J. Brocka, poslanec: (2004-12-03):
Našou prioritou a vôbec nie na treťom mieste je podpora rodiny ako základnej bunky spoločnosti. Zdravá, stabilná, fungujúca rodina je zárukou zdravej a stabilnej spoločnosti a minimálnych nepriaznivých aj ekonomických dôsledkov na spoločnosť. Preto navrhujeme aj v zákone o štátnom rozpočte zvýšenie nepriamej podpory rodinám s deťmi. Nenavrhujeme zvýšiť príspevok pri narodení prvého dieťaťa, ale navrhujeme úľavy na všetky deti, ktorých rodičia pracujú. Náš problém nevhodnosti zvyšovania priamej podpory je práve v tom, že táto sa aj v nedávnej minulosti často zneužívala a viedla skôr k pasivite prijímateľov. Celé skupiny obyvateľov sa stali obeťami falošne solidárneho sociálneho systému, ktorý bol na jednej strane do budúcnosti neudržateľný a spôsobil aj veľké morálne škody, s ktorými sa budeme ešte dlho potýkať. Dnešný systém, oveľa prísnejší, viac podporujúci aktivitu, osobnú iniciatívu, ktorý neumožňuje vyžiť zo sociálnych dávok, ale je na druhej strane priam trestom najmä pre viacdetné rodiny. Rodičia, ktorí pracujú a sú zamestnaní, preto sú naše návrhy podpory rodín skôr v oblasti tejto nepriamej podpory, ktorá sa nedá zneužiť, napríklad daňové úľavy, nižšie odvodové povinnosti zamestnaným rodičom a podobne. Dnes ma to veľmi teší, že aj ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny sa hlási k znižovaniu poistných odvodov rodičom na starobné poistenie za každé nezaopatrené dieťa o jednu osminu a že to tiež považuje za prorodinné opatrenie. Tiež ma teší, že sme túto úľavu včera, nižšie odvody pri zachovaní dôchodkových nárokov schválili aj pre rodičov živnostníkov, čo doteraz nebolo. Práve včera v zákone o sociálnom poistení a dôchodkovom sporení, teda v novele, v tlači 887, sme túto výhodu odsúhlasili aj tým, ktorých sa doteraz netýkala. Netajím náš názor, že si želáme, aby takúto úľavu mohol mať každý zamestnaný rodič a nielen jeden, ako je to dnes. Táto úľava má svoje čaro i v tom, že je automaticky valorizovaná s rastom mzdy a nemusíme sa ňou v parlamente každý rok zaoberať, ak je potreba alebo vôľa túto sumu zvyšovať. Preto ma na druhej strane neteší, že v daňovej legislatíve, v zákone o daniach z príjmov nie je zabudovaný tento valorizačný mechanizmus, tak pri daňovom bonuse na dieťa, ako je zabudovaný pri nezdaniteľnom minime na daňovníka. Aj preto sa budeme musieť vlastne každý rok zaoberať týmto problémom alebo zvádzať ťažké boje, v úvodzovkách, aby sme upravovali aj ten daňový bonus na dieťa. Ja len krátko vysvetlím, ako to funguje. Nezdaniteľné minimum pre daňovníka je dnes 19,2-násobok životného minima. To znamená, ak dnes je to na úrovni 80 832 korún, tak zmenou sumy životného minima, a to sa robí každý rok 1. júla, tak túto sumu vždy upravujeme a od nového roka bude takmer o 9 % vyššia, až 88 000 korún, ale daňový bonus na dieťa, ktorý je v zákone ustanovený pevnou sumou, tak ak by sme nenavrhli jeho zmenu, tak by bol aj na budúci rok len 400 korún. Tá zmena, na ktorej sme sa dohodli, o 50 korún od septembra budúceho roka, tak znamená v podstate zvýšenie tejto úľavy na dieťa o 4 %. Na tomto príklade som len chcel poukázať, že tie, by som povedal, istý prístup aj v daňovej oblasti voči jednotlivcovi, alebo teda tam je, alebo bola viac priorita ako pohľad na tú základnú bunku spoločnosti ako rodinu. Že ten jednotlivec to má bez zápasov aj do budúcna aj v iných oblastiach, a preto si myslím, že by sme sa mohli do budúcna zaoberať aj otázkou rodinného zdaňovania. To znamená, keď zamestnaný rodič, druhý, nemôže využiť tie výhody z daňových zákonov, lebo jeho príjem je veľmi nízky, že by sa táto úľava mohla presunúť na druhého zamestnaného manžela a tým by sme vyjadrili istú podporu rodinám, tým zodpovedným, tým, ktoré sa zodpovedne správajú, že nielenže majú deti, ale sa ich snažia uživiť prácou vlastných rúk. Tiež by som sa chcel vyjadriť k jednému problému, ktorý súvisí s rozpočtom, s kapitolou ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, a to k časti dávky alebo pomoc v hmotnej núdzi. Tento rok alebo minulý rok sme prijali zákony, ktorými prišlo v tejto oblasti k zásadným zmenám, v oblasti príspevkov alebo podpory v situáciách tým najzraniteľnejším skupinám občanov. Zmenil sa ten systém v tom smere, že sociálna pomoc už nie je náhradou príjmu, že už výška sociálneho príjmu závisí od aktivity a osobného prístupu toho poberateľa, že okrem dávky môže človek v hmotnej núdzi získať aj nárok na ďalšie príspevky, zmenil sa aj okruh posudzovaných osôb. Výsledkom tejto zmeny bolo na jednej strane výrazné zníženie čerpania rozpočtových výdavkov na pomoc v hmotnej núdzi. Aj keď sa mi zdá, že ministerstvo práce chcelo tento údaj akoby zatajiť, lebo aj v tej správe sa tento údaj nenachádza, ale každý, kto si to pozorne prečítal, tak si to vie vyrátať, že vlastne v tomto roku sa očakáva o takmer 2,7 mld. korún menej prostriedkov na dávky v hmotnej núdzi, ako sme uvažovali v rozpočte na tento rok. Čiže veľmi veľká úspora. To, samozrejme, na jednej strane môže byť dobré, že neplytváme a že nepodporujeme ten nezodpovedný prístup, aby sa štát staral o všetkých, ako keby bol on zamestnávateľ, ale ja chcem upozorniť na iný dôsledok týchto legislatívnych zmien a na ten ma vlastne upozornili tí, ktorí sa venujú náhradnej rodinnej starostlivosti. Z Úsmevu ako dar robili istý prieskum a analýzu a zistili, že výrazne v tomto roku narástol počet detí umiestnených v detských domovoch na základe predbežného opatrenia z rozpadnutých rodín. A jedným z dôvodov sú práve ekonomické problémy a strata bývania. Oni aj čísla použili, že tento rok za prvých 8 mesiacov to bolo okolo 700 rozpadnutých rodín, niekoľko sto detí takto bolo umiestnených do detských domovov a jedno z hlavných, tá príčina, asi v prípade okolo 200 detí, boli práve z týchto sociálnych dôvodov umiestnených v detských domovoch. A ja si myslím, že na toto by mala, nielen ministerstvo, ale teda v spolupráci so samosprávou, veľmi rýchlo zareagovať, pretože sanácia takejto rodiny je oveľa lacnejšia pre štátny rozpočet ako deti v detských domovoch, kde dnes jedno dieťa štát stojí takmer 200 000 korún ročne. Ja si myslím, že s oveľa menšou injekciou, samozrejme, aj prostredníctvom samosprávy, ale zo zdrojov štátneho rozpočtu, ak by sa práve pomohlo takýmto najviac ohrozeným rodinám, tak zbavili by sme sa aj iného problému, že rastie počet detí v detských domovoch. V kontexte tohto problému považujem za pomýlené prichádzať dnes a, v úvodzovkách, „s prioritou ministerstva sociálnych vecí“ na budúci rok a údajne v rámci podpory rodiny s novým príspevkom na služby, konkrétne 244 mil. korún, prispievať rodičom, ktorí zveria dieťa do starostlivosti niekoho iného, aby mohli pracovať. Tak to sa mi zdá byť návrh, ktorý, možno vo Francúzsku by bol zaujímavejší, ale na Slovensku a v danej ekonomickej aj sociálnej situácii sa mi to zdá byť ako, v istých veciach sme detailisti a perfekcionisti, ale pritom nám cez prsty prechádzajú veci alebo prehliadame vážne problémy iných skupín. Vážení kolegovia, aj príspevok na bývanie ako forma pomoci v hmotnej núdzi, ak má plniť účel, na ktorý bol vytvorený, si vyžaduje zásadnú zmenu a mal by byť skutočným nástrojom pomoci aj viacdetným rodinám v núdzi. Dnešná úprava je nepostačujúca, dve sadzby a aj výška, ak je jednotlivec v hmotnej núdzi, a príspevok 980 korún a všetky ostatné prípady, to znamená aj rodina viacdetná, s piatimi, šiestimi deťmi, 1 670 korún je absolútne nepostačujúci a nespravodlivý voči tým, ktorí, kým existuje dôchodkový systém s priebežným pilierom, tak to sú tí, ktorí budú raz robiť na dôchodky iných a myslím si, že ten istý alebo teda princíp solidarity v tomto prípade by mal byť oveľa vyšší. Na záver, dámy a páni, napriek uvedenému, ale i výhradám z rôznych strán, že by mal byť ten návrh rozpočtu iný, lepší, za klub KDH chcem povedať, že návrh štátneho rozpočtu je výsledkom zodpovedného zmyslu pre kompromis a že nebudeme v ňom preto počas rokovania v pléne uplatňovať zásadné zmeny. Návrh štátneho rozpočtu všetci poslanci klubu KDH podporia, pretože si želajú, aby Slovensko bolo úspešnou krajinou. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.)