I. Šimko, minister vnútra SR: (2002-05-16):
J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem pánu ministrovi. Nechcete, hej. Dobre. Panie poslankyne, páni poslanci, aj o tomto bode budeme hlasovať o 11.00 hodine, čiže ďakujem ministrovi, ďakujem pani poslankyni. V rokovaní budeme pokračovať bodom Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie. Materiál vlády ste dostali ako tlač 1449, spoločnú správu výborov máte ako tlač 1449a, ktorej súčasťou je aj návrh uznesenia Národnej rady. Pán minister, nech sa páči, zdôvodnite návrh. R. Kováč, minister zdravotníctva SR: Vážený pán predseda, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci. V súčasnosti prebieha druhá etapa privatizácie zdravotníckych zariadení. Vzhľadom na rôzne objektívne dôvody, predovšetkým riešenie majetkovoprávnych, personálnych a organizačných otázok, neboli do prvých dvoch etáp privatizácie zahrnuté všetky zdravotnícke zariadenia, s ktorými koncepcia privatizácie počíta. Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie predstavuje riešenie tohto problému a plnenie zámerov transformácie zdravotníctva. V záujme splnenia tejto úlohy boli požiadaní riaditelia zdravotníckych zariadení, aby zaslali svoje návrhy na privatizáciu zdravotníckych zariadení na Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky. Z týchto podkladov bolo vypracované doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie, ktoré bolo schválené uznesením vlády č. 274 zo dňa 20. marca 2002. Vláda Slovenskej republiky súčasne poverila predsedu vlády predložiť doplnenie zoznamu predsedovi Národnej rady na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky a ministrovi zdravotníctva odôvodniť toto doplnenie v Národnej rade Slovenskej republiky. Materiál je predložený na rokovanie v súlade so spomínaných uznesením vlády. Nejde v ňom teda o riešenie problematiky odpredaja prebytočného majetku, ale o privatizáciu funkčných zdravotníckych zariadení, ktoré budú poskytovať zdravotnú starostlivosť aj naďalej. Chcem len pripomenúť, prečo doplnenie druhej etapy, pretože v metódach privatizácie, tak ako boli navrhnuté v druhej etape, pokračuje aj toto, to znamená polikliniky, ktoré sú tu uvedené, bezodplatný prevod do obce, zdravotnícke strediská, ktoré sú tu, pôjdu predajom pracovníkom, ktorí v nich pracujú a ostatné pôjdu klasickým výberovým konaním. Ďakujem. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľov. Teraz poprosím spravodajcu za zdravotnícky výbor pána poslanca Finďa, aby dal stanovisko výboru. Nech sa páči, pán poslanec. P. Finďo, poslanec: Vážený pán predseda, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážený pán minister. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky rozhodnutím č. 1632 z 15. apríla 2002 pridelil materiál Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie, tlač 1449, na prerokovanie Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo. Citovaným rozhodnutím k uvedenému materiálu určil ako gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo. Výbor Národnej rady pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie prerokoval materiál Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie dňa 15. mája 2002, zobral ho na vedomie a odporučil Národnej rade Slovenskej republiky Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie vziať na vedomie. Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo ako gestorský výbor prerokoval materiál Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie dňa 30. apríla 2002. Vo svojom uznesení číslo 258 Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie, tlač 1449, zobral na vedomie. Výbor odporučil Národnej rade po prvé, doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie vziať na vedomie, po druhé, požiadať vládu Slovenskej republiky vyňať zo zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do druhej etapy privatizácie Polikliniku na Ulici Zoltána Fábryho číslo 20 vo Veľkých Kapušanoch. Výbor ďalej požiadal ministra zdravotníctva Slovenskej republiky po prvé, vyžiadať z Ministerstva pre správu a privatizáciu národného majetku Slovenskej republiky a Fondu národného majetku Slovenskej republiky zoznam zdravotníckych zariadení doteraz privatizovaných v prvej etape privatizácie a predložiť ho do Výboru Národnej rady pre zdravotníctvo do 15. mája 2002. A po druhé, predložiť zoznam zdravotníckych zariadení, ktoré podľa kompetenčného zákona prechádzajú od 1. 1. 2003 na obce a vyššie územné celky, ktoré budú pretransformované na neziskové verejnoprospešné inštitúcie a ktoré budú sprivatizované. Gestorský výbor skonštatoval, že výbory, ktorým bol materiál Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie pridelený, ho prerokovali a odporučili Národnej rade vziať na vedomie. Ďalej konštatoval, že žiadne pozmeňujúce a doplňujúce návrhy v stanovenej lehote neboli predložené. Gestorský výbor schválil spoločnú správu výborov svojím uznesením č. 263 zo 14. mája 2002, v ktorej určil za spoločného spravodajcu Petra Finďa. Súčasťou spoločnej správy je aj návrh uznesenia, ktorý prečítam. Návrh uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky k materiálu Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie, tlač 1449. Národná rada Slovenskej republiky po a) berie na vedomie Doplnenie zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do 2. etapy privatizácie a po b) žiada vládu Slovenskej republiky vyňať zo zoznamu zdravotníckych zariadení zahrnutých do druhej etapy privatizácie Polikliniku na Ulici Zoltána Fábryho číslo 20, 079 01 Veľké Kapušany. Pán predseda, skončil som, prosím, otvorte rozpravu. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Otváram rozpravu k tomuto bodu. Písomne sa nikto neprihlásil. Pýtam sa, kto sa do rozpravy hlási ústne. Pani poslankyňa Aibeková, pán poslanec Brňák, pani poslankyňa Sabolová. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Nech sa páči, pani poslankyňa Aibeková. M. Aibeková, poslankyňa: Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené dámy, vážení páni. Som rada, aj keď za nezáujmu parlamentu, že tento bod programu prišiel na rad v dopoludňajších hodinách a že poslanci aspoň môžu so svojimi návrhmi a s istou oponentúrou vystúpiť, pretože keď sa prerokúval ten veľký zoznam zdravotníckych zariadení zahrnutých do druhej etapy privatizácie, tak pán minister v rozpore s rokovacím poriadkom preskočil päť bodov a zaradil to na program päť minút pred 19.00 hodinou, kedy som sa už nestihla vrátiť z chodby a nemohla som k tomu materiálu vystúpiť. Takže, dovoľte mi, aby som aspoň teraz povedala niekoľko zásadných pripomienok k tomuto materiálu. Ja považujem za absolútne nevhodné, že sa po prijatí kompetenčného zákona naďalej v zdravotníctve privatizuje. Iná bola situácia, kým nebol prijatý kompetenčný zákon, kde bolo jasne stanovené, ktoré zdravotnícke zariadenia zostanú v gescii štátu, ktoré prejdú pod vyššie územné celky a ktoré prejdú pod obce, pretože tým sa situácia absolútne zmenila. Keď sa prerokúval tento spomínaný kompetenčný zákon, tak som vyzvala pána ministra, aby dodal k materiálu aj zoznam zdravotníckych zariadení, ktoré budú rozdelené do týchto troch kategórií. Nebol to schopný urobiť a neurobil to ani pri tomto zozname. Našťastie bolo prijaté v našom výbore uznesenie, ktoré mu to dáva za úlohu a ktoré je vlastne súčasťou spoločnej správy. Takže dnes sú aj obce, vyššie územné celky a zamestnanci zdravotníckych zariadení zneistení, lebo nevedia k 1. 1. 2003, vlastne aký bude stav. Ďalej bol prijatý zákon aj o transformácii zdravotníckych zariadení na verejnoprospešné neziskové organizácie, a tu je ďalší problém, že zároveň s privatizáciou, transformáciou prebieha ešte aj transformácia na tieto verejnoprospešné neziskové organizácie. A tu chcem upozorniť na jednu závažnú skutočnosť, že pán minister dal sľub zástupcom ZMOS-u, že budú prevedené na tieto verejnoprospešné organizácie iba tie zdravotnícke zariadenia, kde bude daný súhlas obce, respektíve mesta, ale aj mesto je obec, takže hovorím o obci. Vieme po Slovensku, že to tak nie je. Dnes jednoducho pod politickými tričkami sa transformujú tieto zariadenia bez súhlasu mestských zastupiteľstiev. Konkrétne som pána ministra interpelovala ohľadne Bardejova a teraz máme aj situáciu v Topoľčanoch, ktorí sa obrátili na viacerých poslancov bez ohľadu na politické tričko, pretože tam je napríklad primátor členom Demokratickej strany a tiež sa nestotožnil s touto transformáciou. Takže nie je to nejaké vybíjanie politického kapitálu, ale je to vecná záležitosť a myslím si, že by sa takto nemalo diať. Teraz prejdem k zoznamu, ktorý predložilo ministerstvo. Tento zoznam obsahuje predovšetkým sanatóriá, obsahuje liečebne a detské ozdravovne. Kým proti privatizácii obvodných zdravotných stredísk nemôžeme vyslovovať nejaké námietky, pretože naozaj si myslím, že to je krok vpred, tak keď ale si pozriete účtovnú hodnotu zdravotníckych zariadení aj v tomto zozname, tak s prekvapením zistíte, že je to často za veľmi nízku cenu. Pozrite sa napríklad Obvodné zdravotné stredisko Jasov za 26-tisíc. 26-tisíc stojí štvorcový meter bytu v Bratislave. Ďalej tu máme Zdravotné stredisko v budove Gresnerov dom v Topoľčanoch – 30-tisíc. Prosím vás pekne, ako môžete predávať a dávať do privatizácie za takúto účtovnú hodnotu toto zdravotnícke zariadenie. Za 30-tisíc. Podobne bola v tom predchádzajúcom zozname napríklad Poliklinika Vajnorská v Bratislave, čo je na lukratívnom mieste, čo je niekoľko poschodová rekonštruovaná budova a chcelo ju ministerstvo pôvodne, teda bola navrhovaná účtovná hodnota 700-tisíc. V Bratislave štyri- alebo päťposchodovú budovu v centre mesta zrekonštruovanú. Potom to na môj podnet zmenili, ale myslím si, že sa nepristupovalo k tomuto zoznamu seriózne. Keď si pozriete aj sanatóriá, ozdravovne a liečebne, tak tiež tá suma, skutočne je podľa mňa veľmi podhodnotená, pretože Rehabilitačné centrum v Partizánskom za 600-tisíc, nepoznám túto budovu, možno, kto je odtiaľ, tak povie, že, ale za 600-tisíc predávať v dnešnej dobe budovu, zdajú sa mi tieto ceny hlboko poddimenzované. Obvodné zdravotné strediská by som považovala naozaj za veľmi dôležité, aby sa privatizovali, ale pripomeniem zase sľub pánovi ministrovi, ktorý tu dával ako poslanec v predchádzajúcom volebnom období, keď razantne a zásadne nesúhlasil s našou koncepciou, ktorá znela, že tieto zdravotnícke zariadenia majú predovšetkým privatizovať zdravotnícki zamestnanci a prednostne tí, ktorí v nich pracujú. Pán minister razil teóriu, že to majú dostať obce, ale dnes, keď je ministrom, tak sa tejto zásady nedrží a mnohé obce sa potom obracajú na nás poslancov a aj na médiá a poukazujú na to, že nie je to celkom tak, že kde sa to hodí a kde je vhodný politický nominant, tak to dostane zdravotnícky pracovník a kde je zase politicky vhodne zafarbené obecné zastupiteľstvo, tak to dostane obec. Ja som sa pokúšala opakovane v našom výbore, aby liečebne pre dlhodobo chorých, detské sanatóriá a detské ozdravovne boli vyňaté z tohto zoznamu, a to zase na základe veľmi razantného tvrdenia a vystupovania pána ministra v predchádzajúcom volebnom období, ktorý tvrdil, a ja vám to presne odcitujem z jeho vystúpenia, aby som nebola nejakým spôsobom napadnutá, že si nejaké veci vymýšľam. Pán minister ma často obvinil, že neuvádzam správne údaje a potom chvalabohu, že uviedol tie údaje vo vlastných materiáloch správne a boli presne také, ako som ich ja uvádzala. Naposledy to bolo pri odvolávaní vlády, kde som použila materiály pána ministra a chvalabohu aj v dôvodovej správe k zákonu, ktorý predkladal, tieto moje údaje potvrdil, tak čakám, kedy sa mi pán minister verejne ospravedlní, že ma napadol neoprávnene. Takže z toho vystúpenia, keď obhajoval, práve že by liečebne, sanatóriá, doliečovacie zariadenie pre ťažko zdravotne postihnutých a pre deti nemali ísť, tak prečítam vám z vystúpenia pána ministra ešte ako poslanca, keď sa zastával napríklad, aby v žiadnom prípade nebola privatizovaná Tatranská Polianka. Dokonca takto emotívne hovoril: „Hovorím to nahlas preto, aby to bolo v zázname. Ja to hovorím nahlas preto, aby ste to počuli, pretože vy sa budete rozhodovať podľa vášho svedomia a vedomia a budete rozhodovať o tom, či tento krok spravíte a podiel každej osobnej zodpovednosti potom padne na každého z vás.“ A ajhľa, tento pán poslanec (reakcie z pléna), prosím, to bol tento istý, a ajhľa, tento istý Roman Kováč už ako minister práve túto Tatranskú Polianku dal do zoznamu a obhajoval v našom výbore, že štát na to nemá peniaze a že to musí ísť do privatizácie. Kým jeho predchodca pán poslanec Šagát aspoň, keď sa stal ministrom, tak nedával tieto zariadenia do privatizácie, pretože si zrejme pamätal veľmi dobre svoje vystúpenia a nakoniec aj teraz vo výbore ospravedlnil, že naozaj používali túto kartu v politickom boji, tak pán minister do dnešného dňa mlčí a tvári sa, naozaj ako ste vy kolegovia správne povedali, že to bol iný Roman Kováč a ten nebol ešte ministrom, bol iba poslancom. Takto isto razantne vystupoval proti privatizácii Detskej liečebne Čilistov, ktorá sa takisto sa objavila v tom zozname, ktorý odsúhlasila vláda. Vtedy tiež obhajoval, že je to jediná liečebňa na Slovensku, ktorá lieči deti s vývojovými chybami a ktoré by už nemali šancu sa potom dostať do tohto zariadenia. Doslova povedal „preto tie zdravotnícke zariadenia, ktoré navrhol pán poslanec Šagát“, a on navrhoval všetky liečebne, všetky sanatóriá, všetky ozdravovne, dopĺňam vystúpením pána ministra Kováča, vtedy ako poslanca, „si myslím, že vyriešia tento problém, ak ich necháme stále v štátnych rukách a nech sa tam robí privátny výkon činnosti, ale nech tú budovu spravuje štát alebo obec“. Takže vtedy veľký zástanca toho, aby všetky tieto zariadenia zostali štátne, dnes predkladateľ návrhu, kde všetky tieto zariadenia budú neštátne. Pýtam sa vás pán minister, teraz už neplatí to, že potom sa tam tie deti a títo zdravotne ťažko postihnutí občania nedostanú? Lebo ak to bude súkromný výkon, tak, samozrejme, bude to nad rámec často Liečebného poriadku, a tým pádom si ho budú musieť títo občania alebo rodičia týchto detí doplatiť. A tým pádom nemajú veľkú šancu, aby sa do takýchto zariadení dostali. Vzhľadom na tieto skutočnosti, ktoré som spomenula, navrhujem, aj keď Národná rada berie tento materiál iba na vedomie, ale dúfam, že si nevezmete na zodpovednosť, že dáte súhlas na takýto zoznam. Tak navrhujem ho vrátiť vláde na prepracovanie a znovu ho predložiť do Národnej rady. Najlepšie by bolo ho už vôbec nepredkladať. Áno. Ale ak, tak predložiť ho do Národnej rady Slovenskej republiky po spracovaní materiálov pod bodmi 1 a 2 zo spoločnej správy a po zapracovaní pripomienok, ktoré, ako predpokladám, vzídu z rozpravy. Takže mám dva varianty tohto uznesenia. Jeden, aby sa jednoducho nepokračovalo, aby ho parlament nevzal na vedomie. Ja viem, že vláda si aj tak bude robiť ďalej, čo chce, ale myslím si, že aspoň parlament môže preukázať, že nechce sa podieľať na takomto, a druhý variant je, aby bol znovu tento materiál predložený na ďalšiu schôdzu, keď sa spracujú požadované materiály, pretože termín na spracovanie materiálov pod bodmi 1 a 2 je do 15. mája. Takže dovčera. Zatiaľ som tu ten materiál nevidela, ale možnože v priebehu dnešného dňa príde. Takže aj o tomto je, vážené dámy a páni, morálka v politike. Keď poslanec tvrdí niečo iné, bojuje takýmito zbraňami proti politickému protivníkovi, a keď sa stane ministrom, tak sa otočí o 180 stupňov a tvári sa, že on nič, on muzikant. A v prípade pána ministra to platí doslova, pretože on je muzikantom a chcel byť muzikantom. Takže v tomto prípade nie je to len taká „průpovidka“, ale je to doslova. Ja si myslím, že vzhľadom na to, v akom stave je ministerstvo, že naozaj by sa pán minister mohol vrátiť k tej muzike, a myslím to úplne vážne. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)