V. Mečiar, poslanec: (2003-04-24):
Raz pri jednej televíznej debate mi predseda tohto parlamentu odovzdal materiál, dvojdielnu knihu „Trestné činy komunistov“. Kedy bude odovzdaný materiál „Chyby a omyly kresťanských demokratov“? Ak hodnotím tento materiál, je to jedna z chýb a omylov a zásadných omylov v celom chápaní politiky výkonu trestu a výkonu práva. Nepochybujem, že minister je vzdelaný a snaživý, ale pochybujem, že je ľudsky a politicky zrelý tento rezort riadiť. Pokiaľ ide o samotnú koncepciu, stavanie a úvahy k dokumentu, treba jednoznačne povedať to, čo sa už neúspešne snažíme hovoriť piaty rok. Pri dovŕšení výstavby socializmu boli prijaté trestné normy obsahovo i procesnoprávne záväzné a tie platia dodnes. V trestnoprávnej oblasti na Slovensku ešte rok 1989 nenastal. Pán minister, zasa nám predkladáte praproblémy alebo pseudoproblémy, ale zásadný pohľad a koncepciu trestnej politiky ako celú vrátane sankcií a všetkého, čo s tým súvisí, vrátane procesu, predložiť neviete. Ak parlament a občania čakajú voľačo od vás ako zásadné riešene, to je riešenie normy ako celku. Nemôžete nástrojmi ovládania spoločnosti socialistického typu riešiť trestnú politiku spoločnosti tohto typu. Ide o iné skutky, iné previnenia, iné spôsoby aj metódy práce, inú starostlivosť a prevenciu, ale aj prevýchovu a potom aj postih, odplatu a podobne. Ak sa pozerám na tento materiál, tak mi vychádza skôr tá úvaha z toho, že autor uvažuje, ak niekto niečo trikrát urobí, dosť, viacej robiť nebude a my mu potom dáme. A čo bude po druhom raze? To už je recidivista. Tomu čo dáme? Tam akosi tento postup a krok je obídený až na krok tretí. Ďalej, keď ideme rozoberať všetky tie podstaty, za ktoré sa tu má uplatňovať zásada trikrát a dosť a dať človeka na doživotie – prosím vás, už ozaj sme sa zbláznili? V prevažnej väčšine štátov prekročenie štátnych hraníc je priestupok. Kto trikrát prekročí hranicu Slovenskej republiky, bude zavretý na doživotie – sme normálni?! Za socializmu za prekročenie alebo pokus o prekročenie hraníc strieľali. O čo ste lepší? O čo ste lepší? Keď ide o otázku otvorenia hraníc pre poschengenské obdobie, bude toto obdobie otvorené tak, že v podstate hranica bude voľne priestupná s Poľskom, Českom, Maďarskom, Rakúskom, zostane hranica ukrajinská. To prekročenie hraníc sa bude týkať každého, kto hranicu prekročí? Každého, kto bude hľadať prechod cez Slovensko alebo politický azyl na Slovensku? Každý bude zatknutý? Každý bude potrestaný? Keď tretíkrát, tak bude tretíkrát potrestaný? Ako, prečo rozširujete do takých absurdných trestov niečo, čo je v rozpore aj s Chartou ľudských práv, aj so všetkými dokumentmi, ktoré tu boli, a vrháte nás do hlbokých 40. až 50. rokov, keď sa za pokus o prechod hranice mohlo zastreliť? Pokiaľ ide o ostatné zásady, ktoré tu boli, tak sú niektoré, ktoré si ozaj zaslúžia, aby spoločnosť riešila trest absolútny. A to je trest doživotného odňatia slobody aj bez možnosti prepustenia. Lenže tie skutky by museli byť zúžené na spoločensky najzávažnejšie, museli by byť zúžené tak, aby boli spoločnosťou akceptované, ale aj z hľadiska vyhodnotenia toho, čo pre spoločnosť v konaní je alebo nie je nebezpečné. Napríklad: Ak za nedovolenú výrobu a držbu omamnej látky budete každého na tretíkrát dávať do väzenia na doživotie, tak všetci narkomani pôjdu povinne na doživotné väzenie, pretože sa vec opakuje, opakuje sa tretí raz. A namiesto vyliečenia, čo hovoria lekári a odborníci z oblasti sociológie, psychológie a medicíny... (Reakcie z pléna.) Držte ústa. ... až po tých, ktorí pracujú na týchto otázkach, hovoria, že je to vec, ktorú treba liečiť. Vy hovoríte, že je to spoločenský jav, ktorý treba väzniť. Drogy nebudú vo väzniciach? Tak v tom sa rozlišuje celková filozofia toho, čo hovoríte vy a podobne. Pri viacerých ďalších skutkoch je vec taká, že vlastne namiesto obmedzenia kriminality podporí kriminalitu. Podporí ťažkú kriminalitu práve v snahe zvrátiť konanie páchateľa nevýhodné ako dôkaz, to znamená svedka, alebo ako postihnutý v tých prípadoch, keď sa bude chcieť zbaviť dôkazu, lebo už vie, že doživotie a nič. Tí ľudia budú ďalej žiť v nápravnovýchovných zariadeniach. Aký režim a všetko ostatné bude vo vnútri urobené tak, aby bola ochrana i vnútorná pred nimi? Samozrejme, že toto je jedna oblasť, pre ktorú, hovorím, nedostatočne urobená legislatíva, nedostatočne vyhodnotený stupeň spoločenskej nebezpečnosti, nedostatočne vyhodnotená nebezpečnosť skutkovej podstaty, nedostatočne vyhodnotené otázky, ktoré súvisia s jednotlivými trestnými vecami, vedú k tomu, že odmietam novelu ako celok. Ďalej je tu urobené ustanovenie, pri ktorom sa tiež musím zastaviť, pretože od roku 1990 na všetkých politických zhromaždeniach rovnako posudzujem a súvisí buď s potratmi, alebo súvisí potom s inými vecami, ktoré súvisia s pôrodnosťou. V danej situácii je taká všeobecná formulácia, ktorá hovorí, „kto vykoná akýkoľvek zásah s cieľom vytvoriť ľudskú bytosť“. To každé mimomaternicové oplodnenie bude trestným činom? Kto bude páchateľ? Ten, čo poskytol spermobanku, lekár, matka, otec? Veď je to organizovaná skupina. Sú viac ako traja. Všetkých štyroch do basy a na päť rokov za to? To nie je možné takto veci robiť. To nás v podstate vracia rokmi o desiatky rokov dozadu a vrhá nás to niekde i v medicínskej praxi, kde vy hovoríte, že chcete klonovanie, a na to potrebujete inú formuláciu, iný text, iné ustanovenia, inak ideme niekde, kde byť nechceme. Tak preto si myslím, že ani toto ustanovenie nemožno v tejto podobe a v tejto formulácii prijať, aj keď pokiaľ ide o otázky klonovania, som veľmi opatrný v tom, aký bude vývoj pre budúcnosť. A viem, že niektoré štáty v Európe takúto podstatu, aj ako trestnú, aj ako profesijný zákaz, zrušili. Existuje trošku v inej podobe. Preto by som veľmi odporúčal, aby ministerstvo spravodlivosti riešilo veci trošku iným spôsobom. Sudcovia kričia, zasahujú nám do samostatnosti, poslanci pomáhajte! Ohlásilo sa rušenie súdov v Trnave a Trenčíne, úplne nezmyselné, bez akéhokoľvek ekonomického efektu len preto, aby niekto uplatnil svoju predstavu. Vstupuje sa do Trestného zákona predstavou odkukanou niekde inde, vnáša sa systém tomuto právnemu poriadku cudzí, nezachováva sa postupnosť v ukladaní trestu a v dôsledkoch na páchateľa. Vyrábajú sa skutkové podstaty, ktoré idú do absolútnych trestov za skutky, ktoré nie sú spoločensky také nebezpečné, aby takéto dôsledky mali byť. Preto celé to myslenie na ministerstve spravodlivosti ide niekde, kde sa demokracia neuberá, kde aj systém starostlivosti, či je to už pred výkonom trestu – preventívny, alebo po výkone trestu – postpenitenciárny, alebo je to potom systém starostlivosti vo väzniciach a podobne, je iný ako na Slovensku. Teda ak máme prebrať to, čo je vo svete dobré, tak preberajme všetko. Ak máme prevziať pre systém práva európskeho, preberajme zo systému práva európskeho. Ale za týchto okolností musím len vyjadriť hlboké poľutovanie nad tým, že sa vôbec takýto dokument do Národnej rady dostal a že vôbec sa ním máme na rokovaní Národnej rady zaoberať. Som preto za to, aby buď ho navrhovateľ zobral naspäť a prepracoval, alebo aby neprešiel už do ďalšieho čítania. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Přidal.