Nicholsonová, Lucia, poslankyňa NR SR (2012-06-29):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Ja by som chcela zareagovať na niektoré veci, ktoré tu odzneli či už vo faktických, alebo aj v rozprave. Pani poslankyňa Hufková, vy ste v tej vašej faktickej, musím povedať, že možnože tak trochu aj dehonestovali ten náš návrh a vôbec našu snahu v tom, že prečo to predkladáme, keď to je v pláne legislatívnych úloh. No preto, lebo my to máme hotové. My to netvoríme na rozdiel od ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. A ja si myslím, že ten pomyselný kotol tohto problému proste začína vrieť a pretekať a my sa musíme spamätať strašne rýchlo. A o tom, nechcem teraz stále hovoriť iba o tom liste učiteliek z Dobšinej, ale to, že tá situácia je vážna a že už si, že si vyžaduje okamžité riešenie a nielen ďalšie odkladanie, je absolútne zrejmé, veď napokon predpokladám, že sa pohybujete po Slovensku a viete o tom, že akému obrovskému problému čelíme. Takže k tomu by som chcela povedať iba toľko, že ja som uvažovala nad tým, že či vy s takouto iniciatívou, ale práve ten tlak času ma presvedčil o tom, že je to veľmi dôležité. Nehovoriac už o tom, že štátny tajomník ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny sa vyjadril v tom zmysle, že oni idú vlastne využiť náš návrh, množstvo z tých vecí, ktoré my navrhujeme, idú použiť aj oni pre svoj vládny návrh s tým rozdielom, že chcú do toho svojho návrhu dať, že ak štát nebude vedieť ponúknuť aktivačné miesto, tak automaticky tej osobe bude prináležať plná dávka toho motivačného príspevku, čo je v poriadku, ale na to je priestor aj tu, ak by ste náš návrh posunuli do druhého čítania. Takže skutočne medzi tým vládnym návrhom a naším bude minimálny rozdiel v tomto, a to jeden pozmeňujúci návrh, ktorý pokojne predložte aj vy. To, čo ste hovorili, že sú poddimenzované personálne úrady práce. Áno, na službách zamestnanosti sú poddimenzované úrady práce, ale my aj týmto návrhom v § 40 uberáme vlastne tej administratívnej agendy úradom práce, to sa týka predovšetkým služieb zamestnanosti, lebo tie riešia tie aktivačné práce. A v neposlednom rade, veď ony majú predsa možnosť cez tú motivačnú dávku si vypomôcť ako koordinátormi aktivačných prác a načrieť práve do radov nezamestnaných, vzdelaných nezamestnaných, ktorí sú v evidencii, a využiť vyslovene túto silu, ktorú, si myslím, že by štát mohol vedieť využiť na to, aby koordinovali aktivačné práce. Nemajú absolútne žiadne prekážky, aby to využili. Takže viem si predstaviť takýto systém. Pani poslankyňa Tomanová, no, tá aktívna politika trhu práce je podľa mňa problém sám osebe, s ktorým, áno, my sme tam boli rok a pol, mohli sme sa vysporiadať, ale vy ste tam narobili, prepáčte, taký neporiadok, že nebolo možné v tých aktívnych opatreniach trhu práce poupratovať veľmi rýchlo. Ako isto viete, my sme pripravili aj novelu zákona o službách zamestnanosti, ktorá chcela poupratovať to, čo ste tam vy zanechali, ale nestihli sme to už. Mne osobne je to veľmi ľúto, lebo to bolo komplexným riešením. Môžte krútiť hlavou, predpokladám, že vystúpite v rozprave, pani Tomanová, ja sa na vás teším. Chcem ale povedať, že áno, tieto peniaze nám chýbali potom, ako sme prišli po vás, a to aj kvôli tomu, že vy ste robili niektoré populistické opatrenia, napríklad ste zvyšovali rodičovský príspevok, ale už ste zabudli nechať peniaze na to, aby sme mohli tým matkám dať viacej peňazí. Takže my sme si pomáhali, ako sme vedeli, a presúvali sme tie zdroje, aby sme vedeli po vás zaplátať diery spôsobené vašimi populistickými návrhmi krátko pred voľbami. Pán poslanec Brocka tu nie je. Chcem zareagovať, on sa opieral o ten list učiteliek z Dobšinej v tom zmysle, že hovorí o tom, že nie úplne so všetkým súhlasí, napr. s tou náboženskou výchovou. Ja mu musím v tomto, musím s ním súhlasiť v tomto prípade, pretože skutočne chodím po tých rómskych osadách a musím povedať, že tam, kde to nerieši štát a kde to nerieši samospráva, je to predovšetkým cirkev, ktorá to rieši. To úplne férovo musím povedať, že sú osady na Slovensku, ktoré fungujú fantastickým spôsobom a fungujú len vďaka tomu, že je tam veľmi aktívna cirkev, či sú to rádové sestry alebo či je to dobrý farár. Takže ja si viem predstaviť spoluprácu v tomto smere s cirkvou. Dovoľte mi, prosím vás pekne, povedať, aby náhodou nedošlo k nedorozumeniu, že ja som hovorila o tom, že sa zneužíva ten systém dávok v hmotnej núdzi. Nie každý poberateľ dávky v hmotnej núdzi ten systém zneužíva. Sú ľudia, ktorí sú na to naozaj odkázaní. Ja im to neberiem a pomôžme týmto ľuďom. Ja som hovorila o dvoch kategóriách. Sú to bohatí ľudia, ktorí nepotrebujú dávky v hmotnej núdzi. Častokrát ten bohatý človek je podnikateľ, ktorý je dlžný na sociálnom poistení, a on sa uvrhne, sám seba, formálne do hmotnej núdze len preto, aby akože nemal žiaden príjem, akože nemal žiaden majetok. To znamená, aby mu exekútor na nič nemohol siahnuť, pretože dávka v hmotnej núdzi je neexekvovateľná. A on sa ulakomí na to, aby si od štátu bral to, čo mu v skutočnosti nepatrí, a to sa týka dávky v hmotnej núdzi, to sa týka príspevku na bývanie. To znamená, že, prosím vás, aby ste si nemysleli, že zneužívateľmi nášho sociálneho systému sú napr. len Rómovia v osadách, to nie je pravda. Rómovia v osadách sú v tomto prípade špecifickí. Špecifickí tým, že oni sú obeťou sociálneho systému. To tento štát z nich urobil doslova žobrákov, ktorí raz za mesiac napochodujú na poštu a zoberú si od štátu peniaze. Veľmi dobre sa v tom naučili chodiť, pretože to je z pudu sebazáchovy, by som povedala. Ale keď hovoríme o tejto, o týchto ľuďoch zo sociálne vylúčených spoločenstiev, tak ten štát z nich naozaj urobil pasívnych poberateľov dávok v hmotnej núdzi, ktorí nijakým spôsobom nechcú riešiť tú situáciu, do ktorej sa dostali. Ja by som si pomohla zase z toho listu učiteliek. Ony tu píšu, pardon, že mi to tak dlho trvá: „Systematicky pripravujeme jednu generáciu ľudí neuplatniteľných na trhu práce. Sociálny systém je nefunkčný, chudoba plodí nezamestnanosť, nezamestnanosť plodí chudobu. Človek bez vzdelania nedostane zamestnanie, vzdelanie však nezíska ten, kto oňho nemá záujem. Deti nemajú záujem o školu, pretože vyrastajú v demotivujúcom sociálnom prostredí. Je to bludný kruh.“ No, ja by som chcela povedať, že my tu máme naozaj armádu ľudí, absolútne pasívnych, ktorým štát dáva peniaze bez toho, aby očakával akúkoľvek protislužbu. My dávame a nič od toho neočakávame, a to má oveľa širšie súvislosti. To nie je len o tej matke a o tom otcovi, ktorí berú peniaze od štátu, pre ktorý v živote nič neurobili, ale to je aj o tých deťoch, ktoré sa tomu musia prizerať každý deň. Ako my potom chceme, aby to dieťa prišlo do školy a malo nejaké výsledky? Načo by malo mať nejaké výsledky? Ono nevidí perspektívu. Ono nemá pozitívny obraz hodný nasledovania v tom rodičovi. To znamená, to má oveľa širšie katastrofálne sociálne dôsledky a nabaľuje sa to, je to naozaj ako snehová guľa a nemá to konca kraja. Mali by sme podľa mňa nájsť odvahu nato, aby sme preťali, aby sme si všetci priznali chybu. Aj ja som sedela na tom ministerstve, aj ja som mohla urobiť viacej. Pani Tomanová, vy ste tam sedeli, vy ste mohli urobiť viacej. Pán Kaník, možno aj vy ste mohli urobiť viacej. Teraz nie je čas na to, aby sme sa tu obviňovali. Teraz je čas na to, aby sme si priznali zodpovednosť, že my všetci sme zodpovední za to, čo sa deje v rómskych osadách. My všetci sme zodpovední za to, že tu máme 400-tisícovú armádu, ktorá hrá mŕtveho chrobáka, pretože jej to vyhovuje. A pretože si myslím, že aj tomuto štátu to v konečnom dôsledku vyhovuje, lebo nič nerobiť znamená nič nepokaziť. (Potlesk.) To znamená, že ja keď chcem od tých ľudí, aby boli aktívni, keď im poviem, dám ti peniaze, ale buď aktívny, urob niečo, ja tým sledujem zase tie ďalšie súvislosti. To, že to dieťa uvidí toho otca, tú mamu, že za tie peniaze, ktoré od štátu zoberie, aspoň trikrát za týždeň musí ráno vstať a musí aspoň preložiť slamku. Keď sme už pri tom, aktivačné práce zlyhávajú. Zlyhávajú aj z objektívnych príčin. Ja chápem toho starostu. Je to proste problematické, nechce sa mu do toho. Robí to najčastejšie pred voľbami, keď potrebuje byť znovu zvolený. Máme prípady, kedy za tri hodiny práce dostane ten človek v plnej miere aktivačný príspevok vo výške 63 eur, hej? To je veľmi dobre platená práca len preto, nasledujú voľby, starosta sa chce udržať. Veď tomuto všetkému my rozumieme. Ale ja si myslím, že aktivačné práce, tak ako boli nastavené, zlyhávali aj preto, lebo my sme tým ľuďom nedávali zmysluplnú prácu. Nedávali. Ja som bola svedkom toho, keď prišiel za závesným vozíkom, auto plné hnoja, vykýblili to na námestí. Vozili to v utorok doprava, v stredu doľava, aby mohli dostať svojich 63 eur. To nebola zmysluplná práca. My sme tým ľuďom nedávali vytvárať nejaké hodnoty. Ja by som takúto prácu asi tiež nešla vykonávať, asi by som radšej šla robiť niekde načierno. Keď tých ľudí prinútime, aby chodili na tie aktivačné práce, a keď im dáme zmysluplnú prácu, budú vytvárať hodnoty, aj v tom pomyselnom sociálnom rebríčku sa niekam dostanú. Dáme im nejaký status. Už si nebude môcť nikto otierať ústa len tak o toho, kto poberá dávky v hmotnej núdzi. Veď to má strašne veľa dimenzií, na ktoré podľa mňa my zabúdame. My sa tu furt točíme iba okolo peňazí a dať im a nedať a sú tu aktivačné práce? Sú tu aktivačné práce. To, čo hovoríte vy, pani Tomanová. Áno, to bol hlavný argument pani predsedníčky vlády, bývalej, pani Radičovej. My sme mali predostrieť proste škálu možností na aktiváciu toho jednotlivca. Ja vám teraz niečo poviem. Z tých všetkých ľudí, ktorí sú v systéme, koľko z nich je schopných pracovať z objektívnych príčin? Odhaduje sa to na 130-tisíc. Keď to podmienime, to poberanie dávok v hmotnej núdzi, tou aktivitou jednotlivca, myslíte si, že naozaj všetci tí pôjdu pracovať? Ja si myslím, že 30-tisíc, to je kvalifikovaný odhad. To nie je, že ja si myslím. To máme z úradov práce. Zhruba 30-tisíc nás aj tak pošle do čerta, pretože aj tak sa mu bude viacej oplatiť pracovať načierno. Ja vám neviem teraz povedať, či sa nájde, či štát nájde 130-tisíc možností na aktiváciu toho jednotlivca, ale musíme si uvedomiť, že tu je veľa roboty, ale tu je veľa roboty, ktorá sa dnes nevykonáva, lebo ju nemá kto robiť. To je robota v štátnych lesoch, to je robota na protipovodňových opatreniach, to je robota na poliach – veď, veď choďte sa niekedy pozrieť po Slovensku, alebo nechcem vás urážať, možnože viacej chodíte po Slovensku ešte ako ja, aj keď teda dosť cestujem. My máme naozaj, sú špinavé ulice, ja neviem, v zime nie je odprataný sneh, nie je postrihaná tráva, proste nemá kto robiť na diaľniciach, nemá kto zastrihávať stromčeky. Z toho Slovenska by mohla byť naozaj krásna krajina, vrátane značených turistických chodníkov a úplne, nechcem zachádzať do absurdností, ale my by sme mohli byť iná krajina. Choďte sa pozrieť do Rakúska, kto to tam robí? Robia to tí, ktorí sú na aktivačných činnostiach. Profitujú z toho oni a profituje z toho ten štát. Ja mám perfektný príklad v Spišskom Hrhove. Starosta Spišského Hrhova urobil výborný projekt. On tam má akože sociálny podnik, ale taký ten slušný sociálny podnik, ten malý obecný sociálny podnik a on robil – tie vaše boli najslušnejšie, pani Tomanová, to je na dlhú diskusiu. Má malý obecný sociálny podnik, a teraz, došli mu tam Rómovia, že teda oni tam chcú robiť. On hovorí, dobre, budete tu robiť, on tam má klasickú osadu, budete tu robiť, keď si zveľadíte vaše domy. Keď vy nebudete mať slušné domy, ako vy chcete robiť na domoch niekoho iného? Rómovia si ponatierali, vyzerá to tam ako Lentilkovo, ale proste zveľadili si tie svoje domy, aby mohli robiť v tom obecnom sociálnom podniku. Zamestnal ich tam. Akonáhle sa majoritnej časti obce niečo pokazilo na dome, nahnal tam starosta ľudí... (Reakcia z pléna.) Starosta. Spišský Hrhov, je Vladimír Ledecký starosta. Nahnal tam ľudí zo sociálneho podniku a už nikto potom z tých bielych nemohol prísť na ulicu a vykrikovať, že tamtí Rómovia. Pretože akonáhle to urobil, vybehol starosta a povedal: „Ty čo tu vykrikuješ, tebe kto opravil dom? Boli to tí Rómovia, o ktorých si teraz otieraš ústa.“ Takže urobil tam neuveriteľnú vec. On zhomogenizoval kedysi veľmi striktne rozdelenú časť na majoritnú a minoritnú. Choďte sa dnes pozrieť do Spišského Hrhova. Má tam perfektné Komunitné centrum, zamestnáva tam dôchodkyne, ktoré chodia večer čítať deťom do Komunitného centra rozprávky. Pomáha si rôznymi formami aj cez aktivačnú činnosť a naozaj z kedysi priemernej neznámej obce urobil niečo, kam sa chodia pozerať ľudia ako na ukážkový príklad toho, ako sa dá urobiť zo dňa na deň takmer to, o čom my tu kvákame dvadsať rokov. Všetkých vás tam pozývam. Poviem vám iné štatistiky, pán Brixi tu už nie je, zo Svetovej banky, o kom hovoríme, keď hovoríme o poberateľoch dávok v hmotnej núdzi. Až 62 prijímateľov dávok v hmotnej núdzi tvoria jednotlivci bez detí, rodiny s viac ako štyrmi deťmi tvoria len 3 % poberateľov dávky v hmotnej núdzi, čo je v zjavnom rozpore s presvedčením väčšiny spoločnosti, že dávky poberajú hlavne obyvatelia osád. Úplne sa s týmto nestotožňujem, musím povedať, pretože vieme, že účelovo sa rodina rozdelí, aby mohla byť samostatne posudzovaná jedna časť a druhá časť, aby im vznikala možnosť získať viacej tých dávok. Ale faktom je, že my tam máme veľmi veľa jednotlivcov, dokonca veľmi veľa jednotlivcov v rozmedzí od 25 do 30 rokov. To znamená, to sú ľudia v produktívnom veku, ktorí sú schopní zapájať sa do tých aktivačných činností. Poviem vám niečo, čo mňa veľmi prekvapilo. Tiež je to zistenie expertov Svetovej banky. Ekonomická aktivita na obyvateľa je u priemerného príslušníka majority 12 661 eur ročne, čo je na úrovni 25 % najbohatších krajín sveta. Priemerná ekonomická aktivita Róma je 1 400 eur ročne, čo je na úrovni 25 % najchudobnejších krajín sveta. Obrovská priepasť. Výpadok na HDP z dôvodov vylúčenia Rómov z trhu práce sa odhaduje na cca 4,4 % HDP, to je 3,1 mld. eur. Obrovská skupina ľudí, ktorú keby sme dokázali nejakým spôsobom zapojiť, aby boli aktívni, aby sa podieľali na tom, z čoho zatiaľ len čerpajú, tak Slovensko by ekonomicky bolo úplne niekde inde. To je o nás všetkých. To nie je proste len že majorita a minorita. Pokým tento chvost za sebou budeme vliecť, dovtedy sa Slovensko nespamätá a môže si tu Fico prijímať akékoľvek balíčky ozdravné aj neozdravné. Považujem to za veľmi dôležité číslo. Ale vrátim sa ešte k vám, pani Hufková. Vy ste hovorili o tom, že veľmi veľa ľudí tu nemá pracovné návyky. Áno. Áno, to je pravda, a preto my ich musíme nejakým spôsobom pripraviť. My tu hovoríme o medzitrhu práce. Fajn, medzitrh práce je výborný medzischodok medzi otvoreným trhom práce a medzi tým, čo je v tom úplnom suteréne, ale tu musíme začať dolu, pretože dnes sú absolútne neaktívni. Oni musia začať byť nejakým spôsobom aktívni, aby sa dokázali uplatniť aj na tom medzitrhu práce. Ten medzitrh práce tiež nebude pre všetkých. To bude práve len pre tých, ktorí prejdú tým mechanizmom tých aktivačných prác a nalepí sa na nich aspoň niečo, lebo dnes nemajú nič. Nemajú, to je tretia generácia ľudí, ktorá žije z toho, čo im dáva štát bez toho, aby mali akékoľvek pracovné návyky. Poviem vám tie hlavné znaky, hlavné znaky toho nášho nového zákona, aby sme vedeli, že o čom sa vlastne bavíme. Ja sa ospravedlňujem, mne sa to tu celé rozsypalo. Takže hlavné znaky toho nášho nového zákona o hmotnej núdzi, skratka je SZM. - Spravodlivosť. Každý, kto sa dostane do hmotnej núdze, získa základnú dávku, ktorú si bude môcť zvýšiť podľa svojej aktivity. - Zásluhovosť. Čím je aktívnejší, tým viac peňazí od štátu dostane. - Motivácia. Nový systém výrazne pomôže tým, ktorí pracujú za minimálnu mzdu. Je to súbeh dávky a nízkej mzdy, čo je naozaj zase príprava pre medzitrh práce, lebo medzitrh práce nie je o ničom inom. Ak by to prešlo, získame spravodlivo nastavený systém pomoci v hmotnej núdzi, ktorý bude prospešný ako pre ľudí v hmotnej núdzi, tak aj pre tento štát. Dlhodobo nezamestnaní dostanú možnosť vytvárať hodnoty pre štát, na ktorého pomoc sú odkázaní. Štát bude profitovať z takto vytvorených hodnôt a výsledkom môžu byť čisté mestá a obce, protipovodňové zariadenia, obrobené polia, vyznačené turistické chodníky, rozbehnutá komunitná činnosť a deti v škôlkach a školách. K tým škôlkam a školám chcem ešte povedať, že aj tie učiteľky namietajú, že tých 17,20 eur dostávajú rodičia automaticky. Ja si tiež myslím, že je to veľmi nešťastné, a preto my tú motivačnú časť, ktorú sme dali pre deti, ktoré sú buď v predškolských zariadeniach, alebo v školách, sme v školách naviazali ani nie tak na prospech, ako na správanie. To dieťa musí mať dobré správanie, uspokojivé. A po druhé naviazali sme to na ten fakt, že to dieťa nesmie opakovať ročník. Nesmie. To znamená, v konečnom dôsledku je to aj o prospechu a aj tam sme sa snažili premietnuť tú zásluhovosť. Ďakujem vám veľmi pekne. (Potlesk.)