J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2007-07-03):
Od začiatku sa napáda, že novela má príliš veľa zmien, že ich je 194 a že je to priveľa na novelu a snáď by bolo treba spraviť úplne nový zákon. Treba hneď ale na úvod povedať, že veľa zmien je legislatívnotechnického charakteru. A pokiaľ ide o pozmeňujúce návrhy, či už vo výboroch, tak sa ukázalo, že veľmi veľa ich je tých istých a niektorí páni poslanci predkladajú tie isté pozmeňujúce návrhy. Takže, keď sa spočíta, že ktoré vlastne boli funkčné alebo skutočné, tak sa dostaneme k oveľa menším množstvám. Ďalej, spomínalo sa, že nie je nejaký hodnoverný podklad, ktorý by hovoril o tom, prečo tá novela vyzerá tak, ako vyzerá. Ale ono podklady sú. Jedným z podkladov, ktoré sme využili, je správa o stave registra garantov zamestnancov a študentov, kde sa nám ukázalo, že je taký neporiadok v súčasnosti na vysokých školách a toľko študentov je zapísaných a nechodí do školy v rámci niektorých študijných programov, že sme tú úsporu vyrátali na 350 mil. Sk, ktoré sa vynakladajú nehospodárne. Pokiaľ ide o samotných garantov, tak máme 8 600 študijných programov, ale 1 600 z nich je nefunkčných. Nikto sa na takýto študijný program neprihlásil. A študijný program je de facto mŕtvy. Ale my ho stále evidujeme a stále vykazujeme. A vysoké školy sa tvária, že sa študovať môže. Pokiaľ ide o samotných garantov, máme také špeciality v rámci registra, že je garant na pedagogickom smere, ktorý garantuje 332 študijných programov. Ďalej, ďalší garant je, ktorý garantuje 145 študijných programov, opäť v rámci pedagogických smerov. Takže takýto máme poriadok. Pritom zákon nám ešte definuje, že môže definovať v rámci vertikálnej štruktúry iba jeden študijný program. Ďalej, je niekoľko garantov, ktorí garantujú na viacerých vysokých školách. Ďalej, je niekoľko desiatok garantov, ktorí garantujú v rámci školy, ale na rôznych fakultách. A stáva sa, že docent garantuje doktorandské štúdium. A čo je dôležité, je aj veľa zahraničných garantov. Niektoré študijné programy majú iba zahraničných garantov. A my vôbec nevieme, čo je to za človeka a či náhodou negarantuje aj niečo doma v materskej krajine alebo v materskom štáte. Takže situácia je z hľadiska toho, čo som povedal, veľmi zlá. A dovoľujem si povedať, že na vysokých školách je v tomto veľký chaos. Potom je tu Európska asociácia univerzít, ktorá takisto povedala, že najslabším článkom slovenských vysokých škôl je riadiaca činnosť. My máme priveľa kontrol. Kontrolované sú vysoké školy dobre. Ale riadiaca činnosť je veľmi slabá, veľmi chabá. A to je Achillovou pätou. A preto sme my posilnili správne rady. To nie je len tak, akože výmysel, ale je to preto, že Európska asociácia univerzít nám povedala, že riadiaca činnosť je veľmi zlá. A správna rada sa skladá z manažérov z praxe, ktorí by mali vysokým školám vedieť pomôcť, aby vysoké školy aj túto riadiacu činnosť vedeli vykonávať v poriadku. No a potom je tu ešte aj to, čo sme naznačovali v úvode, verejná kontrola, pretože ide o verejné vysoké školy. A verejné vysoké školy by mali mať aj kontrolu verejnú, nie iba zamestnaneckú alebo, povedzme, zo strany študentov. Preto bude duálny systém a preto sa budú schvaľovať aj úvery, ak novela prejde, vysoké školy môžu brať úvery aj rozpočet, aj zriaďovanie spoločných pracovísk, či už ide o technologické inkubátory alebo centrá excelentnosti, alebo niektoré ďalšie nové formy, ako je spin-off, start-up, ja to hovorím v angličtine, mal by som to hovoriť v slovenčine, ktoré sú na to, aby sme dostali podnikateľský sektor a súkromný kapitál do vysokých škôl a cez vysoké školy aj do vedy. Pokiaľ ide o Akreditačnú komisiu na základe tých dohôd, ktoré som povedal v úvode. Akreditačná komisia má a bude mať všetky kompetencie, ktoré mal doteraz akademický senát. Jediná otvorená otázka je, kto môže navrhovať a menovať prorektorov a prodekanov. Pán Devínsky kritizoval aj náš vzťah k Akreditačnej komisii, že Akreditačná komisia si má navrhovať a potom aj schvaľovať kritériá. No aby sme tu zas nevytvorili nejaké... (Reakcia z pléna.) Ona nemá ani právnu subjektivitu. A prečo by odborníci z verejnej praxe nemohli, ako sa to aj v súčasnosti pripravuje, navrhovať kritériá, ktoré budú hovoriť o tom, ako vysoké školy hodnotiť, ako hodnotiť vedu a výskum? My musíme spĺňať veľa kritérií aj vo vzťahu k Európskej únii. A Akreditačná komisia ako nezávislý orgán je na to, aby to vykonávala. Ale prečo by si mala aj ona sama sebe robiť kritériá, to neviem. Samozrejme, sa k nej budem vyjadrovať. A si myslím, že je správne, aby štát, ktorý má zodpovednosť, tieto kritériá schvaľoval. Čiže nechceme z Akreditačnej komisie vytvoriť mocenský orgán. Chceme, nech je to nezávislý orgán, ktorý je nezávislý a aj sa nezávisle vyjadruje. Ale je to vždy len poradný orgán. Pokiaľ ide o samotné spoplatnenie. Veď, áno, ktosi tu povedal, že 750 mil. Sk ide mimo vysokých škôl. Veď to je obrovský peniaz. Prečo by si vysoké školy nemohli tieto peniaze získať samotné? My netvrdíme, že spoplatnením nahradzujeme ten poriadok a že by to bolo len kvôli tomuto. To nie je pravda, filozofia je opačná. Prečo by ich nemohli získať? Ja sa pýtam: Prečo musia ísť niekde inde? A vysoké školy, ktoré učia, prečo by tie peniaze nemohli dostať? My máme v novele zákona uvedené, že každý takýto subjekt, ktorý vyberá a neučí a nie je vysokou školou, tak ten bude penalizovaný až do výšky 15 mil. Sk. A to sa mi zdá byť dosť čisté na to, aby sme vedeli, či vyberá ten, kto učí, alebo či náhodou nevyberá ten, kto neučí, teda ten, kto nie je vysokou školou. Tak je to tam doslova napísané. Pokiaľ ide o tú transpozíciu, nás kritizujete. Veď ona mala byť hotová ešte v rámci minulého roka. Ďalej, bola pripomienka, prečo nemôže nižší stupeň poskytovať vyššie vzdelávanie. No veď prečo by to mal robiť? Prečo by mal nižší stupeň poskytovať vyššiu formu vzdelávania? To stredné školy naozaj by mohli dávať bakalárske tituly? Preto hovoríme, len ten môže poskytovať vzdelanie, kto naozaj má na to príslušnú kvalifikáciu, nie je v tom problém. Máme dokonca aj v novele uvedené, že pokiaľ odborná vysoká škola by sa cítila, že by mohla byť univerzitou alebo vysokou školou v rámci komplexnej akreditácie, keď bude mať na to podmienky, má nárok požiadať Akreditačnú komisiu, aby toto posúdila so všetkým, čo s tým súvisí, a v rámci všetkých kritérií, pretože to je od toho, či robí vedu, od toho, akú má štruktúru, koľko má profesorov, koľko má docentov. Pokiaľ ide ešte o tie senáty. Tak my máme za to, že senát je na to, aby zabezpečoval samosprávnosť. Ale senát nemusí byť výkonný orgán. Preto sme mali navrhnuté, že volebné obdobie v senáte môže byť viac ako dve obdobia s tým, že nejde o výkonný orgán. Ďalej, navrhuje sa, aby platy rektorov naďalej určoval minister. No otázka je, komu je pán rektor zodpovedný. Je zodpovedný ministrovi? Pán rektor je zodpovedný tomu, kto ho zvolil, čiže akademickej obci, samospráve. No tak ten nech mu potom stanovuje plat, pretože on sa bude zodpovedať jemu, nie mne. Prečo by som ja ako minister mal stanovovať plat pánovi rektorovi? To by som ho musel hodnotiť nejakým spôsobom. Pokiaľ ide o pána poslanca Fronca a kritériá tej kategórie študentov, ako hovoríte, alebo že bude sedieť jeden v lavici. To by musel byť ten študijný program jeden. Ale my to máme definované podľa študijných programov. Čiže ak sa vypíše študijný program dopredu, a to v tej dikcii zákona je, tak nemôže byť spoplatnený. Čiže nemôže byť aj taký, aj taký. Môže brať dotácie od štátu a dopredu to musí uverejniť, na ktoré študijné programy to bude, a potom si môže vypísať iné študijné programy, ktoré si môže spoplatniť. Ale akú majú študenti dneska možnosť? Buď sa dostane na dennú formu, ktorú dotuje štát, alebo sa dostane na externú formu, ktorú dotuje štát. A keď sa sem nedostane, pretože máme študijné odbory, ako je na Univerzite Komenského, kde sa dostane na externú formu napr. na právo každý ôsmy, na manažment každý piaty, no tak musí ísť na súkromnú vysokú školu, keď chce študovať. No a my sa pýtame, no prečo by nemohol študovať aj na verejnej vysokej škole za tie isté peniaze. Takže o tom to je a v tom netreba hľadať nič iné, všetko to, čo vy hovoríte tu o tom. Čiže študent si to vyberie dopredu, slobodne si vyberie. A pravdu má pán Lipšic, že to nie je protiústavné, lebo študent si to dopredu vyberie a v rámci možnosti a schopnosti sa každý dostane na takú alebo takú formu štúdia s tým, že podľa mňa bolo nedemokratické to, čo bolo doteraz, že iba súkromné vysoké školy mohli pôsobiť na trhu, kde sa študuje za školné, nikto iný to nemohol robiť. A to nebola deformácia toho vysokoškolského prostredia? Tak prečo sa tak bojíte alebo prečo keď my hovoríme o tom, že sa budú vyrovnávať rozdiely, no prečo by na tom poli nemohli pôsobiť všetci? A o to ide v tejto novele, vyrovnať podmienky pre všetky vysoké školy, aby všetky vysoké školy mohli poskytovať v podstate to isté vzdelanie za tých istých podmienok. Ale platí tá dikcia, že štát naďalej garantuje zhruba v tých možnostiach, ktoré má, to sú možnosti dnes, dotácie aj na dennú, aj na externú formu štúdia. Čiže spoplatnenie je dobrovoľné, nie je povinné. To je najväčší rozdiel medzi tým, čo navrhla minulá vláda, a tým, čo navrhujeme my. Myšlienka skrytej privatizácie, pán poslanec, je naozaj teda z vášho pohľadu geniálna. V živote ani náznak, ani vôbec pomyslenie nie je, že, ja neviem, či tu sedia aj niektorí páni rektori, vôbec to napadnúť niekoho môže takáto, hľadám slušné slovo, myšlienka, že aby sa sprivatizovali verejné, čo robíme. A naozaj otvárame im dvere. Otvárame im dvere, aby sa mohli rozvíjať, aby mali také isté podmienky ako všetky ostatné vysoké školy. Pokiaľ ide o motivačné štipendiá, takisto ste kritizovali, prečo to nerozdeľuje štát, tak ako to bolo doteraz, myslím, tých 10 %, prečo to dávame na univerzity. No a prečo by sme to nerobili? Však doteraz to bolo tak, že boli fakulty, kde prospech 2,0 na to stačil, ale boli fakulty, kde nestačil na to prospech 1,3. A to bolo spravodlivé? Takže v rámci motivačných štipendií, hovorím o motivačných, nie povinných, nie plošných štipendiách, nech to motivuje tie vysoké školy aj študentov. A nech si na základe toho robia svoju politiku tak, aby na tom trhu obstáli. Ale prečo by to mal diktovať všetko štát? To je najľahšie, pretože sa povie 10 % paušálu a hotovo, to je veľmi ľahké. Pán poslanec Szigeti. Nie je tu. Malá, stručná, krátka? Keby bol poriadok, je taká. Nie je poriadok, takže musí byť novela taká. To je po prvé. Po druhé, súvisí to aj s tým, že sú dneska nové podmienky, my musíme hodnotiť vysoké školy aj podľa iných kritérií, ako ony boli hodnotené doteraz, a preto tá novela je tak dlhá a nie je ani tak dlhá, ale zasahuje do toľkých častí. Pani poslankyňa Rosová hovorí o kvalite, poriadku, konkurencii, rovnocenných podmienkach. Pani poslankyňa, to ako keby ste za mňa hovorili úvodné slovo. Veď presne o to ide. Presne toto sa robí. A presne toto chceme. Len ide o to, aby tie kritériá boli stanovené korektne. Ale zoberte si aj, výsledky aké boli doteraz napr. vo vede a výskume. Neviem, či viete, ale v rámci čerpania prostriedkov zo VI. rámcového programu Európskej únie je Slovensko na poslednom mieste, na 25. mieste, sme najhorší, a to len preto, že sa brvou nepohlo, brvou nepohlo na to, aby sa urobili nejaké možnosti a podmienky, povedzme, už len tým, že by sa jednotlivým riešiteľom pomohlo s tým, že by sa im zaplatili náklady, povedzme, na prípravu projektov. Boli za mnou riešitelia, ktorí mohli byť koordinátori projektov aj vo veľkosti jednej miliardy, ale nemali na letenku. Takže preto aj sme pripravili a preto sú aj vypísané nové grantové schémy, ktoré budú pomáhať, aby sa možnosti na podávanie projektov v rámci VII. rámcového projektu podstatne zvýšili. Hovoríte, že nie je súkromný kapitál. Ale aj v štruktúre rozpočtu sme opäť najhorší v Európskej únii, máme najhoršiu štruktúru, najmenej súkromného kapitálu vo verejných vysokých školách. A preto sú zapracované v novele centrá excelentnosti, technologické inkubátory. A teraz je jeden pozmeňujúci návrh pani poslankyne Muškovej, ktorá na 1,5 strany ešte ide trošku ďalej v rámci tých príprav a tých schopností a možností, ktoré sa vytvárajú pre spoločné pracoviská, tak aby boli funkčné, pretože dnes ich je pramálo. Ešte k tomu pomeru denných a externých. Aj dnes ich je presne jedna tretina, myslím, že okolo 140 000 je denných a je okolo 70 000 externých, ale dotácia je len jedna tretina z tých denných. Pokiaľ ide o pána poslanca Rafaja, tie tri pozmeňujúce návrhy sú v poriadku. Nie je tu pán poslanec Lipšic, ktorý hovoril o tom, že spoplatnenie je v tomto prípade ústavné, za čo mu ďakujem, pretože my sme toho istého názoru. Ale rozvíjal tu vecný problém, že čo sa stane, keď študent zaplatí a keď škola dostane dotáciu a zároveň bude vyberať školné. No v novele je jasne napísané, že pokiaľ to vyberá a súvisí to nejakým spôsobom so štúdiom a nie je, vysoká škola platí pokutu. Dokonca sme tam dali dikciu aj o daroch, pretože dary vychádzajú z ústavy. A každý môže darovať, komu čo chce. Aj tam sme uviedli do toho, že pokiaľ je vynútený dar alebo pokiaľ ten dar nejakým spôsobom súvisí so školným, s nákladmi alebo s prevádzkou, aj to sa počíta za školné. A školné je definované, že dotácia byť nesmie. Nespoplatnenie denného štúdia, že prečo nie je spoplatnené. Je to preto, lebo vláda rozhodla vo svojom programe, že denná forma štúdia bude bezplatná. Ale otázka je, prečo by štát mal hradiť dva, tri, štyri, päť ďalších študijných programov toho-ktorého študenta, prečo by to štát mal hradiť, keď niekto opakuje ročník a tým pádom by štát podporoval tých slabších študentov. Pokiaľ ide o pána prof. Mamojku, ktorý tu hovoril o voľnosti pohybu pánov profesorov a pánov docentov. Ale to je ten kardinálny problém, kde sa naozaj líšime, pretože tí lietajúci profesori, ktorí, keby sme akceptovali tento pozmeňujúci návrh, budú lietať aj naďalej, len učia. A je otázka, prečo by nemohli byť na materskej univerzite, prečo by nemohli mať úväzok jeden plný. Ale prečo je tu názor, že by ich mal mať dva, že by naraz mal byť proste dvakrát v robote, len na dvoch miestach? No to ani bohvieakú logiku nemá. My hovoríme, musí mať jeden plný úväzok a popri tom môže mať jeden polovičný úväzok a niekoľko ďalších prednášok, vyzvaných prednášok. Ale nesmie to byť v rámci pracovného pomeru, pretože otázka je potom tá, že nemôže byť na dvoch miestach súčasne. A naozaj sú takí, a ja mám tu aj ich mená, páni profesori, ktorí naozaj sú lietajúci. A majú tri, štyri, päť pracovných úväzkov. A neskutočne to škodí vysokým školám. Robí to obrovský problém. Samozrejme, takýto lietajúci profesor nemôže robiť vedu a výskum. A my hovoríme o vede a výskume, že to je najväčší problém, ktorý v súčasnosti vysoké školy majú. Takže pokiaľ je pán profesor tak dobrý, tak nech robí vedu, nech robí výskum, môže chodiť na prednášky, nech si vypisuje granty. A to, čo je dôležité, je, že on môže mať aj ďalšie veci, ktoré sa týkajú výučby, ale môže mať spoplatnené štúdium aj v rámci materskej vysokej školy, čo doteraz nebolo. Bolo to zakázané. Čiže nemusí ísť na nejakú inú, druhú, tretiu, štvrtú vysokú školu, ale môže sa realizovať, môže sa uplatniť aj v rámci vlastnej materskej vysokej školy. Ale ešte raz hovorím, prednášať môže na ďalších. My nehovoríme o počte vysokých škôl, na ktoré chodiť musí, hovoríme, že nemôže to predstavovať určitý počet hodín v rámci jedného týždňa, aby sa nestalo, že má sto hodín do týždňa a degraduje tú celú prácu aj ostatných, by som povedal, pánov profesorov. Pani poslankyňa Mušková, vaše pozmeňujúce návrhy, si myslím, posilňujú viaczdrojové financovanie v rámci vysokých škôl, posilňujú vstup finančného kapitálu, ale byť tu za hosťujúceho docenta, tam budeme zrejme proti, pretože titul hosťujúceho docenta sa nevydaril, ostáva hosťujúci profesor, máme ešte aj honoris causa, ale hosťujúci docent, to sa ukázal ako ťah, ktorý vydarený nebol. Na záver by som si dovolil povedať, že som naozaj presvedčený, že novela zákona, tak ako je pripravená, reaguje na súčasné potreby vysokého školstva. Novela odstraňuje maximálnu časť deformácií, ktoré vo vysokoškolskom systéme sú. Dovolím si povedať, že na základe aj určitých pozmeňujúcich návrhov z výboru školského, ale aj niektorých pozmeňujúcich návrhov pánov poslancov sú vysoké školy za. Proti tomuto zákonu, si myslím, už nemôže byť naozaj nikto. A otvára možnosti vysokým školám, vytvára trh, vytvára konkurenciu. A to je jediný nástroj na to, ako vysoké školy posunúť dopredu. Ďakujem pekne. (Potlesk.)