I. Šulaj, poslanec: (2005-10-28):
Pozmeňujúci návrh. Vypustiť z § 6 ods. 10 a nahradiť ho novým znením. Nové znenie § 6 ods. 10. „Ak daňovník neuplatní preukázateľné daňové výdavky, môže uplatniť výdavky vo výške 40 percent z úhrnu príjmov uvedených v ods. 1 a 2 okrem daňovníka, ktorý má z týchto príjmov len príjmy z vykonávania remeselných živností podľa osobitného predpisu,“ odvolávka na bod 33, „ktorý môže uplatniť výdavky vo výške 60 percent.“ Ak daňovník s príjmami podľa ods. 3 neuplatní preukázateľné daňové výdavky, môže uplatniť výdavky vo výške 40 percent z týchto príjmov. Ak daňovník uplatní výdavky podľa tohto odseku, v sumách výdavkov sú zahrnuté všetky daňové výdavky okrem zaplateného poistného a príspevkov, ktoré je daňovník povinný platiť, ak toto poistné a príspevky neboli zahrnuté do základu dane v predchádzajúcich zdaňovacích obdobiach, toto poistné a príspevky si daňovník môže uplatniť vo výdavkoch v preukázanej výške. Daňovník počas uplatňovania výdavkov týmto spôsobom je povinný viesť evidenciu o príjmoch v časovom slede, o zásobách a o pohľadávkach. Ďalej navrhujem doplniť v § 54 nový odsek. Tento bod nadobúda účinnosť 1. januára 2006. Zdôvodnenie. Uvedeným pozmeňujúcim návrhom sa navrhuje zvýšenie paušálnych výdavkov s cieľom podpory podnikateľských aktivít. Paušálne výdavky si budú môcť uplatniť aj platitelia dane z pridanej hodnoty. Dovoľte mi, aby som podal ešte vysvetľujúce skutočnosti, ktoré súvisia s mojím druhým podaným pozmeňujúcim návrhom a bodom 3 v spoločnej správe, ktorú ste dostali k uvedenému zákonu o dani z príjmov fyzických osôb. Tak ako som to uvádzal včera, už v spoločnej správe je zvýšenie paušálnych výdavkov pre fyzické osoby z 25 percent na 40 percent a pri remeselných živnostiach na 60 percent. Uvedený návrh však umožňuje uplatniť tieto paušálne výdavky len u fyzických osôb, ktoré nevedú podvojné účtovníctvo a nie sú platiteľmi dane z pridanej hodnoty alebo sa v prvom roku stali platiteľmi dane z pridanej hodnoty. V druhom roku a v ďalších rokoch platitelia dane z pridanej hodnoty nemôžu uplatňovať paušálne výdavky. Ja som pri tomto bode upozorňoval na tú skutočnosť, že v zmysle zákona o účtovníctve sme nedali povinnosť viesť platiteľom dane z pridanej hodnoty podvojné účtovníctvo. Teda z uvedeného dôvodu odporúčam nášmu poslaneckému klubu, aby sme sa pri bode 3 spoločnej správy zdržali nie z toho dôvodu, že by sme boli protipodnikateľsky orientovaní, ale myslíme si, že naše návrhy sú komplexnejšie a sú lepšie. V tom prvom návrhu okrem toho, že si môžu uplatniť aj platitelia dane z pridanej hodnoty v ďalších rokoch paušálne výdavky, je aj tá skutočnosť, že si môžu paušálne výdavky vo výške 80 percent uplatniť aj fyzické osoby, ktoré majú príjmy z poľnohospodárskej činnosti, príjmy z lesného a vodného hospodárstva. Ak by náhodou tento pozmeňujúci návrh neprešiel, je tu pripravený tento druhý pozmeňujúci návrh, o ktorom som teraz hovoril, je v podstate totožný s bodom 3 spoločnej správy, avšak umožňuje uplatniť paušálne výdavky aj u platiteľov dane z pridanej hodnoty, ktorí sú zaregistrovaní na túto daň aj v druhom, respektíve v ďalších rokoch platiteľstva dane z pridanej hodnoty. Dovoľte mi, aby som vystúpil s ďalším doplňujúcim a pozmeňujúcim návrhom. K ustanoveniu § 20 ods. 9 písm. a) doplniť na konci nasledovný text. „Rezervy na vyprodukované emisie v zmysle osobitného predpisu,“ odvolávka na bod 149, „to neplatí u daňovníkov účtujúcich v sústave jednoduchého účtovníctva.“ K poznámke pod čiarou, bod 149, odvolávka je na zákon č. 572/2004 Z. z. o obchodovaní s emisnými kvótami a o zmene a doplnení niektorých zákonov. Zdôvodnenie. Vzhľadom na skutočnosť, že vstúpil do platnosti zákon č. 572/2004 Z. z. o obchodovaní s emisnými kvótami, podľa ktorého výsledky meraní budú definované, odovzdané a potvrdené štátnou správou až v apríli roku nasledujúceho po roku, keď došlo k skutočnému čerpaniu emisných kvót, budú musieť daňovníci účtujúci v sústave podvojného účtovníctva v priebehu roka, v ktorom im boli emisné kvóty pridelené, respektíve nakúpené tvoriť v nákladoch rezervu na záväzok týkajúci sa vyprodukovaných emisií. Súčasné znenie zákona avšak túto rezervu ako zákonnú rezervu nepozná. Je žiaduce zosúladiť daňové výdavky s účtovnými v tomto prípade a umožniť tvorbu tejto rezervy na vyprodukované emisie ako daňovo uznanú rezervu v daňových nákladoch. Ďalší pozmeňujúci návrh sa týka § 19. Tu navrhujem vypustiť text v § 19 ods. 3 písm. k) bod 2. Nové znenie § 19 ods. 3 písm. k) bod 2. „Ak na jej odpočítanie platiteľ dane z pridanej hodnoty nemá nárok alebo pomernú časť dane z pridanej hodnoty, ak platiteľ dane uplatňuje nárok na odpočítanie dane koeficientom podľa osobitného predpisu,“ odvolávka na bod 6. Ďalej vypustiť v § 25 ods. 5 písm. c). Následne odporúčam doplniť v § 54 nový odsek: „Tento bod nadobúda účinnosť 1. januára 2006.“ Zdôvodnenie. Vypustenie navýšenia vstupnej ceny hmotného a nehmotného majetku o časť dane z pridanej hodnoty, ktorú si platiteľ DPH nemôže odpočítať z titulu prepočtu koeficientom, vyplýva zo skutočnosti, že zákon o dani z pridanej hodnoty platný od 1. 5. 2004 veľmi presne definuje možnosť odpočítania DPH z prijatých zdaniteľných plnení podľa toho, na aké uskutočnené zdaniteľné plnenia budú použité. Preto existuje predpoklad, že hodnota DPH, na ktorú platiteľ dane z pridanej hodnoty nebude mať nárok po prepočte koeficientom, bude taká malá, že sledovať ju ešte vo väzbe na hmotný a nehmotný majetok a následne upravovať vstupnú cenu tohto majetku je neprimerane náročné vo vzťahu k výslednému efektu pre štátny rozpočet. Je preto potrebné vrátiť sa k možnosti zahrnúť celú neuplatniteľnú časť DPH do daňových nákladov, tak ako tomu bolo predtým, a to v záujme zabezpečenia cieľa vlády zjednodušiť daňový systém, tak jeho uplatňovanie, ako aj jeho správu. Tu by som chcel upozorniť ešte na jednu dôležitú vec, že túto skutočnosť navrhujeme od 1. januára 2006, aby nevznikol problém metodiky uplatňovania koeficientu a jeho zúčtovania v roku 2005. Ďalší doplňujúci a pozmeňujúci návrh týkajúci sa § 5. Vypustiť text v § 5 ods. 7 písm. d). Nové znenie § 5 ods. 7 písm. d). Okrem príjmov oslobodených od dane podľa § 9 sú od dane oslobodené aj príjmy poskytnuté ako po d použitie rekreačného, zdravotníckeho, vzdelávacieho predškolského, telovýchovného alebo športového vlastného alebo aj ním prenajatého zariadenia poskytnutého zamestnávateľom zamestnancom. Rovnako sa posudzuje aj takéto plnenie poskytnuté manželovi (manželke) zamestnanca a deťom, ktoré sa na účely tohto zákona považujú za vyživované osoby § 11 tohto zamestnanca alebo jeho manželky   (manžela). Zase upozorňujem na doplnenie v § 54 nový odsek. Tento bod nadobúda účinnosť od 1. januára 2006, to je aj v predchádzajúcom pozmeňujúcom návrhu, áno, ja som na to upozorňoval aj v pléne. Zdôvodnenie. Podľa znenia príslušného ustanovenia zákona o dani z príjmov sú znevýhodnení zamestnávatelia, ktorí si nemôžu dovoliť investovať do výstavby, respektíve kúpy a prevádzkovania vlastných zariadení na účel uvedený v danom ustanovení, čím sú potom znevýhodnení aj jeho zamestnanci oproti zamestnancom bohatých zamestnávateľov. Ďalší pozmeňujúci a doplňujúci návrh týkajúci sa § 37 ods. 1 písm. a).  Najskôr navrhujem vypustiť pôvodný text § 37 ods. 1 písm. a). Nové znenie § 37 ods. 1 písm. a): „Predložením dokladu o oprávnenosti nároku na uplatnení nezdaniteľnej časti základu dane podľa § 11 ods. 1 písm. b) a § 11 ods. 5 vystavený oprávneným subjektom poskytujúcim služby podľa § 2 písm. u) a v) a vyhlásením o výške vlastného príjmu manžela (manželky).“ Ďalej navrhujem doplniť v § 54 nový odsek: Tento bod nadobúda účinnosť 1. januára 2006. Zdôvodnenie. Ustanovenie zníži administratívne problémy pri posudzovaní dôveryhodnosti predložených dokladov za účelom predchádzania neoprávneného znižovania základu dane. Ďalší pozmeňujúci a doplňujúci návrh týkajúci sa § 17. Vypustiť text v § 17 ods. 17 a nahradiť ho novým textom. „Ak daňovník pred začatím zdaňovacieho obdobia doručí správcovi dane oznámenie o nezahrnovaní kurzových rozdielov vznikajúcich v účtovníctve z dôvodu nerealizovaného inkasa pohľadávok alebo neuhradených platieb záväzkov ku dňu, ku ktorému sa zostavuje účtovná závierka do základu dane v období, v ktorom o nich účtuje, zahrnú sa tieto rozdiely do základu dane v tom zdaňovacom období, v ktorom došlo k inkasu,“ a tu je tá zmena, „alebo odpisu pohľadávky, alebo platbe, alebo odpisu záväzku.“ V zdaňovacom období, v ktorom tento daňovník doručí správcovi dane oznámenie o ukončení nezahrnovania týchto kurzových rozdielov do základu dane, zahrnie do základu dane aj kurzové rozdiely vyčíslené v účtovníctve nezahrnuté do základu dane v predchádzajúcich zdaňovacích obdobiach. Ďalej vypustiť text v § 52 ods. 37. Nové znenie § 52 ods. 37. „Kurzový rozdiel medzi menovitou hodnotou pohľadávky alebo záväzku zaúčtovanom pri ich vzniku a hodnotou po precenení v období, v ktorom dochádza k inkasu alebo odpisu pohľadávky, respektíve platbe alebo odpisu záväzku, zahrnie sa do základu dane v zdaňovacom období, v ktorom došlo k inkasu alebo odpisu pohľadávky, alebo k platbe, alebo k odpisu záväzku.“ Zdôvodnenie. Uvedená úprava znamená spresnenie vyššie uvedených ustanovení, nakoľko podľa doterajšieho znenia by mohlo dôjsť k zahrnutiu nerealizovaných kurzových rozdielov v prípade odpísania pohľadávky v obdobiach, keď daňovník tento majetok, pohľadávku už neeviduje. Navrhujeme znenie upraviť, a to tak, aby aj v prípade zrealizovania odpisu pohľadávky došlo k zahrnutiu týchto rozdielov do základu dane v tom zdaňovacom období, v ktorom došlo okrem inkasa i k odpisu pohľadávky, respektíve okrem úhrady i k odpisu záväzku. Možnože niektorí sa pamätáte, myslím si, že to bolo ešte v zákone č. 366 platnom do roku 2004 sme mali aj v zákone o dani z príjmov uvedenú tú skutočnosť, že ak sa odpíše určitá pohľadávka, na ktorú nemal daňovník možnosť ju vymáhať súdnou cestou a ktorá bola po určitej dobe splatnosti, tak táto pohľadávka sa pomaly môže odpisovať aj do daňových výdavkov, zároveň na druhej strane sa takýto daňový záväzok má účtovať do daňových výnosov, to znamená, že daňovníci mali záujem riešiť si aj takýmto spôsobom nevysporiadané pohľadávky a záväzky vznikajúce z obchodného styku. Ďalší doplňujúci a pozmeňujúci návrh týkajúci sa § 17 ods. 12. Navrhujem vypustiť v § 17 ods. 12 text a nahradiť ho novým znením. „Súčasťou základu dane daňovníka s príjmami podľa § 6, ktorý účtuje v sústave jednoduchého účtovníctva alebo ktorý vedie evidenciu podľa § 6 ods. 11, alebo ktorý uplatňuje výdavky podľa § 6 ods. 10 pri vklade pohľadávky do obchodnej spoločnosti alebo družstva, alebo pri postúpení pohľadávky hodnota tejto pohľadávky, a to aj v prípade, ak ide o pohľadávku, ktorú daňovník vložil alebo postúpil za cenu nižšiu, ako je menovitá hodnota. Pri vklade pohľadávky alebo jej postúpení za cenu vyššiu, ako je menovitá hodnota, sa za príjem považuje táto vyššia cena.“ Zdôvodnenie. Z ustanovenia § 17 ods. 12 sa vypúšťa písm. b), t. j. u daňovníkov účtujúcich v sústave jednoduchého účtovníctva sa nebudú časovo rozlišovať prijaté poskytnuté preddavky na dodávky tovarov, služby alebo iných plnení, na ktorých úhradu boli prijaté alebo poskytnuté. Toto ustanovenie sa ukázalo v praxi ako nesystémové, značne komplikované a uplatňovalo sa rôzne, boli nerovnané výklady k tomuto ustanoveniu. Znamená to, že by sa pri zaplatených a prijatých preddavkoch vychádzalo len z účtovníctva, tak ako tomu bolo do 31. decembra 2003. Toto ustanovenie sa v úvodnej vete a v písm. a) nemení, ale vzhľadom na to, že sa vypúšťa písm. b), odsek zostáva bez písmen. Jednoducho po slovensky povedané, keď sú prijaté preddavky v jednoduchom účtovníctve, ich fyzická osoba, podnikateľ musela zahrnúť do základu dane, aj keď bol veľký problém, ako ich má časovo rozlíšiť, pretože sa mohli týkať aj niektorých služieb, napríklad poistného alebo nájomného, a je otázka, kedy táto služba bola poskytnutá. Táto služba totiž môže prebiehať z jedného roku do druhého roku, a tak vznikajú veľké metodické problémy. Posledný pozmeňujúci a doplňujúci návrh týkajúci sa § 22. § 22 sa dopĺňa ods. 14, ktorý znie: „U daňovníka, u ktorého zdaňovacie obdobie je kratšie ako kalendárny rok, z dôvodu úmrtia sa uplatní z vypočítaného ročného odpisu alikvotná časť pripadajúca na celé mesiace, počas ktorých daňovník majetok účtoval ako obchodný majetok,“ odvolávka na bod 1. „Zvyšnú časť ročného odpisu prepočítaného na kalendárne mesiace uplatní daňovník pokračujúci v činnosti po zomretom daňovníkovi, pričom zvyšná časť odpisu sa uplatní už v mesiaci, v ktorom bol majetok zaevidovaný v majetku daňovníka pokračujúceho v činnosti po zomretom daňovníkovi.“ Aj tu chcem upozorniť na doplnenie v § 54 o nový odsek. Tento bod nadobúda účinnosť 1. januára 2006, a to z dôvodu jednotnej metodiky účtovania a zdaňovania počas celého kalendárneho roku. Zdôvodnenie. Zákon špecificky nerieši a ani sa nedá aplikovať žiadne ustanovenie zákona, ako sa odpisuje obchodný majetok daňovníka, fyzická osoba, ktorý využíval takýto majetok na podnikanie v roku, keď zomrel. Nie je riešený ani ten prípad, keď po zomretom daňovníkovi pokračuje vo vykonávaní činnosti iný daňovník dedič. Toto nové ustanovenie práve preto špecificky rieši odpisovanie tohto majetku a nielen len u daňovníka, podnikateľa, ktorý zomrel, ale aj u toho daňovníka, ktorý pokračuje v činnosti po tomto zomretom daňovníkovi. Ak totiž ideme podľa platného zákona o daniach z príjmov, je možné odpisovať majetok, ktorý má daňovník vo svojom majetku k poslednému dňu účtovného a zdaňovacieho obdobia. Takto riešime metodický problém, ktorý sa v praxi často vyskytuje. Ďakujem za pozornosť, toto bol posledný pozmeňujúci návrh.