Heger, Eduard, poslanec NR SR (2018-09-12):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Pán predseda Národnej rady, kolegyne, kolegovia, dobre, skúsme možno tak vecne sa pobaviť teda o tomto zákone. V prvom rade teda vítam poslanecký klub SNS. Som milo prekvapený, že ste tu naozaj v takom poctivom počte a môžme teda na tú tému diskutovať. Je to v tomto prípade naozaj také príkladné z hľadiska koalície, lebo nezažívame to často, že by koalícia k nejakému zákonu nastúpila do diskusie. Takže, pán predseda, vystúpil v rozprave, čo sa ešte viacej cení, ale poďme sa teda možno pozrieť priamo na ten samotný zákon a poďme sa trošku pobaviť o cestovnom ruchu. Ja súhlasím s tým, myslím, že pani predsedníčka hospodárskeho výboru to veľmi pekne vykreslila, že povedala, že áno, že tento zákon sa teda netýka tých najchudobnejších, lebo tí si tie dovolenky naozaj dovoliť nemôžu. Čiže môžme počítať, že taká tá stredná trieda, ktorá zarába peniaze na to, aby si mohla prispieť aj tou čiastkou, o ktorej sa hovorí, ale dobre, ste to zarámcovali, niekde ste to zamierili, ten zákon, počujem, čo aj hovorí pán predseda, že chce teda nejakým spôsobom dať nohu do dverí, a tam by sme mohli veľa rozprávať, ale chcem ostať v tej, v tej vecnej rovine. Kolega Baláž povedal na úvod a citoval z dôvodovej správy a toto je tiež veľmi dôležitý poznatok, že, ktorý, s tým úplne súhlasím, že neexistuje žiaden cielený nástroj na podporu domáceho cestovného ruchu. To je dosť smutný, dosť smutná realita, ale je to presne tak. Takisto turisti sa stretávajú s chýbajúcim zázemím. Tiež veľmi smutná pravda, ktorá tu je a ktorú treba riešiť. Čiže vidíme aj vy priznávate, že naozaj na Slovensku máme problém s tým, v akom stave je cestovný ruch. Vy ste sa rozhodli ísť cestou nejakých poukážok. My si myslíme, že naozaj treba k tomu pristúpiť systematicky. Čiže treba si povedať, prečo cestovný ruch je v takýchto troskách, keď turisti sa stretávajú s chýbajúcim zázemím, prečo vlastne neexistuje nejaký systémový prvok. Prvé, čo nás môže napadnúť, kto má na starosti v štáte cestovný ruch. Bola tu istá Slovenská agentúra cestovného ruchu. (Reakcia z pléna.) Na propagáciu, presne tak. Ale však bavíme sa o cestovnom ruchu, nebavíme sa teraz o domácom, to sa budeme za chvíľočku baviť. Máme tu sekciu cestovného ruchu. Viete, kde je sekcia cestovného ruchu zaparkovaná? Na ministerstve dopravy a výstavby. A veľmi dobre viete, aké sú priority ministerstva dopravy a výstavby. A veľmi dobre viete, za aké peniaze do akých častí svojho rezortu bude minister kopať. Neviem, niekde tu bol, ale aj mu rozumieme prečo. Pretože naozaj Bratislava – Košice nespojená je veľký problém. Takže vieme, že sekcia na tomto, na tomto ministerstve je úplne zle. Máte to v rukách, ste v koalícii. Prosím vás, urobte prvý krok a vytiahnite ju odtiaľ niekde, kde bude mať naozaj prioritu. Odhliadnuc od týchto poukazov. Prosím vás, toto, toto, ak chcete chytiť cestovný ruch, tak ho chyťte poriadne a dajte tým ľuďom kompetencie, aby naozaj sa mohli o ten cestovný ruch starať. Keď sa pozrieme, neviem koľkí z vás ste boli na dovolenke toto leto, máme za sebou v lete, leto na Slovensku. (Reakcia z pléna.) Výborne, kolega zo SMER-u! Aj tu. Výborne! No, ja vám poviem takú skúsenosť. A toto, toto, poďme sa o tom chvíľočku baviť, pretože jedna vec je Vysoké Tatry, tzv. disponovanú destináciu, ale sú tu aj menej disponované destinácie, ale je zaujímavé, musím vám povedať takú vlastnú skúsenosť, teda ak môžem. Tak ja som chcel s rodinou ísť, tým, že sme nemali naplánované nejakú dovolenku, tak sme chceli ísť uprostred leta niekde na chatu v rámci Slovenska. A bol som veľmi prekvapený, keď sme chceli zohnať na týždenný pobyt, že to bolo veľmi ťažké. Naozaj väčšina chát a také, taká klasická stredná trieda, žiadne nejaké hotely, hľadali sme vyslovene nejaké chaty, kde môžem prísť s rodinkou, kde si budeme variť a podobne, čiže hľadali sme a všetko bolo buď vybukované, alebo na poslednú chvíľu miesto veľmi ťažko sa dalo zohnať. A bol som prekvapený a nehľadal som len vo Vysokých Tatrách. Hľadal som v malých, v okolí Banskej Štiavnice, hľadali sme v Slovenskom raji a podobne, čiže také aj destinácie, ktoré sú ďalej dostupné. Myslím si, že ubytovanie nie je až taký problém. Čo je problém, keď prídete na to miesto a ste tam s tou rodinou ten týždeň a rozmýšľate, čo by ste s tou rodinou robili. Tak veľmi rýchlo. Ak nechcete chodiť každý deň do lesa, čo je tiež krásny zážitok, ale ak máte menšie deti, poznáte to. Celkom rýchlo sa zunujú im niektoré veci a miera, akou dokážu rodičov otravovať, je dosť veľký motivátor na to, aby ste hľadali nejaké, nejaké spôsoby. A tu prichádzame do toho bodu. Ste na dovolenke a zrazu rozmýšľate, čo s tými deťmi robiť. Čo tu na Slovensku máme? To je to chýbajúce zázemie. My môžme dostať tých ľudí s tými poukazmi do tých ubytovacích zariadení, ktoré tu máme na Slovensku. Ale čo tam budú robiť? Tam si musíme klásť otázku. Ak chceme riešiť cestovný ruch, lebo každý turista keď príde, raz možno ešte príde, ale na to, aby sa vrátil, potrebuje vedieť, alebo na to, aby povedal dobrú zvesť o tom, že toto je dobré miesto, aby dal tú referenciu, chce tam niečo dobré zažiť. Paradoxne, boli sme ešte aj na Kysuciach a Kysuce, ako dobre viete, sú na pohraničí troch krajín, máte tam, bol som na Skalitom, 2 km alebo koľko Poľsko, ďalšie 2 km Česko. Ešte predtým, na Kysuciach, neviem, či poznáme, hovorí vám niečo slovo Megonky? (Reakcia z pléna.) No, Tóno, neprezrádzaj. Hovorí vám niečo slovo Megonky? Megonky je miesto, bol som tam asi pred 3 rokmi. Musím povedať, že vyzerá to lepšie. Prístupová cesta je taká, že je vysypaná malými kamienkami. To je unikát, svetový unikát, je ich asi 5 miest na svete a znamená to, alebo resp. vyzerá to tak, že nejakým spôsobom, keď sa uvoľňovala pôda, tak sa odvalila a ostali tam ako keby také gule v zemi, je to unikát, proste nikto si nevie vysvetliť, ako tie kamenné gule tam ostali a ešte to je niekde na Novom Zélande, niekde v Spojených štátoch. Čiže 5 miest. Keď prídete, zaparkujete na parkovisku pre jedno auto, tak nájdete takú peknú tabulu, že Megonky. A je tam napísané, je to v Novom Zélande, v Spojených Štátoch, ešte nejaká ďalšia krajina, sú tam aj fotky v tom, ako to tam vyzerá potom, teda idete na tie Megonky. Vyjdete cestu, ktorá má asi 20 metrov, potom vysypanú štrkom a prídete do takej roklinky, ktorá je zarastená stromami, už pomaly tie Megonky ani nevidíte, pred tromi rokmi, keď som tam bol, ešte ich bolo pekne vidieť a je tam pár lavičiek a to je tak asi všetko. Unikát. 5 miest na svete. To máme na tej tabuli. A takúto tomu venujeme pozornosť. Ďalší taký príklad. Bol so v Slovenskom raji v Ochtinskej aragonitovej jaskyni. To je tiež unikát. V Európe jediná, na svete 3. Choďte si tam, naozaj urobte si tam výlet, zaparkujte na parkovisku a budete mať pocit, že asi ani nie som správne. Svetový unikát. Idete po chodníku z parkoviska, ktoré je, žihľava takto, po okolí je takto vysoká, kráčate tým popraskaným chodníkom, ktorý má asi 30 rokov, poznáte to, asfalt dosť zdurený, prídete k tej budove, ktorá je dosť ošarpaná a vnútri je ten poklad. Ale, ale všetko ostatné vás odradzuje od toho. Nebyť Slovák, tak ani neviem kadiaľ by som asi mal k tomu, k tomu..., tej jaskyni (reakcia z pléna), k tej budove, ďakujem pekne, ísť. Hovorím to ako realitu. Toto sú naše unikáty. A keď chceme sa venovať cestovnému ruchu, teraz odhliadnuc od tých poukazov, dáme my poukazy, ľudia tam prídu. Ale aký budú mať zážitok? Čo budú tam robiť? Keď sme boli tam v tých, na tom Skalitom, išli sme teda raz do Čiech a raz do Poľska. Malá dedina v Čechách za hranicami, Most u Jablunkova. Tiež pochopili, že potrebujú tam prilákať turistov. Tak tam vybudovali, súkromník tam vybudoval, neviem, či s podporou, alebo nepodporou, atrakcie. A zrazu sa tam schádzajú ľudia z Poľska, vidíte tam, prinesú tie deti a ten deň tam strávite. Nič komplikované, ale atrakcie. Pretože tie deti niekde na tie atrakcie chcú ísť. V Poľsku paradoxne, keď, neviem či, tuto kolega Baláž hovoril, že chceme rozvíjať ako povedomie aj pre Slovákov, park miniatúr. (Reakcia z pléna.) Takýto pohľad, ale ešte mám 20 minút. Park miniatúr je v Poľsku, vyrobili, čo ma veľmi prekvapilo, opäť je to taká inšpirácia trošku, teda aby sme sa porozprávali o cestovnom ruchu. Park miniatúr postavený na poli. Holé pole, nič tam nie je. Zrazu tam postavia umelý hrad a postavia tam park miniatúr a paradoxne v tom parku miniatúr polovička tých miniatúr je poľské kaštiele, aby tie deti, keď tam prídu, aby sa učili o poľskej histórii. My naozaj, čo tým chcem všetkým povedať, je, že na Slovensku máme atrakcie a máme poklady, ktoré sú zanedbané, a máme priestor na to, aby sme tie atrakcie tu vytvárali. Ak naozaj chceme, aby sa cestovný ruch na Slovensku rozvíjal, tak potrebujeme ľudí, ktorí sa cestovnému ruchu majú venovať a sú v štáte, dať im kompetencie, dať im rozpočet a naozaj, venujte sa a rozvíjajte. Pretože vy ste sa rozhodli ísť inou cestou. A uvidíme, ako ďaleko tou cestou zájdete, lebo ste veľmi rozhodnutí teda tou cestou ísť. Pri 13., 14. platoch ste sa tiež rozhodli určitou cestou, museli ste v polke cesty trošku preprogramovať a nakoniec ste sa rozhodli, že teda pôjdete dobrovoľne, čo bolo teda dobré rozhodnutie, pretože naozaj zasahovať do podnikateľského prostredia sa nevypláca, o tom za chvíľku budem hovoriť, ale vidíme, že nejaký závratný nábeh to nemá. A my nemáme čas, aby sme v cestovnom ruchu experimentovali nástrojmi, ktoré prinesú výsledky za 5-7 rokov. Áno, takéto perličky tu môžme skúšať, keď budeme mať jasnú koncepciu, budeme mať jasný orgán, ktorý má kompetencie a rozpočet, a potom nech sa on hrá, nech sa ten orgán hrá, ale nech najprv, rozbehne a sa stará o to, čo má. Keď sa budete rozprávať s ľuďmi, ktorí majú na starosti tieto pamiatky, tak vám povedia, že chátrajú, pretože tie nemajú rozpočet. To je, toto je podľa mňa problém. A ja sa nedivím, keď sú na ministerstve dopravy a výstavby, že by nejaký rozpočet mohli mať. Takže ďalší rozmer. Teraz poďme sa chvíľočku pobaviť teda o tom samotnom návrhu. Tak ako som povedal aj vo faktickej poznámke, tak to teda zopakujem aj tu. Je veľmi nebezpečné, keď sa začneme pozerať na podnikateľov tak, že my štát vám povieme, ako tu máte fungovať. Viete, podnikatelia sú veľmi dôležitý partner pre štát, takisto ako sú aj zamestnávatelia. Toto sú tri, traja aktéri, ktorých máme tu v štáte. Sú tu zamestnávatelia, teda zamestnanci a štát. A štát, ak to ja správne chápem, a povedzte mi, možno sa len mýlim, možno som prišiel so zlou predstavou do tohto parlamentu, som kandidoval, že štát má slúžiť. Má sa pýtať týchto dôležitých aktérov, ktorí tu žijú pokope, ako vám môžem pomôcť, aby aj jedna, aj druhá skupina ste fungovali. Nieže budem vám hovoriť, čo máte robiť, a budem vám hovoriť, čo máte robiť, ale že budem sa pýtať, že čo potrebujete na to, aby ste fungovali, a budem sa snažiť prinášať také riešenia, ktoré pomôžu, aby obidve skupiny prosperovali. Nechceme, aby prosperovali iba podnikatelia, nechceme, aby prosperovali na úkor podnikateľov ľudia, lebo títo to neprežijú alebo títo to neprežijú. Čiže toto je podľa mňa tá cesta. Takže musíme byť veľmi opatrní v tom, a preto my poukazujeme na to podnikateľské prostredie. Viete, koľko je regulácií, ktoré majú aj tí malí poskytovatelia služieb? V tých horských terénoch na studňu? Teraz som sa rozprával s jedným podnikateľom, ktorý prevádzkuje malé ubytovacie zariadenie, má tam studňu a povedal mi, že zvyšujú sa teraz poplatky pri studniach. On má nejaký veľmi malý odber, lebo však je to malé zariadenie, a hovorí, ale teraz budem musieť dvojnásobne platiť, nejaké dvojnásobné posudky, mám to v e-maili, nemám úplne presné dáta, ale chcem tým poukazovať, že, a on hovorí, toto je pre mňa likvidačné. Lebo to sú malé miesta, to je, to je proste stredné Slovensko, ale kotlina, žiadne nejaké úplne že disponované miesto, ale aj tam sa majú kam na čo prísť turisti pozrieť. Čiže naozaj hľadajme cestu v tom, že zmapujme, urobme tú analýzu dopadov, to je to, čo hovorila aj kolegyňa predsedníčka výboru Kiššová, že tá analýza dopadov, ale hlavne analýza stavu a analýza problému. Odtiaľ potrebujeme začať, ak sa chceme venovať cestovnému ruchu. Ja naozaj považujem vaše riešenia ako za doplnkové, ako také to čiastočne maličké. Ale vy ste koalícia, vy ste vo vláde, vy máte možnosť naozaj meniť veci zásadne. Keby tento prišiel návrh ako nejaký opozičný návrh, tak si poviem dobre, opozícia to tu chce trošku vylepšiť. Ale vy ste koalícia, vy máte možnosť meniť veci za pochodu. Takže tam by som očakával úplne iný, inú forsáž a úplne iný, iný prístup. Preto my si myslíme, že ak by, naozaj sa chceme rozprávať, ja som to teda vlastne vykreslil v tom, v tom, čo som hovoril, aké, aké sú problémy s tým cestovným ruchom, tak to sú vlastne veci, ktoré by, ktoré, my si myslíme, že je potrebné do cestovného ruchu nasmerovať. Ešte tam k samotnému parametru. Keď to bude povinné pre stredné a väčšie firmy, tak opäť, zase to bude a už to povedala aj kolegyňa Kiššová, bude to diskriminačné pre určitú časť, či už podnikateľov, alebo ľudí, pretože nezasiahne, neni to rovnomerné pravidlo. Takže opäť vymýšľame výnimky. Výnimky sú vždycky nebezpečné, keď chceme robiť systémové riešenie. Ale teda aby som povedal, ak teda chcete tlačiť tie cestovné poukazy, dovolenkové, tak v takom prípade nech sú naozaj dobrovoľné. Nech sú naozaj dobrovoľné, pretože tam sa ukáže. Tie firmy, my pomôžeme, potrebujeme pomôcť tým firmám v rámci podnikateľského prostredia, aby tu mali také prostredie, že budú prosperovať. Keď firmy budú prosperovať, tak aj tí zamestnanci to predsa budú vedieť, že prosperujú. Neviem, či sa pohybujete, ale je úplne bežné v menších obciach, že zamestnanci si veľmi rýchlo všimnú, na akom aute sa vozí šéf. A keď sa to dozvedia, tak o tom veľmi veľa rozprávajú. A je dosť pravdepodobné, že pomerne rýchlo prídu a začnú pýtať zvýšenie platu. Preto si mnohí veľkí podnikatelia kupujú škodovky do roboty, aby nedráždili, nedráždili zamestnancov. Síce nafúlované výbavou, ale, ale škodovky. Ale to tým nechcem povedať. Chcem tým povedať, že tu prirodzene tie procesy fungujú, čiže tí... A v dnešnej dobe tí zamestnávatelia musia tým ľuďom dať vyššie platy, pretože majú problém zohnať pracovnú silu. Takže umožnime, rozprávajme sa s tými zamestnávateľmi a odbúravajme tú byrokraciu, tie regulácie, o ktorých sa tu už tak dlho hovorí, a tak málo sa v tom deje. To je tá cesta. Keď podnikatelia budú mať dobré prostredie, nielenže dajú cestovné poukazy, aj zvýšia platy. To všetko bude následné. Google je toho krásnym príkladom. Takže nie povinnosť. To je asi to najdôležitejšie. My v hnutí OĽANO razíme cestu rodinnej politiky, a preto hľadáme spôsoby, ako keď už nejaké riešenie ide, aby bolo aj prorodinné, takže máme aj tam pár nápadov, ktoré môžme s vami, vám ich predniesť alebo prednesieme ich formou pozmeňujúceho návrhu, ale myslíme si, že v tejto dobe je naozaj treba rozmýšľať prorodinne, čiže nielen pri tom, ako som hovoril, že keď sa rozvíjajú, keď pozeráte na rozvoj cestovného ruchu, že tam chcete prilákať aj rodiny, ale že ak aj robíme nejaké riešenie, tak malo by rozmýšľať nad tým, ako by mohlo byť prospešné pre rodiny. Na záver už si len dovolím opäť, kolegovia zo strany SNS, keď už sme teda na, pán predseda to dal do takej, načrtol takú, že poďme sa baviť vecne, tak naozaj ak to myslíte s cestovným ruchom vážne, tak, prosím, ukážte, že chcete robiť systémové riešenia ako koaličná strana. Pretože toto, čo ste priniesli, je naozaj odrobinky. A upustite od toho, že teraz idete to nanucovať firmám. Vás naozaj vyzývam a žiadam, aby ste nenanucovali firmám, aby to nemuselo byť povinné, pretože to je veľký zásah do podnikateľského prostredia. A to vám povie určite každý podnikateľ. Takže ukážte, že to myslíte s cestovným ruchom vážne, a pripravte naozaj niečo, čo je, čo bude ukazovať, že, že to je stratégia, že to máte premyslené, že to neni len naozaj nejaký marketingový lacný ťah na ľudí, ktorý tu chceme len ukázať, že dáme vám nejaké poukazy, ak trináste, štrnáste platy, vidíme, že sa uchytávajú veľmi, veľmi ťažko. Ďakujem veľmi pekne za vašu pozornosť. (Ojedinelý potlesk.)