Huba, Mikuláš, poslanec NR SR (2014-11-10):
Ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Vážené kolegyne poslankyne, kolegovia poslanci, vážení členovia vlády, keďže táto schôdza je o pánovi premiérovi, tak sa budem prihovárať jemu, aj keď ho tu nevidím. Takže, vážený pán predseda vlády, aj keď medzi vrcholovými politikmi nie je nič mimoriadne, že si prisvojujú všetky zásluhy a dištancujú sa od všetkých neúspechov a zlyhaní, u vás je táto danosť vyvinutá vysoko nadštandardne a, odvážim sa povedať, až patologicky. Áno, pán premiér Fico, vyhrali ste impozantným spôsobom posledné parlamentné voľby, vďaka čomu máte na Slovensku alebo máme, lepšie povedané, všetci spolu po viac ako dvadsiatich rokoch opäť jednofarebnú vládu a opäť sa zaužíval smutne známy pojem štátostrana. Nik tento váš úspech nespochybňuje, podobne ako nik nespochybňuje skutočnosť, že ste výnimočne nadaný a schopný technológ moci, čo zašlo až tak ďaleko, že ste opozícii neprenechali v rukách žiadne reálne kontrolné mechanizmy. A to je jeden z dôvodov, prečo sa tak pomerne často stretávame pri návrhoch na odvolanie členov vlády a iniciujeme mimoriadne schôdze, pretože keby tieto kontrolné mechanizmy normálne fungovali, tak by to zrejme nebolo potrebné alebo určite by to nebolo potrebné tak často. No ale ako sa ľudovo hovorí, po hodoch býva bruchabolenie a k tomu práve, zdá sa, prichádza. A nesvedčí o tom len priebeh tejto schôdze a vystúpenia rečníkov z radov opozície a do istej miery aj z radov vládnej strany, ale aj to, čo cítime vo verejnosti, to, čo čítame na sociálnych sieťach a podobne. Dovtedy sa tento váš koráb moci zdal byť bezchybný a nepotopiteľný, až kým nenarazil na prvú kryhu a nezačal sa potápať. Nepotápa sa tak rýchlo ako povestný Titanic, ale to jeho potápanie sa je neodvratné a tá jeho neodvratnosť má charakter procesov entropie alebo zákonov termodynamiky, najmä keď tých krýh, do ktorých ten pomyselný Titanic vráža, je čím ďalej, tým viac. A aby som tú analógiu doviedol do dôsledkov, tak nie sú na vine tieto samotné kryhy, ale spôsob navigácie. Môžete namietať, že tomu, čo hovorím, nezodpovedá vývoj preferencií, že stále ešte niektoré prieskumy verejnej mienky ukazujú, že by ste tu mohli mať naďalej prípadne aj väčšinu. Ale chcem upozorniť, že preferencie nie sú jediným zrkadlom verejnej mienky. Tým je napriek stupňujúcemu sa populizmu z vašej strany rastúci pocit onej známej blbej nálady v spoločnosti, ak mám parafrázovať okrídlený výrok Václava Havla. Na jednej strane vo vašom okolí pribúda škandálov a káuz a na druhej sa stále jasnejšie prejavuje absencia vízie, či už v jednotlivých sektoroch, spomínala sa tu energetika, spomínala sa tu doprava, môžeme doplniť cestovný ruch, zdravotníctvo, životné prostredie, vedu, vzdelávanie, kultúru, ale aj v spravovaní spoločnosti ako celku a vo fungovaní tejto krajiny. A ako tu už tiež bolo povedané, kde chýba vízia, tam chýba nádej a napokon aj zmysel života. Čím ďalej, tým je zrejmejšie, že nie ste až taký suverén a garant istôt, za ktorého sa zvyknete vydávať napríklad vo chvíľach, keď z večera do rána rozhodnete bez akejkoľvek výstrahy o tom, že vlaky budú pre študentov a dôchodcov zadarmo, alebo keď podobne autokraticky rozhodnete, že sa na území našich národných parkov budú konať olympijské hry a práve tie pre prírodu najškodlivejšie disciplíny. Z času na čas síce niekoho relatívne menej dôležitého obetujete, ale na druhej strane sú tu dôležitejšie osoby a sily, na ktoré si netrúfnete. No a práve oba spomenuté dôvody teda sklony k populizmu a závislosť od iných sú živnou pôdou klientelizmu a korupcie. A že klientelizmus a korupcia na takejto úrodnej pôde prekvitá, toho je súčasné Slovensko, žiaľ, veľmi evidentnou ukážkou. Aj to je dôvod alebo to je hlavný dôvod toho, prečo sme sa tu museli cez tento víkend stretnúť, aj keď všetci asi uznáme, že začínať parlamentnú schôdzu v sobotu večer je, mierne povedané, neštandardné. Ďakujem pekne.