Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2015-03-12):
Ďakujem. Áno, je to významný zákon, ako povedala pani podpredsedníčka, a to treba nechať, pretože vždy, keď sa jedná o dôchodkoch, či už sa jedná o I., alebo II. pilier, vždy je to významné, lebo sa to dotýka veľkého množstva ľudí. Tento návrh, toto zdanlivé nóvum, aj keď vysvetlím, že to je naozaj len zdanlivé nóvum, pretože je to inovácia existujúceho stavu, aj keď očakávaná a nie vo všetkom zlá, naväzuje na nejaký stav, ktorý tu máme, ale bude sa dotýkať asi len 7 % ľudí. To je taká prvá informácia, ktorú by som chcel aj verejnosti povedať, že ten marketing, ktorý je okolo toho spustený, vytvára dojem, ako keby sa tu totálne prestavil dôchodkový systém a zrazu tu nastanú istoty pre obrovské množstvá ľudí. No tak realita je taká, že táto zmena sa dotkne zhruba 7 % ľudí. Povedzme si najprv, či dnes je situácia dramaticky odlišná oproti navrhovanému stavu, alebo nie. O potrebe minimálneho dôchodku sa debatovalo vari od spustenia reformy pred 10 rokmi. A napriek tomu, že ja som to miliónkrát komentoval a vysvetľoval, tak prevláda ako keby tá túžba po tom, čo chceme, aby bolo, prevážila nad tým, čo naozaj je. Pocit, že minimálny dôchodok nie je a je potrebné ho zaviesť. Pravda je taká, že síce de iure neni nazvané nič minimálnym dôchodkom, to, čo v zákone dnes je, ale existuje tu už 10 rokov, môžme to nazvať minimálny dôchodkový príjem plne individualizovaný na každého jedného poistenca, závislý od toho, ako dlho pracoval, ako dlho bol poistený a aký dosiahol príjem počas svojho aktívneho života. A od toho sa potom odvíja aj jeho dôchodok. Vysvetlím, ako to je a ako je to veľmi logicky vystavané a logicky nastavené tak, aby naozaj každý mal plne zohľadnenú svoju pracovnú aktivitu a aby nikto nebol na tom horšie, pokiaľ bol zamestnaný a splnil ten základný limit, že minimálne 15 rokov bol poistený, aby jeho príjem bol vyšší ako človeka, ktorý nepracoval, ktorý celý život bol buď nezamestnaný, alebo nejakým iným spôsobom neaktívny a tým pádom ne-po-is-te-ný. Doterajší systém má v sebe zakódované pravidlo, že keď človek pracoval aspoň 15 rokov, 25 % z jeho príjmu sa nezapočítava do posudzovania pri jeho prípadnom nároku na doplatok cez sociálnu dávku. Keď tento poistenec pracoval dlhší čas, viac ako 25 rokov, tak za každý ďalší rok sa mu to, čo sa mu nezapočítava, ešte zvyšuje, pripočítava k tomu, čo sa mu nezapočítava do príjmu. Lenže človek, ktorý 30 rokov bol poistený, tak 30 % sa mu nezapočítava do príjmu. Kto 40 rokov, tak až 40 % sa mu nezapočítava do príjmu. A v tej realite života to potom znamená, že jeho príjem sa o túto percentuálnu čiastku zvyšuje a jeho minimálny dôchodkový príjem sa skladá z jeho dôchodku, ktorý mu je priznaný, a doplatku cez dávku v hmotnej núdzi, ktorá je ale, jeho súbor potom, súčet týchto príjmov je vyšší ako sociálna dávka, samozrejme, práve o tie percentá, ktoré sa mu nezapočítavali do príjmu. Takto sme tu doteraz mali a aj naďalej budeme mať pre istú skupinu poistencov tiež iný druh minimálneho dôchodku. Nenazývali sme ho tak. Mohli sme ho tak nazvať. Keby som bol marketingovo šikovnejší, poviem to tak, v čase, keď sme reformu pripravovali, tak to nazvem minimálnym dôchodkom, pretože je to individualizovaný minimálny dôchodok, a keď by sme chceli kedykoľvek vylepšiť ten systém z hľadiska príjmu jednotlivých ľudí, stačilo zmeniť niektorý z parametrov. Napríklad, že nie 25 %, ale hneď sa 30 % nezapočítava, že za každý ďalší odpracovaný rok sa nebude pripočítavať 1 %, ale 1 celá ix podľa toho, čo by sa dohodlo s ministrom financií, 1, 1,5 alebo 2 %. Je to proste jedno. Ale logicky a parametricky je to veľmi, myslím si, rozumne nastavené, pretože naozaj sa to dá upravovať bez nejakých veľkých zložitých zmien a mohli sme to kľudne nazývať minimálnym dôchodkom aj doteraz. Teraz vláda prichádza, rozumiem tej logike aj tomu silnému marketingu, ktorý je s tým spojený, lebo naozaj sa o tom hovorilo roky, že zavádzame prvý raz minimálny dôchodok. A robí sa to tak, že sa vyňala istá skupina ľudí z hľadiska ich výšky príjmu, a táto skupina, keď splní jeden jediný parameter, to znamená, že keď pracuje, má, bola poistená, to znamená pracovala aspoň 30 rokov, tak sa dostáva ako keby do nejakej vyššej kategórie, dostáva bonus, ktorý znamená, že dostane minimálny dôchodok. Ten minimálny dôchodok ale v princípe je len vyššia, vyššia suma, ako to bolo doteraz, o to, o čo je to vyššia suma, je nastavené, vypočítané, vymyslené, že teda o toľkoto si to môžeme dovoliť, aby to bolo viac, ako je to, ako je suma životného minima, aby to bolo o dosť viac, aby to už bolo citeľné. Jednoducho rôzne také aspekty voľnej, alebo teda kvalifikovanej úvahy, to bude asi presnejšie, kvalifikovanej úvahy sa do toho zapojilo a vznikol minimálny dôchodok. V poriadku. Dobre, môžme o tom diskutovať, že či sa to nedalo aj ináč, ale je to istý prístup, že za ten splnený limit alebo tú prekážku odpracovať minimálne 30 rokov ten človek je takýmto spôsobom odmenený. Ale, aby sme si to nepoplietli alebo aby nedošlo k takým tým zámenám, k tomu aj tak bude dochádzať v rámci verejnosti, ani tento dôchodok nie je financovaný z poistných zdrojov v plnom rozsahu, čo je správne. To musím povedať, to je správne. Lebo keby to bolo, že teda sa zoberú z poistných odvodov iným ľuďom a vyplatí cez minimálny dôchodok tej najnižšej príjmovej skupine, to by nebolo správne. Lebo to je už taká nepatričná solidarita. Takže aj do týchto príjmov pôjdu zdroje zo štátneho rozpočtu z daní, ktoré platia všetci. Čo je správne. To znamená, to isté ako v doterajšom systéme cez dávku v hmotnej núdzi, to sú takisto zdroje štátneho rozpočtu, teraz dostanú títo ľudia, len to pôjde cez Sociálnu poisťovňu, čo je tiež správne, lebo odpadá tá administratívna náročnosť pre týchto ľudí. Nemusia ísť žiadať ďalšiu inštitúciu o poskytnutie dôchodku a dostanú o niečo viac. To, že dostanú o niečo viac, vravím, to je rozhodnutie vlády alebo bude to rozhodnutie parlamentu, že došlo k spoločenskej dohode, dáme týmto ľuďom viac. Potiaľ by to mohlo byť v poriadku. Čo ale v poriadku nie je a na čo chcem poukázať, a v druhom čítaní budem navrhovať aj príslušné zmeny, je to, že takto vzniká nový prístup k istej skupine poistencov, tej najnižšej príjmovej skupine, ale len tej, ktorá pracovala aspoň 30 rokov. Ten, kto pracoval 25 rokov, alebo zoberme si taký extrémnejší príklad vo väzbe na tých 30 rokov, 29 rokov a 10 mesiacov, už nesplní toto kritérium a on naďalej pôjde v tom režime, ktorý je platný doteraz. To by tiež ešte nebolo zlé, pretože ten systém, ako som ho popísal, nie je zlý. Je dobre premyslený, môže sa parametricky upravovať. Ale čo je zlé a to je naozaj zlé, že na to, aby on sa dostal, ten človek, ktorý pracoval menej ako 30 rokov, k tomu svojmu doplatku cez sociálnu dávku, bude musieť naďalej prekonávať tie administratívne prekážky, ktoré musí prekonávať aj dnes, čo sa dalo odstrániť. To znamená, bude musieť ísť požiadať o tento doplatok Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny. Ten bude posudzovať príjmovú situáciu daného žiadateľa ako spoločne posudzované osoby. To znamená, jeho majetkovú situáciu, či náhodou nie je majetný, a že mu teda tú dávku neprizná, či náhodou jeho životný partner, manžel, manželka, nemá vysoký dôchodok a tým pádom ako spoločne posudzovaná osoba na túto dávku nárok nemá. Ale tým osobám, ktoré tých 30 rokov splnia, sa už toto diať nebude. Oni takisto de facto budú dostávať tie peniaze, ktoré inak dostávali cez doplatok, cez sociálnu dávku, ale bude to vyplácať Sociálna poisťovňa, ale už sa nebude skúmať ich majetková situácia, už sa na nich nebude pozerať ako na spoločne posudzované osoby, ale ako na jednotlivca a tým sa zjednoduší celý proces. A v tomto podľa mňa problém je. Nieže by som nechcel, aby sa to tak robilo s tými, ktorí tých 30 rokov splnili, ale podľa mňa je problém, že taká šikana pretrváva potom voči tým, ktorí tých 30 rokov nesplnili. Správne riešenie by bolo, aby aj títo ľudia, ktorí majú odpracovaných viac ako 15 rokov a tým pádom majú nárok na dôchodok v nejakej výške, aby aj tí, aj na nich bol rovnaký meter z hľadiska priznania podpory, čo je vlastne solidarita, ktorú poskytuje spoločnosť týmto ľuďom cez sociálnu dávku. Aby sme ani týchto ľudí neposudzovali, nesledovali ich majetkové pomery, ich príjmovú situáciu, ich neposudzovali ako spoločne posudzované osoby a aby to všetko zmanažovala Sociálna poisťovňa, aby im to vyplatila v dôchodku alebo v jednej platbe. A potom by to bolo naozaj dobré, dobrý posun, inovatívny posun toho existujúceho systému na akúsi síce štedrejšiu, a teda aj z hľadiska výdavkov náročnejšiu, náročnejší stupeň, ale to mi nevadí. Ako prečo nie? Len mi vadí, že keď to nezmeníme, tak tu dostaneme sa k tomu, že budeme mať jednu skupinu diskriminovanú, že jedna skupina bude posudzovaná iným metrom ako druhá skupina. A pritom sú to dôchodcovia aj jedni, aj druhí. Jedni akurát majú odpracovaných menej ako 30 rokov, a možno len o málo menej. A teraz si uvedomme, že v tomto zložitom ekonomickom veku, keďže sa bavíme najmä o povolaniach s nízkou pridanou hodnotou, s nízkou kvalifikáciou, robotnícke povolania, pomocné povolania a iné povolania, že tam odpracovať 30 rokov možno nie je až tak jednoduchá vec. Tam je, veľmi často sa môže stať, že tú dobu na zamestnanie prerušuje obdobie nezamestnanosti. A napriek tomu, že ten človek chce pracovať, snaží sa, sa mu to vždy nedarí a môže sa kľudne stať, že ten človek pracuje, nakoniec v konečnom dôsledku bude pracovať 25, 28, 27, 29 rokov. Ale už na neho budeme nasadzovať veľmi tvrdé opatrenia, alebo tvrdšie, veľmi tvrdšie oproti tým, ktoré sú. To je jedna stránka problému, na ktorú som chcel poukázať. A budem sa snažiť v druhom čítaní prísť s návrhom, ktorý zjednotí posudzovanie aj tých, ktorí tento limit odpracovaných rokov nesplnia v takom rozsahu, ako to predpokladá zákon. Druhé, čo by som chcel poukázať, je, že v súvislosti s touto debatou sme otvorili aj debatu, ktorá súvisí s II. pilierom, ale prelína sa, pretože celý dôchodkový systém je previazaný. To nie sú izolované dve veci, I., II. pilier, to sú dve nohy, dve súčasti základného dôchodkového systému, ktorý sa má dopĺňať vzájomne, nemá bojovať proti sebe, nemá súťažiť so sebou, nie je to, nie sú to preteky, ale jednoducho je to základný systém, ktorý má poskytovať tým ľuďom oporu. Áno? Ktorá stojí na dvoch nohách. No a vláda zavedením minimálneho dôchodku zaviedla alebo zavádza vlastne tú vec, že keď človek, ktorý je aj v I., aj v II. pilieri, má nízky príjem, tak mu vláda doplatí, doplatí, zvýši mu príjem z I. piliera tak, aby dosiahol minimálny dôchodok a tým pádom vlastne robí to, čo navrhujeme skupina poslancov, aby sme takto vyriešili problém rozdielnej výšky dôchodkov, dočasnej rozdielnej výšky dôchodkov medzi ľuďmi, ktorí sú len v I. pilieri a ktorí sú aj v I., aj v II. pilieri. Pretože toto sa plne aplikuje v tomto návrhu, akurát to zachytáva akurát tú skupinu najnižšie príjmových. Pretože – znova zdôrazňujem – minimálny dôchodok sa nebude týkať len tých, ktorí sú len v I. pilieri. Ten sa bude úplne rovnako týkať aj tých ľudí, ktorí sú aj v I., aj v II. pilieri, čo je logické a správne, samozrejme, ako ináč by to mohlo fungovať. A preto, keď je možné pre túto najnižšiu príjmovú skupinu aplikovať a akceptovať a vo vládnom návrhu prichádzať s tým, že je možné doplatiť týmto ľuďom, zvýšiť dôchodok tak, aby nemali nižší ako ten človek, ktorý je len v I. pilieri, tak jednoducho rovnaké opatrenie je treba aplikovať aj na tých, ktorí sú aj v II. pilieri, už sú nad hranicou minimálneho dôchodku, ale z rôznych dôvodov v minulosti, ktoré tu vytvárali vlnobitia politické, ktoré mali negatívny dopad na majetok sporiteľov, majú o niečo nižší dôchodok, ako keby boli len v I. pilieri. To je férové, to je spravodlivé, to je solidárne, nediskriminačné. Pretože – to budem aj pri iných, aj pri samotnom zdôvodňovaní tohto návrhu, keď to budeme tu mať na stole, lebo prichádzame s tou novelou – znamenať aj ďalší aspekt. Máme tu fond, rezervný fond solidarity, kde všetci platia rovnakú sumu, 4,75 %, čo nie je málo. Napĺňajú tento fond, ktorý je určený predovšetkým na úhradu škôd, ak nejaké vzniknú v systéme, a keď nevzniknú, tak ako prebytkový fond sa ním financuje deficitný I. pilier. A tí, ktorí sú v I. pilieri, z neho čerpajú vlastne 100-percentnú výšku tejto dotácie. Ale tí, ktorí sú aj v II. pilieri, tak tí už majú len nárok na istý podiel z tejto solidarity, a to vo väzbe na to, koľko dnes platia do I. piliera, ako sú rozdelené odvody. A dnes, v dnešnom nastavení to je 77 %. To znamená na 77-percentný podiel na tejto solidarite. Ale platia 100-percentný podiel. Ten, ktorý je len v I. pilieri, dostáva aj 100-percentný podiel na solidarite. Ten, ktorý je aj v II. pilieri, ten dostáva len 77-percentý podiel. Je tu zjavná nerovnováha, diskriminácia a nespravodlivosť. A to hovoríme o súčasnom nastavení, ktoré platí len dva roky. A keby sme si zobrali nastavenie, ktoré platilo doteraz, to znamená pre dnes a na budúci rok a v najbližšom čase do dôchodkového veku vstupujúcich dôchodcov, tak ten pomer je ešte horší, pretože keď sa platilo do II. piliera 9 % a do starobného dôchodkového poistenia tiež 9 %, tak to bolo 1 : 1. Takže ten podiel na solidarite čerpajú ešte menší oproti tým, ktorí sú len v I. pilieri, ale platia stále rovnako. Takže toto by podľa mňa bolo treba zmeniť. A keď je to akceptovateľné pre túto nízkopríjmovú skupinu, musí to byť akceptovateľné všeobecne. Pretože len taká zákonná úprava je dobrá, ktorá na všetkých používa jednotný meter, jednotný pohľad. Ak nie, dostávame sa podľa mňa aj do nesúladu s ústavou, pretože občania majú mať rovnaké práva vo všetkom. Nemôžu byť, jedna skupina vie mať výhodnejšie postavenie oproti druhej skupine. A tuto skôr by to bolo, že tí, ktorí sú v II. pilieri, by boli ako keby trestaní za to, že je im odopretý prístup k takémuto druhu solidarity. Posledná úvaha je ešte k dopadu na verejné financie. Treba si tiež uvedomiť to, že pre verejné financie je to, čo navrhujeme, to znamená dorovnávanie dôchodku, výhodnejšie a úspornejšie riešenie, ako keby sme teraz masovo presunuli obrovské množstvo ľudí len do I. piliera. Lebo oni síce v prvej etape prinesú so sebou svoje vlastné súkromné úspory a odovzdajú ich Sociálnej poisťovni, tie sa však ale veľmi rýchlo rozdelia a minú medzi existujúcich dôchodcov, ale na pleciach Sociálnej poisťovne zostane povinnosť zabezpečiť im dôchodok a financovať ho na 100 %, dôchodok, ktorý už dnes dotujeme 28 %, asi. A tá dotácia vplyvom negatívneho demografického vývoja bude postupom času rásť. Keď ľudia sú aj v II. pilieri, tak časť tejto povinnosti, rôzne veľká, ale časť, a časť je viac ako nula vždy, preberá na seba II. pilier, inak povedané, výnosy na kapitálových trhoch, ktoré sa vytvárajú za dobu sporenia, znova sa investujú a vytvárajú ďalšie výnosy. A o všetky, o tento objem majetku je odľahčená Sociálna poisťovňa v povinnosti financovať a zabezpečovať celú výšku dôchodku. Takže aj pre verejné financie a pre udržateľnosť celého dôchodkového systému je toto výhodnejšie riešenie. Takže toľko v rámci prvého čítania, kde si len všeobecne pomenúvame možné problémy a pohľady na to, ako by sa dali riešiť. Som chcel upozorniť na týchto niekoľko bodov. A verím, že mohli by sme sa zhodnúť v druhom čítaní na pozmeňovacích návrhoch, ktoré tieto veci odstránia, ktoré odstránia diskrimináciu jednotlivých skupín dôchodcov, budúcich, z hľadiska ich odpracovaného veku a zároveň ktoré otvoria cestu aj k tomu, aby sme tento doplatok pre všetkých mohli vykonať. A možno posledné upozornenie, myšlienka, ktorá súvisí s tým minimálnym dôchodkom pre všetkých, aj pre ľudí, ktorí sú v II. pilieri. Ono by to tak či tak zaznelo, takže ja to poviem úplne na rovinu, akonáhle sa toto zavedie, je jasné, že tí ľudia, na ktorých sa minimálny dôchodok vzťahuje, nemajú sebemenší dôvod vystúpiť z II. piliera, pretože majú zabezpečený minimálny dôchodok a zároveň ešte nejakú – či už maličkú, alebo väčšiu – časť úspor. Ale dajme bokom teraz politický pohľad, to nevadí, pretože, ako som vysvetlil, pre verejné financie je lepšie, aby v konečnom dôsledku po transformácii, po prechode všetci boli aj v I., aj v II. pilieri a aby sme z toho prestali robiť súťaž a politickú vojnu. Ďakujem za pozornosť.