V. Sopko, poslanec: (2002-07-10):
Slovenská republika v tejto oblasti má veľké dlhy vo vzťahu k medzinárodným zmluvám, ktorými je nesporne viazaná, predovšetkým vo vzťahu k ženevským dohovorom. Je na škodu veci, že pán minister vnútra Slovenskej republiky odišiel teraz, keď sa prerokováva tento bod, kde evidentne vláda absentuje. V právnom poriadku Slovenskej republiky oblasť štátnej správy týkajúca sa vojnových hrobov nie je dostatočne upravená. Zdôrazňujem, že tu nejde len o centrálne vojenské cintoríny z prvej či z druhej svetovej vojny, ale takmer vo všetkých väčších mestách sú neudržiavané časti cintorínov, kde sú vojenské hroby. Cintoríny sú spravované obcami, ale kompetencie starostlivosti o vojenské cintoríny či o vojenské hroby ostali na bedrách miestnej štátnej správy. Vo väčšine prípadoch ich udržiavanie obcami je v súčasnosti alebo doteraz skôr vecou etiky a morálky ako zákonnej povinnosti, ktorá pre nás vyplýva aj z medzinárodných dohovorov. Ak by sa táto povinnosť štátu vyplývajúca z medzinárodných dohovorov presunula v rámci kompetencií na obce, malo by sa to realizovať vrátane finančného vykrytia, čo sa do dnešného dňa nestalo, ale o čo sa pokúsil kolega pán Slafkovský. Preto je potrebná komplexná právna úprava. Žiaľ, tomuto kritériu nezodpovedá ani pôvodný návrh pána poslanca Slafkovského. Možno sa k tomu priblížime pozmeňujúcimi a doplňujúcimi návrhmi zo spoločnej správy, ktoré treba podporiť a ktoré ja rád podporím. Týmto návrhom zákona ak prejdú zmeny zo spoločnej správy, aj keď nie v plnom rozsahu, bude teda upravená pôsobnosť miestnej štátnej správy v oblasti starostlivosti o hroby vojnových konfliktov, ale bude upravená aj pôsobnosť práva a povinností a, je dobré, aj finančné zabezpečenie obcí, na území ktorých sa hroby nachádzajú. Takže ešte raz zvýrazňujem, že absentuje tu nielen stanovisko vlády a nie je náhoda, že toto stanovisko nemáme, ale mne tu chýba aj iniciatíva vlády Slovenskej republiky. A je dobré, že sa našiel poslanec, ktorý vyvinul v tomto smere úspešnú iniciatívu. Chcel by som povedať prvú takú najzávažnejšiu pripomienku k uvedenému návrhu zákona, predovšetkým to, že pred ním mal byť prijatý vládny návrh zákona o pohrebníctve. Toto je nesporne povinnosť Ministerstva vnútra Slovenskej republiky. Zákon o pohrebníctve aj v ďalšom období nám bude v legislatíve veľmi chýbať. A tento zákon o pohrebníctve mal by riešiť celkový vzťah cintorínov a obce a na tomto základe by mal byť špecifikovaný aj vzťah k vojnovým cintorínom. Tento spôsob riešenia je aplikovaný v Spolkovej republike Nemecko, v Maďarsku a obdobne je takýto postup uplatnený aj v Českej republike. To by umožňovalo o. i. riešiť aj také špecifické problémy, ktorých sa sčasti pán Slafkovský dotkol, ale nie v plnom rozsahu je tu vyšpecifikovaná majetková podstata a vlastnícke vzťahy vojnových cintorínov. Takýto postup by umožňoval riešiť aj otázku prepochovávania vojnových obetí, to znamená právne normy na exhumáciu, ale aj bližšiu špecifikáciu starostlivosti o vojnové cintoríny ako celok. Okrem toho v zákone treba upraviť pojmotvorný aparát. Ďaleko precíznejšie by bolo treba formulovať pojem „vojnové obete“ a zvlášť „civilné vojnové obete“. Civilné vojnové obete v tejto podobe, ako to prezentuje návrh pána Slafkovského, istým spôsobom otvára aj otázku osôb, ktoré boli odsúdené už po vojne. A to vlastne nepatrí do okruhu riešených otázok. Podobne pojem „vojnové hroby“ nie je presný a v medzinárodnej terminológii je skôr používaný pojem „vojnové polia“ alebo „vojnové pohrebiská“ alebo „vojnové hroboviská“. A má to aj veľký význam vo vzťahu k masovým hrobom a k možným exhumáciám či k súhlasu na otváranie hrobov. Chcem sa ešte dotknúť toho, čo sa pánovi Slafkovskému podarilo – špecifikovať problematiku starostlivosti, to znamená cez finančné zabezpečenie. To je ten celkový vzorec: vojnový hrob krát hodinová mzda. Je to síce reálne, ale nevystihuje to tieto problémy, kde sú hroboviská, kde nie sú známe počty pochovaných obetí na jednom hrobovom mieste. Niekde je aj vyše 200 padlých vojakov. To znamená, že náklady by mali byť riešené podľa môjho názoru trošku iným normatívom, nie cez počet hrobov ale plochu, ktorá je týmto zaberaná. Ja, samozrejme, týmto vzorec pána Slafkovského nekritizujem, len poukazujem na to, že vykonávacím predpisom Ministerstva vnútra Slovenskej republiky by bolo treba ešte túto oblasť dopracovať a špecifikovať. V závere chcem upozorniť, že v zákone chýba problematika identifikácie obetí, a to v spolupráci s príslušnými krajinami, pretože je to požiadavka ženevskej konvencie, a rovnako v zákone chýba aj problematika obetí občanov viažucich sa k Slovenskej republike pochovaných na cudzom území. Tým len chcem povedať, že teda táto problematika je naozaj ešte širšia, ako to vystihol pán poslanec Slafkovský. Na záver ešte raz chcem oceniť jeho iniciatívu, povedať, že ja veľmi rád zákon podporím, lebo je východiskom zo súčasného, neprehľadného a dlhodobo neriešeného stavu. Ale bude treba túto oblasť dotvoriť zo strany Ministerstva vnútra Slovenskej republiky. A ešte raz zvýrazňujem, že snáď zaslúži si to pozornosť aj zo strany vlády Slovenskej republiky. Ďakujem za pozornosť.