Zs. Simon, poslanec: (2007-06-21):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené poslankyne, vážení poslanci, hostia, vedie sa tu od včera večera a dnes búrlivá diskusia na tému zákona o lesoch. Ale táto búrlivá diskusia zďaleka, ale zďaleka nedosahuje rámce a šírku diskusie, ktorá sa viedla v roku 2005, keď návrh zákona bol predložený do Národnej rady na schválenie v tej podobe, v ktorej platí aj dnes. Podotýkam, že tá búrlivá diskusia bola aj preto, lebo pôvodný zákon o hospodárení v lesoch pod č. 100/1977 platil 28 rokov takmer bez veľkých zmien. Za 28 rokov táto spoločnosť prešla zmenou systému a  socialistický systém hospodárenia zanikol. Vtedy bolo predložených viac ako 700 pripomienok a verejnosť sa aktívne zúčastnila na pripomienkach a tvorení toho návrhu zákona. Ja viem a dal som si tú prácu a vybral, že návrh zákona, ktorý pripravilo ministerstvo pôdohospodárstva, dostalo tiež 141 pripomienok na túto malú novelu. Je to nesmierne množstvo, ale rozhodne musím povedať, že niektoré veci, ktoré tu odzneli a sú kritizované, sú právom kritizované práve preto, lebo súčasný návrh zákona to rieši, som presvedčený, v dostatočnej miere. Nie je dobré, keď veci, ktoré neprechádzajú, sú nepríjemné, vláda ich nechce riešiť, nedá ich do záverov zákona, nekomunikuje s verejnosťou, a potom sa zjavia od koaličných poslancov v parlamente s tým, aby sme ich riešili. Aby som demonštroval, ako sa zmenil prístup k zákonu o lesoch, azda najjednoduchšie je, keď poukážem na stanovisko lesoochranárskeho zoskupenia VLK. Kým v roku 2005 boli a priori proti tomu, aby holorubný spôsob hospodárenia existoval, v pripomienkovom konaní teraz dokonca ho žiadali, aby to bolo zahrnuté, aby nebolo nahradené rúbaňovým spôsobom hospodárenia. A teraz musím úprimne povedať, že snáď nikto z nás nepochybuje o tom, že prvým ochrancom prírody a lesa bol poľovník a lesník. Po nich prišli ochranári. Každý má svoju mieru práce a zodpovednosti, ktorú priložil k dielu, aby sme lesy mali také, v akom stave ich máme možnosť dnes vidieť. Nie je dobrý extrémizmus ani na jednej, ani na druhej strane. Ale úprimne musím povedať, že som nesmierne rád, že rokovanie o tomto bode sa neskončilo včera, že sa to pretiahlo aj na dnešné ráno. Mal som možnosť vidieť v televízii vystúpenie pána ministra. A úprimne musím povedať, že pán minister sa vyjadril v záujme, aby nezavádzal verejnosť. Ba práve naopak, ústredný orgán štátnej správy by nemal zavádzať verejnosť a šíriť dezinformáciu. Ale vyjadriť sa, že môže zbierať aj jednu šišku a chce sa len predísť určitému obchodnému záujmu, je práve tá dezinformácia, ktorá sa šíri z ústredného orgánu štátnej správy tejto vlády. A to z toho dôvodu, že človek teraz čomu má veriť, komu má veriť, keď nie predstaviteľovi ústredného orgánu štátnej správy. Zákon hovorí jasne a jednoducho. V súčasnom znení je zber lesných semien v nadmernom množstve zakázaný. Citujem zo zákona § 31 ods. 1 písm. h): „Zbierať v nadmernom množstve semená, vyberať semenáčiky alebo sadenice lesných drevín je zakázané.“ Keď vypustíme slová „v nadmernom množstve“, tak bude zakázané zobrať čo by len tú jednu šišku, pán minister. Je to možno pritiahnuté za vlasy, ale v skutočnosti je to tak. Keď vyberieme „nadmerné množstvo“, zoberiete jednu šišku, urobili ste priestupok. Ja chápem, že máte záujem a máte pokušenie zo strany lobistických skupín, ale pýtam sa, keď predkladáte návrh zákona do parlamentu a do poslaneckých lavíc, prečo si nepreštudovať platný právny zákon, ktorý existuje dnes. Nedotýkate sa § 30 ods. 4, to je bod tesne pred týmto paragrafom, ktorý hovorí: „Orgán štátnej správy lesného hospodárstva môže na žiadosť vlastníka, správcu alebo obhospodarovateľa lesa alebo z vlastného podnetu zakázať alebo obmedziť využívanie lesov verejnosťou na dobu nevyhnutne potrebnú, ak to vyžaduje ochrana práv a oprávnených záujmov vlastníka.“ Táto definícia a toto zákonné riešenie úplne postačuje, ale bude funkčné len vtedy, pokiaľ v návrhu zákona zostane definícia „v nadmernom množstve“. (Ruch v sále.) To znamená, že keď vlastník bude chcieť ... (Pán predsedajúci, poprosím, aby ste zariadili pokoj v sále. Ďakujem.) To znamená, že pokiaľ vlastník bude chcieť, aby semenáče a šišky neboli zbierané z jeho pozemku vtedy, keď je potrebné, tak môže požiadať orgán štátnej správy, lesný úrad o vydanie opatrenia na zákaz vstupu verejnosti na to konkrétne územie. Nemusíme to riešiť celoplošne. Toto riešenie je jednoduchšie a ľahšie prijateľné pre občanov Slovenskej republiky a myslím si, že nie na každom hektári, nie na každom metre štvorcovom je potrebné, aby sme toto chránili. Ten, kto sa zaoberá činnosťou zberov lesných semien a sadeníc, tak si o to vtedy požiada a bude riešiť. Takže, súčasný platný zákon pamätá v dostatočnej miere na ochranu práv vlastníka. Len ho treba využívať. Súčasná vláda týmito návrhmi riešenia jednoznačne chce zaviesť striktné zákazy a obmedzenia občanov a ich práva na vstup do lesa a lesných pozemkov aj tam, kde to nie je opodstatnené. A je to v skutočnosti tak, že je to pod hrozbou pokuty do výšky 100 000 korún aj za tú jednu šišku, či bukvicu a podobne. Je pravdou, že zber lesných plodov ako húb tento zákon nerieši. Pán minister, keď sa vyjadríte, ja tiež mám to stanovisko, ktoré ste vy dali k dispozícii a vyjadrujete sa, že sa chcete brániť voči nadmernému zberu húb a chcete ochraňovať tých dobrých hubárov. Ja si myslím, že každý, kto vstupuje do lesa, si je rovnocenný. Alebo rozdeľujete občanov Slovenskej republiky na lepších a horších? Alebo rozdeľujete podľa iných kritérií? To snáď by nemal robiť žiadny predstaviteľ vlády a štátu, a preto každý, kto vstupuje do lesa, má mať rovnaké práva a nemá mať dezinformáciu zo strany ústredného orgánu štátnej správy. Pred chvíľkou sme tu mali možnosť sa dopočuť o vjazde na bicykloch, na koni na lesné cesty a podobne. Som presvedčený, že toto ustanovenie tak, ako je navrhnuté, nie je potrebné. Opätovne sa vraciam k platnému návrhu zákona. Paragraf 16 jednoznačne hovorí o lesoch osobitného určenia. Existuje zákonný spôsob ako zabezpečiť, aby boli cyklotrasy vyznačené a klasifikované. Pokiaľ ale ministerstvo má záujem o lesné cesty, tak by som rád vyzval aj z tohto miesta pána ministra, aby nám vysvetlil alebo povedal, akým spôsobom sú kategorizované lesné cesty, kde sú charakterizované a vysvetlil, prečo to nie je v zákone zabezpečené dostatočným spôsobom – odkaz na toto riešenie. A tým by sme predišli asi všetkým nedorozumeniam. Teraz dovoľte, aby som sa zastavil pri bode 23 spoločnej správy § 38 ods. 2, ktorý sa má doplniť o písm. m): „Každých päť rokov sa zúčastní školenia organizovaného ministerstvom.“ Som presvedčený, že takéto riešenie je absolútne zbytočné a vyložená „buzerácia“ odborných lesných hospodárov. Dôvod? Veľmi jednoduchý. Súčasné znenie § 19 zákona o lesoch hovorí o tom, kto môže získať odbornú spôsobilosť. Môže ju získať osoba, ktorá má vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa, má trojročnú prax alebo úplné stredné odborné vzdelanie a desaťročnú prax. Súčasné riešenie, ktoré navrhuje ministerstvo, je to, že rozširuje túto možnosť, dočasne ju aj zmierňuje, a to v spoločnej správe bod 19, ktorý znie: „Vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa a trojročná prax, vysokoškolské vzdelanie prvého stupňa a päťročná prax a úplné stredné odborné vzdelanie a päťročná prax. Následne musí ešte zložiť aj skúšku pred komisiou, ktorú vymenuje sám minister pôdohospodárstva.“ To znamená, že vyžadujeme od ľudí, ktorí budú odbornými lesnými hospodármi, aby mali patričné vzdelanie, patričnú prax a aby zložili o tom svedectvo pred komisiou, ktorú vymenuje samotný pán minister. No, ale netreba zabúdať aj na ostatné ustanovenia zákona o lesoch, ktorý hovorí o tom, že ústredný orgán štátnej správy lesného hospodárstva môže rozhodnúť o vyčiarknutí z registra odborných lesných hospodárov a o odňatí osvedčenia o odbornej spôsobilosti podľa odseku 4, ak držiteľ tohto osvedčenia závažným spôsobom alebo opakovane poruší svoje povinnosti v zmysle zákona. To znamená, že existuje kvalifikačný predpoklad na to, aby odborný lesný hospodár mohol získať toto oprávnenie, existuje skúška, ktorú musí vykonať a existuje štátna správa, ktorá vykonáva dohľad nad jeho činnosťou. Pokiaľ zistí nesúlad, odoberie a potom opätovne sa môže daný človek uchádzať o osvedčenie na opätovnej skúške, kde musí predložiť dôkaz o svojej kvalifikácii. Dovoľte, aby som povedal, že ďalších 5 rokov, teda každých 5 rokov, aby museli chodiť na školenia, je absolútna „buzerácia“. Pretože pokiaľ ja neurobím chybu, prečo by som tam mal ísť? A nikomu predsa nie je bránené v tom, aby sa sám vzdelával. Ale ukladať to formou povinnosti nie je možné. A keď sa budeme zaoberať vlastníckym právom všeobecne, tak rozhodne musíme povedať, že vlastnícke právo ako-také treba chápať komplexne so všetkými možnosťami, ktoré zákon dáva. A ja vás chcem ubezpečiť, že všetky tie opatrenia, ktoré tu dnes táto vládna koalícia chce predložiť ako striktný zákaz, je dostatočným spôsobom riešené v návrhu zákona na základe požiadania vlastníka štátnej správy lesného hospodárstva, lesného úradu, aby vydal obmedzenia na čas nevyhnutne potrebný na ochranu jeho vlastníckych práv a záujmov. A v ostatnom čase a v ostatnom období je možné do lesných pozemkov a lesných porastov vstupovať. Ostatne si myslím a som o tom presvedčený, že lesy sú naším národným bohatstvom a mali by sme sa na to tak aj pozerať a tak aj hľadieť a zapájať do tejto činnosti aj verejnosť. A ešte raz, bol by som rád, pán minister, keby ste zodpovedali, ako je klasifikovaná lesná cesta, prečo nie je odkaz v tomto návrhu zákona na lesné cesty, pokiaľ chcete zaviesť už takéto opatrenia v § 31 ods. 1 písm. h) a písm. d), kde jednoznačne lesné cesty by mali byť špecifikované, akým spôsobom, pretože to dáva ľubovôľu tým, ktorí to budú kontrolovať a budú ľudí neoprávnene a neodôvodnene šikanovať. Ďakujem pekne za pozornosť.