Richter, Ján, poslanec NR SR (2021-05-04):
Ďakujem pekne za slovo, pán podpredseda Národnej rady. Vážený pán minister, vážený pán podpredseda vlády, milé kolegyne, vážení kolegovia, áno, súhlasím s tým, problematika, ktorú sme otvorili, to znamená hľadanie nejakého riešenia v zákonnej podobe, podporu v čase skrátenej práce nie je nová. V podstate na sklonku toho predchádzajúceho volebného obdobia sme sa aj so sociálnymi partnermi touto otázkou zaoberali. Vtedy sme našli také veľmi rýchle operatívne riešenie vzhľadom na to, že bol otvorený zákon o službách zamestnanosti, zákon č. 5, že sme upravili jeden paragraf, ktorý riešil isté možnosti, ktoré súviseli s tým, že by sa poskytol nejaký príspevok tomu, aby ľudia nemuseli z práce odísť, ale aby sa jednoducho v práci udržali. Každopádne som však vedel, že toto nie je celkom systémové riešenie a že v budúcnosti bude potrebné hľadať to riešenie. Pán minister túto otázku aj so sociálnymi partnermi preberal a ponúkol nejaké riešenie. Treba povedať jednu vec, že ten proces prípravy tohto zákona išiel po vzore nemeckého kurzarbeitu. Často to bolo spomínané. Treba však povedať, že táto výslednica s tým nemeckým kurzarbeitom veľa spoločného nemá. Ale na druhej strane dáva istým spôsobom nejakú systémovú záruku z hľadiska, z hľadiska budúcnosti. Treba povedať, že bola zriadená nejaká komisia, kde boli aj sociálni partneri. Táto komisia dospela k nejakým záverom a na základe toho rezort pripravil koncepciu zavedenia režimu skrátenej práce, tzv. kurzarbeit, do slovenského právneho, právneho poriadku. Táto podoba, ktorá bola predložená ministerstvom, sa do istej miery pozdávala aj zamestnávateľom, aj odborárom, preto ju prirodzene rezort dal do medzirezortného pripomienkového konania. Potiaľto absolútny súhlas, kvitujem v podstate vzorové riešenie. Priznám sa, že doteraz celkom neviem, prečo v medzirezortnom pripomienkovom konaní dva rezorty, rezort financií a rezort hospodárstva, uplatnili zásadné pripomienky a s tým obsahom, tak ako bol ponúknutý, jednoducho nesúhlasili. Nerozumiem prečo, pretože to riešenie bolo dobré, vychádzalo z toho nemeckého modelu, po ktorom volali aj zamestnávatelia, aj odborári. Na základe toho došlo k zásadným úpravám, ktoré v tejto finálnej podobe zákona boli, boli vykonané. Čo je pre mňa veľmi, by som povedal, podstatné a treba povedať, že aj dosť neprijateľné, sú dve veci. Po prvé, že sa upustilo od zriadenia nového samostatného fondu zamestnanosti, ale že otázku vyplácania budeme naďalej riešiť cez fond nezamestnanosti. To znamená tempom, ktorý beží a plní iné účely, to je fond, z ktorého sa vypláca podpora v nezamestnaní, nezamestnaným tých prvých šesť mesiacov po tom, čo splnia podmienku, že tých 270 dní predtým, predtým pracujú a sú zamestnaní. A čo je ešte horšie, z tohto zákona vypadli úplne samostatne zárobkovo činné osoby, čo si myslím, že je chyba, pretože veľa živnostníkov pracuje ako živnostníci preto, že sú nejakým spôsobom skôr na to donútení, ale tam veľmi veľký rozdiel medzi zamestnancom a živnostníkom, ktorý vykonáva svoju, svoju činnosť, jednoducho veľa zmien jednoducho nie je. V čom vidím ten problém? No myslím si, že práve ten fond mal garantovať, že tie odvedené prostriedky budú v prípade potreby okamžite použité na financovanie podpory v čase skrátenej práce, no nakoniec sa budú odvádzať do alebo odvádzať, tak ako doteraz, do toho fondu nezamestnanosti, v čom vidím to riziko. Môže sa tak stať, že jednoducho v prípade krízy nebudú vo fonde dostatočné prostriedky. Áno, ten fond zatiaľ relatívne vychádzal dobre, pretože tých nezamestnaných až tak nepribúdalo, naopak, boli sme niekde na vrchu tej pyramídy počtu zamestnaných a evidovaných nezamestnaných, ale tá, tá doba je za nami, tá skončila a obávam sa, že bude dosť dlho trvať, pokiaľ sa dostaneme do tých čísel, v ktorých sme boli dajme tomu v roku 2019. Samozrejme, vždy tam hrozí nejaká, nejaké riziko. Budú tam prostriedky? Nebudú tam prostriedky? Zatiaľ je tá možnosť aj zo zákona, že použijem výraz, sa môžu prelievať z jedného fondu do druhého fondu prostriedky, a to hlavne do starobného dôchodkového poistenia, pretože ten obyčajne nebýva vždy toľko naplnený, že sa môžu vyplácať komplexne dôchodky a preto sa používajú niektoré, ktoré sú nadbytočné alebo prebytkové, tak, to je lepší výraz – prebytkové, to znamená, aj tých prostriedkov tam je, aby boli použité na tento účel. Tu sú tie riziká, ktoré momentálne pomenovávam, ktoré v tomto prípade jednoducho, jednoducho môžu nastať. Na druhej strane si však uvedomujem, že tie pripomienky, ktoré chceli mať aj zamestnávatelia, aj odborári, tam neboli akceptované z toho titulu, že asi pán minister nenašiel plné pochopenie minimálne u týchto dvoch rezortov, ktoré som predtým, predtým spomenul. Treba si uvedomiť jednu vec. Prvá pomoc ako operatívne riešenie, ktoré bolo zavedené na riešenie ako protipandemických opatrení, pretože tá situácia je taká, že štát rozhodol, že firmy a zamestnanci nemohli pracovať a preto prirodzene musel nejaké veci z toho aj kompenzovať, ale kompenzoval aj živnostníkov, aj samostatne zárobkovo činné osoby, raz skončí, či je to prvá pomoc plus alebo dvakrát plus a bude potrebné trvalé riešenie. Áno, kurzarbeit je trvalé riešenie, čo treba v maximálnej miere oceniť, je to systémové riešenie, ale tie riziká, ktoré som predtým, predtým pomenoval, tam vidím ako veľmi, veľmi veľké. Osobne sa obávam, s pánom ministrom som na tú tému už aj viackrát hovoril a zhodli sme sa, že veľmi veľký problém môže nastať vtedy, keď sa prestane uplatňovať tá pomoc prvej pomoci, to znamená po, povedzme po tej pandémii, bodaj by to bolo čím skôr a práve tam môže prísť problém, že firmy, ktoré dostávali nejakú podporu na tých svojich ľudí, odrazu nebudú mať a vtedy budú prepúšťať. Možnože práve v tom čase je dôležité byť pripravený na to, aby sa nejaké veci sanovali, lebo tam je to riziko jednoducho veľmi veľké. Priznám sa, že sme rozmýšľali aj osobne, že dáme k tomuto návrhu nejaké konkrétne pozmeňovacie návrhy, ale tak ako povedal pán minister, tá dohoda sociálnych partnerov je veľmi krehká. Obával som sa toho, že akékoľvek riešenie vyjsť v ústrety jedným alebo druhým by mohlo narušiť celý ten systém, ktorý tu bol predtým aj tej, ešte raz zopakujem, krehkej dohody. Preto osobne si myslím, že po nejakom roku alebo po nejakom čase celkom iste tento zákon môže prejsť aj s nejakou novelou, pretože tá aplikačná prax veľa nových vecí a poznatkov prinesie, ktoré možno bude treba, treba do toho zapracovať a ak k tomu príde, bol by som veľmi rád, keby sme sa vrátili znovu k tej koncepcii režimu skrátenej práce, ktorá bola prvá vypracovaná predtým, než sa pripravil návrh zákona z pohľadu ministerstva. Možnože v kontexte toho je treba povedať ešte jednu vec, a to sú tie financie. Neviem, do akej miery sa budú dať tieto prostriedky použiť napríklad z plánu obnovy na tento účel, každopádne si však myslím, že bola jedna veľmi veľká škoda, že v čase, ešte pokiaľ bolo možné urobiť realokáciu v rámci jednotlivých fondov, sa viac nenaplnil Európsky sociálny fond, z ktorého bolo možné použiť na tento účel finančné prostriedky. Myslím si, že miliarda, o ktorej sa tu dve političky dosť sporili, že čo áno, čo nie, na tento účel mohla ísť. Obávam sa, že nemusí byť vyčerpaná. Mrzí ma, že niektorí páni ministri, pretože pán minister viem, že to navrhoval, neprijali tento návrh len z toho titulu, že príliš sedia na stoličkách svojich rezortov a možno širšie nerozmýšľajú, pretože politika zamestnanosti to nie je vec len rezortu práce, ale je to ďaleko, ďaleko širší problém, ktorý je potrebné v tomto prípade zohľadňovať. No bola veľká dilema aj na poslaneckom klube, keď sme preberali túto vec, ako sa má klub k tejto otázke postaviť. Jedna vec je, zdržať sa, pretože sú tam veľké riziká, je to zďaleka od toho, čo sme očakávali, druhá vec, je tu pripravené systémové riešenie, je to trvalý kurzarbeit, to znamená, že tá dilema ostala a ja som len pevne presvedčený, že poslanecký klub strany SMER – sociálna demokracia sa rozhodne zodpovedne. Ďakujem pekne.