M. Dzurinda, predseda vlády SR: (2004-01-22):
Dovoľte mi, aby som opäť bol tak trošku osobný a hovoril aj z vlastnej skúsenosti. Obaja moji rodičia boli učiteľmi až do dňa, keď otec ako riaditeľ základnej školy odmietol vstup do vašej strany, pán poslanec, do Komunistickej strany Československa a rovnako odmietol záväzok stať sa príslušníkom ŠtB vo vašom režime. V deň mojich krstín, ako mi to rodičia povedali, ho jednoducho vyhodili zo školy, a potom lepil dyhy v Spišskej Novej Vsi v nábytkárskej fabrike až do roku 1968. Mamička mohla učiť potom aspoň v materskej škôlke. Takže veľmi dobre viem a pamätám sa, ako sa žilo v učiteľskej rodine počas vášho režimu, čo všetko sme si mohli, alebo nemohli dovoliť. No a čo sa týka súčasnosti, rovnako si dovolím vyhlásiť, že poznám pomery v učiteľskej rodine, lebo chodím medzi ľudí často a aj vzhľadom na to, čo som vám povedal z osobného kontaktu, mám blízko k tejto komunite, k učiteľom. A viem, ako sa aj dnes v učiteľských rodinách žije a, samozrejme, nebudem skrývať, že to nie je jednoduché, najmä v podmienkach, aké ste generovali vo svojej otázke. Nie je to jednoduché a myslím si, že každému súdnemu človeku v našej krajine je jasné, že to nie je jednoduché. Ale rovnako si dovolím vyhlásiť, že každému súdnemu človeku v našej republike sú rovnako jasné aj ďalšie dve veci. Po prvé, že to nie je výsledok vlád za posledných päť rokov, za ostatné roky, ale je to najmä dôsledok vývoja za desaťročia po roku 1948. A po druhé, rovnako si dovolím vyhlásiť, že každému súdnemu človeku je jasné aj to, že sa usilujeme prijímať opatrenia, aby sa sociálna situácia učiteľov, a tým pádom aj ich rodín, postupne mohla zlepšovať. Nechcem o tom hovoriť veľmi dlho, len pripomeniem, že v minulom volebnom období sme schválili zákon o štátnej službe, zákon o verejnej službe. Súčasťou tejto legislatívnej úpravy boli aj nové mzdové tabuľky a pri rôznych príležitostiach sme sa usilovali, najmä v oblasti školstva valorizovať o mierne viac oproti, povedzme, iným odvetviam, aj keď veľmi dobre som si vedomý toho, že tie možnosti boli a ešte stále sú obmedzené. Ale vytvárať lepšie predpoklady na postupné zvyšovanie platov sme sa usilovali aj v rokoch 1998 až 2003. Kľúčom k tomu, aby sa postavenie učiteľa, a tým pádom aj jeho rodiny, zlepšilo, sú jednoznačne reformy. Pripomínam, že práve k 1. januáru tohto roku sme realizovali reformu základného školstva aspoň z veľkej časti, ktorej princípom je, že sa mení spôsob financovania škôl základných nie podľa počtu tried, ale podľa počtu žiakov. Pripomínam, že v štátnom rozpočte na rok 2004 sme zvýšili rozpočet základných škôl približne o 12 %, hoci detí v základných školách bude menej o 3 %. Tým vytvárame predpoklady na to, aby sa s finančnými prostriedkami lepšie hospodárilo, aby sa postupne vytvárali predpoklady aj na to, že sa mzdové hodnotenie učiteľov základných škôl, ale, samozrejme, aj ďalších stupňov škôl bude postupne zlepšovať. Rovnako vám chcem pripomenúť, že práve k 1. septembru tohto roku pripravujeme zavedenie reformy financovania nášho vysokého školstva. Na jednej strane je pravdou, že v súčasnosti študuje na univerzitách dvakrát toľko mládeže ako do roku 1989, ale, samozrejme, pravdou je aj to, že to stále nestačí, a že tak ako chceme vytvárať lepšie predpoklady na ich štúdiá, chceme vytvárať predpoklady aj na lepšie mzdové ohodnotenie učiteľov. Preto verím, že takúto reformu financovania vysokých škôl k septembru tohto roku podporíte aj vy, pán poslanec. Ďakujem pekne. (Ozval sa zvuk časomiery.)