K. Tóthová, poslankyňa: (2001-10-17):
Tento zodpovednostný systém, ako som spomenula, bol novelizovaný pred určitým časom poslaneckým návrhom, a to v tom zmysle, že bola upravená lehota, subjektívna aj objektívna, na vyvodenie zodpovednosti. Táto novela však zakotvila takú úpravu, že od jej prijatia prevažná väčšina rozhodnutí o sankciách, ktoré vydala licenčná rada, sa minuli svojho účinku, pretože pri uplatnení odvolania sa na súd, konkrétne na Najvyšší súd, uplynula vždy ročná lehota, v ktorej podľa zákona bolo možné uložiť sankciu. Teda nastal stav, že vysielatelia sa usmievajú, predpisy porušujú s vedomím, že sankcie prepadnú. Spomeniem prípad televízie Markízy, keď prepadla pokuta za vysielanie vystúpenia Müllera, ktoré licenčná rada charakterizovala ako propagáciu drog, ktorá je zakázaná. Samozrejme, pokutu nebude musieť televízia zaplatiť, pretože uplynula lehota, ktorú príslušný zákon stanovuje. Bolo to aj v ďalších prípadoch. Navyše oproti bývalej úprave, keď zákon ukladal povinnosť licenčnej rade vyvodiť zodpovednosť za porušenie platného práva, novela prešla k liberálnejšej forme a hovorí len o možnosti uložiť sankciu. To znamená, že aj keď sa v zákone inde hovorí, že za porušenie sa ukladajú sankcie, konkrétne § 64 ods. 3 hovorí, že „rada môže uložiť do 6 mesiacov odo dňa, keď sa rada dozvedela o porušení povinnosti, určitú sankciu“. Ja už som viackrát v tomto parlamente upozorňovala, že takáto úprava vyvodzovania zodpovednosti je nenáležitá. Je nenáležitá, pretože v právnom štáte musí platiť zásada: Ak dôjde k porušeniu zákona a preukáže sa kto a že skutočne porušil zákon, ak zákon s takýmto porušením spája sankciu, je povinnosťou štátneho orgánu alebo príslušného splnomocneného orgánu takúto sankciu uložiť. Ak dávame možnosť uložiť, nerobí sa zadosť princípom právneho štátu a navyše vytvára sa priestor na korupciu. Áno, vážení páni poslanci, takéto právne predpisy zakladajú priestor na korupciu. Vládna koalícia prezentuje, aký boj nastúpila proti korupcii. A opak je pravdou v legislatíve, pretože sa množia ustanovenia, ktoré dávajú možnosť vyvodiť zodpovednosť, a nie povinnosť. A je tu predsa priestor, aby príslušný pracovník bol nabádaný rôznymi spôsobmi, aby sa priklonil k alternatíve, aby neuložil sankciu. Napríklad: Ak hrozí miliónová sankcia, je pre osobu, ktorá má byť postihnutá, dosť pragmatické snažiť sa zniesť zo sveta príslušný prípad za 100-200-tisícovú úplatu, pričom ešte ostáva k dobru 800 tisíc, než ako sa podrobiť príslušnému konaniu. A potom vždy záleží len na morálnej vyspelosti a úrovne príslušných pracovníkov, ktorí rozhodujú, či vôbec takémuto pokušeniu podľahnú. Licenčná rada určite nepodľahla – a možno ani nebol dôvod –, ale v každom prípade rozhodla o viacerých pokutách, ktoré sa nerealizovali práve z dôvodu novely, ktorá upravila lehotu na výkon veľmi krátku. Ja si vám dovolím osviežiť pamäť, čo všetko v jednoročnej lehote musí prebehnúť v praxi, aby vôbec v jednoročnej lehote mohla byť sankcia uložená. A ja si myslím, že keď robíme predpisy, musíme si ich premietnuť do praxe. Dovolím si uviesť. Po prvé, Rada pre vysielanie a retransmisiu musí preskúmať stav veci, či vôbec došlo k porušeniu, musí prerokovať vec a vydať rozhodnutie o uložení sankcie. Ďalej toto rozhodnutie rady sa musí doručiť do vlastných rúk zodpovednému subjektu. Ďalej podľa zákona plynie 15-denná lehota na podanie odvolania. Prax máme takú, že voči uloženým sankciám takmer v 99 % sa opravný prostriedok podáva. To znamená, musíme počítať s ďalšími úkonmi. Sudca Najvyššieho súdu, pretože je tu možnosť podať odvolanie na Najvyšší súd, musí dostať spis, musí mať čas na preštudovanie spisu, musí vytýčiť pojednávanie, čo nemôže vytýčiť na druhý deň, pretože regula vytyčovania pojednávaní má určitú tradíciu od preštudovania spisov. Ďalej musí uskutočniť pojednávanie, kde je dobré, ak sa neodročí, áno, a vlastne musí rozhodnúť vo veci. Po rozhodnutí vo veci musí vydať písomné rozhodnutie. Toto rozhodnutie Najvyššieho súdu sa v tejto jednoročnej lehote musí doručiť do vlastných rúk povinného subjektu, ako aj Rady pre vysielanie a retransmisiu. A ďalej ak súd nezruší rozhodnutie Rady pre vysielanie a retransmisiu o pokute, o čom hovorím, v tejto jednoročnej lehote sa musí stihnúť aj zaplatenie. A v prípade, ak povinná osoba dobrovoľne nechce zaplatiť, musí prebehnúť exekučné konanie, to znamená návrh na súd, stanovenie exekútora, vykonanie exekučných úkonov. Vážení, je vecou trpezlivosti vypočuť si všetky tieto úkony, ktoré musia byť urobené, aby bola pokuta realizovaná, nieto ešte všetky uskutočniť v jednoročnej lehote, keď vieme, že lehoty prerokúvania na súde sú nie krátke, ale trvajú pol roka, rok, rok a pol, dva. Preto, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, poslanci opozície dospeli k názoru, že súčasná platná právna úprava absolútne, ale absolútne nevyhovuje, dáva priestor na korupciu a je formulovaná tak, aby rozhodnutie, ktoré vydá Rada pre vysielanie a retransmisiu, ak uloží pokutu, táto pokuta vôbec nebola zaplatená. Preto navrhujeme nasledujúce znenie § 64 ods. 3: „(3) Rada o uložení sankcie rozhodne do 6 mesiacov odo dňa, keď sa rada o porušení povinnosti podľa odseku 1 dozvedela, najneskôr však do jedného roka odo dňa, keď k porušeniu povinnosti došlo.“ Čiže sa rozhodne do jedného roka. Ďalej sa § 64 ods. 5 dopĺňa a vkladá sa ods. 6, ktorý znie: „(6) Ak bolo podané odvolanie podľa odseku 5 a súd nezruší rozhodnutie rady, sankcia sa vykoná po nadobudnutí právoplatnosti a vykonateľnosti súdneho rozhodnutia.“ Uvedené znenie bolo prekonzultované so zástupcami Rady pre vysielanie a retransmisiu. Títo uvítali predložený poslanecký návrh s tým, že ešte požiadali doplnenie tohto návrhu aj na prípady, ak súd zruší rozhodnutie a vráti vec na nové rokovanie. Predkladatelia aj toto doplnenie prerokovali a sú otvorení a ústretoví vlastne k doplneniu tohto legislatívneho návrhu. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, ja sa uchádzam o vaše sympatie a o podporu tohto nášho legislatívneho návrhu. Ďakujem vám za pozornosť. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pani poslankyni a prosím ju, aby zaujala miesto určené pre navrhovateľov. Dávam teraz slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor pre kultúru a médiá, podpredsedovi tohto výboru poslancovi Jánovi Budajovi. Nech sa páči.