B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-11):
Pýtam sa, pán navrhovateľ, chcete sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči. G. Krajči, poslanec: Vážený pán predsedajúci, panie poslankyne, páni poslanci, vzhľadom na skutočnosti, ktoré sme tu uviedli, a vzhľadom na záujem v tejto rokovacej miestnosti zrejme viac nedosiahneme. Ja som aj napriek tomu rád, že toto rokovanie sa uskutočnilo a že sme mohli poodkryť pokrievku týkajúcu sa činnosti ministerstva vnútra v súčasnosti, tesne pred voľbami, pretože tento rezort bude zodpovedať aj za realizáciu volieb v roku 2002 a v prípade, že tam bude sedieť minister, ktorý rezort nezvláda, mám obavy, že aj tieto voľby môžu byť zmanipulované, že aj tieto voľby sa môžu dostať do roviny, keď budeme mať s ich uskutočnením problémy. Musím však trošku reagovať aj na tie veci, ktoré som povedal v úvodnom vystúpení, a čakal som, že pán minister bude reagovať. Žiaľbohu, veľmi elegantne obišiel všetky problémy a sústredil sa na zásah PPÚ v Banskej Bystrici, ktorý jednoznačne nie je tým najpodstatnejším pri odvolávaní ministra vnútra Slovenskej republiky Ivana Šimka. Položil som mu niekoľko otázok v oblasti personálneho obsadzovania, v oblasti ukončovania určitých mocenských reťazcov na ovládnutie ministerstva vnútra a na krytie podozrení zo spáchania trestného činu vysokých policajných dôstojníkov, na ktoré som odpoveď nedostal. Čo ma trošku mrzí a dúfam, možnože pán minister v záverečnom vystúpení sa dotkne aj týchto problémov. Chcel by som však aj upozorniť na to, že pri nástupe do vlády v roku 1998 táto vláda mala určitý vládny program, ktorý plnila. A ako ho plnila, môžeme si porovnať, prečítam zopár bodov z tohto vládneho programu: „Vláda bude klásť dôraz na materiálne a personálne vybudovanie základných útvarov Policajného zboru, ktorých povinnosťou je prvý kontakt s občanom.“ Keď si to premietneme na skutočnosť, o ktorej som hovoril, vychádza, že vláda sa síce venovala, ale nie útvarom prvého kontaktu, ale budovaniu špecializovaných tímov, ktoré boli finančne veľmi dobre zabezpečené, pričom radoví policajti nemajú na benzín, radoví policajti nie sú schopní vykonávať svoju každodennú činnosť. Ďalej vláda v novom zákone o Policajnom zbore hovorí, že „obnoví kompetencie policajného prezídia, policajného prezidenta a riaditeľa Úradu vyšetrovania bude vláda vymenúvať na návrh ministra vnútra“. Dodnes tieto zmeny nenastali. My sme boli strašne kritizovaní za to, že policajného prezidenta si vymenúva minister vnútra. V tomto programe bolo povedané, že ho bude minister vymenúvať na návrh vlády, žiaľ, zákon o Policajnom zbore sa v tejto oblasti nezmenil, čiže podľa nás nedemokratický spôsob ovládnutia prezidenta Policajného zboru v súčasnosti pretrváva. Dovolím si spomenúť aj ďalšie body, ktoré v tomto vládnom programe sa objavujú. „Vláda bude zvyšovať pozornosť možnej korupcii orgánov činných v trestnom konaní.“ Už z toho, čo som prečítal, je zrejmé, že tento proces korupcie nezdravo prerastá do všetkých orgánov činných v trestnom konaní a, žiaľbohu, táto vláda nebola schopná nájsť mechanizmus, ktorý by bol tieto javy zastavil. „Racionalizácia a riadenie Policajného zboru spôsobom automatizácie presunú viaceré administratívne činnosti na civilný sektor.“ Dovoľte mi pri tomto bode, aby som sa tiež pozastavil a povedal, že dodnes nie je vybudovaný automatizačný a informačný systém Policajného zboru, ktorý sa dlhodobo buduje niekoľko rokov, a vzhľadom na nedostatok finančných prostriedkov sa v jeho dobudovávaní pokročilo veľmi, veľmi málo počas tejto vlády. Pričom sme hovorili, že ušetriť policajtov je možné niekoľkými spôsobmi. A už počas nášho pôsobenia boli pripravené opatrenia na presun viacerých kompetencií z Policajného zboru na okresné úrady. Za štyri roky nebola táto vláda schopná preniesť ani len jednu kompetenciu a tým odbremeniť policajtov od vykonávania činností, ktoré nemajú nič spoločné s policajnou prácou. Hovorí sa o „posilnení parlamentnej kontroly bezpečnostných zložiek, ktoré si musia verejnú podporu získať zákonnými a etickými postupmi pri vykonávaní služobných úkonov“. Tak toto je zvláštny bod, pretože opačne, keď chceli dosiahnuť efekt zvýšenia verejnej mienky v prospech policajtov, za 4 roky sa verejná mienka otočila maximálne voči Policajnému zboru a táto podpora sa bude získavať veľmi ťažko. To je len pár myšlienok, ktoré som vytrhol z tohto vládneho programu. Myslím ši, že odpočet činnosti tejto vlády podajú voľby v roku 2002 a jednoducho aj policajti, ale aj občania budú môcť porovnať činnosť rezortu ministerstva vnútra. Hovorili sme dosiaľ o politickej zodpovednosti ministra vnútra v určitých kauzách a trošku sme zatiaľ obchádzali rovinu trestnoprávnej zodpovednosti. Z tých informácií, o ktorých sme tu hovorili, a z poznatkov, ktoré máme, nám však vychádza, že minister vnútra a prezident Policajného zboru vedome umožnili, aby sa neoprávnená osoba oboznamovala s utajovanými skutočnosťami. Nerieši sa únik prísne tajných dokumentov, ktoré boli vylepované na autobusovej zastávke v Prievidzi. Takýmto postupom podľa nášho názoru minister vnútra naplnil skutkovú podstatu trestného činu ohrozenia štátneho tajomstva podľa § 106 a 107 Trestného zákona. Spomeniem tu ešte aj akciu Papradno, bola to akcia, ktorá bola zameraná na odhaľovanie skupiny skínov, ale zásah policajtov, ktorý tam bol plánovaný, bol predčasne zverejnený ministrom Ivanom Šimkom v televízii TA 3, ktorá tam prišla a informovala dotyčných, že tu sa má konať akcia, ktorú si prišli nafilmovať. Podľa nás týmto spôsobom Ivan Šimko sa takisto dopustil trestného činu marenia verejného výkonu a zneužitia právomoci verejného činiteľa. Z toho všetkého, čo sme tu povedali, nám vychádza jediný záver, že aj keď táto snemovňa neschváli odvolanie Ivana Šimka, jeho odborná a morálna spôsobilosť na výkon tejto funkcie bude spochybnená. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, bol by som preto veľmi rád, keby sme posúdili všetky tieto skutočnosti a podporili návrh na vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra. Ďakujem za pozornosť.