P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-05-20):
V. Tkáč, poslanec: Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážená pani spravodajkyňa, dámy a páni, dovoľte, aby som niekoľkými slovami sa pokúsil uviesť širšie súvislosti, než je suma 5 %. Chcem v tejto súvislosti uviesť, že pán minister ako predkladateľ v mene tejto vlády pokračuje v tej sínusoide smerom dolu po voľbách od septembra 2002 a permanentne a systematicky zásobuje parlament reštrikciami, pretože navrhovanú sumu 5 % môžem aj z ľudského, aj z politického, aj z odborného hľadiska považovať za absolútnu reštrikciu. V tejto súvislosti treba uviesť, že sme dostali analýzy od Jednoty dôchodcov i od Helsinského občianskeho združenia, predpokladám, že poslanci majú tieto podklady, ale že existujú aj iné dôvody a súvislosti, na ktoré by som vás chcel upozorniť, ak si položíte na stôl všetky kroky a opatrenia ministerstva, ale aj Dzurindovej vlády v súvislosti s financovaním sociálnej sféry. Skúste sa zamyslieť nad takouto úvahou. A hovoril som o tom už aj v čase mojej kritiky pri skrátenom legislatívnom konaní, ktoré považujem za protizákonné. Rozhodnutie Národnej rady o tom, že sa to postupuje do druhého čítania a do ďalších čítaní alebo vôbec že sa tým budeme zaoberať, je protiprávne. Aj ministerstvo financií uvažuje napr. so zriadením štátnej pokladnice a má systematickú likvidáciu verejnoprávnych inštitúcií v programe. Verejnoprávne inštitúcie sú v tomto zmysle Národný úrad práce a Sociálna poisťovňa. V zákone o sociálnom poistení, ktorý je v medzirezortnom pripomienkovom konaní, sa napr. uvádzajú niektoré skutočnosti, ktoré evidentne likvidujú verejnoprávny charakter a rušia v podstate tripartitný spôsob riadenia Sociálnej poisťovne. Vytvára sa alebo má sa vytvoriť rada riaditeľov s tým, že zdroje Sociálnej poisťovne v obrate, je to zhruba 110 mld. korún, by prešli do štátnej pokladnice. Aké súvislosti z toho vyplývajú a čo s tým? Pán minister presadzuje sumu 5 %, ale riaditeľ Sociálnej poisťovne na tento rok zrejme pri serióznom, povedal by som, národohospodárskom myslení takéhoto pána riaditeľa, musí vedieť, že to zvýšenie nie je len na tento rok a že musia byť zdroje aj na roky budúce, ale že Sociálna poisťovňa aj napriek problémom je solventnejšia, než je tento návrh. Ja sa pýtam, ako sa potom dajú spojiť tieto záležitosti, keď taký vysoký a solventný fond, kde sú zo zákona vstupy, chcete dostať do štátnej pokladnice a nechcete vyčerpať ani tie možnosti a zdroje, ktoré tam sú. Nie je tu záujem spolu s likvidáciou verejnoprávneho charakteru dostať sa k týmto zdrojom? Nie je tu záujem znovu, povedal by som, týmito prebytkami flekovať deficit, ktorý je hrozivý a o ktorom zrejme pred referendom všetci taktne mlčali? Ak si spočítame ďalšie dokumenty z dielne ministerstva financií, ako je koncepcia daňovej reformy, tak je evidentné, že každý priemerný i podpriemerný národohospodár či analytik musí z toho dedukovať strach vlády z hroziaceho deficitu. V tejto súvislosti teda sa šporí, samozrejme, na tej skupine najbezbrannejších a sú to dôchodcovia. Pri všetkej úcte, a ja som známy tým, že pokiaľ môžem, sa snažím podporovať reformné kroky v dôchodkovej oblasti, k reformným snahám musím ale uviesť, že vzniká určitá virtuálna realita, pretože ani jeden reformný krok v súvislosti s kapitalizačným pilierom, ani jeden reformný krok v súvislosti s tým, že v Sociálnej poisťovni sa berie výber, vymáhanie poistného, že tieto sumy prejdú na daňové úrady a že je tu hrozba štátnej pokladnice, pri týchto reformných krokoch to treba povedať, nebude pozitívne vplývať na úroveň dôchodkov, ale ani životnú situáciu súčasných dôchodcov. To si treba jasne povedať. Zvyšovanie či zlepšovanie sociálnej situácie existujúcich dôchodcov či tzv. starodôchodcov, čo je odborný termín, je viazané na 5 %, na nič viac. V podstate ani opatrenia týkajúce sa výberu, vymáhania poistného a pod. cez daňové úrady, čo je vlastne tiež dielom aj Svetovej banky, ktorá tlačí na zjednocovanie výberu, vymáhania, ale aj exekúcií a pod., všetky tieto záležitosti týkajúce sa kapitalizačného piliera sú pre strednú a mladú generáciu. A bodaj by to už bolo dávno za nami. Ale v tejto situácii to nie je snaha pomôcť existujúcej skupine dôchodcov, ktorej pokles životných nákladov od roku 1990 je už dnes neudržateľný. V tejto súvislosti pri vstupe do európskeho priestoru, ekonomického i sociálneho, je tu otázkou, čo tento vstup do tohto priestoru spraví práve so skupinou dôchodcov. A v tejto súvislosti snaha ministerstva je skutočne veľmi silne jednostranná, najmä na oblasť starobných dôchodkov, ešte ako-tak sa dnes diskutuje o dôchodkoch invalidných, o dôchodkoch pozostalých už je problém diskutovať. A skutočne veľmi, povedal by som, zle, nechcem byť horší, sa správa ministerstvo aj pri rokovaniach k dôchodkom, ktoré idú zaniknúť, ako je konkrétne dôchodok za výsluhu rokov, ktorý ohrozuje v podstate niekoľko umeleckých branží. V tejto súvislosti musíme veľmi vážne a kriticky zhodnotiť túto otázku. Po obrovských reštrikciách, keď ste 22 zákonov poslali do parlamentu bez tripartity, v podstate ste obišli zákon o sociálnom partnerstve, treba uviesť, že je to ďalší reštriktívny moment a model tejto vlády. A prepočty, ale aj jednoduché sociologické zistenie v štatistike rodinných účtov evidentne dokumentujú úžasný pokles životnej úrovne dôchodcov v čase už garnitúry, ktorá vládne druhé volebné obdobie. A to už si jednoducho spoza klobúka vybrať nemôžete. V tejto súvislosti si naozaj myslím, že je tu vážny problém aj v nadväznosti na ďalší rast životných nákladov, ktorý nás čaká, ale aj na okamihy, a to si treba jasne sadnúť a povedať, kedy to nastane, čo s prechodným obdobím, v ktorom začne pôsobiť reformné úsilie na strednú a mladú generáciu, ale ktoré obchádza platných alebo súčasných dôchodcov. Ja osobne vidím, naozaj, zásadné riešenie v tom, aby sa našli sily a odvaha z doprivatizácie zabezpečiť vyrovnanie dôstojnej úrovne dôchodcov, ktorí si už nemôžu zabezpečiť svoje životné náklady svojou prácou ani ekonomickými aktivitami, aby sa v tejto súvislosti aj z doprivatizácie vložili do systému zdroje, ktoré budú patriť tým, ktorí tie hodnoty v minulosti vytvorili. To bude najspravodlivejšia privatizácia od roku 1990. A nie je to populizmus, je to jednoducho reálna šanca, akým spôsobom vykryť a čestne a spravodlivo aj z hľadiska prirodzených práv, aj z hľadiska zásluhového princípu dozadu životnú úroveň tejto skupiny dôchodcov. Päť percent je reštrikcia, 5 % nereaguje na rast životných nákladov. A je tu na mieste ešte aj ďalšia otázka. Ak existujú názory, že jedna z podmienok podľa platného právneho stavu zvyšovania dôchodkov, teda rast životných nákladov nastane vraj niekedy až na jeseň, tomu neuverí ani podpriemerný ekonóm, a nie ešte občan, ktorého reštriktívna politika za posledné mesiace obrala o mnohé zdroje. V tejto súvislosti je na mieste otázka, či súčasný systém vyhodnocovania monitorovania životných nákladov, súčasný systém určovania zložiek životných nákladov, spotrebného koša, určovania existenčného minima je vôbec rozumný, racionálny a či je ešte funkčný. Občania to vidia absolútne inak a mnohí dôchodcovia, ktorí si najviac odskákali ekonomické aj sociálne zmeny po roku 1990, to už ani nevidia. Ďakujem pekne za vašu pozornosť. (Potlesk.)