Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2013-11-26):
Ďakujem pekne za slovo. Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážený pán spoločný spravodajca, dámy a páni, keď pán prezident Slovenskej republiky vrátil zákon o pomoci v hmotnej núdzi, bol som veľmi zvedavý, aké pripomienky dal k tomuto návrhu, k vládnemu návrhu zákona pán prezident. Bol som naozaj zvedavý, čo vadilo pánovi prezidentovi, alebo čo vadí pánovi prezidentovi na tomto vládnom návrhu zákona, ktorý tu SMER schválil aj s niektorými opozičnými poslancami z poslaneckého klubu OĽaNO, ktorí zrejme fandia splnomocnencovi pre rómsku problematiku pánovi Pollákovi. Bol som o to zvedavejší, že pán prezident Slovenskej republiky zatiaľ v tomto funkčnom období použil tento, toto jeho ústavné právo, právo veta prezidenta, právo vrátiť zákon do parlamentu s pripomienkami len 10-krát, na čo my sme boli zvyknutí omnoho častejšie, a musím povedať, že je to prvýkrát vo vzťahu k zákonu z rezortu práce, sociálnych vecí a rodiny. Treba povedať aj to, že keď sme v septembri a v októbri rokovali v prvom, druhom a treťom čítaní o tomto vládnom návrhu zákona, aj ja, ale aj mnohí opoziční kolegovia viackrát vystúpili v rozprave a mali sme mnoho zásadných pripomienok k tomuto vládnemu návrhu zákona. Tieto zásadné pripomienky vychádzali predovšetkým z toho, že kvitujeme snahu ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny riešiť problém. Berieme do úvahy aj to, že strana SMER si konečne všimla, že takýto problém na Slovensku máme, ktorý sa snaží týmto vládnym návrhom zákona riešiť. Takže to je určité pozitívum aj určitý posun aj v rétorike, ale hlavne v činoch strany SMER. Treba zas na druhej strane povedať, že mnohé z opatrení, ktoré sa nakoniec pretavili do definitívneho vládneho zákona, ktorý bol schválený v Národnej rade, sú nedostačujúce. Musím ale povedať, že pripomienky, keď som si ich konečne prečítal, pripomienky pána prezidenta ma veľmi sklamali. Tým by som možno mal začať. Som sklamaný, prečo pán prezident vrátil tento vládny zákon do parlamentu. Pán prezident, keď si prečítate tieto pripomienky, je vám to nad slnko jasnejšie, že pán prezident zjavne nepochopil zámer tohto zákona ani vážnosť situácie s vyplácaním dávok v hmotnej núdzi, ktorú dnes na Slovensku máme. Rovnako tak, ako sme namietali v prvom a v druhom čítaní ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny, že ani ono nepochopilo závažnosť tejto situácie a potrebu razantných riešení vo vyplácaní dávok v hmotnej núdzi. Pán prezident naozaj nepochopil zámer zákona. Zákon o pomoci v hmotnej núdzi totižto upravuje podmienky, za ktorých naša spoločnosť napĺňa ústavné právo na zabezpečenie základných životných podmienok. Upravuje spôsob, ktorým spoločnosť podáva pomocnú ruku tým, ktorí sa v zmysle čl. 39 ods. 2 ústavy ocitli v hmotnej núdzi. Preto, ak pán prezident v druhej časti odôvodnenia, teda tej, kde vysvetľuje dôvody, pre ktoré dáva tieto pripomienky, hovorí o nútenej práci a odvoláva sa na dohovor Medzinárodnej organizácie práce, považujem tieto argumenty za scestné. Porovnávať to, čo je napísané vo vládnom zákone, s nútenou prácou je nenáležité a sám si neviem celkom vysvetliť, ako mohlo dôjsť k takejto chybe v stanovisku pána prezidenta. Treba povedať; a teraz budem chvíľu obhajovať vládny zákon, čo by som rád podčiarkol, lebo to opozícia nerobí často, takže upozorňujem aj kolegov zo SMER-u, že teraz budem chvíľu chváliť tento zákon. Cieľom tohto vládneho zákona totižto nebolo a nie je nikoho nútiť do práce, teda hovoriť o nútených prácach v zmysle nejakého medzinárodného dohovoru je scestné. To tu nemá miesto. Nikoho tento zákon nenúti do práce. Naopak, cieľom tohto zákona je zadefinovať, za akých podmienok sa človek ocitne v hmotnej núdzi. Dámy a páni, nemôžeme niekoho považovať za človeka, ktorý je v hmotnej núdzi, ak si nechce prilepšiť tým, že sa zúčastní malých obecných prác, na ktorých si trošku zarobí. Ešte raz. Možno iný pohľad na to, čo tvrdí pán prezident. Ak je niekto v hmotnej núdzi, je naozaj v zlej situácii. Dostáva dávku v hmotnej núdzi a má možnosť si privyrobiť ďalšie prostriedky prostredníctvom malých obecných prác. Ak niekto, kto je v hmotnej núdzi, hovorí vládny zákon, neprejaví záujem o obecné práce, nechce si ďalej privyrobiť, tak asi v tej hmotnej núdzi zrejme nie je. Až v takej zlej sociálnej situácii zrejme nie je, keď nepotrebuje si privyrobiť. Nemá záujem sa z tejto hmotnej núdze dostať von. Takže znovu by som chcel podčiarknuť tú skutočnosť, že ocitol som sa v zvláštnej zhode s kolegami zo strany SMER, a tak isto predpokladám, ako to navrhol pán spravodajca v spoločnej správe, spolu s kolegami zo strany SMER odmietnem tieto pripomienky pána prezidenta. To ale nič nemení na skutočnosti, že vládny zákon je nedostatočný. Povedal som to v septembri, povedal som to v októbri, hovorím to aj v novembri. Je nedostačujúci. On síce začína riešiť problém, ktorý tu naozaj na Slovensku máme, a ja kvitujem skutočnosť, že si SMER tento problém všimol. Kvitujem skutočnosť, že prišiel s nejakými riešeniami. Faktom ale je, že tieto riešenia sú nedostačujúce, lebo v praxi nebudú fungovať. To je ten celý problém. Je správne rozlišovať pri vyplácaní sociálnych dávok medzi tými, ktorí sú aktívni, a medzi tými, ktorí nie sú aktívni. Hovoríme to, a za SDKÚ – DS to môžem povedať, od roku 2002, v SDKÚ – DS je veľmi správne rozdeľovať ľudí, ktorí chcú pracovať, sú aktívni, ale nevedia si nájsť prácu a dostanú sa do hmotnej núdze, a tí, ktorým to celkom vyhovuje, že sú v tej hmotnej núdzi. Nechcú robiť nič. Je to dôležité a správne a o tom je tento vládny zákon. Na druhej strane ale podmienka, ktorá je tam stanovená, bude v praxi nefunkčná, pretože úplne stačí, ak ten, kto poberá dávku v hmotnej núdzi – to tiež asi pán prezident celkom nepochopil –, sa prihlási na malé obecné práce a tým pádom splnil podmienku. Obec mu ich bude musieť zabezpečiť; fajn, v obci, kde je 30 ľudí v hmotnej núdzi, si to nejak viem predstaviť. V obci, kde je 100 ľudí v hmotnej núdzi, to už bude veľký problém. Ale v obci, kde žije 2 600 obyvateľov, z ktorých je 1 600 v hmotnej núdzi, to chce ako starosta zabezpečiť, dámy a páni? Pýtal som sa pána ministra v septembri aj v októbri, odpoveď nemám. Ako? Nijak. Tá obec reálne povie, že teda má 8, 12, 14 miest, pracovných príležitostí na malé obecné služby, na to sa prihlási 1 600 uchádzačov, oni splnia podmienku, prihlásili sa, majú plnú dávku v hmotnej núdzi, vyriešený problém. Preto hovorím, že je to nedostačujúce, pretože nerieši problém, ktorý my reálne máme v týchto obciach s ľuďmi, ktorí sú v hmotnej núdzi a nechcú pracovať, oni sa z tej hmotnej núdze ani nechcú dostať. Faktom teda je, že ani tento zákon ich reálne nemotivuje, aby sa z tejto pasce hmotnej núdze dostali. Druhý problém, o ktorom som hovoril v septembri aj októbri a očakával som, že pán prezident si ho všimne, okrem tohto nedostačujúceho opatrenia je skutočnosť, že tento zákon o pomoci v hmotnej núdzi vôbec nerieši tých, ktorí celý život pracovali, poctivo platili dane a odvody, poctivo vychovávali svoje deti, dali ich do škôl, starali sa o ne a teraz sa dostali nie vlastným zavinením do situácií, že sú v hmotnej núdzi prakticky, respektíve že prišli o príjem z práce a ich jediným príjmom z práce sú sociálne dávky, respektíve sú príspevky zo sociálnych fondov, na ktoré si sami dlhými rokmi svojej práce zarobili. To znamená; hovoril som o tom aj v septembri, aj v októbri; my tu máme reálne pracujúce rodiny, ktoré sa nie vlastným zavinením dostali do situácie, že ich jediný príjem je dávka zo sociálnych fondov, na ktorú si sami zarobili. Nemocenské, invalidný dôchodok. Dostali sa do takejto situácie, jeden životný partner zomrel, deti sú dve alebo tri nezaopatrené, matka je invalidný dôchodca alebo je práceneschopná pre nejaké závažné ochorenie. V akej situácii sociálnej sa ocitla táto rodina? Rodina, kde obaja rodičia alebo aspoň jeden z nich stále pracovali a platili dane a odvody; ale tento problém zákon o pomoci v hmotnej núdzi nerieši. Čiže zhrnuté a podčiarknuté, potrebujeme závažnejšie riešenia, ako je tento vládny zákon, ktorý pán prezident vrátil do Národnej rady. Potrebujeme závažnejšie riešenia, nielen úradnícke opatrenia, ktoré budú predstierať, že na plnú výšku dávky v hmotnej núdzi treba vykonať nejakú aktivitu. Naozaj potrebujeme také opatrenia, ktoré zabezpečia nízkokvalifikovaným ľuďom pracovné príležitosti. Potrebujeme také opatrenia, ktoré zabezpečia dávku v hmotnej núdzi nielen pre tých, ktorí celý život nepracovali a ani veľmi pracovať nechcú, ale ktoré zabezpečia dávku v hmotnej núdzi aj pre tých, ktorí celý život pracovali, platili dane a odvody, len nie vlastným zavinením sa dostali do nezávideniahodnej sociálnej situácie. Nepovažujem preto pripomienky pána prezidenta za náležité a nepodporím ich. Jedným dychom ale musím zopakovať, že riešenia, ktoré vládny zákon ponúkol a ponúka, sú v praxi nedostačujúce, a preto by som vás naozaj chcel, dámy a páni, požiadať o to, aby sme urýchlene v sociálnom systéme našli konsenzus a začali ponúkať reálne riešenia, aby sme začali zavádzať spravodlivý sociálny systém, sociálny systém, v ktorom sa oplatí pracovať viac, ako poberať sociálne dávky. Ak to neurobíme my, legitímne zvolení zástupcovia ľudu tu v tejto snemovni, otvárame tým priestor pre extrémistov, ktorí prídu s veľmi rýchlymi riešeniami, ktoré síce možno v praxi vôbec nebudú fungovať, ale ľuďom budú aspoň dávať odpoveď na dlhodobé neriešenie týchto problémov. Ďakujem pekne za pozornosť.