V. Soboňa, poslanec: (2004-05-25):
V zákone v § 18 je uvedené: Úrad vykonáva dohľad nad verejným zdravotným poistením tým, že dohliada na dodržiavanie ustanovení tohto zákona a osobitného predpisu; po druhé, vydáva povolenia a iné rozhodnutia podľa tohto zákona a dohliada na plnenie ním vydaných rozhodnutí vrátane podmienok určených v týchto rozhodnutiach; po tretie, vydáva rozhodnutia o pohľadávkach na poistnom uplatených zdravotnom poisťovňou, poistencom alebo platiteľom poistného; po štvrté, vydáva rozhodnutia o pohľadávkach za úhradu za zdravotnú starostlivosť uplatnených zdravotnou poisťovňou a po piate, vydáva rozhodnutia o pokutách za porušenie povinnosti ustanovených týmto zákonom a osobitným predpisom. Toto je všetko zamerané na istú časť, o ktorej stále hovoríme, ktorá hrozí tomuto systému, že nemôže zabezpečiť zdravotnú starostlivosť ani v tom rozsahu, ako sa poskytuje teraz. A teraz čo je napísané o tom, ako kontroluje kvalitu zdravotnej starostlivosti. B), vykonáva dohľad nad poskytnutím zdravotnej starostlivosti tým, že dohliada na správne poskytnutie zdravotnej starostlivosti. Podľa ďalších paragrafov tohto zákona, je absolútne nemožné, aby bol takýto dohľad dostatočný. Vykonáva sa osobami, ktorými sa určuje, akým spôsobom, či je to priamy alebo nepriamy, ale takýto dohľad v treťom tisícročí pri súčasnom rozvinutí informačných systémov je absolútne spiatočníctvo. Pri dnešnej možnosti vytvoriť, trebárs aj zákonom, systém vnútornej kvality systému na základe sofistikovane prepracovaných rôznych algoritmov, vylučuje, aby sa mohol dosiahnuť fyzickou kontrolou nejakým dohľadom, kontrola a kvalita zdravotnej starostlivosti po celom území Slovenska. To je pre mňa neprijateľné. Čo sa týka samotných vykonávaní pitiev, je v poriadku. Je to samozrejme v súlade s lekárskymi poznatkami, že musíme si ozrejmiť dopady liečby a diagnózy a liečby, aby sme sa vyvarovali ďalším chybám. Má to však jeden obrovský nedostatok. A to teraz poviem takým odľahčeným spôsobom, že ako mladý lekár som prvýkrát počul také žartovné prirovnanie, že čo je internista, čo je chirurg a čo je patológ. Tak sa o internistovi tvrdilo, že všetko vie, ale nič nevie urobiť, o chirurgovi, že nevie skoro nič, ale všetko urobí a o patológovi, že vie všetko, ale, žiaľ, o jeden deň neskôr. Pán poslanec Číž pri svojom vystúpení v minulých dňoch použil jeden termín, a to varovnú dopadovú analýzu. Veľmi sa mi tento termín páčil, on v skutočnosti existuje, preto sa pokúsim trošku priblížiť, čo tieto zákony môžu urobiť na jednotlivých úrovniach poskytovania zdravotnej starostlivosti, ak by sme akceptovali tieto zákony. Podľa týchto zákonov zdravotné poisťovne sa zriaďujú ako akciové spoločnosti, teda ako obchodné spoločnosti, ktoré sa budú riadiť podľa súkromného práva. Zdravotné poisťovne budú fakticky vystavené rovnakému prostrediu ako každý iný subjekt súkromného práva, teda z toho vyplýva, že bude možné na ne vyhlásiť konkurz, vykonať exekúciu, výkon rozhodnutia, budú môcť vstúpiť do likvidácie, ako je to aj zakotvené v zákone. Prostriedky verejného poistenia sa stanú majetkom zdravotnej poisťovne, teda akciovej spoločnosti, a teda budú plne podliehať takisto konkurzu a exekúcii. Zdravotné poisťovne podľa týchto zákonov budú môcť vykonávať aj iné činnosti, a to veľkodistribúciu liekov a zdravotníckych pomôcok, poskytovať zdravotnú starostlivosť, poskytovať služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Budú teda vykonávať podnikateľskú činnosť porovnateľnú s ostatnými subjektami pôsobiacimi v zdravotníctve, ale s jedným závažným rozdielom, že sa tak bude diať z prostriedkov verejného zdravotného poistenia. Z toho vyplýva, že z tejto podnikateľskej činnosti verejné prostriedky budú vystavené hrozbe, konkurzu, exekúcii a ďalším výkonom rozhodnutia. Umožnenie koncentrácie všetkých významných druhov činnosti v jednom podnikateľskom subjekte, ako sme to spomenuli, bude v budúcnosti umožňovať týmto subjektom ovládať zdravotníctvo do takej miery, že sa štát bude musieť v neprospech občana podriaďovať diktátu týchto spoločností. Zdravotné poisťovne totiž budú nezávislé od kohokoľvek, určovať, s ktorým poskytovateľom uzatvoria zmluvu a takúto zmluvu budú môcť prakticky bez obmedzení, stačí ekonomická nevýhodnosť, zrušiť. Takže ak si zoberieme celú tú niť, ktorá sa vinie touto šesticou zákonov, vychádza nám, že nám tu vzniká jedna ohromne pevná os, ktorá je úrad, poisťovňa a poskytovateľ. Poskytovateľ je absolútne odkázaný na poisťovňu, ona rozhoduje o jeho bytí a nebytí a poisťovňa je absolútne podriadená úradu. Úrad je tu zakotvený ako nezávislý orgán, čo je nezmysel. On nie je nezávislý, lebo všetky orgány tohto úradu menuje vláda na návrh ministra zdravotníctva. Ale čo je závažné ešte ohľadom tohto úradu, ja som spomenul, že je to spóra na prežitie, že on je skutočne nedotknuteľný. On je nedotknuteľný na celých päť rokov, na ktorú sú orgány úradu zvolené. Vyplýva z toho jeden fakt, že takáto politická nominácia ľudí do úradu zabezpečuje prežitie týchto ľudí napriek akýmkoľvek otrasom na politickej scéne, napriek akýmkoľvek zmenám tak, že keď príde znovu zoskupenie politicky priaznivé, aby znovu mohlo nominovať svojich ľudí do úradu. Nie je možné týchto ľudí z orgánov úradu nejakým spôsobom odvolať. Odvolať ich môže jedine smrť. Teda keď vznikne takáto silná línia, úrad, zdravotná poisťovňa alebo akciová spoločnosť, poisťovňa a poskytovateľ. Je to systém, ktorý narúša istým spôsobom aj systém a princípy samosprávy, pretože ministerstvo si podriaďuje niektoré činnosti v samosprávach, ako keby patrilo k štátnemu orgánu. Ak takéto niečo vznikne, to je to, čo som spomenul aj v úvode, že je to silne centrálne riadený systém, ktorý vylučuje, to vám povie každý ekonóm, vylučuje akékoľvek trhové pôsobenie. Neexistuje trh, vylučuje ho, je likvidovaný. Pri takomto centrálnom riadení nemôže existovať predsa trh. Prostriedky, verejné, sa budú pohybovať v trhovom prostredí, ale na to, aby si zabezpečili zase len aj na kapitálovom trhu trebárs vyššie zisky akciovej spoločnosti. Ale nie na to, aby sa skvalitnila zdravotná starostlivosť. Ešte jednu, pán poslanec Paška, som si nevšimol, ale neuviedol... Ešte si všimnite jeden ďalší moment, veľmi závažný. Úrad potrebuje na svoju činnosť, aby poisťovne odvádzali 0,5% prostriedkov, ktoré sú vybraté na poistnom už po vykonaní prerozdeľovacieho mechanizmu. Ale aký je tam termín, dokedy sa majú tieto peniaze splatiť? Bezpodmienečne do 20. októbra. Aká je to výnimočná vec, že do 20. októbra bude tento úrad vlastne disponovať prostriedkami, ktoré sú určené na celý nasledujúci rok. Je to naozaj v záujme toho, aby sa zdravotná starostlivosť zlepšila. Veľmi o tom pochybujem. Vylučujem to. Čo sa týka poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Trhom pre zdravotnú starostlivosť v tomto systéme nebudú predstavovať občania, to som povedal, že sú vylúčení, od občana totiž nič nezávisí, občana podľa všetkého nikto nepotrebuje. Potrebujú jeho poistné dávky, ale ako občana, on už v momente platby sa stáva nadbytočný. To je tá hrôza, čo z toho ide, že je dobrý len vtedy, keď platí, a preto už ľudia, ktorí nie sú v produktívnom veku, nie sú dobrí pre tento systém. Nemyslíte si, že súkromný kapitál ľutuje nejakým spôsobom. Povedal som už viackrát, nemá súcit. Preňho je človek, ktorý len čerpá, nadbytočným a ohrozuje mu zisk a takto sa k nemu bude zákonite správať. Postavenie zdravotných poisťovní bude vo vzťahu k poskytovateľovi dominantné. Zdravotná poisťovňa bude rozhodovať na základe vlastných kritérií a vlastného hodnotenia o tom, s kým bude uzatvárať zmluvy. Je k tomu totiž to prinútená! Lebo úrad inak nedovolí jej existenciu. Zdravotná poisťovňa môže s poskytovateľom vypovedať zmluvu pri akomkoľvek porušení zmluvy, ale tiež ak si nájde ekonomicky výhodnejšieho poskytovateľa. Vraciam sa znovu k tomu, čo už bolo povedané. Sú zrušené minimálne ceny, niet hraníc, až kam môže postupovať poisťovňa v určovaní ceny voči jednotlivým poskytovateľom. Poskytovateľ v tomto momente bude vykonávať svoju činnosť v sústavnej ekonomickej neistote, vstup na zdravotný trhu bude umožnený každému záujemcovi. Teda poskytovateľ nikdy nebude vedieť, či si napríklad samotná poisťovňa kedykoľvek nezriadi vedľa jeho zdravotníckeho zariadenia nové zdravotnícke zariadenie a nevypovie mu zmluvu z dôvodu ekonomickej nevýhodnosti. Takýto stav bude viesť k nezáujmu poskytovateľov rozvíjať svoju činnosť po stránke investícií do zariadenia, nakoľko vypovedanie zmluvy s poisťovňou bude pre väčšinu zariadení znamenať finančný kolaps. A predpokladaným výsledkom je samozrejme zníženie kvality poskytovanej zdravotnej starostlivosti, ale aj zníženie dostupnosti starostlivosti. Ak si chce zdravotnícke zariadenie v normálnom, kde predpokladáme, že by bol normálny systém, že trh pôsobí pre poistenca, občana, pre pacienta, tak je záujem lekára, aby mal také vybavenie zdravotníckeho zariadenia, ktoré dokáže bleskovo alebo čo najrýchlejšie stanoviť diagnózu, čo najrýchlejšie nastaviť účinnú liečbu. Takéto postupy si však vyžadujú investície. Takéto investície si vyžadujú vypracovanie projektov s ekonomickými dopadmi a návratnosťou systému. Kto bude mať na to odvahu? Kto bude mať na to odvahu okrem zdravotnej poisťovne? Môžem vám povedať, že to bude málo ľudí, môžu to byť prípadne ešte silné zoskupenia, kapitálové, ktoré znovu však pekne vyrátajú, koľko z toho a aký zisk bude z toho vyplývať. Pretože tým, že si zdravotná poisťovňa privlastnila aj takéto práva, vytvára de fakto obchodný reťazec, uzavretý obchodný reťazec, s ktorým konkurovať, s ktorým bojovať bude nesmierne ťažké. Zdravotníkov a lekárov tento systém dáva do polohy, ako som povedal, vazalov. Čo sa týka vzťahu k občanovi. Treba povedať, že už aj súčasný systém a súčasné nedofinancovanie zdravotníctva alebo neefektívny pohyb peňazí v zdravotníckom systéme sa v plnom rozsahu prenáša na pacienta. Ako som už niekoľkokrát povedal, základné ekonomické princípy, ale nie základné ekonomické princípy, to sú príliš vznešené slová. Obyčajná sedliacka matematika hovorí, že ak do toho systému nepríde viac a teraz je nedostatočný, tým, že začnem tvoriť zisk, je vylúčené, aby som mohol prehlásiť, že sa spoluúčasť pacienta nebude zvyšovať. Nie je to možné, matematika to jednoducho nedovolí. Takže situácia pre občana nielenže sa bude zhoršovať, ale evidentne spôsobí, že občan nebude môcť niekedy a nebude to zriedka, nebude si môcť zabezpečiť vlastnými prostriedkami starostlivosť, teda ochranu svojho zdravia, ochranu svojho života. Budúci systém verejného zdravotného poistenia v tomto ponímaní samozrejme predpokladá vstup súkromného kapitálu. V praxi to znamená vytvorenie takých podmienok pre súkromný kapitál, aby bolo investovanie do zdravotníctva rovnako výhodné ako v iných odvetviach. Predkladané návrhy zákonov preto veľmi cielene vytvárajú také podmienky pre budúcich vlastníkov zdravotných poisťovní, aby dosahovali zisky nielen samotnou prevádzkou zdravotných poisťovní, ale v celom reťazci poskytovania zdravotnej starostlivosti, a to od lekára primárneho kontaktu cez špecializovanú a ústavnú zdravotnú starostlivosť zdravotným poisťovniam a späť, od veľkodistribúcie liekov cez verejné lekárne k zdravotným poisťovniam a okruh sa uzatvára. Všade sa bude vytvárať zisk odčerpávaný z prostriedkov verejného zdravotného poistenia, smerovaný do súkromných rúk. A toto je jeden moment, ktorý vylučuje možnosť, že nedôjde k záťaži a väčšej zainteresovanosti občana. Lenže v počiatočných štádiách reformy bude potrebné postupne celý systém vyregulovať takým spôsobom, aby perspektívne prinášal pre súkromných investorov primerané zisky, to som už spomenul v minulosti, že je to vyregulovanie systému na spôsob bánk, ktoré by prilákali do odvetvia zdravotníctva čo možno najviac investorov. Systém bude takto možné udržiavať a regulovať jedine ďalším a ďalším prenášaním zaťaženia na občana. K tomuto účelu navrhované zákony veľmi dôsledne koncentrujú celé riadenie a ďalšie doregulovanie systému zdravotníctva do rúk ministerstva zdravotníctva a to až do tej miery, ktorá možno presahuje štátne zasahovanie do zdravotníckeho trhu porovnateľné, ako bolo za socializmu. Samozrejme, takto pripravovaná reforma neúmerne zaťaží občana do takej miery, že nebude schopný znášať náklady potrebnej zdravotnej starostlivosti, čo sa nevyhnute prejaví na celkovom zdravotnom stave obyvateľstva. Zdravotné poisťovne vo vzťahu k občanovi budú mať zásadné iné postavenie ako poisťovňa, ktorá uhrádza zdravotnú starostlivosť poskytnutú občanovi, pretože sme si už povedali v minulosti, že poisťovňa, verejná zdravotná nie je majiteľom peňazí odvedených od poistenca. Povedali sme si, že poistenec platí za všetko. Produktívny občan platí za seba poistenie, produktívny občan vyprodukuje peniaze, ktoré odvedie zamestnávateľ, produktívny občan odvedie peniaze, ktoré zaplatí de fakto za neaktívnych aj štát. A tieto peniaze, ktoré odvedie poistenec a produktívny občan do poisťovne, sa stanú peniazmi súkromnej akciovej spoločnosti bez toho, aby taký občan mal zmluvu s takouto poisťovňou, kde by bolo zakotvené, aké má práva, aké sú jeho povinnosti. Takže v konečnom dôsledku poisťovňa bude určovať, ku ktorému lekárovi pacient môže a ku ktorému nemôže ísť. Alebo lepšie povedané, ku ktorému môže ísť. A týmto sa tie zákony ani netaja, ani reformátori, jasne hovoria, že vymysleli manažment pacienta. Manažment pacient je ten, že pacient nebude mať žiadnu inú šancu. To je v mojom ponímaní manažment pacienta. Ďalej kritériom výberu poskytovateľa zo strany zdravotnej poisťovne však nebude iba kvalita jeho práce, ale s ohľadom na ziskový charakter činnosti zdravotníckeho zariadenia aj najnižšia cena za poskytnutú zdravotnú starostlivosť, čo sa znovu vrátim k tomu opatreniu, čo už bolo povedané, že sa zlikvidovali minimálne ceny. Toto plní tento základný účel. A pochopiteľne, znovu to bude len na úkor kvality zdravotnej starostlivosti. Takýto záver je samozrejme možné odvodiť z oprávnenia zdravotnej poisťovne vypovedať zmluvu s poskytovateľom v prípade, ak bude mať poisťovňa možnosť uzavrieť za ekonomicky výhodnejších podmienok s iným poskytovateľom. Je jasné a je možné predpokladať, že s ohľadom na uvedené budú poisťovne uzatvárať zmluvy za takých finančných podmienok, že poskytovateľ bude schopný poskytovať iba najlacnejšiu zdravotnú starostlivosť. Vo všetkých odboroch ľudskej činnosti platí pravidlo, že najlacnejší výrobok je najmenej kvalitný a že kvalita určuje a dvíha cenu služby. Je výnimkou, že za nižšiu cenu je možné kúpiť rovnakú alebo vyššiu kvalitu. To nie je pravidlo, to je len výnimka. Čo sa týka dopadu týchto zákonov, je potrebné povedať takisto, že sa výrazne zníži dostupnosť zdravotnej starostlivosti. Jednak fakticky možná, pretože sme povedali, že okruh, počet poskytovateľov zdravotníckej starostlivosti určite bude nižší, a preto je definovaná aj verejná minimálna sieť, ktorá vlastne s tým, že vo svojich kritériách ako existencie obsahuje jeden bod, ktorý hovorí, že s prihliadnutím na dostupnosť finančných prostriedkov vlastne môžeme povedať, že nie je ani minimálna. Ona takisto nemá hranice. Je možné akékoľvek zúženie rozsahu poskytovateľov na slovenskom trhu podľa týchto zákonov, akékoľvek. Takže záverom musím povedať, návrh zákona o úhrade zdravotnej starostlivosti stavia poistenca do postavenia rukojemníka budúcich vlastníkov zdravotníctva. Pacient nebude mať, tak ako to vyžaduje ústava, zákonom garantovaný rozsah zdravotnej starostlivosti. Tvrdenia o tom, že prijatie balíka reformných zákonov už viac nezaťaží občana, je zjavne nepravdivé. A nehovorím o tom len ja tu sám, hovoria to aj iní ekonomicky fundovanejší ľudia a máme tie isté závery. Naopak, je potrebné povedať, že reforma bude mať veľmi vážne ekonomické dopady na obyvateľstvo. Toto si vyžaduje z našej strany, aby sme sa k tejto reforme stavali a k tejto šestici zákonov stavali zodpovedaným spôsobom, aby sme si uvedomili, že ideme uviesť, lebo ak by sme to odsúhlasili, ideme uviesť do systému zdravotnej starostlivosti jeden model, ktorý nemá ani v najmenšom vypočítané riziká dopadu, a každý hovorí a práve to sú tie varovné dopadové analýzy, každý hovorí o tom, že obsahuje obrovské množstvo rizík, a to už nehovoria len opoziční, pretože ako som už povedal, tu sa prestaňme hrať na koaličných a opozičných. Tu si zoberme, principiálne čo od začiatku tvrdíme, že zdravotný systém, jeden základný pilier jeho principiálnosti a spravodlivosti je to, že musí zabezpečiť rovnaké šance pre väčšiu skupinu obyvateľstva. To, čo by sme prijali, sa bude správať opačne. Zabezpečí vysokokvalitné služby pre užšiu skupinu obyvateľstva a nepomerné výhody s tým, že budú vstupovať podnikatelia do toho systému, ktorý nevložia ani korunu, ale budú používať aj tie peniaze, ktoré my všetci platíme, pretože sa používajú verejné prostriedky na dosahovanie zisku. Nevídaný systém. A sú tu niektoré pojmy zámerne zahmlievané a aj my, poslanci, sme zavádzaní. Spomína sa Švajčiarsko. Švajčiarsko neznamená, že existujú zdravotné poisťovne ako akciové spoločnosti. Vo Švajčiarsku je 216 poisťovní. Oni sú súkromné, ale to nie je na prekážku, ale poistenie zostáva, zachováva tie isté princípy, o ktorých hovoríme, aké musí verejné povinné zdravotné poistenie mať. Neziskovosť, solidárnosť a tak ďalej. Problém Švajčiarska a iných vyspelých štátov, vážené dámy a vážení páni, nie je to, že oni majú zlý systém. Oni ten systém postupne upravia. Tento systém vždy bude mať problémy. On nikdy nebude bezproblémový, lebo sme povedali, ide o verejný záujem, ktorý musí zabezpečiť štát aj vtedy, ak je to preňho stratové. Jednoducho musí. Keď som bol pred 10 – 12 rokmi vo Švajčiarsku, povedali mi, máme 216 poisťovní. Sme veľmi bohatý štát. Máme najvyššiu úroveň zdravotnej starostlivosti na svete. Ťaží nás to. Ale zaťažuje nás to. Cítime, že nevládzeme držať krok, pretože je veľkým vysávačom peňazí zdravotnícky systém. A preto vám odporúčame, ak budete môcť transformovať váš systém, vyberte si systém, ktorý neumožní, aby vzniklo 216 poisťovní. Najlepšia je jedna poisťovňa. Má to veľa výhod. Toto boli závery švajčiarskych predstaviteľov. Tých, ktorí riešili problematiku financovania zdravotníctva vo Švajčiarsku. A potom musíme povedať, že Švajčiarsko, Nemecko, Holandsko, Dánsko a tak ďalej a tak ďalej, môžeme hovoriť do radu, však koľko chceme, vymenúvať. Sú to všetko krajiny, kde je základná starostlivosť zdravotná na vysokej úrovni. Na vysokej úrovni! Majú problémy, pretože, samozrejme, agresivita výrobcov technológií a agresivita výrobcov farmakologických spoločností je veľká. Ale nájdu si na to systém. Ale to neznemená, že oni zvrátia systém do takéhoto nezmyslu, prepáčte za tento výraz, ako my o ňom debatujeme. Neurobia to. Nájdu systém ako odstrániť ten úžasný tlak a agresivitu nadnárodných firiem a spoločností. Ale vyriešia ho. Na Slovensku však oproti týmto štátom nemáme zabezpečenú základnú zdravotnú starostlivosť na takej úrovni, ako by si to vyžadovalo postavenie Slovenska a naše umiestnenie v strednej Európe. To je fakt. Ale týmto, čo predkladáme, nijakým spôsobom sa nám situáciu nepodarí zlepšiť. Opačne, prudké zhoršenie nastane, čo sa týka vo vzťahu k pacientovi. A teraz sa vraciam k môjmu úvodnému slovo a k úvodnej vete, keď som prišiel a vystúpil prvýkrát s týmto zákonom, čo povedal predseda rakúskeho parlamentu. „Rakúsko dosiahlo nesporne významné zmeny a významný pokrok, ale len vďaka tomu, že sme pochopili, že nie je rozhodujúci kapitál. Nie sú rozhodujúce ani výrobné vzťahy. Rozhodujúci je človek.“ Ďakujem pekne. (Potlesk.)