Figeľ, Ján, podpredseda NR SR (2013-06-28):
Áno, teraz nabehlo. Ja som sa hlásil s faktickou, ale nefungoval systém. Ale medzitým som videl, že už nabehol, neskôr, nevadí. Chcel som dodať len jeden... (Výkrik z pléna.) Prosím? Hej, ja sa teraz už vidím, ale nechytilo to hneď, keď sa pýtala pani predsedníčka. Chcel som jednu vec vyjadriť, či vo faktickej alebo teraz na záver. A to je dôležitý princíp pre sociálnu politiku, ktorý ak je napĺňaný, tak sa štátu, spoločnosti, myslím, že všetkým ľahšie, lepšie, lacnejšie žije. Ak to nie znie príliš ekonomiky alebo ekonomizujúco, tak sa ospravedlňujem, ale veľmi často sa tu riešia práve, práve mnohé ekonomické súvislosti, termíny a témy reformy, napríklad konsolidácie verejných financií. A ja by som rád prispel, už teda vo forme toho záveru, k tomu, že ak sa hľadajú riešenia, ktoré idú cez rodinu, ktoré promujú, podporujú, vitalizujú základnú bunku, tak potom aj organizmus to cíti. Ak základné bunky sú ubíjané, delené, oslabované, podvyživené, no tak akéže bude svalstvo alebo výkon celku?! V medzinárodnej praxi alebo aj v medzinárodnom práve je to vyjadrené vo formule, čo je dobré pre rodinu, je dobré aj pre spoločnosť. A teda opatrenia štátu, samosprávy, regionálnej či miestnej, by mali byť cielené a zároveň kriteriálne posudzované podľa toho, ako dopadajú na rodinu. Ak pomáhajú, fajn, poďme, robme, prijímajme. Ak škodia, tak naopak, treba to prehodnotiť, eliminovať, odstrániť, pretože dopady sú potom rozsiahle, aj vyčísliteľné, aj nevyčísliteľné. Ja by som bol rád, a hovorím to aj osobne a hovorím to aj za politickú stranu, ktorú mám na istej či starosti alebo zodpovednosti, že čím viac by sme dokázali takého kritérium a zároveň mentalitu, lepšie povedané, aby to nebolo posudzované nejak úradnícky, ale skôr s rozumom a s vedomím, nastavovali v našich verejnosprávnych alebo štátosprávnych opatreniach hovorím preto, lebo veľa z toho sa týka samosprávy a na druhej strane hlavne štátnej správy, nastavovať prorodinnú líniu, o to ľahšie by sme konsolidovali, o to bezpečnejšie, pokojnejšie, usporiadanejšie by sa nám žilo. Nie je to ilúzia, nie je to teória, nie je to utópia, je to prax. Ak fungujú rodiny, ak sú vitalizované, tak sa aj tým, ktorí či nemajú rodinu alebo pripravujú alebo už nemajú, lepšie, ľahšie žije. A ja som rád, že kolegovia toto zmýšľanie pretavujú aj do návrhu novely daňového zákona. Budem rád, ak to získa podporu aspoň na hodnotenie do druhého čítania. Teraz sa obraciam na jediného predstaviteľa najväčšej vládnej strany, aby ste to brali do úvahy. (Hlasy z pléna.) Ste teraz jediný v zajatí väčšiny opozície, pán kolega Bublavý. Lebo, lebo aj tohto týždňa odkaz od financmajstra je: chýbajú nám peniaze. A chýba viac, než sa ukazovalo. A ja mám obavu, že tie správy budú podobné ešte prichádzať, že ešte viac chýba, lebo ekonomika ide ešte pomalšie a dane sa neodvádzajú, alebo slabšie, než očakávali. Už konkurujete svojmu druhému najhoršiemu, alebo toto má byť druhý najhorší rok. No človeka to vedie k jednoduchej úvahe, že keď vládne SMER, sú tu krízy, sú to zlé, ťažké, rekordne negatívne roky. A nejako to súvisí. Ale aby som nebol tak politický, tak vecne chcem povedať, že prorodinné opatrenia v sociálnej sfére sa prenášajú aj do ekonomickej, aj do finančnej a samozrejme aj kultúrnej a spoločenskej, lebo to spolu súvisí. Sú aj iné návrhy zákonov. A už končím práve preto, lebo ak by sa nám darilo túto ani nie tak filozofiu, ale skôr líniu presadzovať v legislatíve v tomto dome alebo parlamente, kde sa rozhoduje o pravidlách, často až o osudoch, o dopadoch, tak sa na Slovensku polepší aj demograficky, aj ekonomicky, aj spoločensky. Podporujem tento návrh, som rád, že je predložený, a opakujem, budem rád ak to, čo hovorí o distribúcii do výborov a o rokovaní v druhom čítaní, sa stane aj šancou a realitou po hlasovaní. Ďakujem.