V. Veteška, podpredseda NR SR: (2003-04-09):
I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, dámy, páni. Dovoľte aj mne trochu prispieť do tejto diskusie, aj keď si myslím, že vo výbore pre európsku integráciu sme uvedený materiál podrobili tak náležitej kritike, ako aj náležitej pochvale za výsledky, ktoré sa podarilo ministerstvu dosiahnuť. Veľmi ma mrzí, že táto diskusia, tak ako už spomínal aj jeden z rečníkov, prebieha až v apríli. Predstavovala by som si ako dobrý nástup na začiatok roka, aj keď rešpektujem, že otázka rozpočtu a programového vyhlásenia vlády a náš rokovací poriadok znemožnil tento postup. Pevne verím, že do budúcnosti budeme postupovať tak, aby sme sa k otázke zahraničnej politiky mohli vyjadriť v našom parlamente aj skôr. Mnohé z vecí, ktoré som chcela povedať, už povedal pán poslanec Béreš, aj ja som chcela previazať otázku zahraničnej politiky a otázku nášho vstupu do Európskej únie s nedostatočnou koordináciou rezortu s podpredsedom vlády, ktorý zodpovedá za príslušný rezort. Ale teraz by som chcela vyzdvihnúť, vážené dámy, vážení páni, možno inú záležitosť. Predpokladala som, že krok, ktorý si odvážilo urobiť Hnutie za demokratické Slovensko a Slovenská národná strana v roku 1992 vo Federálnom zhromaždení, nájde svoju odozvu až v neskoršej histórii. Je veľmi dobré, že už dnes môžeme zhodnotiť tento krok, že keby nebolo vtedy politickej odvahy časti garnitúry na Slovensku a v Čechách, ktorí prevzali zodpovednosť za rozdelenie štátu, dnes by sme možno túto otázku neprerokúvali a dnes možno ako Slováci by sme sa dívali na našich bratov Čechov v spoločnom Československu a možno by sme sa tiež tešili z členstva v Európskej únii, ale musím povedať trochu obrazne, išli by sme tam na chrbte niekoho iného. Stačí, ak si pozrieme roky predchádzajúceho obdobia, aké množstvo Slovákov mohlo byť v našich zastupiteľských úradoch, aké množstvo Slovákov malo možnosť hovoriť do otázky rozhodovania v takýchto záležitostiach. A preto z tohto hľadiska dnes, aj keď rešpektujem rozdiely, ktoré medzi našimi štátmi sú, môžem povedať, že dnes Slovensko dostalo príležitosť byť v Európskej únii ako zvrchovaný a suverénny štát. A práve preto ešte stále porovnávam, v čom za Čechmi zaostávame. To napríklad obnažila aj včerajšia naša diskusia, diskusia parlamentnej delegácie, ktorá bola na návšteve v Českej republike.  Mali sme možnosť vidieť trochu inú dynamiku a inú prípravu pri  informovaní občanov. Ide o kampaň, ktorá je neporovnateľne lepšie aj finančne dotovaná ako na Slovensku, ale ide aj o lepšiu prípravu poslancov. Pán minister, trochu mi prekáža, a kritizovali sme to skutočne veľmi vo výbore aj pri našich stretnutiach s podpredsedom vlády, že kampaň je mobilizačná, že kampaň má skôr črty, aby sme občana dostali tam, kde ho potrebujeme, ale aby sme ho dostatočne neinformovali. Myslím si, že táto kampaň mala byť viacej vo verejnoprávnych médiách možno aj zásluhou vlády. Treba, aby občania vedeli, že Európska únia, to nie je len poľnohospodárstvo, to nie sú len počty kráv a litre nadojeného mlieka, ale sú to aj práva občanov, ktorí tam žijú, že sú to aj určité hodnoty a určité postavenie občana ako obyvateľa tohto štátu. Takže, pán minister, ja vás poprosím, aby ste sa snažili zo svojho postu ministra zahraničných vecí urobiť náležité kroky, aby ste možno na zasadaní vlády vysvetlili, že je pre nás smutné, keď aj veľvyslanec Európskej komisie už začal radšej so svojou kampaňou a že ani jeho odporúčania nenachádzali u podpredsedu vlády odozvu. Chcela by som sa ešte zmieniť, pán minister,  aj o iných veciach, a to je o veciach, ktoré sú priamo vo vašej kompetencii. Zdá sa mi, že aj napriek tomu, že stále hovoríme o nediskriminácii a že stále hovoríme, dokonca máme aj jeden z našich výborov, ktorý sa zaoberá právami žien, ešte stále je málo žien v diplomacii. Viete veľmi dobre, že  veľvyslankyne typu pani Krasnohorskej alebo pani Garajovej sú alebo boli veľvyslankyne par excellence. A veľmi ma mrzí, že sa mnohým, ktorí boli vymenovaní v období Mečiarovej vlády, mnohým sa dal punc, že boli politickí nominanti. Myslím si, že teraz je  politických nominantov neúrekom, a práve preto ma mrzí, že veľvyslankyňa pani Garajová, ktorá si skutočne svoju úlohu zastala veľmi dobre a bol to mimoriadne ťažký post, bol to post na multilaterárke, ktorá je vždy ťažšia navyše v Štrasburgu, kde predsa len Slovensko malo dosť veľa problémov, že sa zrazu stratila z vášho portfólia. Bola by som veľmi rada, pán minister, keby ste v tomto období určitým spôsobom aj skoordinovali návštevy vrchných predstaviteľov štátu. Aby sa nestali prípady, ktoré sa stávali ešte aj v predchádzajúcej vláde, že v jednom týždni sa vystriedali tri návštevy predstaviteľov SR v jednom zo zahraničných štátov a aby možno nedochádzalo tak veľa k pracovným návštevám, ale viacej k oficiálnym návštevám našich vedúcich predstaviteľov. Pevne verím, pán minister, že to, čo tu spomenul aj pán poslanec Figeľ, že Slovensko v hlasovaní dopadlo, tak ako dopadlo, budete vedieť aj vy náležite oceniť. Treba sa poďakovať všetkým pracovníkom, ktorí sa zúčastnili hlavne v tomto období na vyjednávaní. Bola by som veľmi rada, keby ste dosiahli alebo dohliadli aj na personálne zastúpenie našich ľudí v jednotlivých zahraničných inštitúciách, do ktorých Slovensko platí nemalé kontingenty. Myslím si, že práve v týchto inštitúciách sa nám môžu mladí ľudia dobre dovzdelávať a získať určitú skúsenosť v takzvanej európskej byrokracii, čo Slovensko dnes potrebuje ako soľ. Špeciálne by som bola rada, pán minister, keby ste na najbližšom rokovaní vlády upozornili jednotlivých rezortných ministrov, že nech skúsia skontaktovať svojich partnerov či už v Českej republike, alebo v Maďarsku a konečne začali vydávať v slovenčine komparujúce normy dotazníkov a  formulárov, ktoré bezpodmienečne budeme potrebovať. Ja si vám dovolím jeden z týchto materiálov teraz odovzdať, ktorý som získala napríklad včera v Českej republike, a veľmi ma mrzí, že u nás na Slovensku tieto materiály dnes nie sú. Potom sa zahraničie zneužíva  takým spôsobom ako dnes ráno vo vystúpení pána ministra zdravotníctva, ktorý povie, že aj Nemci idú robiť reformu podľa nás. Neviem, veď donedávna nám zase hovoril, že Nemci majú 5 návštev pacienta do roka a Slováci 15, či teda idú zvyšovať počet návštev, alebo v čom sa nám chcú priblížiť. Posledný dodatok možno vyprovokoval  vo mne pán poslanec Figeľ, keď hovoril o deklarácii ako o dodatku. Myslím si, že deklarácia o ochrane života mala odznieť ráno v našom prvom prerokúvanom materiáli, a to bolo v materiáli, ktorý sa týkal zdravotníctva.  Myslím si, že nám chýba úcta k životu a úcta k ľuďom, ktorí majú možno menší mešec peňazí a nemocnica sa im bude otvárať až na základe koruniek. Tam mala byť zakotvená úcta k životu a  zdraviu a k budúcnosti Slovenska. Pretože všetky, aj zdanlivo, zákony, ktoré nesúvisia so zahraničnou politikou, veľkým podielom ovplyvňujú budúcnosť Slovenska ako členského štátu Európy. Včera mi jedna z mladých poslankýň Českého parlamentu povedala, keď sme sa chvíľu rozprávali o množstve slovenských študentov na českých vysokých školách, ktorých predpokladám, že po novom školskom zákone bude ešte viacej, že ich tam vyženieme, že ona študuje toho času na fakulte v Brne. Je tam už veľké množstvo študentov slovenskej národnosti a že už začína zisťovať pomaly medzi ľuďmi nevraživosť voči Slovákom. Všetci sme boli radi, že vzťahy po rozdelení medzi Slovákmi a Čechmi sú podstatne lepšie ako predtým. A to je zahraničná politika, ako budeme budovať svoj štát, keď budeme mať vlastne mladých ľudí v zahraničí. Oni im vytvárajú lepšie podmienky na štúdium a, samozrejme, aj lepšie podmienky potom neskôr, keď zostanú, pretože práve týmto sa uľahčuje prijatie občianstva a stanú sa občanmi iného štátu. Myslím si, že to sú veci, kde by sme mali hovoriť o ochrane budúcnosti Slovenska a jeho života. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)