Sulík, Richard, poslanec NR SR (2013-06-27):
Dobrý deň prajem, dámy a páni, ďakujem pekne za slovo. Vidím vzadu sedieť pán Číža, dovoľte mi, pán predseda, jednu krátku vetu ešte k včerajšej rozprave. Pán Číž, argumentovali ste, že nejaká rozprava trvá celý deň a že keď ich je 700, že čo potom budeme robiť, ale netrvá celý deň, tu by bolo oveľa korektnejšie vychádzať z priemernej dĺžky a tá je ďaleko kratšia. Máte iks rozprávok, ktoré trvajú 5 minút a neberme si túto vzácnu možnosť, že môžeme naozaj ku všetkému každý povedať, obzvlášť keď poslanci zo strany SMER toho veľa nenahovoria. Tak len toľko. Ďakujem pekne, že som to mohol povedať. (Reakcia z pléna.) Alebo aj nie sú. Tak som to myslel, že celé prejednanie trvá. No, tak rozvody dohodou, je to evidentne téma, na ktorej sa, na ktorej sa rozchádzajú názory výrazne, a pre veľa ľudí je to až obsesné, ako dokážu, až posvätné, ako dokážu za niečo bojovať, a ja to chápem, lebo, lebo cirkev je do, do veľkej miery, keď nie, no do veľkej miery o sexe. Kedy smú, kedy nesmú, ako môžu, vtedy nesmú, takto musia (smiech v sále, reakcie z pléna), henten sa nesmie oženiť, henten sa nesmie rozviesť, henten si nesmie robiť dobre, no skrátka cirkev je do veľkej miery o pravidlách týkajúcich sa sexu, k tomu patria, samozrejme, aj manželstvá. Ale skúsme si uvedomiť, že manželstvo je jediná zmluva, ktorá, ktorá nepozná žiaden koniec. To je jediná zmluva, ktorú nie je možné ukončiť. (Reakcia z pléna.) A Vatikánska je to isté, áno. Táto zmluva nepozná exit. Keď tu pán Hlina spomínal operátora na dva roky, tak áno, uzavriem si zmluvu na dva roky, viem, že dva roky to musím, keď už to povedzme po pol roku nechcem, tak viem, že ešte to musím rok a pol pretrpieť, ale viem, že má to niekedy koniec. Ale manželstvo nie, manželstvo nie je možné uzavrieť na čas určitý, ani ho nie je možné na čas neurčitý s možnosťou výpovede s nejakou výpovednou lehotou, nič. Je možné vstúpiť, je možné strčiť hlavu do slučky, nie je možné ju ale vytiahnuť. (Reakcie z pléna.) Zatiaľ čo, zatiaľ čo, ja vám odpoviem, pán Přidal, na to, lebo človek jednoducho nevníma celý svoj život po celú dobu, nevníma svet rovnako. Niekedy si myslí, že koná správne, a o 5, o 10, o 15 rokov zistil, že jednoducho sa situácia zmenila, že už to nechce, a pokiaľ sa dohodne s tým druhým, pokiaľ to aj ten druhý nechce, v tom momente vstúpite na scénu vy a poviete, mňa to nezaujíma, pekne musíte, lebo pred 10 rokmi ste si povedali áno. A v tomto je, ako aj Lucia Nicholsonová povedala, tá disbalansia, že vstup je možný na základe občianskeho a na výstup robíme, hádžeme polená pod nohy a robíme prekážky. Pritom ja si nemyslím, že niekto sa nerozvedie len preto, lebo musí ísť na súd. Myslím si, že keď sa ľudia nerozvedú alebo keď sa nerozídu, tak to robia veľakrát kvôli deťom, možno aj keby už nechceli, tak si povedia, dobre, máme deti a kvôli deťom to nechceme spraviť. Ja nepoznám ani jeden jediný prípad, keby si, kedy si manželia povedali, no my sa, my by sme sa chceli rozviesť, ale my sa nerozvedieme preto, lebo, lebo by sme museli ísť na súd. Tí ľudia sa rozvedú, len preto teda si myslím, že keby sa zaviedli rozvody dohodou, že nestúpne počet rozvodov, všetci, ktorí v tejto sále majú nejaký rozvod za sebou, a tých ľudí nie je málo a nielen v našej strane, tak veď nech si spomenú, čo boli dôvody sa rozviesť, nech jeden povie, no ja som sa chcel dávno rozviesť, ale, sakra, ten súd mi v tom zabránil. A nakoniec súdy drvivú väčšinu manželstiev, takmer všetky, aj tak rozvedú, ale ja súhlasím s tým, že rodina, ktorá teda má väčšinou podobu manželstva, je základnou bunkou spoločnosti. Súhlasím s tým, že robme také kroky, ktoré budú podporovať existenciu rodiny. (Reakcie z pléna.) Ale rozvedie ma aj dnes, rozvedie ma aj dnes, úplne bez problémov... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)