Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2012-06-28):
Ďakujem za slovo. Vážená pani predsedajúca, ministrov tu nemáme, vážení kolegovia, milé dámy, milí páni, nehlásil som sa vo faktických poznámkach, len som sa prihlásil do tej rozpravy, takže ani na pani Nicholsonovú som nereagoval. A tiež som ju tak vnímal, že jej príhovor má taký zdravý emocionálny náboj. Ako žena to odprezentovala jedinečne. Čo sa týka toho obsahu, určite by sme mohli o tom polemizovať, ale nechcel by som tu od tohto pultu vyzerať potom zase ako nejaký násilnícky a že vnucujem názor niekomu druhému. Chcem poprosiť, aby sme sa aj vzájomne rešpektovali, aj v tých názoroch. Ak človek vyjaví nejaký ten názor, svoj vlastný, aby zas z tej druhej strany, v úvodzovkách poviem, nebol priam terorizovaný, lebo si dovolil ten názor vyjaviť. K manželstvu. Kolega Matovič to pekne povedal, že je to intímny vzťah medzi dvomi mladými ľuďmi. Ale manželstvo ako také a inštitút manželstva nie je len súkromnou vecou, predovšetkým je naozaj verejnou vecou, je verejnou záležitosťou, či už sme kresťania alebo akýchkoľvek iných náboženstiev a konfesií, alebo sme neveriaci, tak to manželstvo sa stále uzatvára buď pred tvárou obce, alebo pred tvárou cirkvi. V zmysle učenia katolíckej cirkvi je to tak, a veľakrát to aj mylne chápu samotní katolíci, že farár je ten, ktorý vysluhuje sviatostné manželstvo. Nie je to tak. Manželia sami si vysluhujú sviatosť manželstva. Sami, podotýkam, sami pred tvárou cirkvi. Farár je ten, ktorý asistuje pritom, a sú ďalší dvaja svedkovia, ktorí sa podpisujú, aby tento zväzok bol uzavretý. Kolega odišiel preč, neviem prečo, možno už bol nejako asi tak nastavený. Inštitút manželstva ako taký je jeden z najstarších inštitútov vôbec. Mohol by som to povedať, je takým starým inštitútom, ako je ľudstvo staré samo. Nemôžeme znížiť úroveň manželstva na tú úroveň, aby sme na základe nejakej zmluvy, že by sa dvaja ľudia rozišli. Ja som pozorne počúval tých kolegov aj včera, aj dnes, nechcem emotívne tuná rozprávať, dúfam, že sa mi nepodarí nejaká veta, nejaká, že by to zas nerezonovalo nejaký mesiac v spoločnosti, ale ako to tuná sa snažil nám kolega vysvetliť a hovorí, že teda ak ide o bezdetné manželstvo a manželstvo, ktoré už má zaopatrené deti, tak tí by sa mohli dohodnúť zmluvou, na základe zmluvy a mohli by sa rozísť u notára. Ja sa pýtam, aj liberálnych kolegov, o čo menej hodnotné je manželstvo to, ktoré je bezdetné, alebo to, ktoré už má zaopatrené deti? Ja cestou aj do parlamentu som sa nad tým zamýšľal, skutočne mám tú cestu dosť dlhú, aj som uvažoval nad tým. Najmladší syn, siedmy v poradí, tak ten bude mať o dva roky osemnásť rokov. Teda aj mňa by sa to dotklo. O dva roky by sme sa s manželkou mohli dohodnúť, že jednoducho nebudeme spolu žiť. Len sa pýtam, tie deti, ktoré majú osemnásť a viac, odrazu nie sú našimi deťmi? Áno, tak ako aj Lucia to tu spomenula, pri rozvode najviac trpia deti. A tie deti trpia nielen vtedy, keď majú, ja neviem, štyri roky, osem rokov. Toto je najkritickejšie obdobie. A obdobie puberty je veľmi, veľmi komplikované a práve vtedy, keď sa rozpadávajú tie manželstvá. Má to siahodlhé dopady nielen na tých manželov. A ten stres, ktorý tu spomínala, zrejme hovorila aj zo skúsenosti vlastnej, ale ten stres sa veľmi výrazne prenáša práve na tieto deti. Deti najviac trpia. Ja som len chcel poukázať na to, že manželstvo, či už s deťmi, bezdetné, s dospelými deťmi, malými deťmi, je vždy inštitúciou veľmi vážnou a nie je možné, aby zánik manželstva bol na základe nejakej dohody alebo zmluvy, ako je to predkladané. Ja budem hlasovať určite proti tomuto návrhu zákona, aj odporúčam to všetkým kolegom, či z ľavej alebo z pravej strany, aby sme skutočne to ani neposúvali do druhého čítania, ale jednoducho nie je možné schváliť návrh tohto zákona. Tak to poviem trošku ako-tak vtipne. Vyzerá to v dnešnej dobe asi takto, že pod vŕbou uzavriem to manželstvo a od potoka, kým zájdem k lesu, pod najbližším smrekom sa rozídem. Kolegyňa Nicholsonová, keď spomínala, že naozaj sa rozpadávajú tie manželstvá, alebo ísť vstupovať, ja si tiež neviem predstaviť, ako kolega Hlina to tu spomínal, že by som vstupoval do manželstva s tým, že čaká ma stres pri rozvode a pred súdom a čo všetko sa ma budú pýtať. Myslím si, že mladí ľudia predovšetkým, stále si to myslím, ja patrím k tým naivným ľuďom, ktorý si myslí, že mladí ľudia sa berú z lásky. Ja som to tak na jednej konferencii povedal. Začal som v podstate otázkou, čo je základom spoločnosti? Je základom spoločnosti rodina? Zamyslel som sa nad tou otázkou, keď už to bolo toľkokrát, v úvodzovkách, otrepávané. Ale to nie je otrepaná fráza, lebo má hlbokú myšlienku. Tak som rozmýšľal, naozaj, či je to pravdivý výrok. A šiel som tak trochu dozadu. A teda, čo je základnom rodiny? Základom rodiny je manželstvo. Dovolím si to povedať. A šiel som v analýze ešte ďalej. Čo je základom manželstva? Základom manželstva je láska. Veľakrát mnohí ľudia nevedia, čo je láska. Kolega Juraj, ktorý tu sedí vedľa mňa, ja by som, keby bol možný priestor na taký dialóg, položil by som mu tú otázku a či by mi vedel zodpovedať, na takú triviálnu obyčajnú otázku, o ktorej veľmi často rozprávajú puberťáci, čo je láska? Či vie, čo je láska. Láska to nie je tá prezentácia, to, čo my veľakrát máme predkladané v médiách, v televízore, v rozhlase, v divadle, alebo kde čo všetko. Ja mu aj odpoviem na tu otázku, lebo nie je tu priestor na ten dialóg. Láska to je predovšetkým obeta. A tá obeta prináša aj to krásne, aj to pozitívne, ale aj to ťažké a to negatívne. Tak ako kolega Rišo Vašečka včera to spomínal, ten vtip, že žili tí manželia v tej dobe, kedy sa veci opravovali. Áno, v dobrom vtipe je aj kus hlbokej pravdy. Aj tu je kus hlbokej pravdy vyjadrené. Lebo dnešná doba sa žije taká: sebemenšia prekážka, no rozídeme sa, no aby sme nemuseli ísť na súd, stačí ísť k notárovi. Dnešným mladým ľuďom, alebo vôbec v manželstvách chýba zmysel pre obetu. Zmysel pre obetu. Kedysi naši otcovia, naše mamy, ale aj naše staré mamy mali tento zmysel pre obetu. To nebolo tak, že to manželstvo sa rozpadlo hneď. Viacerí tu už reagovali na predkladateľa tohto zákona, že predkladaná novela zákona o rodine je v súlade so zdravým sedliackym rozumom. Ja som si tú vetu napísal včera. Viete, ten slovenský národ, dovolím si povedať, aj v dnešnej dobe, aj keď ma tie médiá tak roznášali, ja tu nechcem nikoho uraziť, ale sú roľníci, sedliaci. Ja sa pýtam, predkladanou touto novelou všetkých týchto sedliakov chceme uraziť? Všetkých ich chceme uraziť? Neurážajme týchto sedliakov! Ja som tiež, keď by som povedal takto prapôvod, a nehanbím sa za neho, pôvod mám robotnícky, kedysi sa ten pôvod sledoval, ale prapôvod mám roľnícky. Dedo bol roľník. A nehanbím sa za to. Bol sedliakom. Bol sedliakom. Neurážajme týchto sedliakov, lebo keby sa oni, mnohí postavili k tomuto pultu, by ste videli tú múdrosť, ktorá by sršala, a ako by vedeli a dokázali rozprávať o tom manželstve. Ale títo naši otcovia a títo sedliaci o tom manželstve nerozprávali, oni to skutočné manželstvo predovšetkým žili. A to bol ten skutočný príklad. To, že sa dnes, Lucia, rozpadáva veľa manželstiev, dovolím si povedať, že je to hlavne nie kvôli tomu, alebo že nevznikajú nové manželstvá, tak ten rozpad, si dovolím povedať, že je predovšetkým v nezrelosti mladých ľudí. A dnes nezáleží na veku, lebo naše staré mamy sa vydávali, keď mali šestnásť rokov, možno štrnásť rokov, sedemnásť rokov. Lenže tu bola psychická zrelosť, hej, veľakrát, a tá bola cez ich zodpovednosť. A ten dôraz práve súvisí s tým sedliactvom, lebo keď sa gazdovalo na dvore, také mladé dievča malo zodpovednosť za mladších súrodencov, muselo vedieť variť, hrabať, vedelo pomáhať v domácnostiach. Teda tá zrelosť pre manželstvo bola. Dnes majú dievčatá a chlapci tridsať rokov a dovolím si povedať, že sú nezrelí. Koľkí z nás žijeme tak, že máme päťdesiat, sedemdesiat rokov a správame sa stále ako puberťáci?! To je ešte lepší prípad. Ale keď zomieraš ako puberťák, tak to je potom veľmi zle. Myslím si, že manželia, ak je manželská kríza, potrebujú predovšetkým čas. Čas na urovnanie si vzťahov. Toto vnímam ako veľmi nebezpečnú vec, že v čase manželskej krízy zájdu k tomu notárovi a manželstvo je preč. Veľakrát nie je to ten štát, dovolím si nesúhlasiť, že práve štát by mal byť ten, ktorý vstupuje do vzťahov a do manželstva. Určite nie. Nie je to tak. Ale v manželstve a v manželských krízach, dovolím si povedať a prezentovať svoj vlastný názor, je dobré, ak je sprostredkovateľ. Nazvem ho mediátorom. Veľakrát tí manželia potrebujú len tie veci si vysvetliť. Ak je ktosi tretí ako sprostredkovateľ, veľakrát tam nemusí veľa rozprávať, ale si vypočuje jednu a druhú stránku. Vyleje sa jedna, aj druhá duša. V manželstve je to koľkokrát tak, je to neustála cesta, neustála cesta odpúšťania. A aby sa zase opätovne mohli manželia zblížiť, tak súčasťou manželstva je aj to manželské objatie. Odpustenie a objatie. To je tá tvoja cesta. Ako sa hovorí, manželstvo je jedna z najťažších reholí. Lebo pre manželstvo sú potrební dvaja. Byť v reholi, vyzlečieš habit a si preč, hej. Alebo možno veľakrát, nechcem zase to tak povedať, určite aj to prináša, tento inštitút, veľmi veľa strastí. Nebudem o tom hovoriť, lebo nie je to téma. Zbytočné zaťažovanie súdov. Kolega včera to spomínal. No tak, ja už potom neviem, však sú sudcovia, ktorí sa naozaj zaoberajú len rodinou a manželstvami, tak potom, čo by robili? Že by o jednu tretinu súdov bolo menej. Zásahy do intímneho života. Toto kolega včera tuná spomínal. Myslím si, no na tom súde ja som nebol, vďakabohu, ale áno, môžu byť aj otázky intímneho charakteru, podľa toho, že čoho sa to tak týka. Ale myslím si, že sú situácie, na ktoré sa, na všetko sa dá, aj na intímne veci sa dá odpovedať, ale všetko, aby to prebiehalo s patričnou úctou. Kolega tu včera spomínal, že niektoré cirkvi aj tak civilný rozvod neuznávajú. V zmysle kódexu kanonického práva nemal som príležitosť si to pozrieť, ale čo si to tak pamätám. Pri anulácii manželstva, viete, veľakrát si to mýlime. Tento inštitút, myslím si, že pozná iba katolícka, ale to nie je rozvod, ale to je anulácia manželstva. Ale chcem vás ubezpečiť, kolega, že aj tento súdny tribunál skúma, takisto, či ste, alebo nie ste civilne rozvedení. Aj to je jedna z vecí. V cirkevnom práve je to trochu inak. Tu sa pozná aj manželská odluka a tá manželská odluka môže byť daná na dobu určitú pol roka alebo jedného roka. Je to so súhlasom autority. A teda, keď sa predpokladá, že by sa to manželstvo mohlo dať dohromady, preto sa dáva aj nejaká taká skúšobná doba. To len toľko som chcel poznamenať, že teda aj ten rozvod civilný berie sa v úvahu. To nie je čosi také, že civilne zosobášení ľudia, že to nie je nič. Že to je zdrap papiera. Je to veľmi vážny dokument. Tiež včera tu odzneli takéto veci, že vstúpim do manželstva, opijem sa a v ten istý deň uzavriem manželstvo. No z cirkevnoprávneho hľadiska by to bolo manželstvo neplatne uzatvorené. No civilný, možnože by mohol byť uzatvorený takýto sobáš, ale to musí byť teda vedomé a slobodné rozhodnutie. Nemôže to byť len takto, veľmi estrádne to tu včera takto ako odznelo. Tak isto tu bola spomenutá rozvodovosť ako negatívny jav, ale včera tu tak isto bola spomenutá pedofília v katolíckej cirkvi. Je to veľmi taká citlivá téma. To by skutočne bolo na veľmi, veľmi dlho, ale neviem, prečo to, práve bolo vytknuté, akože katolícka cirkev. Ako keby iné cirkvi tu neexistovali a iní ľudia. Určite tú pedofíliu, nesúhlasím s ňou, ale neexistuje práve len v katolíckej cirkvi, tak ako to bolo, sa to nejako prednieslo, a zvlášť u kňazov katolíckej cirkvi. Štatisticky, keď sa to zisťovalo, ani z ďaleka nedošlo k týmto pokleskom v takom počte, ako to bolo trebárs v iných tých sociálnych alebo školských zariadeniach. Áno, je to bolestivá vec. A tak, ako kolega to tuná hovoril, že nikto nereagoval, naopak, ja keď si pamätám Benedikta XVI., tak sa ospravedlnil za tieto skutky. Určite áno, urobil tento akt. Myslím si, že netreba sa zase hanbiť za to, aby sme uznali svoju vinu a aj verejne vyslovili toto ospravedlnenie. Keď bude mať kolega chuť, môžeme potom ešte v kuloároch o tom rozprávať. Za rok 2010... Padla tuná tiež taká, kolega Bublavý, ja som tak ho pozorne počúval, bola to pekná prednáška. Netlieskal som mu nie preto, že by som s ním nesúhlasil, ale ma bolí ruka. Som sa tak stotožňoval s tým. Tá štatistika vyše dvanásťtisíc rozvodov za rok 2010, čo je 40 % vlastne uzatvorených manželstiev. Kolega Matovič to tuná spomínal, že teda, čo tento štát ako pre to urobil? Ja som to už v kontexte tuná spomenul. Jednoducho je potrebné pred uzatvorením manželstva, aby sme sa viac venovali pred vstupom mladým ľuďom. Aká je príprava manželov na manželstvo? A ja sa pýtam, kedy začína, kolega, táto príprava na manželstvo? Dovolím si tu povedať, že vás rodičia pripravovali na manželstvo od vášho narodenia a možno už aj v prenatálnom období. Hej, ak je dobrá rodina, tak tá príprava na manželstvo je od toho najranejšieho života a človeka. To je tá skutočná príprava. A príprava začína v rodine. A veľakrát vidíme tých manželov a tie rodiny, ktoré sú nie schopné, sú nezrelé pre tento život a rozpadávajú sa tieto manželstvá. Ale dobre fungujúca rodina je tou, ktorá pripravuje každého jedinca na to manželstvo. Ale aj samotná príprava, aj štát by tu mohol participovať a pripravovať týchto mladých ľudí. V cirkvách, niektorých, je to tak, že tá manželská náuka pred uzatvorením sobášov je a funguje. Ja som bol ešte v čase totality na vojenčine. Mám dva roky odkrútené. Ja som sa učil dva roky zabíjať ľudí. Dva roky, dva roky som sa to učil. Ja sa pýtam, koľko som sa pripravoval, alebo kto ma pripravoval, aká inštitúcia? Okrem inštitútu mojej rodiny nikto ma nepripravoval na to manželstvo tak dlho, ako som sa to učil na vojenčine. Ale kolegu musím tuná aj pochváliť, lebo nakoniec aj uznal to, že rodinu považuje priam za posvätnú. Rodina je skutočne posvätnou. Ale tá rodina je posväcovaná alebo je posvätná skrze práve inštitút toho manželstva. Je mi veľmi ľúto tých manželstiev a tých rodín, ktoré sa rozpadli. Pani Nicholsonová si myslí, že týchto ľudí, akonáhle máme nejaký iný názor, že ich nejako marginalizujeme. Nie, je to omyl. Je to omyl. Ja si vážim týchto ľudí a je mi ich veľmi, veľmi ľúto. A najviac mi je ľúto práve tých detí, ktorých sa to dotýka, lebo deti sú tie, ktoré najviac trpia. Manželstvo na skúšku. Viete, skúšky sú rôzne. Môžete byť na vysokej škole, maturitnú skúšku skladať alebo z čohokoľvek, ale skúšať to v manželstve aj tak, ako boli dnes tie náznaky, že dnes s tým ale nemôžeme súhlasiť, hej, že či mladí ľudia si to vyskúšajú. Tí mladí ľudia dnes to toľko skúšajú, že sú z toho otrávení, sú unavení. Nakoniec aj vstúpia do toho manželstva po desaťročnom skúšaní. A to je práve jedna z kríz, ktorá prichádza zhruba v tomto období po siedmich, desiatich rokoch, a ten vzťah sa rozpadne. A oni to hovoria a práve prikladajú váhu takémuto papieru, papier je tomu na vine, že náš vzťah sa rozpadol. Dovolím si povedať, že nie je to ten papier, ale kríza vzťahu, ktorá prichádza. A tí, ktorí máte manželstvá dlhodobejšie alebo dlhé roky a ste stále v tom istom zväzku, tak jednoducho je to tak, že v tej, v tom spoločnom spolužití prichádzajú aj tie manželské krízy. Ja tak niekedy aj vtipne hovorím, načo sú tie manželské krízy? Manželské krízy sú nato, aby sme ich prekonávali. Aby nás zoceľovali aj vo vzťahu, aj v láske, aj v manželstve. Mám tu takú poznámku poznamenanú: Naplnením zákona je láska. Môžete uvažovať nad tým, že či je to, alebo nie je to pravdivý výrok. Tak, aby som nezdržiaval ďalej, tak aj keby som hovoril jazykmi ľudskými a anjelskými a lásky by som nemal, ničím by som nebol a neosožilo by to naozaj nikomu. V závere by som len chcel povedať, že nie nejaký zo súdu, hej, ale myslím si, že do vzťahu, keď vstupujú a do manželstva dvaja mladí ľudia, alebo aj starší ľudia, alebo ľudia akíkoľvek, ktorí sa rozhodli pre spoločné spolužitie, tak je to predovšetkým láska, a tá je tým najsilnejším putom, ktorá dáva základ pre manželstvo a pre rodinu. Ďakujem pekne.