Osuský, Peter, poslanec NR SR (2012-09-27):
Vážený pán predseda, vážená snemovňa. Plne podporujem vyhlásenie zahraničného výboru a ďakujem mu, že sa operatívne, tak ako situácia žiada, stretol a prijal to, o čom budeme odpoludnia hlasovať. Ako bývalý vedúci delegácie Národnej rady v Parlamentnom zhromaždení OBSE v minulom volebnom období som mal možnosť zúčastniť sa predchádzajúcich prezidentských volieb. Rozhodnutím štruktúr OBSE som sa vo dvojici s arménskym kolegom Safaryanom ocitol ako medzinárodný pozorovateľ na okrsku Oktyabrskaja. O svojich zážitkoch z toho okrsku zo sčítavania hlasov a vyhlásenia výsledkov som informoval verejnosť i médiá v čase, keď som sa vrátil z Minska. Taký hrubý spôsob falšovania volieb, aký som zažil tam, som nezažil nikde na svete a môžem povedať, že vo svojich dvoch predchádzajúcich volebných obdobiach v Národnej rade som sa ako pozorovateľ zúčastnil mnohých volieb. Na rozdiel od situácie v iných krajinách, kde sa voľby falšujú tým, že sa napríklad napchávajú hlasovacie boxy lístkami skôr, ako sa otvorí volebná miestnosť, a nedodržuje sa „prázdnosť“ boxov, ktoré u nás kontrolujú volebné komisie. Nezažil som zároveň ani štandardný postup falšovania, že sa spočítajú hlasy a niekomu sa pridá a niekomu sa uberie, to všetko je v dnešnom Bielorusku prekonaná záležitosť. V Bielorusku je úplne jedno, čo je v schránkach – volebných urnách, je úplne jedno, koľko ľudí hlasovalo, a je úplne jedno, ako hlasovalo. Neplatí ani Stalinovo: „Nie je dôležité, kto ako hlasuje, ale dôležité je, kto sčítava hlasy.“ Ani toto už dnes nie je témou dňa. Realita volebného okrsku Oktyabrskaja ukázala to, čo som si pred pár dňami vypočul ako stanovisko politológa, zahraničného politológa, na tému Bielorusko, že totiž výsledky, ktoré predseda volebnej komisie prečíta, sú napísané dávno predtým, ako nastal volebný deň, a nijako nesúvisia s celou procedúrou hlasovania. A keď už mám slovo a mám tú česť, že ma počúva predseda Národnej rady, ktorý v tomto zmysle má istú právomoc, chcem povedať ešte takú, možno trpkú, sťažnosť na jednu vec. Keď som sa v roku 2010 po voľbách stal vedúcim delegácie Národnej rady v Parlamentom zhromaždení OBSE, a túto funkciu som robil i v období 1998 – 2002, tak na prvom zasadnutí delegácii Parlamentného zhromaždenia členských krajín vo Viedni, ktoré sa tam vždy koná vo februári, rozdávali prítomným pracovníci OBSE brožúrku, ktorá bola výkazom činnosti Parlamentného zhromaždenia v oblasti pozorovania volieb. Možnože o tom mnohí neviete, ale nosnou úlohou parlamentného zhromaždenia OBSE je kontrola volebných aktov v jednotlivých krajinách, podčiarkujem, reálne to predstavuje asi 80 percent aktivity tejto inštitúcie, ktorej je Národná rada roky členom. Môžete si predstaviť môj pocit takmer hanby, že keď som si pozrel tabuľku členských krajín OBSE, kde boli zvislicami a mínuskami označené účasti zástupcov jednotlivých parlamentov pri pozorovaní volieb. Musím povedať, že z 25 vyhodnocovaných volieb, na ktorých sa zástupcovia parlamentného zhromaždenia OBSE za ostatné štyri roky zúčastnili, malo Slovensko dve čiarky z 25. A to už jedna bola moja účasť tesne po voľbách a jedna bola účasť kolegu László Nagya v tom predchádzajúcom štvorročnom období. Keď sa pozriem na účasť našich bratov a kolegov z Parlamentu a Senátu Českej republiky, tak z tých 25 volieb Česká republika oboslala 22, ale i krajiny ako Bulharsko a Rumunsko oboslali dvojciferné počty volieb. Podotýkam, že na tých voľbách sme sa zúčastnili jednou osobu dvakrát – z 25 volieb. Česká republika sa nikdy, ani vo vzdialenejších krajinách, nezúčastnila menej ako troma účastníkmi a bežne česká výprava pozorovateľov obnášala päť parlamentárov. Neviem, či v roku 2006, či sedem, či ešte aj osem bola taká kríza, že Národná rada Slovenskej republiky nemala na to, aby poslala svojich zástupcov, aby plnili elementárnu úlohu zoskupenia, ktorého je Národná rada členom. Tá tabuľka by tu mala byť veľká a nasvietená, aby sme si uvedomili, ako na nej vyzeráme. Tá tabuľka je hanbou Národnej rady Slovenskej republiky a je hanbou popretia princípov, kvôli ktorým existuje Parlamentné zhromaždenie OBSE, lebo je našou povinnosťou starať sa o demokratický priebeh volieb ako akokoľvek elementárny základ normálneho fungovania spoločenstva národov, s ktorými sme v nejakom zoskupení. A ak teda Slovenská republika, ako chudobnejšie Bulharsko, takto plní túto povinnosť, napadá mi len citát Jana Wericha: „Když už člověk jednou je, má hledět, aby byl.“ A keď sme sa my rozhodli, tak ako iné demokratické krajiny, byť členmi Parlamentného zhromaždenia OBSE, nemala by byť výsledkom tohto rozhodnutia absolútna hanba v našom prístupe k plneniu si povinností člena. Ďakujem za pozornosť.