P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-02-04):
I. Hopta, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážení členovia vlády, vážené poslankyne, vážení poslanci, prerokúvame v tejto chvíli azda jeden z najdôležitejších zákonov v tomto volebnom období, preto je pre mňa svojím spôsobom zarážajúce a absolútne nepochopiteľné, že členovia nášho najvyššieho zákonodarného zboru tomuto zákonu nevenujú prakticky žiadnu pozornosť. Očakával som, že o tomto zákone budeme viesť rozsiahle diskusie, pretože práve od tohto zákona v mnohom bude závisieť politický život na Slovensku. Keďže prakticky v parlamente neprebehla takmer žiadna diskusia, kladiem si otázku, prečo je to tak. Na výber sa mi natískajú len dve možnosti. Buď je to práve preto, že ministerstvo vnútra pripravilo perfektný zákon a niet k nemu čo dodať, alebo je to preto, že takýto zákon vyhovuje súčasným parlamentným stranám. Aj keď objektívne musím priznať, že zákon v určitých záležitostiach vylepšuje doteraz platný zákon o politických stranách, predsa len musím prikloniť sa ku mnou spomenutej druhej možnosti, že takto navrhnutý zákon zrejme aj schválený zákon o politických stranách vyhovuje súčasným politickým parlamentným stranám. A vyhovuje im preto, lebo prakticky likviduje ich mimoparlamentnú konkurenciu. Vážené dámy, vážení páni, po tom, čo sme nedávno schválili volebný zákon, ktorý zavádza nezmyselnú päťstotisícovú kauciu pre účasť v parlamentných voľbách, ale ktorý takmer o 300 % zvýšil príspevky za hlasy v parlamentných voľbách, aj zákon o politických stranách prichádza s určitými normami, ktoré majú likvidačný charakter pre malé strany. Je preto pre mňa absolútne neprípustné, keď ústavní činitelia našej krajiny tvrdia, že cieľom tohto zákona je aj sprehľadniť politickú scénu na Slovensku. Inými slovami povedané cieľom zákona je zlikvidovať všetky malé strany, aby tie veľké v parlamente už nemali žiadnu konkurenciu. A tak nastáva paradoxná situácia, že ja ako komunista zdvíham svoj hlas na ochranu demokracie v našej krajine, kým predstavitelia strán, ktoré sa pýšia svojou údajnou demokraciou, alebo dokonca majú demokraciu vo svojom názve, ju vedome potláčajú a ešte sa aj tým chvália. Ale aby som bol konkrétny. Politická strana, ktorá chce vzniknúť a následne sa aj zúčastniť parlamentných volieb, na základe tohto zákona a zákona o voľbách bude musieť splniť okrem iného aj tieto podmienky: 1. Nový zákon o politických stranách požaduje pre vznik politickej strany až desaťnásobne viac podpisov, než to bolo doteraz. Ich počet sa z 1 000 zvyšuje na 10 000. 2. Ešte začiatkom 90. rokov bol správny poplatok pri zakladaní strany 1 000 korún. Dnes je to už dvadsaťnásobne viac, teda 20 000 Sk, a nie je vylúčené, že sa v budúcnosti ento poplatok ešte nezvýši. 3. Každá politická strana bez rozdielu musí každoročne zaplatiť audítorovi nemalé peniaze, v súčasnosti približne 50 000 - v budúcnosti to bude určite i viac -, za audit svojej výročnej finančnej správy. Ja sa pýtam, prečo to majú robiť aj politické strany, ktoré zo štátneho rozpočtu nedostanú na svoju činnosť žiadne finančné prostriedky, lebo štát dáva peniaze za volebné hlasy a peniaze na ich činnosť len tým stranám, ktoré vo voľbách prekročili 3 %. Z toho mi logicky vychádza, že ak chce štát robiť audity všetkým politickým stranám, tak by mal potom prispievať na činnosť všetkým politickým stranám, ktoré sa zúčastnia parlamentných volieb bez ohľadu na ich výsledok. 4. Zákon zavádza rôzne finančné sankcie za jeho nedodržanie. Napríklad ak strana odovzdá svoju finančnú správu neskôr, zaplatí 100 000 korún pokutu. A opäť to podľa môjho názoru nemá logiku, pretože ak stotisícová pokuta pre stranu, ktorá zo štátneho rozpočtu dostane milióny, je smiešna, tak tých istých 100 000 korún pre stranu, ktorá napríklad robí iba komunálnu politiku, nežije zo štátneho príspevku, môže byť svojím spôsobom likvidačná. 5. Príspevky na činnosť politickým stranám sa značne zvyšujú. Je to paradoxné, že v čase, keď nám chýbajú peniaze na školstvo, zdravotníctvo, kultúru, sociálnu sféru a iné oblasti politického života, my vynakladáme oveľa viac finančných prostriedkov ako doposiaľ na činnosť politickým stranám. Ešte väčším paradoxom je, že ani jedna z parlamentných strán proti vyšším štátnym dotáciám neprotestuje, aj keď predstavitelia takzvaných ľavicových strán často majú plno rečí o sociálnom strádaní našich občanov. Teraz, keď ide o ich pokladnice, zaryto mlčia a mlčia všetci bez rozdielu. Strany, ktoré budú mať milióny zo štátneho rozpočtu, budú mať z čoho zaplatiť volebnú kauciu 500 000 korún. Kto zaplatí kauciu ostatným politickým stranám, to už nikoho nezaujíma. Ostatné strany sú prakticky vďaka tomuto i volebnému zákonu odsúdené na likvidáciu. V zákone o politických stranách sú aj ďalšie ustanovenia, ku ktorým mám vážne výhrady. Po prvé, myslím si, že nie je šťastné, ak do života politických strán sme zatiahli súdne orgány, konkrétne krajské súdy, ktoré majú na základe sťažností členov rozhodovať o tom, či rozhodnutie straníckych orgánov je zákonné, respektíve či boli, alebo neboli porušené stanovy strany. Po druhé, zákon ukladá stranám prijímať dary vo výške 5 000 korún len na základe prísnej darovacej zmluvy, ale už nič nehovorí o výške členských príspevkov. Ja si myslím, že ak nebudú obmedzené členské príspevky, tak potom jednoducho tie darovacie zmluvy sú jednoducho nanič. Po tretie, neviem, či je šťastné, že zavádzame dvojaké nerovnoprávne členstvo v politických stranách. Prečo to hovorím? Zákon hovorí o tom, že do orgánov strany môžu voliť a byť volení len ľudia starší ako 18 rokov a majú trvalé bydlisko na území Slovenska. Ale už zákon nezakazuje, aby členmi politickej strany mohli byť ľudia mladší ako 18 rokov. Pýtam sa, môžu byť členmi politickej strany aj trojročné deti? Podľa tohto zákona vychádza, že áno. Po štvrté. Ďalším paradoxom tohto zákona je § 24, ktorý zakazuje obciam, mestám a vyšším územným celkom dávať politickým stranám dary alebo poskytovať iné bezodplatné služby. Napríklad ak strany budú chcieť v obci uskutočniť nejaké predvolebné zhromaždenie alebo stretnutie s občanmi, nemôžu dostať od obce, mesta a vyššieho územného celku zdarma ani zasadačku. Po piate. Výročná správa musí podľa tohto zákona obsahovať aj niektoré údaje, ktoré by podľa mňa tam nemali byť. Napríklad. Načo je vedieť Národnej rade, ktorá strana má koľko členov, respektíve iné údaje. Po šieste. Najproblematickejší bod tohto zákona je § 2, ktorý doslova hovorí: „Strana nesmie svojimi stanovami, svojím programom alebo činnosťou porušovať Ústavu Slovenskej republiky, ústavné zákony, zákony a medzinárodné zmluvy.“ Koniec citátu. Ak to strana poruší, generálny prokurátor musí dať Najvyššiemu súdu návrh na jej rozpustenie. Pýtam sa: Budú na základe tohto zákona rozpustené politické strany, ktoré majú vo svojom programe zmenu spoločenského systému v našej krajine, ktoré sa otvorene hlásia k socializmu, respektíve strany, ktoré protestujú proti medzinárodným zmluvám, napríklad proti zmluve o pristúpeniu k EÚ alebo NATO? Myslím si, že na túto otázku by sme mali sa dozvedieť dnes od pána ministra odpoveď. Vážené dámy, vážení páni, z dôvodov, ktoré som uviedol, nemôžem podporiť takýto zákon o politických stranách. Ja osobne som presvedčený, že takto prijatý zákon bude v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky ako aj v rozpore so všeobecnou deklaráciou ľudských práv. Tento i volebný zákon síce bude po formálnej stránke umožňovať účasť na politickom živote všetkým občanom, ale v skutočnosti drvivá väčšina ľudí stratí jedno z najdemokratickejších práv a to právo byť volený. Áno, právo byť volený stratia ľudia preto, lebo tento ich volebný zákon de facto zavádza akýsi finančný cenzus pre ľudí, ktorí sa budú chcieť podieľať na správe našej krajiny. A tak nám naši demokrati síce ponechali ešte právo voliť a voliť budeme všetci, chudobní i bohatí, ale právo byť volený už chudobní zrejme nebudú mať. Vážené dámy, vážení páni, tento zákon je prakticky svojím spôsobom akýsi menší štátny prevrat v našej krajine, ktorý v tichosti zrealizovali všetky parlamentné strany. Deje sa to vo februári a nebojím sa povedať, že je to nový február 1948, len v inom prevedení. Vedúcu úlohu už nebudú mať len komunisti, ale všetky ostatné parlamentné strany. A tak na Slovensku vzniká paradoxne akýsi národný front, ja ako komunista mohol by som síce jasať, ale je mi z toho smutno. Smutno preto, lebo som očakával, že zákon o politických stranách bude ľuďom rozväzovať ruky, aby sa mohli ešte viac podieľať na politickom živote. Ale on im opačne zväzuje a fakticky na dlhé roky zakonzervuje na Slovensku stav, ktorý tu dnes existuje. Je mi smutno aj z toho, že Aliancia fair play síce tento zákon kritizovala a kritizovala ho najmä z dôvodu, že dáva viac peňazí politickým stranám, respektíve že je málo prísny na ich kontrolu, ale už akosi mlčala, keď berieme ľuďom jedno zo základných ľudských práv a to právo byť volený. Vážené dámy, vážení páni, zhasnime svetlo, zapáľme sviečky. Demokracia na Slovensku dnes vo svojom mladom veku skončila. Česť jej pamiatke. Pohreb bude 24. februára za účasti Busha a Putina. Ďakujem za pozornosť.