskú rodinu. Za rovnako, ak nie viac, pálčivý problém považujem vysokú mieru zadlženosti slovenských rodín. A týka sa to tak mladých rodín, ako aj rodín, ktorých sú členovia v dôchodkovom veku. Ak vláda prijala a deklaruje takýto záväzok podpory rodiny, neviem si celkom dobre vysvetliť, ako je možné, že legislatívne opatrenia, ktoré sme prijali, a to nielen všeobecne na posilnenie a ochranu spotrebiteľov, občanov pri vymožiteľnosti svojich oprávnených nárokov, ale hlavne na ochranu občanov na finančnom trhu, nie sú dostatočne účinné. Svedčia o tom aj podnety, ktoré mi v poslednej dobe prichádzajú. Jeden podnet za všetky, ku ktorému sa včera, myslím, včera vyjadril práve poslanec pán Hlina. Naozaj, napriek tomu, že sme prijali rad legislatívnych opatrení, naoko zamedzujúce nárastu úžery a zadlženosti slovenských rodín, v praxi sa ukazuje, že tieto opatrenia nie sú natoľko účinné, aby sme dnes mohli s plnou váhou a plnou spokojnosťou, satisfakciou vyhlásiť, že spotrebiteľov, občanov, hlavne zo zraniteľných skupín obyvateľov, máme chránených. Uvedeným návrhom zákona sa ja snažím zamerať hlavne na zavedenie inštitútov, ktoré dokážu ľuďom pomôcť, a to tým spôsobom, že im umožnia dojednať prijateľné podmienky vyplývajúce z ich záväzkov mimo inštitucionálneho režimu. Mojím zámerom je presvedčiť vás o tom, že ustanovenie inštitútu povinnosti predexekučnej a predsúdnej výzvy pomôže veľkému množstvu ľudí, ktorí, žiaľbohu, pri snahe dosiahnuť komunikáciu a dohodu, či už s právnymi zástupcami vymáhačských subjektov, nebankoviek alebo aj exekútorov, majú veľmi negatívnu skúsenosť. Vážená pani predsedajúca, nehnevajte sa, ale ja asi ukončím svoje vystúpenie v tejto etape, pretože v sále je značný ruch, a to mi neumožňuje sústrediť sa plne na to, čo chcem predniesť. A rovnako si myslím, že téma, o ktorej chcem hovoriť, si zaslúži ďaleko väčšiu pozornosť. Takže, ak dovolíte, ja v tejto fáze moje vystúpenie preruším. Môžem?