Maďarič, Marek, minister kultúry SR (2014-06-24):
Ďakujem pekne za slovo, aj za vlastne otvorenie témy, o ktorej som aj predpokladal, že môže byť v prípade tohto návrhu sporná a preto by som to rád aj vysvetlil, lebo v prípade tohto zákona, tohto fondu nejde len o odvahu meniť súčasný grantový systém, ale aj o zodpovednosť, ako bude fungovať ten systém nový. A preto aj pri, okrem iného, pri kreovaní týchto orgánov som vychádzal aj zo skúseností, aké práve boli v počiatkoch Audiovizuálneho fondu, kedy napríklad to, že ten Audiovizuálny fond je prakticky úplne v rukách tej obce, ešte neznamená vždy automaticky spravodlivú distribúciu tých prostriedkov a boli aj, po určitých skúsenostiach, aj názory, že možno bolo lepšie, keď to malo ministerstvo v rukách a keď mohol minister ako transparentne zodpovedný za nejaké rozhodnutie, keď mal rozhodnúť a mal by zasiahnuť. A možno potom poviem ešte jeden príklad aj zo súčasnosti, kedy sa mi nepáči možno to, ako Audiovizuálny fond alebo odborná komisia v jednom prípade rozhodla, ale nemám na to žiadny vplyv a nemôžem sa k tomu nijako, nijako postaviť, že by som to mohol nejako veľmi ovplyvňovať. To, rozdiel zloženia tých orgánov, vyplýva aj z toho, z iného spôsobu financovania Audiovizuálneho fondu a fondu pre podporu umenia, pretože financovanie Audiovizuálneho fondu je financované aj, keďže ide o priemysel, hoci malý slovenský priemysel, ale predsa, ktorého sú účastné subjekty, ktoré zarábajú, tak tam odvádzajú tie prostriedky a aj preto majú v tých orgánoch svoje zastúpenie. Súkromní vysielatelia, verejnoprávny vysielateľ, kino-distribútori a tak ďalej a tak ďalej, mobilní operátori. Čiže tam má aj takúto logiku, že tí, ktorí prispievajú, potom majú účasť v tých orgánov, kdežto tento fond zatiaľ, keďže to naše umenie, to živé, nie je také, že by tu niekto na tom strašne zarábal, aby sme mohli mu nastaviť nejaké odvody, bude financovaný zo štátneho rozpočtu. To je tiež jeden z dôvodov, prečo povedzme v tom orgáne, nie rozhodovacom, ale v tom správnom, má podľa tohto návrhu, prevahu majú nominanti ministra kultúry v tom pomere päť ku štyrom. Každopádne je tu výrazný posun už v tom, že tam tá kultúrna obec v tej rade získava participáciu v počte štyroch osôb. To nemôžete poprieť, čiže nejaký posun tu je. Takisto tento návrh zákona už berie ministrovi kultúry tú možnosť, ktorú mám ja dnes, alebo akýkoľvek iný minister, že ja dneska podpisujem tie rozhodnutia. To tam už takisto nebude. Čiže každopádne ten fond je posunom smerom k väčšej nezávislosti od ministra a je aj posunom smerom k participácii a rozhodovaniu kultúrnej obce, ktorá jednoducho potom aj prostredníctvom tých svojich zástupcov ovplyvňuje zloženie odborných komisií. Nakoniec tie odborné komisie, ktoré bude ten fond zriaďovať, ide zase na návrhy umeleckých združení, ktoré majú teda ten počet sto a viac. Čiže chcem na to upozorniť a rozhodne bol by som nerád, kedy sme mňa upodozrievali z toho, že ja si silou-mocou chcem niečo udržať. No keby som mal takéto zmýšľanie, tak ani nikdy nezriadim Audiovizuálny fond a do dneska sedím na balíku peňazí, ktoré sú určené pre film a prečo by som teraz toto robil? Však do dneska som mohol a môžem ešte do roku šestnásť sedieť na balíku peňazí a rozhodovať. Myslím si, a to je to podstatné, že naša kultúrna obec alebo aj verejnosť, v širšom slova zmysle, je zrelá na to, aby sme posunuli tú distribúciu tých prostriedkov viac smerom k verejnosti. Ale tá naša malá kultúra obec, a dokazuje to Audiovizuálny fond, nie je ešte úplne zrelá na to, aby sme to úplne pustili z rúk, aby tam nebola možnosť cez tú správnu radu určité veci ovplyvňovať alebo dohliadať na to, môcť robiť možno takú tú základnú nejakú revíziu a nie v rozhodovaní o tých fondoch, ale o tých pôžičkách a grantoch, ale v nejakom tom, možno tom smerovaní. Je to moje hlboké presvedčenie práve na základe skúseností s Audiovizuálnym fondom. A poviem vám ten príklad, a nech sa na mňa nenahnevá nikto, že to používam, zneužívam, navštívila ma nedávno režisérka Mira Fornay, o ktorej asi viete, že okrem toho, že získala za svoj film národnú filmovú cenu, tak získala aj prestížnu cenu na jednom z takých, povedal by som, nie úplne áčkových festivalov, ale Rotterdamský filmový festival je považovaný za jeden z najprestížnejších festivalov. A prišla so svojím ďalším projektom do Audiovizuálneho fondu. A Audiovizuálny fond jej nedal ani euro. A prišla za ministrom, že či jej ja neviem nejako pomôcť. A teraz hovorím svoj názor, osobný. Keby som mohol, jej okamžite pomôžem, pretože si myslím, že keby dokonca do toho fondu predložila niečo, ale to je vždy subjektívne posudzovanie, čo by sa nezdalo v tom, v tej podobe námetu, že nejaké úžasné, tak už len to, že ona má dnes na základe svojho úspechu na tej svoj projekt francúzskeho koproducenta a ďalších zahraničných, len nie slovenského, mi ukazuje, že je ešte potrebné v týchto rozhodnutiach, ja, to je naozaj moje presvedčenie, zachovať určitú váhu ministerstva kultúry o to viac, že tento fond je stále financovaný z rozpočtu. Toto berte ako moje vysvetlenie. Môžeme o tom diskutovať, samozrejme, aj v druhom čítaní, ale navrhoval som to aj s týmto vedomím, že sa to stretne s takouto kritikou. Ale ja si myslím, aj práve preto, že sme to veľa diskutovali aj v kultúrnej obci, aj v Rade vlády, kde zase majú zastúpenie ľudia z kultúry, nikto to nespochybňoval a všetci to aj z hľadiska týchto skúseností akceptovali. Takže ja to predkladám s vedomím toho, čo hovoríte, ale si za tým aj stojím, že mojou, týmto návrhom zákona, ak ste to vy tak použili, preukazujem nejakú „odvahu“, ale ja si myslím, že touto, týmto systémom aj nejakú zodpovednosť. A nakoniec ďalší ministri o tom, ak to prejde, budú rozhodovať a môžu to aj meniť. A keď sa situácia ukáže, že tá kultúrna obec jednoducho si tie veci vie riadiť, no tak sa to zmení a bude o tom rozhodovať rada plne v zložení, ja neviem, úplne nezávislých od ministerstva ľudí, ale tak, žijeme na Slovensku, hej? Ďakujem.