M. Vášáryová, poslankyňa: (2007-10-18):
To si teraz mám myslieť, že Najvyšší kontrolný úrad platený zo štátneho rozpočtu, NBÚ platený zo štátneho rozpočtu, prokuratúra platená zo štátneho rozpočtu, že o tom budú stále rozhodovať politici, čo tieto úrady budú robiť? Samozrejme, môžeme predpokladať, že budeme mať vlády, ktoré sa budú snažiť obsadzovať všetko. Poslednú upratovačku. Ktoré budú rozhodovať tak, ako sme už boli voľakedy zvyknutí. Ktoré nebudú rešpektovať nezávislosť médií.. Ale to predsa je pesimistický obraz demokratického európskeho Slovenska, ktorý snáď už máme za sebou. Aspoň dúfam. Ja som urobila toto expozé práve preto, že sa cítim veľmi nepríjemne pri pesimistickej predstave, že jednoducho percento určené zákonom dá možnosť riadiť verejnoprávne médiá. Áno, máme tu príklad zvole. Minister kultúry pán Marek Maďarič má plniť zákon, podľa ktorého cez ministerstvo kultúry má financovať stredné vlny SRo. On ho neplnil do posledného týždňa, lebo dôvodil, že zákon mu to neukladá jasne a že on môže a nemusí ho plniť. Nakoniec peniaze, určité peniaze do rozhlasu prišli, čo sme si včera vypočuli na stretnutí výboru pre kultúru a médiá a Rozhlasovej rady. Návrh, ktorý tu máme,  je teda nielen solidárny, sociálny, ako sa hovorilo, ale pre mňa je aj veľmi jednoduchý. A jednoduché veci bývajú vždy tie najlepšie. Tento zákon jasne hovorí, že nebudeme mať  viacej koncesie. Žiaden užívateľ televízie predsa nepodpisuje špeciálnu zmluvu, to znamená koncesiu. Tento návrh čistí náš jazyk a spôsob myslenia o financovaní verejnoprávnych médií. Tento návrh jasne priznáva, že koncesie ruší. Nie ako návrh ministerský, ktorý hovorí, že nerušíme koncesie, zavádzame úhradu. To je taký new speak, že nebudeme hovoriť, že sa zvyšujú ceny potravín, ale budeme hovoriť o úprave cien. To už máme snáď tiež za sebou. Je to jednoduchý návrh, pretože nevytvárame žiadne dodatočné úrady, ktoré potrebujú ďalších 130 miliónov korún na svoju činnosť, budú potrebovať obsadiť miesto riaditeľa, ktoré bude možno obsadzované podľa straníckeho kľúča. Nemusíme sa obávať, že budeme mať eseročku, ktorá bude na nás zbierať informácie. A prípadne sa niekto v tejto eseročke môže pohrávať s myšlienkou ich zneužitia. Nebudeme dávať ľuďom príležitosť na klamstvá. Tiež som o tom hovorila. To znamená, prepisovanie elektriny na starších rodinných príslušníkov, aby nemuseli platiť. Nebude priestor na kombinovanie, na ktoré sú naši ľudia navyknutí ešte spred roku 1989. Naviazanie na výdavky štátneho rozpočtu zabezpečí väčšiu istotu pre verejnoprávne médiá aj tým, že suma sa bude každoročne zvyšovať. Ministerský zákon je len o tom, že teraz sa platí 140, to znamená 100 plus štyridsať10, 15 rokov to isté? Nebudeme musieť uvažovať o tom, či a ako sa budú zvyšovať poplatky. Automaticky so zvyšovaním sumy štátneho rozpočtu sa zvyšujú peniaze pre verejnoprávne médiá. A nebude žiadna licitácia. Ani politická, ani spoločenská. Verejnoprávne médiá zároveň budú navyše vedieť presne sumu, a nielen tento rok, ale aj výhľadovú sumu, pretože robíme rozpočty na tri roky, na tri roky, s ktorou budú môcť počítať. Samozrejme, to ale vyžaduje, aby nerobili dlhy. A dlhy, ktoré robia verejnoprávne médiá, ohrozujú napríklad náš vstup do euro. Myslím si, že tento spôsob financovania zaručuje v tej najvyššej možnej miere, že vedenia verejnoprávnych inštitúcií si budú môcť rozpočítať peniaze a hospodáriť naozaj ako dobrí hospodári. To znamená, minimálne s trojročným výhľadom, čo je myslím veľmi dobré. A preto si myslím, že vedenie verejnoprávnych médií menej ako kedykoľvek inokedy bude musieť chodiť s prosíkom, ohnutý v páse, prosiť na ministerstvo kultúry, tak ako chodila pani riaditeľka verejnoprávneho rozhlasu, aby konečne pán minister dodržal zákon a financoval stredné vlny. Nakoniec vedenia verejnoprávnych médií nebudú musieť chodiť ani za predsedami politických strán, ani za vplyvnými poslancami, alebo za poslancami, ktorí sa hrajú na to, že sú vplyvní, a nebudú nakoniec musieť verejnoprávne médiá ako Slovenská televízia predávať ministerstvám relácie tak, ako sme toho boli nedávno svedkami pri diskusii na tému lykožrúta, do ktorej pre istotu, ako viete, nezavolali nikoho s iným názorom ako pána ministra. A jediné, keď som pozorovala túto reláciu, som pochopila hneď, že nezavolali toho lykožrúta. Takže jeho názor naozaj nepoznáme. Tu sa už veľa hovorilo o tom, že návrh má v sebe aj sociálny náboj a ide o výšku 1 680 korún, opakujem 1 680 korún, ktorú  domácnosť nebude musieť zaplatiť. Je to taký celoročný, by som povedala, „vianočný príspevok“. A je to úspora. Navyše tým, že sa peniaze dávajú zo štátneho rozpočtu, ako tu už bolo povedané, vidím jasný princíp solidarity, lebo tí, čo neplatia dane, tí nebudú platiť vôbec. Tí, čo platia malé dane, budú zo svojich daní platiť vlastne málo. Tí, čo platia veľké dane,  tí budú platiť najviac. To je solidárny princíp. Ale ide aj o politickú zmenu. Zásadnú politickú zmenu, pretože v takto odpolitizovaných médiách budú rozhodovať odborníci a budú môcť pracovať. Je to pre nich veľmi dobrá perspektíva, lebo peniaze sú len prostriedkom na vytváranie dobrej a tvorivej atmosféry pre prácu odborníkov vo verejnoprávnych médiách. A teraz sa pozrime, ako vyzerá dnes jedno verejnoprávne médium. Dovoľte, aby som zacitovala z analýzy pani Benickej, ktorú si tohto roku objednal terajší riaditeľ Slovenskej televízie pán riaditeľ Hreha. Citujem. „STV ako celok nie je dokonca atraktívnym zamestnávateľom na mediálnom trhu. V minulosti napriek tomu dokázalo pritiahnuť ľudí, ktorým je prostredie komerčných televízií mentálne vzdialené, respektíve im nevyhovuje a väčšiu lojalitu dokázali cítiť s verejnoprávnym prostredím. Väčšina tých, ktorí opustili spravodajstvo STV, patrila k tomuto typu. Ale udalosti z leta 2007 poškodili imidž spravodajstva STV v žurnalistickej obci a vo verejnosti a podstatne sťažili v najbližšom období nájdenie odborníkov, ktorí by pracovali vo verejnoprávnom médiu.“ Koniec citátu. Takže proces odpolitizovania a vytvorenia normálnej atmosféry napríklad v Slovenskej televízii je mimoriadne potrebný. A určite to nebude jednoduchá cesta. Bude tŕnistá. Myslím si, že sme si ju po roku 1998 v Slovenskej televízii už raz prešli. Ale schválenie nášho návrhu by mohlo byť prvým krôčikom na tejto ceste. Samozrejme, treba otvorene povedať, že tento náš návrh nerieši úroveň vysielania verejnoprávnych médií ad hoc. Znovu zdôrazňujem, viac peňazí neznamená lepšie médiá. A na to, aby sme sa mohli baviť o definitívnom vyriešení tejto otázky, musíme presne zadefinovať, tak ako nakoniec povedal pán predseda výboru, v tomto s ním súhlasím, rozsah ich poslania a ich úlohy spolu s finančnou kvantifikáciou. V opačnom prípade môžeme urobiť čokoľvek a peňazí bude vždy málo. Ale ide aj o kultúrnu zmenu a o tej by som ešte chcela niečo povedať. Verejnoprávne médiá nie sú len na to, aby občanov čo najobjektívnejšie oboznamovali s novými informáciami alebo sprostredkovávali im edukačné programy, ale majú svoju nezastupiteľnú úlohu v slovenskej kultúre. A schválne spomeniem najmä Slovenskú televíziu, pretože Slovenský rozhlas sa túto úlohu snaží plniť, ako sa len dá. Každý deň počúvania Rádia Devín ma o tom presviedča. Ale stretávame sa s naivnou a veľmi insitnou predstavou, že obnovením televíznych inscenácií, prenášaním divadelných predstavení, operetných predstavení alebo natáčaním filmov sa naplní kultúrny rozmer verejnoprávnej televízie. A tu by som chcela prispieť k tomu, čo robil aj pán poslanec Galbavý, boriť mýty. Televízne inscenácie boli produktom izolovanej kultúrnej scény, ktorá nemala prístup k modernej literatúre, pretože mnoho kníh bolo zakázaných, nesmeli sme cestovať, nemali sme pasy a cez inscenácie sa mohli dostávať do hláv ľudí myšlienky. Myšlienky Thomasa Manna alebo niektorých iných klasikov, ktorí nemohli byť zakázaní, pretože jednoducho nežili, a tým pádom sa nemuseli vyjadrovať ku vstupu vojsk v roku 1968. Urobila som ich 120 a viem, čo bolo našou úlohou. A viem, ktoré myšlienky sme cez nich mali divákovi prinášať. Našťastie, toto dnes už nemusíme robiť. Našťastie, žijeme v slobodnej demokratickej krajine a potrebujeme pre Slovenskú televíziu nové formy a nové myšlienky, ktoré dnes by mali byť hodné modernej verejnoprávnej inštitúcie. Tieto nové formy vzniknú len v odpolitizovaných médiách. A preto si myslím, že tento zákon otvára možnosti zmenou zásadnou, jednoduchou, zmenou politického prostredia a zmenou kultúrnej atmosféry. Ďakujem za vašu pozornosť. (Potlesk.)