Verešová, Anna, poslankyňa NR SR (2017-04-07):
Vážený pán predseda, kolegyne a kolegovia, pána ministra nemusím osloviť, lebo tu nie je, v septembri minulého roku, kedy sa otvorila kauza maloletej Natálie, teda kauza Čistý deň, som na zasadnutí výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny vnímala, že minister Richter, generálny riaditeľ Valentovič, generálny riaditeľ Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny Valentovič aj komisárka pre deti Viera Tomanová chránia sami seba a inštitúcie, a nie deti. Myslela som si, že tu mám len pocit. Po ôsmych mesiacoch to nie je pocit. To je fakt. Minister Richter chráni seba, ministerstvo, ústredie, úrady, resocializačné zariadenie Čistý deň, a teda seba. Už v júni 2014. podali na zariadenie Čistý deň, boli podané podania, v ktorých sa sťažovali na telesné tresty a sex medzi klientma, klientmi. Sám minister Richter hovoril, že podania boli pre telesné tresty obmedzenia kontaktu s rodičmi, ale aj pre aroganciu riaditeľa a sexuálne styky medzi klientmi. Podnety prichádzali od klientov, rodičov i kurátorov maloletých detí. Minister Richter tvrdil, že prebehli kontroly orgánov činných v trestnom konaní aj ministerstva práce, či ústredia práce. Podľa kontrol zariadenie nič neporušilo. A podnety prichádzali a minister hovoril od toho septembra, čo som ho prvýkrát počula na výbore, na zasadnutí výboru, že koná a bude konať. A koná a koná a koná, už osem mesiacov koná. Jeho rozhodnutie ignorovať odporúčanie odborníkov z akreditačnej komisie spôsobilo túto situáciu, že tu teraz o druhej stojíme, sedíme, hovoríme. On toto spôsobil, pretože nekonal, pretože ignoruje vlastných odborníkov, ktorých on nominoval. Už tu kolega predo mnou prečítal stanovisko jedného člena, Rastislava Šenkirika, už len doplním, člena akreditačnej komisie, ktorý odišiel po tom, ako minister Richter neodobral akreditáciu ani na ich odporúčanie. Člen akreditačnej komisie Šenkirik povedal, že čakanie ministra na preukázateľné zistenia či nezistenia spáchania trestných činov je prosto neakceptovateľné posúvanie prahu citlivosti. A dlhoročná odborníčka, členka akreditačnej komisie Eva Mydlíková, ktorá takisto abdikovala, píše vo svojej abdikácii ministrovi: „Vaše rozhodnutie prekračuje hranice mojej odbornej aj etickej tolerancie.“ Čo je to za politikárčenie týchto odborníkov? Pretože aj komora sociálnych pracovníkov podporila členov akreditačnej komisie. Slovenská komora sociálnych pracovníkov a asistentov sociálnej práce vyjadruje podporu dôvodom, ktoré uviedli abdikujúci členovia Akreditačnej komisie Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky pre oblasť sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately v súvislosti s rozhodnutím ministra práce, sociálnych vecí neodobrať akreditáciu na výkon opatrení resocializačnému zariadeniu Čistý deň. Komora ďalej píše: „Akékoľvek násilie, ponižujúce zaobchádzanie či, naopak, intímny vzťah medzi pracovníkom a klientom je bezpochyby za hranicou profesionálneho vzťahu pracovníka a jeho klienta. Je to zlyhanie, ktoré, pokiaľ napĺňa skutkovú podstatu trestného činu, musí byť dôkladne vyšetrené a pri potvrdení adekvátne sanckiované kompetentnými orgánmi. V prípade, že právne predpisy nedokážu plnohodnotne pokryť etický rozmer vykonaného nemorálneho činu, navrhujeme pri posudzovaní oprávnenosti subjektov pôsobiť v tejto oblasti nevyhnutne zohľadniť aj dodržiavanie štandardov kvality výkonu daného opatrenia, ako aj etického kódexu, ktorý by bol záväzný pre všetky akreditované subjekty.“ Kauza maloletej Natálie je len vrcholcom ľadovca, nedostatočnej ochrany detí pod gesciou ministra práce, sociálnych vecí a rodiny, ministra Richtera. Rok 2012, utýraná a zabitá Lucka, ktorá bola nájdená tri roky po smrti. A čo Marco, bezcitne odvlečený rovno z triedy súdnym úradníkom? Tieto kauzy mali mnoho spoločného, ľahostajnosť úradníkov, nedostatočnú odbornosť, chýbajúcu kontrolu, ale jedno im v porovnaní s Čistým dňom chýbalo – vedomé krytie ústrednými orgánmi štátnej správy. Áno, verejnosť na Slovensku tejto kauzy nerozumie, k tejto kauze, nechápe, nerozumie, prečo minister Richter toto zariadenie tak veľmi chráni. Pán minister, prečo toto resocializačné zariadenie tak výnimočne chránite? Prečo nechránite deti, ale chránite resocializačné zariadenie? Lebo ak sa niečo také ako sexuálne zneužitie maloletej v chránenom prostredí stalo, naozaj sa muselo niečo zanedbať. Že im ale pri tom držíte ochrannú ruku, to už je iná šálka kávy. Nebola tu doteraz spomenutá kauza detský domov PETO. Aj to má výnimočnú ochranu a to si, zaujímavé, nikto z koaličných poslancov strany SMER nevšimol a zatiaľ nepripomenul. Evidentný politický záujem na udržaní zariadenia má minister Richter aj v prípade detského domova PETO. V období od 1. júla 2015 do 31. 12. 2015 mal detský domov PETO v profesionálnych rodinách výlučne deti vo veku do jedného roka, pričom prekročil normu, ktorá určuje, že jeden profesionálny rodič môže mať v starostlivosti najviac tri deti. V tomto detskom domove podľa zverejnených informácií prichádzalo aj k tomu, že dojčatá boli vychovávané nie v profesionálnych rodinách, ako prikazuje zákon, ale v skupine detského domova. Kolektívna výchova je pre deti v takomto útlom veku neprijateľná a poškodzuje ich vývin. Podľa zákona je akreditovaný subjekt povinný hlásiť do ôsmich dní akreditačnej komisii všetky osoby v priamom kontakte s klientmi. Ani túto podmienku akreditácie detský domov PETO nesplnil. Napriek týmto zisteniam o nedodržiavaní platných zákonov funguje v nezmenenom režime zariadenie detský domov PETO ďalej aj dnes. Dôvodom spomínaného šetrného zaobchádzania voči zariadeniu, ktoré koná proti záujmu maloletých detí, je najmä fakt, že zriaďovateľkou detského domova PETO je dcéra komisárky pre deti Viery Tomanovej. Ide o zlyhanie celého systému. A dovoľujem si to tvrdiť práve po vykonaní poslaneckého prieskumu. Ide o katastrofálne riadenie inštitúcie nominantov strany SMER – SD. Ministerstvo i ústredie vedú politickí nominanti, ktorí nemajú ani páru o sociálnych veciach, tobôž nie o sociálnoprávnej ochrane detí. Deti nám prepadajú medzi ústredím a ministerstvom do akejsi pomyselnej jamy. Je v nej utýraná a zabitá Lucka, odvlečený Marco a teraz sexuálne zneužitá Natália. Strana SMER vedie rezort práce od roku 2006, minister Richter od roku 2012 doteraz. Preto minister Richter znáša celú zodpovednosť za všetky zlyhania, konania, a teda hlavne nekonanie, za zakrývanie systémových chýb, ktoré spôsobujú nezvratné škody na zdraví a životoch detí. Opakujem stále, my tu od 16.00 hod. hovoríme, páni, o deťoch, o ohrozených deťoch, nie o žiadnej inej matérii a s vami to ani nepohne. Strana SMER pred voľbami hovorila, teda písala, na bilbordoch sme videli, že ľuďom sľubuje istoty. Deti si nezaslúžia istoty? Najmä tie najzraniteľšie, najzraniteľnejšie deti, závislé deti si nezaslúžia istoty? Ochrana detí bola jednou z prvých úloh, ktorú si brali na zodpovednosť štátne útvary už od stredoveku. Ministerstvo práce pod vedením ministra Richtera prestalo, prestalo mať ambíciu túto úlohu plniť, a to je výsledok Ficovej tretej cesty, sociálnej vlády strany SMER. Prečo o tom nehovorili pani psychologičky doteraz? Oni o tom hovorili. Hovorili o tom od septembra. Oni majú totižto, mali strach. Vy si to neviete predstaviť. Strach panuje na ministerstve, strach panuje na ústredí, strach panuje na úradoch práce. (Ruch v sále.) Minister Richter neodborne riadi rezort. Na prvom zasadnutí výboru 12. septembra, ktorý som už spomínala, okrem iných nič nehovoriacich informácií si pamätám ministrove vyhlásenie, že ministerstvo nemôže kontrolovať neštátne subjekty. A toto zopakoval ešte o pár dní aj generálny riaditeľ Valentovič. Ministerstvo nemôže kontrolovať neštátne subjekty? Toto povie minister? A za akým účelom toto povie? Aby klamal verejnosť? (Reakcia z pléna.) Áno, poviem vám hneď, pán poslanec. Čakajte chvíľu. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)