R. Fico, predseda vlády SR: (2006-12-07):
Nepochybne ste, pán poslanec, ako vás poznám, spokojný s tým, že vám vylosovali otázku a pravdepodobne si myslíte aj to, že ste ma nachytali alebo, nedajbože, zatlačili touto otázkou do kúta. Pri vašej spokojnosti vám však pravdepodobne uniklo, že v súvislosti s Transpetrolom a bratislavským letiskom som hovoril o privatizáciách, ktoré nerealizovala vláda, ktorej som predsedom ja, ale ktoré realizovala vaša vláda. Rovnako vám pravdepodobne uniklo, že som hovoril o systéme získavania nelegálnych zdrojov z privatizácie použiteľných na rôzne účely od financovania politických strán až po osobné obohacovanie sa. Asi uznáte, pán poslanec, že tento systém získavania nelegálnych zdrojov z privatizácie na rôzne účely, o ktorom všetci vieme a ktorý existuje, tak ako ráno vychádza slnko, nemohol vzniknúť za vlády, ktorej som predsedom, pretože v programovom vyhlásení tejto vlády nie je záväzok privatizovať. Práve naopak, je jasný záväzok vlády Slovenskej republiky nepokračovať v privatizácii strategického majetku. A potvrdzujem, že táto vláda nerozpredáva zostávajúci štátny majetok a ani sa na to nechystá, pretože by to bolo v príkrom rozpore s jej veľkými záväzkami prijatými vo vládnom dokumente. Pokiaľ ide o niektoré informácie, a ja sa dostanem aj k podstate vašej otázky, vy ste ten štátny majetok rozpredali, pán poslanec, samozrejme, ten najcennejší, dohromady za 350 mld. Sk, okrem toho ste ešte zadlžili krajinu zo 180 na 600 mld. Sk, len to akosi na tom Slovensku nie je vidieť. Nejako tie miliardy ani v cestách, ani v tom, že by bola nejaká špeciálna infraštruktúra vzdelania, akosi sa tie stovky miliárd dostali niekde inde. A dnes, po týchto obrovských peniazoch, ktoré boli použité, sprivatizované, kľudne vaši kolegovia napríklad hovoria o garančnom fonde pre baníkov alebo o tom, že vláda dáva málo na školstvo. Ak ste si to nevšimli, pán poslanec, tak vám pripomeniem, že nepočítame, pokiaľ ide o štátny rozpočet, so žiadnymi príjmami z privatizácie a že sme do deficitu 2,9 % prvýkrát museli zarátať aj deficit Sociálnej poisťovne vo výške 20 mld. Sk. Čo by sme dali zato, pán poslanec, keby sme tieto peniaze namiesto toho, aby sme kŕmili gágory súkromných dôchodkových spoločností, mohli použiť na školstvo alebo zdravotníctvo. Takže máme úplne iný pohľad na privatizáciu, ako ste mali vy vo vašom období. Kým sa dostanem k letisku a Transpetrolu, niekoľko privatizačných kúskov vám pripomeniem. SPP predali ste 49 % za 120 mld. Sk, pán Mikloš ešte o 7 mld. Sk obral túto krajinu, lebo nevie rátať. A dnes má zisk (potlesk.) a dnes má toto SPP, ktoré sme predali, ročný zisk po zdanení viac ako 20 mld. Sk. Fantastická kúpa. Taká kúpa, že už ani lepšia nemôže byť. Slovenská sporiteľňa prakticky celá predaná za 18 mld. Sk, zisk v roku 2005 niekoľko miliárd. Západoslovenská, východoslovenská a ďalšie energetiky miliardové zisky. Jednoducho, nuž, páni, tomu sa hovorí úspešná privatizácia, samozrejme, nie pre Slovensko a ľudí, ktorí desiatky rokov uvedené podniky a firmy budovali. Čo tak, pán poslanec, a teraz sa dostávam k podstate vašej otázky, čo tak asi mohlo byť motívom politikov, ktorí túto privatizáciu organizovali? Privatizáciu absolútne nevýhodnú pre Slovenskú republiku a pre ľudí. Pretože na otázku, prečo bolo treba privatizovať SPP, neexistuje logická odpoveď. To je veľký problém a teraz sa dostávam k podstate toho, čo chcem na vašu otázku odpovedať. Vláda Slovenskej republiky po svojom vymenovaní začala v oblasti sprivatizovaných podnikov konať v zmysle svojich predsavzatí. Najmä sme povedali, že všade tam, kde nájdeme porušenie zákona, tak sa pokúsime zmluvy zrušiť. Inak budeme rešpektovať zásadu práva pacta sunt servanda – zmluvy sa musia rešpektovať, ak boli podpísané v dobrom úmysle. Dúfam, že nikto nebude spochybňovať moje osobné názory ohľadne bratislavského letiska. Tam som naozaj od samotného začiatku mal jasné postoje. Bol som proti predaju letiska, lebo som to považoval za absolútne nevýhodné a tvrdil som, že jediným cieľom predaja letiska viedenskému Schwechatu bolo zlikvidovať akúkoľvek možnosť rastu bratislavského letiska ako možnej konkurencii blízkemu susedovi. (Potlesk.) Inak by nemali záujem Rakúšania o kúpu tohto letiska. A to, pán poslanec, ako im veľmi záleží na tomto letisku, ako sa boja tej konkurencie, potvrdzuje enormné úsilie, ktoré vyvíjajú stále, aby sa nejakým spôsobom dostali k tomuto letisku a mali nad ním kontrolu. Súčasná vláda vypovedala zmluvu o predaji bratislavského letiska, čo mnohých šokovalo. Šokovalo preto, lebo na takéto čosi neboli ľudia zvyknutí. A predchádzajúca vláda by si toto nikdy jednoducho nedovolila. A zrazu, pán poslanec, pri rušení zmluvy, pri krokoch, ktoré sme robili v súvislosti s privatizáciou bratislavského letiska, sme sa dozvedeli úplne všetko, ako fungoval privatizačný systém do júla roku 2006. Pán poslanec, ja teraz nehovorím ako opozičný poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. Hovorím ako predseda vlády, ktorý má informácie, ktorý je súčasťou nejakých rozhodovacích procesov. Takže, opakujem ešte raz, pri zrušení privatizácie letiska, pokiaľ išlo o Schwechat, sme zistili úplne všetko o tom, ako fungoval proces privatizácie do roku 2006. Už som to zopakoval niekoľkokrát a poviem to aj teraz. Vláda, ktorej som predseda, má dve možnosti, pán poslanec. Jedna možnosť je, že buď na systém vytvorený od roku 1989, jednoducho nabehneme a všetko bude ako doteraz a jediným výsledkom bude, že sa rozšíri klub miliardárov, alebo sa rozhodneme lákavým predstavám, ktoré sú spojené s privatizáciou, odolať. A tu je najlepšia prevencia. A my sme tú prevenciu prijali v tom, že sme povedali, nebudeme privatizovať. Nebudeme predávať. A máte jasné dôkazy, keby to bolo inak, určite nás už kritizujete, že táto vláda strategický majetok ani nič iné predávať nebude. Transpetrol, pán poslanec, je podobný príbeh. Bola to opäť vaša vláda. Nie táto vláda, ktorá tu sedí za mnou, ktorá Transpetrol predala, lepšie povedané, predala 49 % ruskému záujemcovi, ale s tým, že okrem 49 % získal tento ruský vlastník aj totálnu kontrolu nad celým Transpetrolom. Ruský majiteľ týchto 49 % chce teraz predať a do marca roku 2007 potrebuje na to súhlas vlády Slovenskej republiky ako predstaviteľa štátu, ktorý vlastní 51 % tejto strategicky dôležitej spoločnosti. Najlepšie by bolo pre Slovensko, keby sme mohli 49 % kúpiť naspäť, tá kúpna cena je približne 110 mil. USD, čiže niekde sme na úrovni 3 mld. Sk a aby sme mali opäť absolútnu kontrolu nad tranzitom ropy cez Slovensko, kde sme dnes iba naozaj nemí pozorovatelia, pretože veď vieme, je tam manažment kontrola, hoci vlastnia 49 %, totálne kontrolujú to, čo sa v tomto podniku deje. A to ešte nechcem hovoriť ani to, ako sa správali predstavitelia štátu v tomto podniku, zastupovali záujmy 49-percentného vlastníka, a nie záujmy 51-percentného štátu. Najviac sa mi páči, že dnes aj vaši predstavitelia kričia v súvislosti s Transpetrolom, že vraj treba tých 49 % kúpiť naspäť do štátneho vlastníctva. Ale potom, preboha, prečo ste to predávali, keď dnes podporujete 100-percentné vlastníctvo v Transpetrole? Akú to malo logiku? (Potlesk.) Jednoducho je kritika, kde strácate logiku. Ak raz ste to predali a trváte si za tým, tak teraz nenahovárajte vládu, kúpte to naspäť, kúpte to naspäť. Tak ste nemali privatizovať a štát mohol mať 100 % Transpetrolu. Ja odpovedám na otázku, pán poslanec, veľmi presne odpovedám na otázku. (Hlasy v pléne.) Pokiaľ ide o druhú možnosť. Druhá možnosť je dať súhlas na predaj 49 % akcií inému vlastníkovi. Po vzniku vlády sme však narazili na úplne iný návrh a dostávam sa k vašej otázke opäť, o letisku som povedal, teraz k Transpetrolu. Po vzniku vlády, keďže existujú len dve reálne možnosti, buď to kúpiť naspäť do štátneho vlastníctva alebo dať súhlas na to, aby to získal niekto iný so súhlasom vlády Slovenskej republiky. My sme však, keď sme prevzali moc, narazili, pán poslanec, na úplne iný návrh, akýsi hybrid, z ktorého trčalo úplne všetko, počnúc finančných skupín mnohých politikov, ktorí sedia aj tu a ďalších a ďalších vecí. (Hlas z pléna.) Ale veď, pán poslanec, ja vás veľmi poprosím, včera ste žuli žuvačku a vykrikovali na prezidenta, zdá sa mi, že v poslednom čase nejako strácate kontrolu nad svojím správaním. (Potlesk.) Pán poslanec, buďte si istý, buďte si istý, že o systéme tvorby nelegálnych zdrojov na financovanie politických strán a obohacovanie budem vypovedať na Generálnej prokuratúre Slovenskej republiky. Veď ste zariadili, aby vaša mládežnícka úderka na mňa podala trestné oznámenie. Tak asi vaša mládežnícka úderka to neurobila len tak. Dostala pokyn, napísali a podali to proti mne. V poriadku, ja budem na Generálnej prokuratúre vypovedať, je dohodnuté, pripravuje sa termín mojej výpovede. Tak, pán poslanec, ako som vypovedal aj vo veci podozrení z machinácií pri predaji SPP, alebo ako sa podávajú trestné oznámenia na podozrivé operácie v Cargu, kde sa narábalo s vagónmi.