V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-01-21):
J. Banáš, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán podpredseda, dovoľte, aby som povedal zopár námetov, myšlienok, predovšetkým k čl. 86 ústavy, ktorý predpokladá vytvorenie výboru pre európske záležitosti. Tak ako aj dnes - inak musím povedať, pán predseda, že dnes mám veľký deň, lebo mám tú česť polemizovať s tebou na stránkach Domino fóra, takže to sa hocikomu nepošťastí -, ale myslím si, že sa zhodneme v tom, že aj z tej polemiky nevyplýva, že nie sme za to, aby parlament účinne vládu kontroloval. Ja sa chcem len sústrediť skôr na isté riziká, ktoré vyplývajú skôr z praktického výkonu tohto budúceho výboru pre európske záležitosti. Riešime v podstate dva okruhy problémov a to je z pohľadu medzinárodného, respektíve z pohľadu únie a to je to, čo už pán predseda spomenul, ten demokratický deficit. Obávam sa, že toto sa nám pri najlepšej vôli nepodarí vyriešiť, pretože, jednoducho, problém, že tvorcom európskej legislatívy sú národné exekutívy, je daný statom quo, ktorý je v Európe. Druhý problém, ktorý riešime z vnútorného pohľadu, je, a s tým opäť plne súhlasím, povedzme si otvorene, že Národná rada je v istom zmysle, chvalabohu, už dnes stále menej istou prevodovou pákou vlády, spomeniem si na množstvo zákonov, ktoré sme tu prijímali v zrýchlenom legislatívnom konaní. Ja sa nazdávam, že sú tu zhruba takéto riziká, pokiaľ by sme prijali veľmi rigidný záväzný mandát. Prvé je riziko politické. Povedzme si otvorene, priatelia, aká je stabilita politických strán v Národnej rade. Keď to mám povedať sarkasticky, prepáčte, ja sa pomaly bojím ísť na malú potrebu z obavy, že keď sa vrátim, tak tu bude zase nejaká nová politická strana a toto sa však bude prejavovať práve v tomto silnom výbore! Pretože tento výbor bude vlastne parlamentom v parlamente, nejaký Grand Committee, kde bude, samozrejme, proporcionálne zastúpenie strán, ale aj - logicky - nezávislých poslancov. A keď to prepojíme na ústavu, tak dávame hocikomu v tomto výbore vlastne právo odvolávať členov vlády. To je veľmi vážne riziko, pretože ak to dotiahneme do konca, toto riziko tu je. Proste my naformulujeme istý záväzný mandát a ktorýkoľvek člen tohoto výboru povie: Podľa môjho názoru tento mandát minister v rade nenaplnil a ja navrhujem jeho odvolanie. Môže to byť veľmi nebezpečná zbraň najmä v situácii, kde stabilita je taká, ako som spomenul. Pán predseda spomína ten dánsky model, respektíve fínsky model. No bolo by to úžasné, len treba povedať, že dánska politická kultúra už má za sebou 40 veľmi úspešných demokratických rokov, po prvé, a po druhé, treba povedať ten obligátny argument, že v Dánsku je trvalo menšinová vláda, čiže logicky parlament má silnejšie postavenie. Ja som dokonca aj v tom Domine fóre použil termín, či chceme vyslať Európe istý signál nezrelosti. Ja sa nazdávam, že všetky európske parlamenty pracujú na jasnom princípe dôvery medzi vládou a medzi parlamentom. My máme ten pocit, že treba vládu explicitne a tvrdšie kontrolovať, s tým, samozrejme, súhlasím, ale poďme teraz k tomu praktickému výkonu! Lebo ja sa na to dívam najmä z pohľadu, ako beží tvorba európskych zákonov. Keď navrhne komisia zákon, tak tento ide do pracovných skupín, v ktorých sú zástupcovia vládnej exekutívy, národnej exekutívy, čiže odborníci aj z našich rezortných ministerstiev. V pracovných skupinách sa doťahuje dokonca zhruba 90 % zákonov. To, čo sa nedotiahne do konca, ide do Coreperu, do stálych výborov, kde sú opäť mnohokrát tí istí, alebo iní, ale opäť národní experti a to, čo ostane otvorené, čo je už mizivé percento, sa rieši na úrovni Rady ministrov. Čiže tu nastáva jeden zásadný problém alebo otázka, v ktorej fáze má vstupovať Národná rada do tvorby európskej legislatívy. Logické by bolo od začiatku. Ale ak my budeme vstupovať do tvorby európskej exekutívy na úrovni úradníkov, tak skutočne tu hrozí vážne riziko, na ktoré poukázal aj kolega Miššík, že sa tu zahltíme obrovským množstvom materiálov. Tu si len dovolím pripomenúť, že až do fázy Coreperu, pokiaľ tam sú schválené už zákony, až potom sa prekladajú do národných jazykov. Dovtedy je všetko v angličtine. Povedzme si úprimne a otvorene, či máme takú kapacitu, aby sme tu stovky materiálov boli schopní študovať po anglicky. Obávam sa, že nemáme. Na druhej strane, ak by sme vstúpili do legislatívnej tvorby vo fáze, keď už tam idú ministri, dovolím si tvrdiť, že to už bude viac-menej len formálna vec, pretože ja to teraz príliš zjednoduším, keď to porovnám s prvým, druhým, tretím čítaním v Národnej rade, tak prvé čítanie je vlastne na úrovni pracovných skupín, kde sa teda 90 % zákonov finalizuje, druhé čítanie je Coreper a tretie čítanie, čiže my by sme vlastne ministrom dávali takmer nejaké záväzné mandáty pre to, aby tam dohadovali nejaké bodky a čiarky. Napokon aj dánsky výbor nám jasne povedal, že z tých 300 noriem, ktoré zhruba za rok prijmú, viac-menej všetky sú automaticky schvaľované. To je jasný dôkaz, že v Dánsku je veľmi dobrá kooperácia medzi vládou a parlamentom. Čiže to je jeden z tých takzvaných technicko-administratívnych problémov. To znamená, opäť sa dostávame k tomu, že keby sme nechceli byť formálni, ale naozaj zodpovední, musí byť v Národnej rade veľmi silný aparát odborníkov a ja sa tu musím spýtať: Má vôbec Slovenská republika také kvantum špičkových odborníkov, aj jazykovo vybavených? Vidím, aké problémy sú v exekutíve. Pán predseda, ja naozaj som ďaleko od toho, aby som polemizoval, čo si aj ty tak nejako kriticky vyslovil v tvojom príspevku, že my sa vopred vzdávame, že si to netrúfame. Ja si to trúfam, len ľutujem, úprimne vám hovorím, ľutujem tých ľudí, ktorí budú v tom novom výbore pre európske záležitosti, lebo bude to vlastne nový megaústavnoprávny výbor. Ale dúfam, že nájdeme takých ľudí. Ešte by som chcel poukázať v závere na jeden moment, ktorý je podľa mňa tiež kľúčový a to je takzvaná europeizácia Národnej rady. To znamená, že bezpodmienečne musíme, ak premýšľame nad týmto výborom - a ja sa prihováram aby sme ho mali -, zatiahnuť do kontrolnej alebo spolukontrolnej činnosti s exekutívou všetky odborné výbory. Pretože nie je prakticky možné, aby tí ľudia, ktorí budú v tomto veľkom výbore, boli odborníci na všetko. Ale to už je vec technická, ako by sa to riešilo. Ja chcem na záver, dovoľte, povedať jednu vec, ktorá len nepriamo súvisí s týmto problémov. Takisto ako v Európskom parlamente, rovnako aj v rade, rovnako aj v komisii, priatelia, všetko záleží od kvality ľudí. My môžeme mať, teraz poviem teoreticky, v rade 150 hlasov, dnes máme 7, aj na to musíme poukázať, že si predstavte, že dáme ministrovi záväzný mandát, on príde do rady a povie, no viete, ja nemôžem za to hlasovať, lebo ma Národná rada zaviazala ináč. A oni mu povedia, pán minister, koľko vy máte hlasov? On povie: Sedem. Viete čo, choďte si von pofajčiť, alebo s tými siedmimi hlasmi si tu môžete tak pískať. Ja to veľmi zjednodušujem, hej? Veľmi to zjednodušujem. Ale keby ten minister, keby tí úradníci, ktorí tam prídu v tých prvých fázach, keď to budú špičkoví a a kvalitní ľudia, ktorí dokážu vyjednávať, pretože v tej prvej fáze na úrovni pracovných skupín sa zjednáva. Tam sa to handluje, tam povieme: My vám ustúpime z toho a vy nám ustúpite z toho. Čiže sumárujem, určite sú pravidlá, ktoré vybojujeme pre tento výbor pre európske záležitosti, dôležité, ale podstatne dôležitejšie je, aby nás tam zastupovali kvalitní ľudia, ktorí dokážu na všetkých tých úrovniach, ktoré som spomínal, pre Slovenskú republiku niečo zmysluplného vybojovať. Ďakujem vám pekne.