Mezenská, Helena, poslankyňa NR SR (2015-06-16):
(Reakcia z pléna.) A ja myslím, že to stihnem takto, lebo viac-menej budem k tomu pozmeňujúcemu návrhu do druhého čítania hovoriť potom už v druhom čítaní. Ja nadviažem na to, čo som uviedla predtým. Mňa mrzí, naozaj, aj napriek tomu, že sa zaktivizoval pán poslanec Beblavý, že mi vysvetlí jednotlivé konkrétne kritériá a podmienky, ktoré sú spojené s vylúčením akýchkoľvek pochybností o tom, že by netransparentným spôsobom boli prideľované prostriedky alebo teda dotácia na kúpu nájomných bytov. Naozaj ma mrzí, pán minister, že nepovažujete možno ani za potrebné vystúpiť a k tomu uviesť to, na čo sa pýtam, lebo v podstate toto je pre nás priestor, v ktorom môžeme dostať odpovede k podnetom, ktoré nanesieme. Takže ja verím, že tá informácia, ktorú mi podá pán poslanec Beblavý, bude uspokojujúca. Čo sa týka zákona o vlastníctve bytov (reakcia z pléna), pardon, pán poslanec Bublavý, prepáčte. Čo sa týka samotného zákona o vlastníctve bytov a nebytových priestorov, my sme už v podstate predkladali pozmeňujúci návrh a doplňujúci návrh, ktorým sme sa snažili reagovať na najčastejšie problémy spotrebiteľov, respektíve, alebo lepšie povedané užívateľov bytov a bytových služieb. Tieto požiadavky v podstate predstavovali aj sumarizáciu hlavne z pohľadu ani nie tak zástupcov orgánov bytových spoločenstiev, ale samotných vlastníkov bytov. Tí nás viackrát upozorňovali na to, že v prípade výkonu správy v bytových domoch, či už z pozície správcovských spoločností subjektov alebo orgánov spoločenstva, v mnohých prípadoch dochádza k využívaniu aj nekalých praktík alebo dokonca k zneužívaniu dominantného postavenia voči samotnému vlastníkovi, užívateľovi bytu. Tie podmienky, ochranné podmienky, ktorými sa on môže brániť, sú značne obmedzujúce, značne limitujúce, lebo v podstate, ak sa ocitne vlastník v nemilosti či už predsedu bytového spoločenstva alebo aj zástupcov jednotlivých orgánov, tak v podstate jediný obranný prostriedok, ktorý má, keď je nefunkčná a nečinná aj dozorná rada, je obrátiť sa na súd. A toto je výrazne odrádzajúce hlavne z toho dôvodu, že súdy sú pre slovenské obyvateľstvo hlavne pre takých osamotených Titanov vlastníkov veľkou či už časovou, finančnou alebo aj dokonca, dovolím si povedať, psychickou záťažou. To už nechcem hovoriť o tom, že čo sa týka súdnej praxe, neexistujú precedensy alebo judikáty, o ktoré by sa mohli jednotliví spotrebitelia v rýchlo sa meniacej nielen legislatíve, ale aj v rýchlo sa meniacich podmienkach na bytovom trhu, o ktoré by sa mohli teda oprieť. Ja pre krátkosť času nebudem obšírne vystupovať k tomu, čo bolo predmetom a obsahom pozmeňujúceho a doplňujúceho návrhu vtedy, keď bol tento zákon naposledy v parlamente. Iba v skratke uvediem, že opäť v druhom čítaní sa budeme snažiť získať podporu hlavne vládnej strany a aj ministerstva k zákonu, kde sa snažíme presadiť zvýšenú a posilnenú ochranu pre užívateľov bytov hlavne v prípadoch, keď správcovské subjekty využívajú mnohé nekalé praktiky. Za také nekalé praktiky možno považovať aj to, že v mnohých prípadoch, keď dochádza k vyúčtovaniu bytových služieb za celý rok a na konkrétneho užívateľa bytu, vlastníka bytu sa viaže preplatok, tak tieto preplatky nie sú automaticky spotrebiteľom, užívateľom bytu vyplácané. V mnohých prípadoch sa stáva, že dochádza k výraznému omeškávaniu a v tomto smere, ak to porovnáme s povinnosťou vykonávaných úhrad zo strany užívateľov bytov, ktorými sú viazaní voči poskytovateľom energetických médií, ak nedodajú spotrebitelia alebo užívatelia v riadnom termíne, neuhradia služby týmto dodávateľom energií, tak sú prísne a rýchlo sankcionovaní. V prípade, že sa takýchto vád dopúšťajú, či už správcovské subjekty, alebo aj samotní dodávatelia týchto médií, tak naozaj veľmi obtiažne a ťažko si tieto oprávnené nároky užívatelia vymáhajú. Rovnako to platí aj pre uplatnené reklamácie. Máme bohatú skúsenosť s tým, ako v mnohých prípadoch opodstatnené, vecne vyargumentované reklamácie ostávajú v šuflíkoch zapadnuté prachom, alebo v mnohých prípadoch vlastne nedochádza zo strany správcovských subjektov ani k dodaniu odpovede. To už nehovorím o nejakom odbornom posúdení nanesených reklamácií a sťažností. V tomto smere majú užívatelia bytov výrazne zviazané ruky aj preto, lebo v mnohých prípadoch, ak svoje sťažnosti prednesú či už regulačným orgánom, dozorným orgánom alebo inšpekčným orgánom, tak naozaj vo väčšine prípadov skôr, ako by našli odpovede na riešenie ich situácie, skôr ako by sa hľadali riešenia ich situácie, stávajú sa títo spotrebitelia pri uplatnených reklamáciách svedkami pingpongu a kompetenčných sporov medzi jednotlivými kompetentnými regulačnými a dozornými kontrolnými orgánmi. Takže opäť v tom pozmeňujúcom návrhu, ktorý pripravíme do druhého čítania, bude snaha, tak ako v prípade základného basekového zákona o ochrane spotrebiteľa, uviesť zoznam nekalých marketingových praktík, ktoré mnohí dodávatelia energií alebo správcovské spoločnosti uplatňujú pri uzatváraní zmlúv alebo pri riadení a plnení výkonu správy. Našou ambíciou bude znova určiť povinnosť správcovským subjektom a dodávateľom energií, aby pri vzniknutom preplatku pre vlastníka užívateľa bytu mu bol záväzne uhradený tak, ako to platí pre spotrebiteľa voči dodávateľom, do 30 dní. Takto to taxatívne zaviesť. No a opäť sa pokúsime v podstate v korelácii so snahou navrhnúť v zákone o ochrane spotrebiteľa inštitút mimosúdneho riešenia. Budeme sa aj v tomto prípade snažiť vytvoriť legislatívny a inštitucionálny priestor na to, aby sprostredkovatelia sporov, ktorí sú schopní a kompetentní riešiť nesúdnou, mimosúdnou cestou takéto dielčie reklamácie a sťažnosti, rôzne sporové situácie, aby bol pre tento inštitút vytvorený priestor v zákone. Toľko z mojej strany. Ďakujem za pozornosť.