Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2015-05-14):
Môžete, pán minister, vystúpiť hneď po mne. Hneď po mne môžte vystúpiť, dobre? Sú v budove na Karloveskej ulici vhodné administratívne priestory, ktoré spĺňajú špecifické podmienky na výkon práce tak, ako je tomu v súčasných priestoroch? Ak áno, prečo bola v predchádzajúcom období budova Iuventy na Karloveskej označená za nadbytočný majetok priamo Iuventou samotnou predchádzajúcim vedením? Iuventa – Slovenský inštitút mládeže pritom realizuje viaceré významné projekty v oblasti participácie mladých ľudí v oblasti vzdelávania. V roku 2014 sa stala oceneným finalistom a najvyššie hodnotenou organizáciou z oblasti verejnej správy. V súvislosti s týmto sídlom a priľahlými pozemkami prebieha podľa mne dostupných informácií už niekoľko rokov viacero súdnych sporov na základe podozrení z podvodných reštitúcií. Máte informáciu, v akom štádiu riešenia sú predmetné súdne spory? Minimálne spor o vecné bremeno príjazdovej cesty podľa mojich informácii stále ukončený nie je. A obávam sa, že napriek tomu, že tie podozrenia z nezákonných reštitúcií môžu byť legitímne, tak vďaka veľmi laxnému prístupu jednak ministerstva, jednak samotnej Iuventy za posledných niekoľko rokov (reakcia v sále), áno, za posledných niekoľko rokov, už so súčasným stavom nedokážu nič spraviť. Aké konkrétne právne kroky teda boli urobené zo strany štátu, aby získal zreštituované pozemky späť? Podľa výpisov z katastra je jasné, že už iba časť pozemkov je stále vo vlastníctve Slovenskej republiky, avšak veľká časť z nich bola vo februári tohto roka prevedená na osobu Juraja Šaštinského, ktorý má nepopierateľné väzby na finančnú skupinu Penta. Je prinajmenšom podozrivé, že v čase, keď sa previedli dané pozemky pánovi Šaštinskému, plánuje Ekoiuventa narýchlo vysťahovať svoje sídlo. Preto sa pýtam, v koho záujme je vyprázdniť budovu medzinárodne oceňovanej inštitúcie? Nie je náhodou úmyslom celého sťahovania dostať sa k lukratívnym pozemkom v Starom Meste s výhľadom na Slavín? Areál pritom slúži nielen mládeži, ale je aj rekreačným miestom Bratislavčanov, keďže sa v ňom nachádza posledné verejné kúpalisko v Starom Meste, pre Staromešťanov známe ako kúpalisko Mičurin. Túto interpeláciu zašlem pánovi ministrovi, som veľmi zvedavý na odpoveď. A tiež sa veľmi teším aktívnej účasti na diskusii v pléne zo strany pána ministra Kaliňáka, možnože mi veľa veci dokáže objasniť on, keďže pán minister školstva tu nie je. Každopádne ja som si vedomý tej genézy, ja som si vedomý toho, že keď niekto nedokázal s pochybnými reštitúciami spraviť poriadok v deväťdesiatych rokoch, tak už to dnes nespravíme. Som si vedomý aj toho, že ak k právnemu zastúpeniu štátu a právnemu zastúpeniu Iuventy pristupovali ľudia laxne, tak dnes už s tým veľa neurobíme. Jediné, o čo mi ide, je, že ešte stále jedna vec sa zachrániť dá, to je samotná budova a to je to kúpalisko. S tým ostatným sa zrejme už musíme rozlúčiť. Nevravím, že je to správne, ale jednoducho je to, obávam sa, už historická nevyhnutnosť, ale budem veľmi nerád, ak aj to posledné, čo ešte štát má možnosť zachovať vo svojich vlastných rukách, sa stane obeťou toho procesu, ktorý začal v deväťdesiatom treťom. Ja som počúval neskutočné storky, musím povedať, za posledné dva dni: zhorené autá, horiaci amfiteáter v Bratislave a vyhrážanie sa tým, že niekto má kontakty na SIS-ku a na každého niečo nájde. Počul som veľmi skeptický plán jedného zo zúčastnených na celom procese, ktorý mi povedal: vieš, čo, Martin, ja čakám, že v júni to vysťahujú a v júli tam niekto rozbije okná, v auguste tam možno chytia nejakého bezdomovca a v decembri to zhorí a štát potom povie, že už s tým nič nevie spraviť, a pod cenu sa to predá. Možno práve pánovi Šaštinskému, ktorý, keď sa ho pýtali na to, aký má zámer s Búdkovou, tak povedal, že tam plánuje riešiť aj svoje vlastné bývanie. Celý tento proces považujem za nehoráznosť, bez ohľadu na to, aká bola vláda. Je zlyhaním tohto štátu, zlyhaním samosprávy, zlyhaním justície, zlyhaním vyšetrovacích orgánov, že povolili tak dokonalý rozklad. A to nehovorím o tom, že tu sme mali roky, keď z neznámych príčin boli časti z tých „pozedkov“ dokonca ozbrojenou strážou strážené a štát nerobil nič. Ozbrojenou strážou, ktorá tam nemala čo robiť. Som zvedavý jednak na odozvu aj na dnešnú tlačovku, aj dnešný článok, aj na túto moju interpeláciu. Som zvedavý, kto sa ozve. A som zvedavý aj na to, aké informácie sa ja ešte podozvedám, lebo len za dnešný deň už mi začali prichádzať telefonáty s tým, že ľudia chcú rozprávať. Obávam sa, že kapitola Búdková ulica a Iuventa nebude jedna z tých ukážkových v histórii Slovenskej republiky. Ďakujem.