V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-03-11):
S. Husár, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, ak dovolíte, predovšetkým úvodom chcem pre tých, ktorí si to nemohli prečítať, pripomenúť, že som jedným z tých, ktorí sú uvedení v zozname štátnych funkcionárov, ktorí tieto byty nadobudli. Hovorím to preto, aby ste vedeli popredu, že nemôžem byť v tejto veci nezaujatý, ale zároveň vás ubezpečujem, že sa pokúsim o absolútnu objektivitu. Chcem zneužiť - a ospravedlňujem za to -, túto možnosť a poďakovať dodatočne funkcionárom Fondu národnej majetku, vtedajším funkcionárom, vláde aj parlamentu za to, že mi v tom čase umožnil prežiť výkon funkcie v dôstojnom prostredí s tými, ktorých v priorite svojich hodnôt považujem za najdôležitejších, s mojou rodinou. Vážené kolegyne, kolegovia, rôzne výklady toho, čo sme v takýchto veciach povinní urobiť a čo nie sme povinní, ba dokonca čo nesmieme, našli odpoveď v slovách, ktoré formuloval náš ctený kolega Dr. Drgonec v komentári k Ústave Slovenskej republiky. Z nej jasne vyznieva, že hrať sa na Piláta v tomto prípade nikto z nás právo nemá. Je našou povinnosťou vyhodnotiť, či žiadosť predložili Národnej rade nielen kvalifikované orgány, ale či aj predložili kvalifikované dôvody a dôkazy na to, aby sme našich kolegov na trestné stíhanie mohli vydať. Sme nielen povinní sa s týmito dôkazmi vysporiadať, ale i dbať na ochranu základných práv a slobôd tých, o ktorých sa rozhoduje. Dovoľte, aby som konštatoval, že za roky, ktoré sedím v tomto parlamente, som takú znôšku právnych hlúpostí, surovostí, takú ukážku neschopnosti ešte nečítal a v parlamentných laviciach ešte za tri volebné obdobia niečo podobného neležalo. Nekvalifikovanosť a neodbornosť vyšetrovateľov aj dozorujúcich prokurátorov ma však vedie k ďaleko vážnejšiemu zamysleniu a budem hovoriť o tom, prečo je naozaj hlboko neodborná, nekvalifikovaná. K vážnemu zamysleniu, vážení kolegovia a kolegyne predovšetkým z vládnej koalície, či sa možno poctivé, čisté zámery ministra vnútra, ministra spravodlivosti, či sa možno absolútne čisté a poctivé zámery generálneho prokurátora dokážu realizovať s takýmito ľuďmi, dokážu realizovať s takýmito takzvanými prokurátormi, ktorí sú schopní takýmto spôsobom vykladať zákon a právo, ktorí sú schopní ho takýmto spôsobom deformovať. Prečo si dovolím všetky tieto tvrdenia? Ak ste prečítali predloženú správu, celé obvinenie je založené na nasledovnom konštatovaní: Milan Rehák a Igor Pinkava sú dôvodne podozriví zo spáchania trestného činu sprenevery podľa § 248 ods. 1 ods. 5 Trestného zákona, pretože si prisvojili majetok Fondu národného majetku Slovenskej republiky a tento bez schváleného rozhodnutia o privatizácii - a teraz prosím o vašu trošičku pozornosti -, v rozpore s ustanoveniami § 10, § 12, § 28, § 29, a § 38 zákona č. 92/1991 Zb. v znení neskorších predpisov odpredali jednotlivým fyzickým osobám. Toto konštatovanie sa opakuje na každej tretej strane predloženej správy. Teda nielen právo, ale aj sedliacky rozum nám káže, aby sme si predovšetkým ujasnili, keďže hmotnoprávne sa toto obvinenie opiera o zákon č. 92/1991 o veľkej privatizácii, či sa tento zákon na predmetnú kauzu a predmetný majetok vzťahuje. Odpoveď na túto otázku nám dáva základný, to znamená prvý paragraf uvádzaného zákona, ktorý znie: Tento zákon upravuje podmienky prevodu majetku štátu a tak ďalej a tak ďalej, ale podčiarkujem a opakujem, že hovorí o podmienkach prevodu majetku štátu. Toto, čo viacerí kolegovia už uviedli, je tým rozhodujúcim a základným faktom, na základe ktorého potom môže vyšetrovateľ či prokurátor konať ďalej. Z výsledku zisťovania skutkového stavu vyplynula právne relevantná zásadná skutočnosť, že tak byty ako garážové „stánia“, ktoré sú predmetom alebo obsahom trestného stíhania, nikdy neboli majetkom štátu. Ich pôvodným vlastníkom bolo Stavebné bytové družstvo Kredit, ktoré ho previedlo zmluvne na Fond národného majetku Slovenskej republiky. Obidva tieto subjekty sú neštátnymi organizáciami a teda v nadväznosti na citovaný § 1 zákona je úplne jasné nielen pre právnika, nielen pre prokurátora či kvalifikovaného vyšetrovateľa, ale aj pre radového občana a laika, že nejde o majetok štátu a že v tomto prípade nemôžu byť použité žiadne ustanovenia tohto zákona a deklarovaný rozpor s týmito ustanoveniami ako prípadná trestná činnosť uvedených kolegov. Vážené kolegyne, kolegovia, odznela tu veľmi závažná skutočnosť, ktorú uviedol kolega Pinkava, ja ju musím podčiarknuť. V náleze Ústavného súdu, v jeho odôvodnení bolo veľmi zrozumiteľne vyjadrené, že Fond národného majetku pri svojich právnych úkonoch, právnych úkonoch, opäť podčiarkujem, nepodlieha žiadnemu predchádzajúcemu ani následnému rozhodovaniu štátnych orgánov. Z toho vyplýva, že aj keď je pravdou, že právne pomery a postavenia Fondu národného majetku sa spravujú ustanoveniami zákona č. 92/1991 Zb., vo všetkých ostatných veciach, ktoré tento zákon neupravuje, sa konanie tohto fondu ako právnickej osoby - neštátnej právnickej osoby - riadi Ústavou Slovenskej republiky, Občianskym zákonníkom a ostatnými zákonmi Slovenskej republiky. Tak ako to bolo zdôraznené, v týchto záležitostiach teda fond môže bez predchádzajúceho úkonu, v nadväznosti na odkaz Ústavného súdu, čo rozhoduje o svojom majetku, konať nezávisle od rozhodnutia ktorýchkoľvek orgánov. Vlastne by som mal týmto skončiť, pretože ak § 1 citovaného zákona vylučuje podriadenie tejto veci pod deväťdesiatdvojku, odpadá akákoľvek hmotnoprávna podmienka, ktorá by zakladala možnosť stíhania našich kolegov. Ale chcem, vážené kolegyne, kolegovia, podporiť tie moje trošku arogantné tvrdenia o schopnostiach našich vyšetrovateľov ešte niekoľkými poznámkami. Hneď na úvodnej strane vyšetrovateľ uvádza: Milan Rehák a tak ďalej, si prisvojili majetok fondu, ktorý im bol zverený tak, že v súvislosti s kúpou bytov zaplatili za bytové družstvo Kredit podľa neho teda povinnú daň z prevodu v sume 1 800 000 Sk. Vážení kolegovia (So smiechom.) a kolegyne, prepáčte, že sa skoro nahlas smejem, ale uvedomte si obsah tohto tvrdenia. Tým, že niekto niekomu zaplatil, si prisvojil. Táto právna logika a argumentácia naozaj nedosahuje ani úroveň, po slovensky povedané najprimitívnejších požiadaviek na zdravý sedliacky rozum. Pokiaľ by vyšetrovateľ bol venoval - a zároveň aj dozorujúci prokurátor - čo len trochu pozornosti analýze zákona 92, musel dospieť k úplne iným záverom, k akým dospel. Musel zistiť skutočnosti, ktoré sú pre mňa a pre každého, kto tento zákon trochu pozná, úplne samozrejmé. Chcem teda povedať, že aj ďalšie odkazy na § 10, § 12 a iné, ktoré pán vyšetrovateľ urobil, sú hlboko mylné, hlboko skresľujúce. Tak ako sa zmysel zákona nedá určiť z jeho jednotlivých od seba izolovaných ustanovení, nedá sa vo väčšine správne určiť ani význam jednotlivého izolovaného ustanovenia zákona. Ak máme docieliť reálny a právne relevantný výklad, musíme jednotlivé ustanovenia zákona vykladať v súvislosti s ostatnými a s odkazom na vnútornú štruktúru zákona. Na toto vás chcem práve, vážené kolegyne a kolegovia, upozorniť. Tak § 10, § 12 a nasledujúce sú veľmi zrozumiteľne včlenené do tretej časti zákona, ktorá je pomenovaná Prechod privatizovaného majetku na fond a jeho použitie. Keďže nešlo o majetok, ktorý bol určený na privatizáciu, keďže nešlo o privatizovaný majetok, absolútne neobstojí primitívne tvrdenie, že vydali tento majetok iným osobám zmluvne bez predchádzajúceho privatizačného rozhodnutia. Absolútne nie sú potom použiteľné ustanovenia § 12 pre vznesenie obvinenia, § 11, rovnako § 28 a § 29 zákona, pretože všetky tieto ustanovenia hovoria výlučne o majetku a spôsobe nakladania s ním na základe rozhodnutia o privatizácií. Chcem ešte uviesť, vážené kolegyne, kolegovia, že niektoré logické a myšlienkové procesy vyšetrovateľa, ale prisúvam k nemu aj prokurátora, sú úplne absurdné. Keby bol preštudoval trošku dôkladnejšie § 28 ods. 1 zákona, na ktorý sa niekoľkokrát odvoláva, bol by zistil, že privatizovaný majetok, ktorý prešiel na fond, podľa tohto zákona tvorí iba jednu časť majetku a teda iba na túto sa následne vzťahuje § 12 zákona a všetky ďalšie, na ktoré sa odvoláva, a bol by zistil, že majetok fondu tvorí i zisk z účasti fondu na podnikaní, výnosy z predaja akcií, akcie alebo majetkové podiely, ktoré fond nadobudol mimo rozhodnutí o privatizácii. Vyšetrovateľ by pri pozornom skúmaní zákona zistil a bol by si uvedomil, že je veľmi podstatný obsahový rozdiel medzi majetkom fondu, predovšetkým teda v tomto prípade, hnuteľným a medzi príjmami a výdavkami fondu, o ktorých práve § 28 pojednáva. Tieto sú vždy vyjadrené iba v korunovom objeme a predstavujú nie konkrétny majetok, ale iba jeho pohyb, teda zvýšenie alebo zníženie. Správny logický a gramatický výklad ustanovenia § 28 by súdu povedal, že predaj bytov a garážových „stání“, predstavuje príjem Fondu národného majetku, ktorý nie je ustanovením § 28 zakázaný, práve naopak, a že ods. 3 § 28 hovorí iba o tom, na čo môže byť takýto príjem použitý. Predajom a ziskom príjmu teda nedošlo k rozporu s ustanovením § 28, došlo by k nemu iba v prípade, ak by bol príjem použitý v rozpore s ustanovením tohto paragrafu. Absurdným sa potom stáva aj tvrdenie, že fond mal oprávnenie iba na to, aby podľa schváleného rozpočtu na rok 1995 byty nadobudol, nie však už na to, aby byty predal. Argumenty odzneli z mnohých úst. Avšak uchýlim sa teraz, ak dovolíte, k logike pána vyšetrovateľa. Fond národného majetku predložil Národnej rade Slovenskej republiky ročnú uzávierku fondu za rok 1996, v ktorej boli uvedené na strane 12 ako ostatné mimoriadne výnosy aj výnosy z predaja bytov. Národná rada Slovenskej republiky uznesením č. 681 z 3. júla 1997 ročnú uzávierku fondu schválila bez pripomienok. Podľa myslenia a v súlade s logikou pána vyšetrovateľa týmto vyslovila súhlas s prevodom bytov. Vážené kolegyne, kolegovia, som hlboko presvedčený, že moji kolegovia by sa z tejto, ak dovolíte, nemôžem si to odpustiť, špinavej kauzy, vysekali aj inou cestou a spôsobom ako tým, že zahlasujeme tak alebo onak. Ja sa opäť pokúsim predovšetkým poukázať na hrozbu, na hrozbu pre celý tento štát, ak takíto kvalifikovaní vyšetrovatelia prokuratúry a prokurátori budú naďalej v tomto štáte rozhodovať o osude ľudí, ak budú naďalej rozhodovať o zákonnosti a nezákonnosti. Varujem, veľmi varujem každého, kto to myslí so Slovenskom dobre, a predovšetkým príslušných pánov ministrov, aby si takýchto ľudí v svojich službách ponechávali. Ak dovolíte, budem teraz apelovať na jedno jediné, na váš zdravý rozum, na vašu logiku a na váš aspoň trochu zmysel pre fair play a spravodlivosť a preto si v súlade s tým, o čom som hlboko presvedčený, že je to tak, z dôvodov tých, že naozaj nám doposiaľ vyšetrovateľ nepredložil kvalifikovaný návrh, dovolím podať procedurálny návrh, aby sme v rokovaní o tomto bode nepokračovali, aby sme ho prerušili a aby bol materiál pre Národnú radu doplnený na základe žiadosti Národnej rady o nové kvalifikované dôvody, ktoré by zakladali dôvod pre Národnú radu o takomto materiáli rokovať. Ďakujem vám za pozornosť, ospravedlňujem sa za nesúrodosť, bolo mojou úlohou skončiť čo najrýchlejšie, do 17.00 hodiny. Ďakujem. (Potlesk.)