K. Tóthová, poslankyňa: (2001-10-30):
Pán minister, vy ste si nedali robotu, aby ste v tomto smere urobili kontrolu na súdoch a toto je jednoznačné porušovanie zákona, ktoré vy prehliadate a nevyvodzujete z nej dostatočnú zodpovednosť. Dovolím si konštatovať, že tento moment má svoj význam na urýchlenie súdneho konania, a tým na zefektívnenie vymáhateľnosti práva. K urýchleniu súdneho konania a k zníženiu zaťaženosti súdov by prispeli aj vyšší súdni úradníci. V tejto snemovni sme už na túto tému viacerí veľa uviedli. Viackrát ste spomínali s pokrčením ramien tu z tohto miesta, kde ja stojím, ako vy horlíte a rád by ste tento inštitút zaviedli, ale že ústava vám preto ústavný základ nedáva. Nuž prišla novela ústavy a do parlamentu neprišiel legislatívny návrh. Žiaľ. V tejto súvislosti, keď hovorím o novele ústavy, dovolím si vám pán minister pripomenúť, že v parlamente okrem tohto zákona už dávno mal byť návrh zákona, ktorý vlastne by reagoval na novelu ústavy, kde sa navrhuje vypustiť ustanovenie § 11 ods. 1 písm. a) Trestného poriadku, kde sa prezidentovi odníma kompetencia odpúšťať a zmierňovať tresty, teda dáva kompetencia len odpúšťať a zmierňovať tresty uložené súdom v trestnom konaní, to znamená, že nemôže prezident dať amnestiu, pokiaľ sa nezačalo trestné konanie s vyrieknutím viny  a trestu. Žiaľ, ústava je od 1. júla platná a účinná a vaše ministerstvo v tomto smere zaspalo sladkým spánkom Šípovej Ruženky. Ďalej by som sa chcela veľmi stručne zmieniť, usmievate sa a poviete mi, že už na tom pracujú a že ste nezaspali, pán minister, ako veľmi sledujete tento bod, ktorý som ja uviedla, ako vám to leží na srdci, ale na to všetko, čo budete hovoriť v záverečnej reči, keď ja už nebudem môcť reagovať, vám teraz hovorím jedno. Ten návrh zákona tu mal byť už pred účinnosťou ústavy, aby účinnosť ústavy sa kryla so zrušením týchto oprávnení v Trestnom zákone. Ďalej by som sa chcela veľmi stručne vyjadriť k otázke techniky, ktorá tu bola viackrát spomínaná a k otázke, s akou technikou a za akých podmienok pracujú sudcovia. Pán minister, je to skutočne na zaplakanie, keď vidíte, ako v pojednávacich miestnostiach na nekva-litných strojoch, úplne takmer už historickej hodnoty sa robia záznamy, že nie je možné magnetofónom nahrať vyjadrenie, teda zosumarizujúci záver sudcu, predsedu súdu, ktorý by v príslušnej spisovni pracovníčky pretavili do podoby písomnej. Ja si myslím, že to nie sú také veľké investície, ja si myslím, že to chce energiu a guráž, aby sa tak stalo. A už nechcem sa veľmi rozvádzať o toľko omieľanej otázke techniky pre sudcov, to znamená, aby mali k dispozícii techniku, na základe ktorej by sa dostali k automatizovanému systému informácií. Je predsa nemysliteľné, aby dnes a pri takom zaťažení súdov sudcovia, ktorí pracujú s predpismi, hľadali v Zbierke zákonov a porovnávali s ďalšími zbierkami, pretože sú zákony, ktoré majú 10 - 15 novelizácií. A vy viete veľmi dobre, že pre rozhodnutie treba, ak zodpovedne pracuje sudca, treba si to ustanovenie prečítať, aj pokiaľ jeho zmysel a obsah ovládate. Takže skutočnosť, že neboli počítače pre sudcov zabezpečené, považujem za skutočne veľkú chybu, pán minister, pretože vaše ospravedlnenie, že nebolo financií, neobstojí. Ja som veľmi dobre poznala priestory, v ktorých úraduje minister, ja som veľmi  dobre poznala priestory, v ktorých úraduje vedúci úradu ministerstva a ďalšie. Konečne som v nich aj pracovala. Boli na úrovni a s veľkou cťou som prijímala aj zahraničné delegácie v týchto priestoroch, pretože boli upravené, trvali sme, aby boli čisté a boli na úrovni. Po vašom nástupe však vám nestačili a za niekoľko miliónov ste dali prebúrať a preorganizovať tieto priestory tak pre seba ako pre vedúceho úradu. Vážený pán minister, pokiaľ by ste tieto peniaze dali na počítače, na techniku, áno, tak bolo by to v poriadku, pretože by ste prispeli proste k zlepšeniu práce sudcov, ale vy veľmi so založenými rukami čakáte na financie z PHARE. Vaša aktivita je veľmi malá. Napríklad ja by som vo vláde veľmi tvrdo trvala, aby nešlo napríklad len 500 miliónov pre poradcu privatizačného za to, že poradil, aby z jedného uchádzača bol vybraný ten jeden uchádzať pri privatizácii. Byť ministrom spravodlivosti, tak by som veľmi tvrdo vo vláde presadzovala, aby financie takto získané išli práve tam, kde ich veľmi treba. Nehovorím tu bludy, pretože som bola známa, že zvýšenie platu sudcov, trikrát ma odmietli vo vláde. Ja som prišla aj štvrtýkrát s tým návrhom, nehovoriac o tom, že vtedajší predseda vlády nebol veľmi nadšený, ale predsa sa len podarilo. Takže takúto akúsi aktivitu postrádam u vás, nehovoriac o tom, že aj v rezorte sa veľmi hospodárne  nepostupuje. Ja som vás už v minulosti upozornila, že napríklad aj z maličkostí sa dá získať po určitom čase, z viacerých maličkostí financie. Spomeniem napríklad len Zbierku zákonov. Je neuveriteľné, ako sa plytvajú peniaze pri publikovaní Zbierky zákonov. Ja vám odporúčam, pozrite si, že Zbierka zákonov vyjde dva dni za sebou a jedna zbierka má takýto maličký odsek a prázdne strany, druhá zbierka, ktorá vychádza, čiastka zbierky, ktorá vychádza druhý deň, má pol strany. Akoby sa to nedalo odpublikovať na tom istom papieri. A pritom počítajme, že len vyše 2 800 obciam štát poskytuje Zbierky zákonov zadarmo. A jedna čiastka stojí 10 - 15 a viac korún. Si to vypočítajte, pán minister. Nechápem vašu ľahostajnosť pri  hospodárení s financiami v justícii, pretože si myslím, že by ste mali všetky financie, ktoré sú možné len získať, práve zamerať na to, aby výpočtová technika sa dostala do každej kancelárie sudcu a tam je jeden zo zakliatych bodov zefektívnenia rozhodovania sudcov. Keď to bude možné, keď aj na pojednávaniach nebudú musieť pomaly diktovať a môžu plynule do techniky nadiktovať zápis, namiesto štyroch pojednávaní určite vám  urobia za deň šesť, a to zrýchli konanie. Možno hovoríte, že hovorím tu o malichernostiach, ktoré nestoja za zmienku. Pán minister, dovolím si vám pripomenúť, že aj more sa z kvapiek skladá. A po kritikách, ktoré prišli z Rady Európy práve na rezort súdnictva, na liknavosť, na zaťaženosť súdov by som každú, každú malinkú príležitosť hľadala, aby som prispela troškou k zlepšeniu tejto situácie. Ale vy zlepšovať situáciu nezlepšujete. V čase, keď sa prenáša značná časť kompetencie na samosprávy, čo znamená zvýšený počet na súdy ako odvolacie orgány voči rozhodnutiam samosprávy, vy prídete do parlamentu a okresné súdy, ktoré budú touto agendou zaťažené, vy navrhnete zaťažiť ešte agendou z krajských súdov. Pán minister, aká je vaša predstava? Kam vy to chcete dohnať v tom súdnictve? Prečo ste nepripravili, prečo v koncepcii nie je problematika správneho súdnictva? Veď predsa o správnom súdnictve ako požiadavku hovorilo Združenie miest a obcí. Hovorili sme o správnom súdnictve v súvislosti s presunom kompetencií na samosprávy, keď sa vaša vláda rozhodla urobiť taký masívny presun kompetencie, bolo potrebné pripraviť aj koncepciu správneho súdnictva. A v koncepcii ani slovo. Ja sa pýtam, na aké dlhé obdobie ste vlastne tú koncepciu stabilizácie súdnictva, ktorú ste nám dali k dispozícii, vypracúvali? Len do konca vášho obdobia funkčného? Alebo je to koncepcia  na viac rokov? Ja som to v tom materiáli nenašla. Takže si myslím, že ste v tej koncepcii mali reagovať práve na tie otázky, ktoré nám vytýka Rada Európy. Práve na tie otázky, ktoré vytýka monitorovacia správa  Európskej únie, to znamená znížiť vplyv ministerstva spravodlivosti na obsadzovanie funkcionárov v súdnictve. Koncepcia túto časť nemá, zrýchliť rozhodovanie, tam niečo je, áno, ale ďalej otázky proste, ktoré sú v tých správach, nie je nadväznosť. Nie je postupnosť krokov. Nie je nadväznosť na predchádzajúcu časť. Je predsa známe, že prvá koncepcia Slovenskej republiky bola vypracovaná v roku 1993. Malú novelizáciu predložil pán minister Liščák, ktorý, samozrejme, aj hodnotil, čo sa z tej koncepcie urobilo, nadviazal na to a vy prichádzate s ďalšou, ale vôbec nehodnotíte doterajšie tam navrhnuté kroky, či sa realizovali, ale dokonca sa tvárite, ako by neboli tieto koncepcie. Vy nenadväzujete, pán minister. Ja vám dám len malý príklad, pretože nechcem dlho hovoriť a som povedala, že budem stručná. Čiže strana 17 odsek 2. Čiastočná reforma súdnictva a jeho správy sa začala v SR realizovať až v roku 2000. Prosím vás pekne, kde ste na to prišli, že reforma súdnictva až v roku 2000. Veď to sa začalo v roku 1993 a pán minister Liščák, ktorý bol predchádzajúci minister, robil reformu, keď zaviedol sudcovské rady. Vy ste si to nepovšimli, pán minister? Alebo pracovníci, ktorí vám vypracovali túto správu? Veď predsa nie je možné tvrdiť, že sa to začalo realizovať. Ďalej na tej istej strane predposledný odsek - štátna správa súdov Slovenskej republiky na základe štatistických ukazovateľov a následnej analýzy výkonnosti jednotlivých sudcov pristúpila v roku 2000 k pravidelnej kontrole výkonnosti tých sudcov, ktorí dlhodobo podávali podpriemerné mesačné výkony. Pán minister, to nie je pravda. Už v roku 1993 sme dali do koncepcie, ak neveríte, dajte si to predložiť, ak vám to nepredložia, môžem vám to z vlastného archívu požičať, kde sa hovorilo o pra-videlných kontrolách výkonnosti sudcov. Kde sa hovorilo o reštančných veciach, to sú veci, ktoré dlhšie nie sú rozhodnuté ako šesť mesiacov. Aké postupy sa urobia a podobne. Veď to nie je pravda, že sa pristúpilo v roku 2000. Pán minister, s vaším nastúpením na ministerský post sa nezačína história slovenskej justície. A preto aj predložená správa mala nadväzovať na predchádzajúce správy, predchádzajúce koncepcie, respektíve jednu koncepciu a jej novelizáciu. Takže je mi veľmi ľúto, pán minister, že musím toto uvádzať, ale poslednú otázku, ktorú vám položím, je nasledujúca. Vy ste predložili koncepciu stabilizácie justície, ktorá na predchádzajúce nenadväzuje. Pán minister, nemyslíte si, že pre budúcnosť už nejde o stabilizáciu justície? Že my už v Slovenskej republike justíciu stabilizovanú máme, že ste mali predložiť koncepciu niečoho iného? Že stabilizácia justície bola aktuálna v roku 1993, keď odchádzala veľká časť sudcov do iných profesií, výnosnejších, do súkromného sektora a vlastne v Čechách došlo ku kolapsu, kde v niektorých okresoch vôbec súdy nepracovali a museli senáty z iných okresov ísť pojednávať napríklad na Olomoucko a podobne. Takže si myslím, že trošku bolo treba veci posunúť viac dopredu. Možno mi poviete, že tak znela objednávka, aby bol názov stabilizácia áno, ale obsah mal byť progresívny, koncepcia je vždy do budúcnosti, ako má vyzerať. Vy sa tam nezmieňujete ani o počtoch sudcov a vy viete veľmi dobre, že jedným z prvkov koncepcie vždy bol aj počet sudcov. Ja neviem z vašej koncepcie, aká je vaša predstava. Koľko sudcov považujete za potrebný v budúcnosti. Či je súdnictvo predimenzované a v budúcnosti nemá byť. Ďalej nereagujete na výčitky z Rady Európy, monitorovacích správ, že naša justícia nemá samostatnú finančnú kapitolu, že to nezaručuje nezávislosť súdnictva a podobne. Nedávate argumenty, prečo týmto pripomienkam nevyhovujete. Prečo ich nedávate do koncepcie a podobne. Preto, pán minister, ja môžem na záver len povedať, ja som si vašu koncepciu s pozornosťou prečítala, ale vlastne nemala som pocit, že je to koncepcia pre budúce obdobie, koncepcia preto, aby naše súdnictvo plnilo tie úlohy, ktoré má. Ja vám ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pani poslankyňa. S faktickou poznámkou pán poslanec Drobný, pán poslanec Palko. Všetko. Uzatváram možnosť prihlásiť sa s ďalšími. Nech sa páči.