M. Sabolová, poslankyňa: (2004-10-21):
Zámer môjho vystúpenia je asi ten, že by som bola veľmi nerada, aby sme skĺzli pri vrátení týchto zákonov len k politickému rozhodovaniu. Napriek tomu, že každá záležitosť v tomto parlamente má aj svoj politický rozmer, prezident republiky minimálne v dvoch zákonoch vyjadril isté vecné výhrady, na ktoré sme upozorňovali pri prerokúvaní týchto zákonov. To, že ich nedal do legislatívnej podoby, priznám sa, že ani neprekvapuje, ale myslím si, že prezident republiky v prípade len týchto dvoch zákonov, kde predniesol vecné výhrady, by musel mať tím legislatívcov k zdravotníckej problematike, s ktorými by bol za 15 dní schopný zmeniť istý myšlienkový posun v reformných zákonoch a nebolo by to dobré, pretože by sme určite neprijali dobré zákony a myslím si, že by bol v tom aj istý taký „guľáš“ zámerov rezortu a možno pána prezidenta alebo ľudí okolo neho, ktorí sú jeho poradcovia v tejto oblasti. Druhý dôvod na moje vystúpenie je ten, aby som len veľmi krátko a vecne, bez nejakej omáčky vyjadrila názor, prečo som nehlasovala a nemôžem hlasovať ani v tomto čítaní, pretože nemáme nijakú zmenu za zákony, a čo považujem za vážny nedostatok alebo minimálne otázku na to, aké vykonávanie týchto zákonov bude v praxi. Krátko a teraz už veľmi vecne. Ide o termíny účinnosti. Závažným problémom zákonov sú aj termíny účinnosti. Sú veľmi rozhádzané, sú veľmi rozličné. Priznám sa, že ak 1. novembra má byť v platnosti zákon o zdravotných poisťovniach a následne máme dátumy 1. január 2005, 2006, uprostred roka, je v tom chaos aj pre odbornú verejnosť a nie to ešte pre laickú verejnosť, ktorá by sa týmito zákonmi mala riadiť. Druhou výhradou je to, že chýbajú vykonávacie predpisy a nariadenia, ktorými by mali byť jasné niektoré pravidlá práve pre pacientov, pre poskytovateľov a pre ich vzťahy medzi poisťovňami. Niektoré nie sú vôbec k dispozícii, niektoré sú zatiaľ len v nejakej podobe. Ich účinnosť, týchto vykonávacích predpisov, aj podľa legislatívnych pravidiel by mala byť v súlade so zákonom, aby sa tí, ktorých sa táto reforma dotýka, vedeli pripraviť aj na konkrétne kroky pri reforme a mali by byť platné v predstihu, ako bude účinnosť zákona, alebo mali by mať účinnosť zákona a účinnosť predpisov spoločnú. A poviem to v konkrétnych prípadoch kde. A myslím, že hlavne ide práve o tento zákon o rozsahu. Teraz by som prešla ku konkrétnym pripomienkam. Začnem týmto zákonom, ktorý prerokúvame, zákonom o rozsahu a poviem moje výhrady, ktoré chýbajú a ktoré nie sú. Pri zákone o rozsahu, keď sme namietali, že nemáme zoznam výkonov a cenu výkonov, aby bola možná a jasná spoluúčasť, na ktorú sa odvolávame v § 9 ods. 2 v zákone, minister a rezort tvrdil, že sa dopracuje, bude. Dnes síce máme pripravený nejaký vykonávací predpis o zozname výkonov, ale je bez cenovej kalkulácie, je bez bodovej kalkulácie, čiže dnes nevieme zjavne a jasne povedať, aká spoluúčasť bude. Dnes je jasné, že ministerstvo pripravuje vyhlášku tak, aby sme v priebehu možno dvoch rokov do konca tohto volebného obdobia nemali žiadnu spoluúčasť pacienta. Tým sa vyhneme akýmkoľvek sporom a rozporom. Len polroka sme tvrdili, že bude, zadefinujeme ju. Dnes možno nebude, lebo vyhláška bude hovoriť, že bude platiť to, čo platilo dnes, že budú výkony základnej zdravotnej starostlivosti hradené v plnom rozsahu, potom sa uvidí. Druhou pripomienkou je vážna pripomienka. Tú namieta aj prezident, je to úhrada za služby súvisiace so zdravotnou starostlivosťou, kde by malo byť nariadenie vlády, ktoré zatiaľ nie je. Je to vážna pripomienka, pretože pacient, ktorý sa dostane do zdravotníckeho zariadenia a má platiť úhrady dnes po zrušení iných zákonných noriem, nebude jasné, aké bude platiť úhrady za tieto služby. Považujem to za dosť vážnu výhradu. A možno ešte ďalšia konkrétna výhrada, to je aj diskriminácia podľa veku, keď v § 10 ods. 1 hovoríme, ako budú poskytované úhrady pacientom podľa veku. Myslím si, že aj po prijatí antidiskriminačnej legislatívy a podľa ústavy by sme sa mali vyhnúť takejto diferenciácii. V ďalšej časti sa dotknem zákona o zdravotných poisťovniach, pretože chcem v jednom balíku predniesť moje pripomienky. Zákon o zdravotných poisťovniach vyžaduje zhruba 9 až 10 vedľajších noriem, nariadení a vykonávacích predpisov, z ktorých je čiastočne k dispozícii – ale nie oficiálne schválených a zverejnených – niekoľko vykonávacích predpisov. A tam je veľmi dôležitý § 8, kde sa hovorí, že ceny budú vznikať dohodou medzi poskytovateľmi a poisťovňami. Vychádzajúc z poznámky k zákonu o zdravotnej starostlivosti sa mimoriadne skomplikuje a predĺži dohodovací proces o cenách za výkony zdravotnej starostlivosti, pretože nekompletnosť zostaveného katalógu výkonov bez bodov a cien – čiže nebude jasný štandard, na základe ktorého bude dochádzať k dohode medzi poisťovňami a poskytovateľom – prinesie mnohokrát neriešiteľnú situáciu, kde bude to maximum alebo minimum tých limitov a tých cien, ktoré dostanú poskytovatelia. A myslím si, že tam bude ohrozená dostupnosť a plynulosť poskytovania zdravotnej starostlivosti. Alebo skĺzneme do situácie, keď poskytovatelia budú uvádzať svoje výkony ako neodkladné a akútne, aby boli zaplatené a aby poisťovňa akceptovala aj v tom prípade, že nebude dohodnutý nejaký cenový limit. Moja základná výhrada, ktorá bola už v prvom čítaní, ak zákon o zdravotnej starostlivosti, kde pacient má právo na výber poskytovateľa, áno, zostalo to tak, má právo na výber poskytovateľa, ale zabudli sme mu tam dopísať, že len na toho, s ktorým má poisťovňa zmluvný vzťah. A kozmetická úprava, ktorú sme dopracovali, sa týka len všeobecnej ambulantnej starostlivosti, čiže len primárneho kontaktu. Nie je teda pravdou ani to, že teda má právo, ale má to právo obmedzené, a preto by aj v tomto paragrafe malo byť jasne zadefinované, čo je jeho právo a je minimalizované. Je samozrejmé, že takto zadefinovaným paragrafom by sa nám rozšírila minimálna sieť, ktorá je dnes zadefinovaná len súčasným stavom. Už aj tak sa bude rozširovať tým, že všeobecná ambulantná zdravotná starostlivosť v prípade, že nebude v sieti, bude musieť uzatvoriť poisťovňa s poskytovateľom zmluvný vzťah. Už aj to rozširuje sieť, čiže je to tiež nie celkom jasná situácia. V paragrafoch o zdravotných poisťovniach – a možnože sme zákonu o záchranke alebo záchrannej zdravotnej starostlivosti venovali pomerne málo času a málo pozornosti, a preto tento návrh zákona, aj keď je najkratší, má možno najväčšie riziká a najväčšie čerpanie prostriedkov z verejného zdravotného systému. Tento zákon neustanovuje nikomu povinnosť zriadiť a prevádzkovať záchranky. Nemá prechodné ustanovenia, čo ak 1. januára skončí systém poskytovania tejto služby a po 1. januári nie je zadefinované, kto bude robiť túto službu. Pretože ak prejdú výberovými konaniami po účinnosti zákona, tak najskôr niekedy v marci, apríli môžeme hovoriť, kto bude robiť túto službu. Zákon neustanovuje žiadne zriaďovacie náklady, financovanie, vybavenie, a čo je najvážnejšie, odborného zdravotníckeho pracovníka, akú má odbornú kvalifikáciu. Tu si však treba uvedomiť aj to, čo som hovorila o čerpaní prostriedkov. My síce vytvoríme jeden skvelý systém s 10-minútovou, 15-minútovou dostupnosťou, ale ak si zoberieme zásahy v teréne a uvedomíme si, že budeme platiť aj keď dobre odborného pracovníka, ktorý tam bude mať možno v týždni tri zásahy, budeme odčerpávať obrovské zdroje zo zdravotného poistenia na mzdy a réžiu. A zdá sa mi, že je to veľmi necitlivá vec, pretože prostriedky z verejného zdravotného poistenia by mali byť použité na zdravotnú starostlivosť a nie kdesi zakonzervované. A preto sa mi zdá, že aj v zákone o poisťovniach na to, že sa dávajú preddavky na záchranku, to je jediný spôsob preddavkového platenia, a vlastne nemáme predstavu, ako to bude fungovať, zdá sa mi to nie celkom vhodné. V zákone o zdravotných poisťovniach síce pri vzniku akciových spoločností v prípade, že sa takáto spoločnosť dostane do nejakej zlej finančnej situácie alebo nastane zmena v jej finančnej situácii, je poisťovňa povinná oznámiť túto skutočnosť na úrad. Ale čo? Oznámi ju a nič sa nedeje. Nie sú tu žiadne ďalšie vážne kroky, ktoré by vlastne zlej finančnej situácii poisťovni bránili jej ďalšie pokračovanie alebo ukončenie jej činnosti. Chcem sa opýtať a myslím, že to je veľmi vážny dôvod na odčerpávanie zdrojov zo zdravotného systému, sú informačné systémy v jednotlivých poisťovniach. My sme dnes vydali, a dodnes to nikto ekonomicky nezhodnotil, obrovské množstvo finančných prostriedkov na informačný systém. Dnes alebo v priebehu roka sa menili opäť objednávky na dodávateľov informačného systému len v tej najväčšej zdravotnej poisťovni. A my dnes po transformácii budeme vytvárať nové informačné systémy a budeme odčerpávať zase zo zdravotného systému. Preto ma zaujíma, kto vyčíslil a aké sú tie prostriedky, ktoré sa vydali na niečo, čo ostalo v zásuvke a nepoužilo sa a možno sa ani nebude používať, pretože každá akciová spoločnosť bude chcieť mať svoj a iný systém. V § 6 ods. 2 čakacie listiny. Veľa sme o tom hovorili, ale myslím si, že sme ich nedomysleli. Minimálne v tom, že sú tu úkony a výkony v oblasti SALZ-ov, ktoré nie je možné robiť na čakacie listiny, pretože biologický materiál mnohokrát nemá odkladný účinok a na stanovenie diagnózy je potrebné jeho rýchle a včasné vyšetrenie. Čo v takom prípade, ak poisťovňa – budeme zas riešiť všetko akútnymi stavmi, akútnymi výkonmi alebo nájdeme nejaký iný mechanizmus? Čiže nie je doriešený tento vzťah. A ešte sa dotknem v zákone o poisťovniach aj Úradu pre dohľad. Úrad pre dohľad budeme financovať, o tom hovorí aj prezident vo vrátenom zákone, zo zdrojov poistenia. Je to istý objem peňazí, ale dajme tomu nemáme dnes iný zdroj, musíme ich financovať z verejných prostriedkov. Ale pýtam sa: Ak sme dnes z objemu financií, ktoré sú v poisťovniach, stanovili limit na správnu réžiu, na to, aby poisťovňa nemohla „prejesť“ prostriedky a mali sme ich stanovené na 4 %, v tejto Národnej rade niekoľko rokov dozadu a stále boli výhrady k tejto výške, že ju treba stále znížiť. Dnes sme v zákone o poisťovniach neobmedzili žiadnym spôsobom režijné náklady alebo úhradu akéhokoľvek a čohokoľvek z tohto systému zdravotnej poisťovne a nechávame jej voľnú ruku. My jej obmedzujeme len zisk. Ale ona nemusí práve hospodárením vytvoriť žiaden zisk, ktorý by potom mala dať práve do týchto zoznamov, do tých čakacích listín a na výkony zdravotnej starostlivosti. Čiže považujem toto za nie dobré a to obmedzenie alebo neobmedzenie nakladania s našimi prostriedkami v súkromných spoločnostiach za netransparentné a obávam sa toho. A vlastne tento systém zdravotného poistenia, verejného zdravotného poistenia by mal byť solidárny a nemal by byť ziskový. Dovolím si ešte, vážení kolegovia, vás zdržať ešte jednou, to je jediné moje vystúpenie, ešte k zákonu o poskytovateľoch, kde sa dotknem asi štyroch bodov. Jednak je to členstvo v komorách, ktoré je dobrovoľné, ale disciplinárne konanie v prípade porušenia nejakých pravidiel sa môže vykonávať voči členom komory – čo je s tými zdravotníckymi pracovníkmi, ktorí sú len registrovaní a nie sú členovia komory? Je možné voči nim vyvodiť nejaký disciplinárny postih, ak sa disciplinárny postih vzťahuje len na členov komory a nie na tých, ktorí sú len registrovaní? V rámci licencií pri vydávaní licencií v § 68 sa zabudlo na istú skupinu ľudí a to sú biológovia, chemici, fyzici a genetici, pričom v ods. 6 v tomto paragrafe sú už uvádzaní, čiže je to, by som povedala, technický nedostatok. A ešte sa chcem opýtať, a trošku sme diskutovali aj teraz, na § 69 v súvislosti s § 10, a to podmienky vydávania licencií, kde je uvedené, že na vydanie licencie potrebuje mať zdravotnícky pracovník odbornú prax 5 rokov. Myslím si, že toto obmedzenie, bola by som veľmi rada, keby pán minister vysvetlil, lebo sa môže stať, že bude nejaká disproporcia a neviem – myslím si, že ma pán minister nepočúva, ale to nevadí, má tu svojich pracovníkov, azda mu to potom vysvetlia, o čom som hovorila. A ešte by som rada možno vo všeobecnosti povedala skutočnosť, ak sa nám začnú vytvárať akciové spoločnosti ako poskytovatelia. Už dnes sa rozbehol veľmi zvláštny mechanizmus, viem si to predstaviť u poskytovateľov jednotlivcov alebo odborných pracovníkov, že sa vytvárajú eseročky. Ale ak začneme vytvárať eseročky na veľmi zvláštnej báze pre jednotlivé zdravotnícke zariadenia a nemocnice a my eseročkám zveríme alebo prenajmeme na istý čas niekoľko miliónový majetok a dnes, v poslednom čase s veľmi dobrými investičnými prostriedkami, ktoré boli vložené do týchto zdravotníckych zariadení, pýtam sa: Akým spôsobom sa bude prevádzať celá transformácia? Nezdá sa mi to celkom v poriadku. Možno azda ešte pripomienka k zákonu o zdravotnej starostlivosti, kde po 1. januári bude platiť aj starý, aj nový zákon a nikde v prechodných ustanoveniach sa nehovorí, dokedy bude účinnosť starého zákona ukončená. Katalóg zdravotných výkonov je síce predložený, ale chýbajú mu vlastne štandardy, o tom som hovorila. Dnes sa použil zoznam výkonov Liečebného poriadku. Pýtam sa: Prečo sme ho nemohli použiť so všetkými náležitosťami, aj s cenovým výmerom, aj trebárs s bodovým hodnotením, ktoré je v cenových výmeroch? Z pohľadu týchto všetkých pripomienok sa mi zdá, že pri množstve nedokonalostí, nejasností a niekde možno aj neúčinností týchto zákonov vznikne konflikt vo vzťahoch medzi poskytovateľmi, pacientmi a poisťovňami. A práve preto, že nie sú dnes niektoré paragrafy jasné a zjavne prepojené, z toho dôvodu sa mi zdá, že ja ako zástupca občanov a možno pacientov, a to sú všetci občania, pri týchto výhradách, na ktoré som na mnohé nedostala odpoveď, na mnohé, ktoré sú aj dnes nejasné, a moja obava z toho, že má platiť takáto reforma a niektoré veci začať už 1. januára, možno 1. novembra, ma presviedčajú, že nemôžem hlasovať ináč, ako som hlasovala v prvom hlasovaní v treťom čítaní. Pretože sa mi zdá, že sa nezlepší systém zdravotnej starostlivosti, skomplikuje sa a obávam sa, aby sme sa nedostali späť k niečomu, čím sme museli prejsť vytvorením nových zákonov a ich nekonečnou novelizáciou, ako to bolo do dnešného dňa. Ďakujem pekne za pozornosť a prepáčte, že som vás zdržala viac, ako ste možno očakávali. (Potlesk.)