Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2015-06-15):
Vážený pán podpredseda, vážení kolegovia, už všelikto mi hovorí, čo sa do toho miešaš, buď ticho. A nebudem. Tú schôdzu sme zvolali preto, že nás táto téma, samozrejme, zaujíma, myslím, nielen opozíciu, ale aj koalíciu zaujíma, pretože je to téma otvorená. A takých tém je veľa otvorených, netýkajú sa len koalície alebo len opozície, a teda slovenskí ľudia sa pýtajú, kde je pravda. A veľmi často mnohé veci odsúvame dostratena, to všetci vidíme. Mne sa tiež zdá to, že keď som to raz podpísal, aby sa o tom tu hovorilo, a nie aj moji kolegovia, ale viacerí, tak by niekto tu mal vystúpiť a povedať, prečo to vlastne podpísal. Tak mňa nikto s tým nepoveril, ale cítim sa zaviazaný pár slov povedať a vlastne to nebudú ani moje otázky, ale budú to ľudí z ulice, ktorí čakajú na to, že niečo sa pohne a že niekde sa spravodlivosti zadosťučiní. Ja som prišiel do tohto parlamentu v roku 2012, vtedy Gorila už bežala, bolo nejaké uznesenie, že každý polrok sa bude o nej tu hovoriť, tri-štyrikrát sa o nej hovorilo. Bolo to veľmi, by som povedal, až také trápne, až troška aj urážlivé pre parlament, lebo vlastne tu sa vyskakovalo, vykrikovalo, správa bola veľmi strohá, veľmi jednoduchá, vyšetruje sa, bude sa vyšetrovať, zas to išlo dostratena. Proste som sa divil, že vlastne aj z opozície už všetci rezignovali a nepripomínali to uznesenie, že každý polrok by sa malo o tom debatovať, tak teraz sme to trocha snáď pripomenuli. V 2016 končíme a mnohé veci sa nedotiahli, tak ja by som aspoň do smrti sa rád dozvedel, ako to vlastne bolo a kde teda je pravda. Nakoniec to, že tu pán špeciálny prokurátor bol, nebolo zbytočné, napríklad on povedal niektoré veci, ktoré sú zaujímavé. To, že bolo 13 ukončených káuz, to som prvý raz počul, by ma zaujímalo, ktoré ukončené kauzy boli, či niekto bol potrestaný, niekto bol oslobodený, to je úplne tak potichučky, nič sa o tom nehovorí. Sedem pokračuje káuz, tiež by ma zaujímalo, ktoré sú tie kauzy, ktoré pokračujú, a teda aká je nádej, že sa raz aj skončia. To, že 45-tisíc stránok spisu už existuje, tak to je už šílenstvo, to je tiež nová informácia. To, že 650 výsluchov svedkov, 12 právnych pomocí zo zahraničia a tak ďalej, to sú informácie, že to beží. Len proste beží, beží zajac a stále ho chytáme za chvost a stále nám uteká. Čiže toto nás musí mrzieť, znova sa vráťme k tomu, objektívne skúsme posúdiť, kde je pravda, čo sa ešte dá v tom urobiť, napríklad ešte v tomto volebnom období sa ešte niečo udialo, veľmi sa obávam, že sa moc neudeje. Mojím dôvodom, prečo som sa aj prihlásil, bolo to, že som čítal správu generálneho prokurátora, už som sa to tu v jednej poznámke snažil povedať, to je dobrá správa, komplexne sa posudzuje, čo sa tu v kriminalite deje. Ináč špeciálny pán prokurátor tam mal päť a kúsok strany, veľmi suchej a takej veľmi, by som povedal, všeobecnej a v celej správe generálneho prokurátora ani slovo o Gorile, teda už keď nie o Gorile, tak o korupcii, vôbec nič o verejných obstarávaniach podvodných, o mnohých iných veciach, daňových rajoch, schránkových firmách. To sú veci, ktoré každého zaujímajú, každý vidí, že to nie je férové. A v správe GP vlastne o tom prakticky nič nebolo a takisto v správe špeciálneho prokurátora. Ale tá správa špeciálneho prokurátora už niekoľko rokov je veľmi suchá a ja neviem, prečo by nemohol viac povedať o svojej činnosti a predstaviť svoj úrad aspoň parlamentu. Ale to som už sám, myslím, už tiež povedal. No, napríklad tie nemajetkové ujmy. Tak musí nás to mrzieť, keď tuná pán Mičovský, ktorý tu bojuje za lesníkov veľmi kvalifikovane, naraz ho niekto vraj súdi, to som sa teraz dozvedel, o 100-tisíc euro za to, že tam bol nejaký zmanipulovaný tender. Lebo však jasné, že drevo sa vyváža von vo veľkom, teraz som bol pred pár dňami, včera vlastne, v Demänovskej doline, je tam krásna tabuľa, že lykožrút, boj proti lykožrútom pomocou európskeho projektu, a vykácané dva-tri pre J&T, lyžovačka nejaká, tak lykožrút, vlastne tak bojujú proti nemu, že tam vykácu dva kopce, a takých kopcov tam už bolo desať vykácaných. Čiže 100-tisíc dostane za to? Politik, niekto naňho povie, že je to a to, vzápätí chce vyhrať tiež milióny doslova, a pritom naozajstná obeť trestného činu nedostane temer nič. Ja som to už tu spomínal. Vnúčika mi zabilo pri nehode, osem rokov sme sa súdili o to, aby 3 300 euro dostal ako odškodné za to, že vlastne zomrel zavinením úplne druhej strany. Čiže to sú absurdné právne nonsensy, ktoré už nechcem tu zdôrazňovať, ale tiež sa patrí, či to by nás malo zaujímať, aby sa také veci nekonali. No, ja poviem teraz snáď jednu vetu, ktorá trocha s tým nesúvisí, ale predsa s tým súvisí, za to ma všelikto nebude mať rád. Ale to, že tých neobjasnených Goríl tu beží veľmi veľa a že sme si už na to vlastne zvykli, že sa to neobjasní, že ide to dostratena. Slovensko si na toto už zvyká, by som povedal, 60 a 15, 75 rokov. Že proste veci sa udejú a nikoho nepotrestajú. Je to také až, by som povedal, prekliatie Slovenska, že to takto je. Slovensko je, áno, naozaj aj národ holubičí, aj trpel, aj všetko toto, ale pritom tieto veci, ktoré spomeniem, nerobili ani Marťania, ani Rusi, ani Nemci, ani Maďari, ani Češi, ani nikto, ale robili to naši ľudia, ktorí porobili veľa zlého, a pritom išlo to dostratena, spraví sa vždy čiara, išlo sa ďalej. Tak nechcem pripomínať Židov a všetko, čo s tým súviselo, nechcem pripomínať eštebákov, normalizátorov a tak ďalej, dnešných kapitalistov, ktorí prepúšťajú ľudí, vytunelujú fabriky. Ale tých kolaborantov s fašizmom, arizátorov, eštebákov, udavačov, likvidátorov reholí, kulakov, učiteľov a tak ďalej, tu bolo veľmi veľa, vlastne nikomu sa nikdy nič nestalo. Tu bolo 70-tisíc nespravodlivo odsúdených politických väzňov, boli tu normalizátori po roku 1968, ktorí 20 rokov odstavili veľkú skupinu ľudí, a nič, celkom sa im nič nestalo. Po novembri ´89 v našom holubičom národe nadšenie rýchlo vystriedal egoizmus, závisť a nenávisť. Daniel Hevier, spisovateľ, povedal, a možná som to tu už niekedy povedal: „Revolúcia v roku ´89 nás všetkých oslobodila, duchovne založených k duchovnu“, a teraz prepáčte za výraz, „a hajzlov k špinavostiam. Vyústilo to do súčasného mafiánskeho kapisocializmu.“ Tu končí Daniel Hevier. A teda, bohužiaľ, tie Gorily pokračovali straníckymi privatizáciami, korupčnými aférami, klientelizmom a vždy sa všetko vyriešilo hrubou čiarou. Pamätáte si aj na prvé privatizácie ´94-95, keď tie rozdiely, ktoré vtedy vznikli, sa už nikdy nedohonia tými podnikateľmi, ktorí naozaj pracujú, fachajú. Tam to vlastne začalo, keď naše striebro, VSŽ, sa odovzdalo pár minút pred koncom vlády do rúk iných a tak to pomaly išlo a dnes je VSŽ tam, že ani futbalový klub v Košiciach nevedia podporiť. Ale bola tam Nafta Gbely, bolo tam milión privatizácií, boli tam rôzne udania, ktoré sa vlastne ani novými vládami nikdy nepotvrdili a žiadna vláda si s tým prsty nelámala. Pamätáte si veľmi dobre na tie prípady. To ma mrzí teda a ja som tu nedávno povedal, ako sa privatizovalo. Človek, ktorý bol pri tom, tri strany, jeden riadok, jeden podnik a tých pár ľudí, čo tam sedelo, nechcem povedať, že gadžov, Ferovi áno, Mišovi nie, Janovi áno, tomu hento, za jeden deň bolo všetko privatizované, rozdané kamarátom, od ktorých sme mohli čakať nejaké revanše. Čiže toto tiež je zlo, ktoré sa pred nami valí, ktoré sa nikdy nepotrestalo. A tie mnohé podniky sa vytunelovali, mnohé sa predali, mnohé išli do krachu a potom sa predali a tak ďalej. Čiže to je naša vina, Slovenska, aj Gorila je na konci toho alebo niekde v strede, by som povedal. Málo sa tu hovorí o príčinách toho všetkého, že je nedostatok morálky, zlá výchova ľudí i nevhodný výber. A už vyšetruje sa to temer desiaty rok a to je už troška veľa. Napríklad nikto tu nespomínal, ako sme sa to pýtali, tak existujú Gorilie nahrávky, alebo neexitujú? Voľakedy sme hovorili, stratili sa, určite existujú, ticho je o tom. Ja by som sa rád dozvedel, či existujú. Určite existujú. A potom otázka, ako je možné, že finančné skupiny naozaj získali taký vplyv nad politikou a ekonomikou? Česi okolo toho majú teraz veľa diskusií, to určite príde aj sem, o tom sa tu tiež relatívne málo hovorilo. Vážení, záverom čo povedať? Slovensko je šokované tým, že vlastne na každú kauzu, na každý prípad, ale aj zahraničný, sa objaví desať článkov proti, desať článkov za. A vyberte si. Žiadne analýzy, ktoré by troška informovali ľudí, jeden platený tými a druhý tými, a tak píše, aby svojim majiteľom novín, televízii sa zavďačil. Čiže troška musíme aj my ľuďom otvárať oči, kde je tá pravda. Nie všetci sú zlodeji, ani v tomto parlamente, ani vo vláde, ani v spoločnosti. A teraz je to takto polarizované, tak vlastne všetci vyzeráme ako zlodeji, ktorí kradnú, a proste všetci sú politici lumpi. Ja chcem, to je troška také kresťanské, ale o tom som presvedčený hlboko svojím životom, že každý ukradnutý cent sa raz vráti a padne na toho človeka, a veľmi tvrdo padne. Čiže darmo ste si privatizovali alebo zobrali, alebo neviem čo, nebude to, ako my hovoríme, Božie požehnanie na tom, ale aj ľudsky sa to tomu človeku vráti a veľmi na to doplatí, potom darmo bude kričať. A to, že nepotrestané zlo sa vracia, stále to je tuná Božia pravda. Lev Tolstoj povedal raz takú vetu, to ešte dokončím, ale iste to všetci poznáte, je to vo Vojne a mieri a tá veta znie takto: „Ak sa zlo spojí, aby robilo zle, tak aj dobro sa musí spojiť, aby bojovalo proti zlu.“ Chcem zdôrazniť, ten boj ide nad národy, strany, štáty, rodiny a ide dokonca nad jednotlivcov. Blížia sa voľby a ten vyhrá, kto sa pokúsi Slovensko zjednotiť. A určitá aliancia proti tým lumpom by tu mohla a mala byť, lebo fakt to ide dole vodou a tých káuz sa kopí a ľudia nám to spočítajú, keď nebudú absolútne nikomu veriť. A to je chybou, lebo iný systém momentálne nemáme ako, ten je zlý, ale proste lepší nateraz nikto nevymyslel, hoci by ho vymyslieť mal. Ďakujem.