B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-09-24):
Ako posledný písomne prihlásený poslanec vystúpi pán poslanec Zubo. Nech sa páči. Až potom po jeho vystúpení otvorím možnosť sa ústne prihlásiť. Nech sa páči. S. Zubo, poslanec: Vážený pán predsedajúci, ja som skutočne rád, že sme sa vrátili k téme dnešného rokovania a budeme hovoriť ku konkrétnym veciam bezprostredne sa týkajúcich sociálnych otázok, a nie kadejakým veciam jedna pani povedala pri pumpe. Chcel by som len to povedať, že skutočne kritérium pravdy je spoločenská prax. Aj dnes sa o chvíľu presvedčíme, keď budeme hlasovať o predloženom návrhu, kto ako bude hlasovať a aké má sociálne cítenie, pretože osobne si tiež myslím, že sa sociálne cítenie nemôže merať počtom účasti na zasadnutí výboru alebo Národnej rady, ale počtom postojov, stanovísk k jednotlivým veciam. Samozrejme, pán Hort, budem hovoriť k veci a ja si myslím, že hovorím o sociálnom cítení a otázka sociálneho cítenia bezprostredne súvisí s otázkou, ktorá je predmetom dnešného rokovania, takže neviem, čo nie je v poriadku. U mňa asi všetko bude v poriadku. Preto si dovoľujem osloviť váženú Národnú radu, vážených poslancov a poslankyne v súvislosti s predkladaným materiálom a skonštatovať, že návrh zákona o Sociálnej poisťovni Slovenskej republiky, tak ako ho predkladá vláda Slovenskej republiky, predstavuje zásadný obrat v doterajšom systéme a vyvoláva množstvo otázok a pochybností. Tak s tým, čo doteraz bolo aplikované, i s tými otázkami, ktoré bezprostredne súvisia s aplikáciou nového zákona, ktorý je predložený, a výstupov z tohto zákona. Treba povedať, že rok po prijatí zákona o sociálnom poistení vláda pristupuje k jeho rekodifikácii. Rok trvalo, ale lepšie povedané, rok mal platnosť zákon, ktorý sme prijali, a už je zlý, už ho musíme opravovať, a to hovorí o kvalite práce parlamentu i predkladateľov týchto zákonov. Je to evidentne prejav neschopnosti tých, ktorí riadia tento štát už druhé volebné obdobie. Podľa predkladateľa menovaného materiálu sa má takýmto zákonom obmedziť zneužívanie systému sociálneho poistenia, no nehovorí sa kým a ako. Má sa zefektívniť kontrola a činnosť Sociálnej poisťovne, no tiež v predkladanom materiáli sa nenachádza, ako primerane určiť poskytovanie sociálnych dávok, no opäť sa nehovorí, v záujme koho sa majú primerane tieto sociálne dávky určovať a kto ich zneužíva? Nie je zrejmé ani to, ako bude aplikovaná a ako bude prijatá koncepcia reformy v sociálnej sfére. Hneď v úvode chcem upozorniť, že celý balík zákonov v oblasti sociálneho zabezpečenia vrátane tých, ktoré zásadným spôsobom zasahujú do existujúceho systému sociálneho zabezpečenia a nasledujú zmeny krátkodobého a dlhodobého charakteru, predkladá vláda na rokovanie Národnej rady Slovenskej republiky bez dosiahnutia konsenzu v tripartite a s nesúhlasom svojich sociálnych partnerov, a to je vážna vec, ktorá zakladá nerovnosť a nesystémovosť s realizáciou úloh v oblasti sociálnych vecí do budúcnosti. Kladiem preto otázku, v záujme koho robí vláda politiku, ktorá nie je akceptovateľná zamestnávateľmi ani odbormi, to znamená, nie je akceptovateľná pre podstatnú časť občanov v produktívnom veku, ktorých odbory zastupujú, a nie je akceptovateľná ani ďalšou početnou skupinou obyvateľstva v postproduktívnom veku. Pre koho teda tento zákon a tie opatrenia sú robené,  na koho a akou ihlou sú šité? Takto vzniknutá situácia dokumentuje aroganciu moci vládnych strán bez akýchkoľvek záujmov skutočne riešiť vážne problémy tohto štátu v záujme radového občana. To je holá pravda, holý fakt, ktoré si musíme rovno do očí povedať a rešpektovať. Táto situácia pri existujúcom vývoji životných nákladov a prudkom znižovaní kvality života väčšiny občanov Slovenska je vážna a vláda by si už mala konečne uvedomiť, aké pnutie spoločnosti spôsobí. Pre krátkosť času vo svojom vystúpení sa budeme zaoberať iba jednou časťou tohto návrhu zákona, ktorá sa týka novej úpravy dôchodkového systému a v súvislosti, ako ich vidíme a ako ich konkrétne ja vidím a chápem. Predovšetkým vláda chce pristúpiť k rekonštrukcii priebežného dôchodkového systému, ale súčasne v spoločnosti absentuje zákon o druhom kapitalizačnom pilieri a v prípade tretieho piliera dôchodkového systému absentuje novela zákona o doplnkových dôchodkových poisťovniach. Už tu je vidieť nekoncepčný prístup vlády a predkladateľa k riešeniu danej problematiky. Ako môžeme vytrhávať z kontextu problémov, ktoré má riešiť predložený zákon, len jednu časť bez nadväznosti na ostatné časti, ktoré bezprostredne štát a vláda musí zabezpečovať. V zásade k celému dôchodkovému systému Komunistická strana Slovenska vidí základný problém v tom, že pre terajší systém dôchodkového zabezpečenia sa nevytvárajú zdroje potrebné na jeho funkciu. Teda nie v tom, že nemáme na vyplácanie dôchodkov, pretože vláda prostriedky na vyplácanie dôchodkov nedáva. Dôchodky sa vyplácajú z prostriedkov, ktoré si tam občania uložili, a vážení predkladatelia tohto materiálu, povedzte mi, urobte štatistiku, priemerne koľko si občan tejto republiky počas svojho aktívneho života odloží prostriedkov na dôchodkové zabezpečenie a koľko mu ich je vyplatených v priemere, samozrejme. A aby to bolo jasnejšie a zrozumiteľnejšie, môže to byť v stálych cenách. Pochybujem, že dajakú otázku si predkladateľ dal, nad tým sa zamyslel, a ak áno, tak ju nezverejní, pretože by bola v rozpore so záujmami, ktoré sleduje. Postupný kolaps priemyslu a poľnohospodárstva je príčinou vysokej miery nezamestnanosti. Produktívna časť obyvateľstva, ktorá by tieto zdroje mala vytvárať aj v počte 17 percent, absentuje a namiesto toho poberá sociálne dávky. Tam idú prostriedky štátu, ktoré by mali ísť nie na sociálne dávky, ale do rozvojových programov. My, lepšie povedané táto vláda nemá rozvojové programy, musí privatizovať, aby mala prostriedky na zaplatenie sociálnych dávok. Vláda by preto mala najskôr vypracovať a predložiť do Národnej rady Slovenskej republiky dlhodobý a strednodobý program ďalšieho rozvoja Slovenska s akcentom na tvorbu zdrojov a až potom by mala pristúpiť k riešeniu súčasných problémov v sociálnej politike. To je náš názor, to je naše stanovisko, logické a prijateľné, myslím si, pre každého občana, ktorý je odkázaný v súčasnosti na milodary od vlády, pretože vláda a spoločnosť pre neho nemá ani prácu. V opačnom prípade ani táto reforma nemá žiadnu šancu na úspech. Zastávam názor, že každý, teda aj návrh nového systému by mal v priemere v únosnej miere rešpektovať princíp zásluhovosti, to znamená, že každý občan, ktorý počas svojho produktívneho veku tvorí hodnoty, by mal vo väzbe na ne aj dostávať dôchodok, ktorý by mu zásadným spôsobom neznižoval jeho príjmy v období dôchodkového veku. To je v poriadku. Na druhej strane si však nemôžeme dovoliť, aby 80 percent občanov Slovenskej republiky po odchode do dôchodku bolo na úrovni životného minima alebo tesne nad životným minimom. To je nedôstojné za odvedenú prácu počas aktívneho života občanov Slovenska. Ďalej je dôležité, aby každý občan mal istotu, že štát mu zaručí dôstojný život po odchode do dôchodku, a to nie je len otázka dôchodkového zabezpečenia, to je celý komplex sociálnej starostlivosti, ktorá vystupuje do popredia a ktorá tiež nie je komplexne riešená. Strašenie starých ľudí, občanov, že nebudú zdroje na vyplácanie dôchodkov, svedčí o nemohúcnosti vlády a jej neschopnosti vrátiť občanom aspoň formou dôchodku akúsi náhradu za vytvorenie tých hodnôt, ktoré počas svojho života oni vytvorili a o ktoré v podstate, chceme nechceme, pravda je taká, boli po roku 1989 okradnutí. Je odvážne, ba až mimoriadne riskantné a nespravodlivé uskutočniť takú rozsiahlu zmenu z terajšieho sociálneho systému na vysoko prevažujúci privátny systém, aký len čiastočne uplatňuje solidaritu v priebežnom systéme. Pritom neodmietam snahu reformátorov priebežne financovať i druhý pilier dôchodkového zabezpečenia, len aj tu je otázka vhodnej formy a zváženia možností, ktoré sú, skombinovania s tými potrebami, ktoré v spoločnosti vystupujú do popredia. Teda aj dôchodkami občania môžu byť ukrivdení a na druhej strane môže byť do istej miery aj eliminovaný dopad sociálnych problémov, ktoré po roku 1989 na nich dopadli. Najčastejšie uvádzaným argumentom v prospech nového systému je vraj neschopnosť súčasného systému čeliť demografickým problémom spoločnosti. Vážení, je všeobecne známe a môžeme sa pozrieť do histórie, že deti sa nerodia do sociálnej biedy. Pozrime si obdobia, kedy na Slovensku bol, a nielen na Slovensku, ale i v iných krajinách, prudký demografický rast, no v období, keď boli sociálne istoty, keď sa ľudia mali dobre, tak vtedy populácia rástla. (Potlesk.) Dôkaz toho, že klesá obyvateľstvo Slovenska a ešte vďaka našim spoluobčanom, ako tak sa to vyrovnáva, ale keď si zoberieme občanov Slovenska ako takých, to je výsledok toho, pán kolega, dôkaz, v akej sociálnej situácii v súčasnosti radový občan Slovenska žije, ako sa má, akú dôveru má k tomuto štátu, aké perspektívy vystupujú pred neho do budúcnosti. Nezakladá si nikto ani rodinu, ani keby na to mal, ani deti do neistoty. A vôbec, má dnes mladý človek vytvorené podmienky, aby si rodinu mohol zachovať? Už keď o tom hovoríme a odbočujeme od témy. Ja si myslím, že nemá, pretože na to, aby si mohol zadovážiť aspoň byt, kde bude bývať, potrebuje milióny a on nemá ani desaťtisíce a je odkázaný na sociálne dávky. Taká je realita a kto tomu neverí, nech vycestuje 20 km za Bratislavu. Neobstojí ani argument o efektívnosti súkromného spracovania dôchodkových úspor. Nechcem sa rozvádzať, ale pozrite sa bližšie a hlbšie, zoznámte sa s materiálmi a skúsenosťami, ktoré boli v rôznych krajinách, či už nám to i naši predstavitelia hovoria, že sa máme učiť z Čile, ale i zo západnej Európy, Spojených štátov amerických a Latinskej Ameriky, už keď sme tak hlboko klesli, že sa porovnávame s banánovými republikami. Nuž ale keď sa porovnávame, tak porovnajme a nájdime východiská z toho, čím to bolo spôsobené a do akej miery aké očakávania sú u nás, a ja si myslím, že efekt bude iný. V podstate osobne si myslím, že druhý a tretí pilier dôchodkového zabezpečenia je akumulácia finančných zdrojov pre súkromných vybraných podnikateľov, prostredníctvom ktorého získajú lacné a dlhodobé prostriedky na investície. Pretože tie miliardy, ktoré boli odložené z privatizácie plynárenského priemyslu, tie miliardy, o ktorých sa hovorí do budúcnosti, že budú dané z privatizácie a doprivatizácie strategických podnikov, tie prostriedky, ktorými každý mesiac bude štát pripoisťovať zamestnancov, tie prostriedky, ktoré budú občania každý mesiac na svoje pripoisťovanie do druhého a tretieho piliera dávať, budú spravované súkromnými spoločnosťami alebo súkromnými poisťovňami, pretože vláda tvrdí, jej premiér a podpredseda vlády, že štát je tým najhorším vlastníkom. Vážení, štát je vlastníkom, ale manažérom majetkov, ktoré štát má, je vláda. A ak sama vláda hovorí, že je zlý manažér, tak je potrebné, aby odstúpila a nastúpila vláda, ktorá bude schopná tieto majetky spravovať, a nie dať prostriedky súkromným firmám, kde je možnosť vytunelovania týchto štátnych prostriedkov a v konečnom dôsledku zase na to doplatia daňoví poplatníci, pretože budú musieť odškodniť občanov. Celý komplex problémov s tým spojeným pre krátkosť času skutočne nebudem rozvádzať. Filozofia druhého a tretieho piliera je však taká, ako som hovoril. Z toho vyplývajú ďalšie skutočnosti, ktoré je potrebné vnímať a mať na pamäti. Reformátori priebežné finančné dôchodky, ako sa hovorí, nemajú pripravené systémovo tak, aby mali opatrenia, ktoré sú prijímané, dlhodobý charakter. Podľa poslaneckého klubu Komunistickej strany Slovenska je nevyhnutné, aby menované tri piliere boli vzájomne prepojené. Kapitalizačným pilierom chýba jednotná čitateľnosť. Mnohé prístupy iba naznačujú, ale neriešia veci, ktoré majú riešiť. Sú nejasnosti a skutočnosť je taká, že tento materiál ani neobsahuje tie veci, ktoré by mal obsahovať, aby sme sa konkrétne k týmto veciam mali vyjadriť. Prístup vlády je taký, schválime tento materiál a o chvíľu bude predložený materiál týkajúci sa druhého, tretieho piliera, dôchodkového poisťovania a bude z toho zase chaos, zase pozmeňujúce návrhy a veci sa nepohnú z miesta. Výška dôchodkov súčasných dôchodcov sa dá ťažko posúdiť, čo vyvoláva dojem, že tieto dôchodky nezabezpečia primeranú životnú úroveň ich poberateľov. Preto treba zachovať silnejší priebežný finančný pilier, ktorý plne zabezpečí už nadobudnuté nároky s príslušnou mierou solidarity občanov. Preto, čo tu bolo povedané, i na základe doterajších skúseností, ktoré máme, je jednoznačné vidieť i z môjho vystúpenia, že nepovažujem tento materiál za dostatočný a hodný toho, aby bol schopný zabezpečiť seriózne sociálne služby obyvateľstva, seriózny život v dôchodkovom veku našich občanov, a preto tento materiál nemôžem podporiť. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pani poslankyňa Navrátilová. Ľ. Navrátilová, poslankyňa: Pán poslanec Zubo, ak chceme ísť do histórie a pozrieť sa na dve veľké populačné vlny, ktoré boli na Slovensku, naozaj sú to vlny spojené s ukončením vojny a s obdobím normalizácie. Správanie našich rodičov po ukončení vojny bolo pochopiteľné, pretože bola tu eufória z mieru a naozaj v tom čase sa deti rodia. Ale druhá populačná vlna vôbec nebola spojená s tým, že by ľudia boli nejako nadšení z normalizácie, práve naopak. Tí ľudia sa správali preto tak, lebo sa uzavreli do rodín a, samozrejme, že sa uzavreli do rodín, a ak teda mienite riešiť demografickú krízu na Slovensku ďalšou normalizáciou, povedzte to nahlas. Ďakujem. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Miššík, faktická poznámka.