J. Ivančo, poslanec: (2008-01-21):
A je to to, že ako opozičný politik, ako opozičný politik, ako opozičný politik celkom slušne zbohatol. A zdá sa, že aj za celkom slušné ceny si nakupoval síce malé, ale parcely, na ktorých sa dá postaviť celkom slušná vilka. Takže možno by stálo za to, aby pán premiér nás poučil o tom, ako sa robia takého výhodné obchody, pretože sa nám vyhráža, že môžme sedieť aj vo väzení, takže možno by sme to potrebovali. Takže vyzývam pána premiéra, aby nám bližšie ozrejmil to, ako sa obchoduje v opozícii. Takže toľko na úvod. Teraz by som prešiel k tomu, čo vlastne chcem povedať k činnosti Roberta Fica ako predsedu vlády. Na úvod uvediem niekoľko negatívnych znakov súčasného štýlu vládnutia Roberta Fica. Predovšetkým je to nevídaný klientelizmus, prehnaný populizmus, ignorácia a vyhrážky opozícii, útoky na novinárov, spochybňovanie investorov zakrývaním neschopnosti plniť sľuby je hľadanie nepriateľa a podobne. Jeden z typických príznakov nástupu Roberta Fica do priemiérskeho kresla je povyšovanie politických cieľov nad základné, elementárne, demokratické pravidlá a vedomá príprava zákonov zo strany vlády, ktoré pošliapavajú základné princípy ústavnosti a, žiaľ, stále silnejšia absencia zábran pri uplatňovaní moci. A stále častejšie, ako hovorí náš pán premiér, slovíčko „a just“. Problémom číslo jeden je v súčasnej vláde klientelizmus. Pán predseda vlády totiž stavil na to, že klientelizmus ľudí až tak netrápi. Skôr ich zaujíma to, aby mali relatívne niečo v peňaženke. Je to také typické: chlieb a hry. Smerovanie spoločnosti ho však veľmi nezaujíma, pretože kde-tu pridá niekomu tisíc korún a očakáva za to veľký potlesk. Bohužiaľ, musíme povedať, že sa mu celkom darí táto politika a ľudia mu skutočne tlieskajú. Bojovať proti korupcii a klientelizmu je však podľa Roberta Fica potrebné „uvážlivým výberom ľudí, ktorí vo verejných funkciách budú schopní obstáť“. Táto veta zaznela na pracovnom sneme strany SMER v októbri 2006 v Trenčíne. Pán predseda, je evidentné, že s výberom vhodných ľudí, ktorí by vo verejných funkciách obstáli, máte vážny problém. Siahli ste totiž na persóny z prostredia privatizérov Mečiarovej éry. Štátne spoločnosti ovládli ľudia blízki sponzorom SMER-u, konkrétne je treba spomenúť mená ako Vladimír Poór, ale aj Juraj Široký alebo aj Július Rezeš. Som presvedčený, že mnohí občania Slovenska si spomenú na bačovanie týchto ľudí za čias Vladimíra Mečiara. Bohužiaľ, sa týmto ľuďom podarilo za vlády Roberta Fica rehabilitovať svoje ekonomické záujmy, bohužiaľ, na škodu nás všetkých. Horúcou témou posledných týždňov a mesiacov roka 2007 a kľúčovou témou od dnešnej schôdze je Slovenský pozemkový fond. Od nástupu nového vedenia vláda nie je schopná efektívne zakročiť proti škandálom, ktoré sa dejú a stále prichádzajú a podľa mňa aj budú prichádzať ďalšie dôkazy o tom, že prostredie fondu bolo neskutočne silne naklonené klientelizmu. Vláda na čele s vami, pán premiér, aj keď neprítomný, je, žiaľ, tak slabá, že nebola schopná zabezpečiť nástup ľudí do funkcií v Správnej a Dozornej rade, ktorých sama vymenovala. Máme tak slabučkú vládu alebo neschopnú, alebo nezodpovednú? Je ešte niekde na Slovensku normálne, aby niekto nenastúpil do schválenej funkcie v najvyššom orgáne spoločnosti štyri mesiace? Otázka znie aj: Kto vládol na Slovenskom pozemkovom fonde štyri mesiace? Ktorá skupina finančná alebo politická, ak tam nevládli relevantne zvolené a menované orgány? Už 25. júna 2007 sa v dennej tlači objavili informácie, že vedenie Slovenského pozemkového fondu podpísalo v apríli 2007 viacero zmlúv, na základe ktorých sa stali reštituenti z južného a západného Slovenska vlastníkmi lukratívnych pozemkov v podtatranskej obci Veľký Slavkov. Na tieto informácie reagovala opozícia už v ten istý deň vyhlásením a tlačovou konferenciou. Pán predseda Fico bol o tejto skutočnosti tiež dobre informovaný. Dokonca jeho podpredseda pán Čaplovič neskôr uviedol, bolo to o dva dni, že má pocit, že „za celým škandálom na Slovenskom pozemkovom fonde je istá skupina ľudí, ktorým ide predovšetkým o obchodné záujmy a kšefty“. To bol citát pána podpredsedu vlády Čaploviča. A pravdepodobne myslel na tú skupinu, ktorá tam štyri mesiace vládla, keď neboli do funkcií ustanovené orgány, ktoré menovala vláda, a ľudia, ktorých menovala vláda. Pán premiér sa od 25. júna 2007, keď sa kauza škandalóznych zmlúv prevalila, k tejto kauze nevyjadril a nekonal až do 12. novembra 2007, a to aj napriek tomu, že ho na tento škandál opakovane upozorňovala opozícia, opakovane zasadal výbor pre pôdohospodárstvo, opakovane poslanci na hodine otázok v Národnej rade, a dokonca aj, ako som povedal, jeho vlastný podpredseda vlády ho upozorňoval na problém v Slovenskom pozemkovom fonde. Pýtam sa vás, pán premiér, čo ste robili od júna do novembra, keď všetko bolo jasné a nič nové sa neudialo a na základe tých istých faktov a informácií, ktoré ste mali v júni, ste až v novembri začali konať? Pri Jureňovi, Brízovi aj teraz pri odvolaní rád fondu ste konali, opakujem, len na základe tých istých faktov, ktoré ste vedeli v júni 2007. Až po verejnom vyzvaní premiéra opozíciou, aby zo škandálu vyvodil politickú zodpovednosť, začal pán premiér konať. Bol odvolaný minister Jureňa a Branislav Bríza, ktorý má byť zodpovedný za podpísanie škandalóznych zmlúv, síce z funkcie námestníka Slovenského pozemkového fondu odstúpil sám, naďalej však zostal alebo ostal predsedom Správnej rady fondu, teda bol vo výkonnom orgáne pozemkového fondu. Teraz, keď bolo jasné, že opozícia neupustí od zvolania mimoriadnej schôdze, po dvoch mesiacoch sa pod tlakom ďalšej kritiky opozície a médií pán premiér rozhodol odvolať všetkých členov Správnej a Dozornej rady Slovenského pozemkového fondu. Teraz, keď bolo jasné, opakujem, že opozícia neustúpi od toho, aby zvolala mimoriadnu schôdzu k vysloveniu nedôvery pánovi predsedovi. Ak by sme neupozorňovali a ustúpili od mimoriadnej schôdze, tak som presvedčený, vážený pán premiér, že vaši nominanti sú tam dodnes. Pritom v novembri 2007 premiér kričal do médií, že ukončí, citujem, „zlodejiny a podvody na Slovenskom pozemkovom fonde“. Jeho sľubované predvolebné tri minúty trvali bezmála dva mesiace. Týmto krokom konečne priznal chybu a uvedomil si zlyhanie svojich nominantov v Slovenskom pozemkovom fonde. Nezabúdajme však, že tieto orgány sú podriadené vláde a títo premiérovi kamaráti, ako to už mnohokrát tu zaznelo, tam bačovali a robili podľa premiéra samotného zlodejiny a podvody skoro jeden celý rok. Pán premiér, čo ešte nevieme o Slovenskom pozemkovom fonde? Pritom zástupcovia Hnutia za demokratické Slovensko, zástupcovia vášho koaličného partnera, hovorili, že 70 % pozemkov chcel prideľovať SMER. To nehovoríme my, hovorili to zástupcovia vašej koaličnej strany, nie opozícia. Pri členoch rád Slovenského pozemkového fondu je dôležité poukázať však aj na to, že vo funkcii i naďalej zotrváva riaditeľ fondu Miloslav Šebek, nominant strany SMER – SD. V súvislosti s pánom Šebekom sú veľmi zaujímavé fakty. Podľa Slovenského pozemkového fondu majú totiž firmy, v ktorých pôsobil či pôsobí práve generálny riaditeľ, od fondu prenajaté milióny štvorcových metrov pôdy. A je nepodstatné, kedy bola podpisovaná zmluva, ale je podstatné to, že do Slovenského pozemkového fondu nastupoval človek, ktorý bol v priamom vzťahu s organizáciou, s ktorou mal podpísanú zmluvu. Slovenské biologické služby prenajímajú jeden meter štvorcový za 10 halierov, Agrospol Hradová prenajíma 4,3 mil. štvorcových metrov za necelý halier na štvorcový meter, AGBM prenajíma jeden štvorcový meter za 4 haliere, Galafruit & Company prenajíma štvorcový meter za 5 halierov. Dámy a páni, štvorcový meter za 1 až 10 halierov v dnešnej ekonomickej dobe je smiešne málo. Spýtajte sa, pán premiér, za koľko to ďalej posúva váš nominant, a spýtajte sa ho, či toto nepokladáte za výpalníctvo. Spýtajte sa ho, koľko mu ten nájom vynáša, aby ste boli dobre informovaný. Pričom v tejto súvislosti sú veľmi zaujímavé slová nominantov strany SMER: „Toto nebola naša kauza.“ Treba pripomenúť, že ak vláda, čo môže, rozhodne, že štátne pozemky si môžu prioritne odkúpiť doterajší nájomcovia, Šebekove firmy budú vo výhode. Som presvedčený, že pán Šebek je len z mnohých nominantov SMER-u, ktorí sa môžu po zmene zákona dostať k zaujímavým pozemkom. Len dodám, že od fondu mali štátnu pôdu prenajatú aj Jozef Guračka a Jozef Stopka, už bývalí členovia Dozornej rady fondu. V Správnej rade fondu sedel aj podnikateľ Peter Kosek, predseda Dozornej rady Spoločnosti Wirgo Trade Center, ktorého len zhodou okolností pravdepodobne je členom predstavenstva aj Juraj Široký. V Dozornej rade fondu figuroval aj podnikateľ Jaroslav Zíšek, v minulosti podpredseda predstavenstva Slovenský hodváb, v rovnakom čase spolu s Vladimírom Poórom, s ďalším z údajných mecenášov SMER-u. Členmi Správnej rady pozemkového fondu bol aj Slavomír Eliáš a Štefan Herman, prvý daroval Ficovej strane v roku 2003 100-tisíc korún, druhý podniká s pánom Ladislavom Ficom, bratom predsedu vlády. Pán premiér sa vôbec netají tým, že Správnu a Dozornú radu Slovenského pozemkového fondu chce opäť obsadiť svojimi ľuďmi. Na pracovnom sneme v Trenčíne v októbri zazneli slová, ako som povedal, o uvážlivom výbere ľudí do verejných funkcií, ktorí budú schopní obstáť. Dodávam, že aspoň budeme vedieť, kto je zodpovedný za ďalšiu činnosť fondu, kto je zodpovedný za ďalšie nominácie. Budeme vedieť, čí to budú ľudia, a to pokladám za pozitívne pri tejto kauze. Pritom práve pán premiér prišiel v čase koaličnej krízy v novembri 2007 v STV s tým, že pozemkový fond chce odpolitizovať a nový pozemkový fond by mal byť kreovaný viac apoliticky. Opäť názorová vývrtka pána predsedu vlády. To znamená, že nás pán premiér buď ťahá všetkých za nos, alebo napĺňa svoju vlastnú predstavu o riadení štátu, pretože hovorí, moc je dôležitá na uplatňovanie vlastných predstáv o riadení štátu. Preto treba nahlas povedať, že do SPF prídu ďalší nominanti SMER-u, aby uplatnili, dodávam, tak predstavu Roberta Fica o riadení štátu v Slovenskom pozemkovom fonde. Presne tak, ako to bolo aj doteraz a terajší nominanti tiež uplatnili predstavu Roberta Fica o riadení štátu v Slovenskom pozemkovom fonde. Na margo kauzy okolo pozemkov SPF predseda vlády uviedol, že chystá totálnu rekonštrukciu SPF. Tu však nestačí vymeniť iba členov rád, pán predseda, tu ide o spreneverenie obrovského majetku. Vy sám ste hovorili, že nebudete sa prizerať na zlodejinu za 1,5 mld., pritom vám chcem povedať, že pod taktovkou nominantov strany SMER sa to všetko dialo a zodpovedný musí byť predseda vlády. A to nežiadame len my opozícia, ale spomeňte si aj na odchod ministra Jureňu, pretože ten chcel to isté. Kedy sa nie podľa nás, ale podľa vášho koaličného partnera stal problém v Slovenskom pozemkovom fonde? Podľa HZDS vtedy, ak tam nastúpili nominanti SMER-u, myslím, že to citoval kolega Frešo konkrétne. Ďalším dôležitým dôvodom odvolania pána premiéra Fica je jeho správanie vo vzťahu k opozícii a médiám, ale aj k dehonestácii postavenia Slovenskej republiky vo vzťahu k zahraničiu. Konkrétne mám na mysli neštandardné správanie predsedu vlády v súvislosti s účasťou na recepcii krajiny, v ktorej sa nedodržiavajú základné demokratické princípy a ktorá len v nedávnom čase vyhostila dvoch slovenských občanov. Účasť premiéra Fica na recepcii kubánskeho veľvyslanectva pri príležitosti výročia víťazstva diktátorského režimu nielenže vyznieva ako vyjadrenie sympatií k tejto krajine, ktorá potláča akokoľvek ľudské, ale aj občianske práva, ale po tom, čo boli vyhostení slovenskí občania, podotýkam, humanitárni pracovníci, to nemôžeme povedať ináč, ako arogancia voči občanov vlastnej krajiny. Pán premiér, dnes ste tuná na opozíciu nakričali, no pri fajčení cigary s kubánskym veľvyslancom ste boli zarážajúco ticho. Našich ľudí tam vyhostili a vy ste ticho fajčili kubánsku cigaru. Pýtam sa – prečo? Vo vzťahu k opozícii je známa precitlivenosť pána premiéra na kritiku vládnej moci a až príliš pripomína zašlé časy. Jeho nedávny výrok na známom už slávnostnom sneme strany SMER 8. decembra v Prešove o tom, že „opozícia môže byť rada, že sedí v parlamente a nie vo väzení“, je pre vysokého ústavného činiteľa, je pre predsedu vlády krajiny, ktorá je súčasťou Európskeho spoločenstva, neakceptovateľný a odsúdeniahodný. A v končenom dôsledku je, žiaľ, pravdivým obrazom vnímania politiky premiéra, predsedu vládnej strany, ktorý evidentne čerpá inšpiráciu v Bielorusku, Kazachstane, ako som povedal, na Kube, kde síce nebol na dovolenke, ako nám veľmi rád pripomína, ale cigary kubánske mu evidentne chutia. A pri tom sa dá asi aj veľa naučiť, pretože takéto výroky, takéto výroky a kriminalizovanie opozície sú pre totalitné režimy bežné a často aj prakticky realizované. Ako som povedal, my, pán premiér, žijeme v demokratickej krajne a vďaka bývalej vláde, i keď sa vám to nepáči, v krajine, ktorá je súčasťou Európskeho únie. V krajine, kde opozícia má morálne právo kritizovať a bude vás kritizovať a poukazovať na vaše nedostatky, ale aj na nevhodné správanie a konanie. Vyhrážanie sa opozícii za jej kritiku na adresu vlády zo strany predsedu vlády je autoritatívna až diktátorská praktika, ktorá vynáša len osobu jedinca, likviduje iný názor, ale, ako som povedal, evidentne školenia pri cigare vám prospievajú. Pán premiér si naštrbil vzťahy aj s médiami. Tie sú už dlhší čas dosť napäté, problém vidím v tom, že pán premiér vstúpil do vzťahu politici a médiá absolútne nevhodným a, žiaľ, aj nekompetentným spôsobom. V prvom rade jeho zdôvodnenie vlastnej iniciatívy vedie k podozreniu, že ako jeden z najvyšších ústavných činiteľov nebráni verejný, ale skôr skupinový politický záujem. Vo svojom stanovisku výslovne uviedol, že mu vadia publikované nepravdy na adresu vlády Slovenskej republiky, jej predstaviteľov, ako aj, citujem, „politických strán tvoriacich vládnu koalíciu“. Všimnite si, že tu nie je ani jedno slovo o bežných ľuďoch, ochranou ktorých sa právo na odpoveď obhajuje a v krajinách Európskej únie aj zdôvodňuje, je tu reč iba o politikoch, iba o politikoch strán vládnej koalície. Po druhé. Pán premiér, ktorý kritizuje médiá za ich údajnú zaujatosť voči jeho vláde, v poslednom čase odmieta odpovedať na ich otázky, napríklad na otázky denníka SME. Vláda na jednej strane slabo a neprofesionálne komunikuje s médiami, na druhej strane si ide vynucovať korektnosť rezolúciami. Opäť pripomínam, nezabúdajte na školenia od priateľov napríklad z Kazachstanu. Po tretie. Premiér absolútne nekompetentne a škandalózne posudzuje činnosť a poslanie tlačovej rady. Tlačová rada je samoregulačný, to znamená etický orgán. Ak chce vláda jej pôsobenie vymedziť a posilniť zákonom, je to prax, ktorá je charakteristická pre totalitárne štáty, lebo v demokracii etické a právne normy musia byť oddelené. Zvlášť, keď sa jedná o tak citlivú tému, ako je téma médií. Dovoľte mi, ctené kolegyne, kolegovia, ešte pár poznámok na margo populizmu predsedu vlády. Pán premiér na stretnutí s občanmi Klenovca, kam prišiel otvoriť športové ihrisko s valaškou v ruke, prehlásil Juraja Jánošíka za prvého socialistu. Môžme Jurajovi Jánošíkovi pripisovať akýkoľvek pozitívny vklad do histórie Slovenska, jednu vec má však skutočný, nie zidealizovaný Juraj Jánošík spoločnú s Robertom Ficom, obidvaja sa oháňajú heslom „bohatým brať a chudobným dávať“. Lenže o Jánošíkovi by sme mohli vedieť aj to, že si na skutočne bohatých netrúfol, a to znamená, že si netrúfol na bohatú uhorskú šľachtu. Jánošík prepadával drobných slovenských zemanov, odľahlé gazdovstvá a pocestných remeselníkov. Povedané terajším politickým jazykom, prepadával Jánošík strednú vrstvu. Čo sa týka zbojníckych bánd v slovenských lesoch, tak prirovnanie k moderným výpalníkom je viac ako podarené, pretože, pán predseda, vás prosím, aby pri svojej horlivej ceste po slovenských cestách a ováciách vašich sa obzerajte aj okolo seba. Lebo síce kde-tu niečo z toho, čo ste nenagazdovali, aj hodíte ľudu, ale siahnuť na vysokú slovenskú šľachtu, siahnuť na vašich mecenášov si absolútne netrúfate. V tom máte veľa spoločného s Jurajom Jánošíkom. Riadite sa heslom: „Všetkým potichu zobrať a bohatým neváhať pridať.“ Veď rabovačke za 1,5 mld. ste sa od júna do novembra ticho prizerali. Rovnako populistickým ťahom sú aj výroky premiéra na margo obchodných reťazcov, kde obchodníci sú podľa pána Fica akýmsi triednym nepriateľom, ktorý rozvracia ekonomiku, a dokonca podľa neho ohrozujú zámer vlády pristúpiť na zavedenie eura, pretože zvyšovanie cien potravín môže mať negatívny vplyv na mieru inflácie. Myslím si, že tento iluzórny výrok nie je hodné ani komentovať, ale nepriateľ je na svete. Premiér je iluzionista, ktorý kúzli, sľubuje, zavádza, dokonca je aj zahľadený do seba. Žiaľ, obecenstvo tlieska, tlieska na pekné zákulisné hry, o ktorých veľmi málo vie. Pán predseda, vaše silové reči na adresu zdravotných poisťovní, vaše silové reči na to, ako nepodľahnete arbitráži, sú bohapustým zavádzaním. Dnes aj predavačka v Tescu, ak urobí pri výkone práce chybu, je nútená zaplatiť náhradu. Chcem sa spýtať pána premiéra vlády Slovenskej republiky, ak Slovensko prehrá arbitráž s investormi, kto zaplatí? Či to zaplatíte vy, alebo sa zložíme všetci? A chcem sa vás spýtať už teraz, čo poviete ľudu potom, koľko nás bude stáť tento váš výstrelok so zdravotnými poisťovňami? Sociálny štát, politika pre ľudí či vianočný príspevok, to sú heslá, ktorými vytvárate ilúzie a čo to všetko vy ešte len dokážete. Že dokonca poznáte problémy ľudí a že trápia ich vaše problémy. Opak je však, žiaľ, pravdou, pretože ste už zabudli na zníženie cien palív, DPH máte v rukách. Načo potom to zvyšovanie cien? Pristúpte na to a ceny môžu ísť dole. Kde je sľubované zníženie cien potravín? Dnes pán premiér hovoril o cene plynu. Plyn veľkoodberateľom išiel hore, plyn maloodberateľom sa nehýbal, teda myslím cenu, lenže cena tepla išla hore, to pán premiér nepovedal. Kde sú reči o tom, že rovná daň je len pre bohatých? Kde je napĺňanie vety o troch minútach pri zlyhaní vašich nominantov? Pán premiér si myslí, že vládnuť populárne sa dá donekonečna. Ja mu hovorím, že nebojte sa, pán premiér, prídu aj iní, ktorí vám budú zobať z ruky, ale bude ich stále menej. Dovoľte mi na záver krátke zhrnutie. Klientelizmus spojený s blízkymi osobami pánovi premiérovi a strane SMER, populizmus a sľuby, ktorými pán premiér zavádza slovenských občanov, a dehonestujúce správanie pána premiéra vo vzťahu k opozícii a médiám, to všetko, si myslím, sú dostatočné dôvody na to, aby pán premiér mohol zobrať na seba politickú zodpovednosť za to, čo sa deje na Slovensku. A keď už nie, pán premiér, aspoň na to, aby ste sa zamysleli, kam vediete túto krajinu. Ďakujem. (Potlesk.)