P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-06-24):
I. Belohorská, poslankyňa: Ďakujem pekne, pán predseda. Vážené dámy poslankyne, páni poslanci, vážení páni ministri, dovoľte mi na úvod mojej interpelácie povedať, že keď sme prerokúvali zdravotnícke zákony, diskutovala som tak ako po celé desaťročné obdobie, čo som členkou parlamentu Národnej  rady Slovenskej republiky. Ale po prvý raz som dostala niečo také ako žiadosť advokátskej kancelárie o ospravedlnenie sa ministrovi Rudolfovi Zajacovi.  Dovolím si vám prečítať aj tento list, ktorý som dostala od advokátskej kancelárie Valko&Partneri. „Vážená pani poslankyňa, obraciam sa na vás ako právny zástupca Rudolfa Zajaca z dôvodu, že ste sa v denníku Nový deň zo dňa 26. 5. v článku pod názvom Zajac zavádza čakacie lístky  na smrť na otázku redaktorky Ivy Holej vyjadrili nasledovne. ´A to sa budú navyše zavádzať takzvané čakacie lístky na zdravotnícke výkony? Čo si o tom myslíte?“ Moje vyjadrenie bolo: „Je to proti ľudskosti. Predsa človek v 21. storočí nemôže čakať na operáciu napríklad rakoviny krčka maternice. Na jednej strane poisťovne platia prevenciu, na druhej pri nájdení karcinómu sa má pacient zaradiť na čakaciu listinu. Je to ako čakanie na smrť.“ „Na margo vami  vyslovenej odpovede vám týmto oznamujem, že je nepravdivá, a teda v rozpore s objektívnou  realitou. Akékoľvek onkologické ochorenie patrí do zoznamu priorizovaných diagnóz a nikdy sa neuvažovalo o zavedení čakacích listov na onkologické zákroky. Práve naopak, v navrhovaných  zákonoch dominuje prevencia, včasná diagnostika a liečba onkologických ochorení, čo je nielen lepšie pre pacienta, ale aj efektívnejšie z finančného hľadiska. V súvislosti s vami uvedenými skutočnosťami vás upozorňujem, že týmito svojimi nepravdivými tvrdeniami uverejnenými vo vyššie citovanom denníku ste závažným spôsobom zasiahli do osobnej integrity môjho mandanta ako fyzickej osoby, ktorej práva na ochranu osobnosti garantujú v slovenskom právnom poriadku ustanovenia § 11 a nasledujúceho zákona č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších právnych predpisov (ďalej len OZ). V zmysle ustanovenia § 11 OZ fyzická osoba má právo na ochranu svojej osobnosti, hlavne života a zdravia, občianskej cti a ľudskej dôstojnosti, ako aj súkromia svojho mena a prejavov osobnej povahy. V súlade s dikciou ustanovenia § 13 ods. 1 Občianskeho zákonníka fyzická osoba má právo najmä sa domáhať, aby sa  upustilo od neoprávnených zásahov práva na ochranu jeho osobnosti, aby sa odstránili následky týchto zásahov a aby mu bolo dané primerané zadosťučinenie. V zmysle § 13 ods. 2 Občianskeho zákonníka by sa ďalej nezdalo postačujúce zadosťučinenie podľa ods. 1 hlavne preto, že bola v značnej miere znížená dôstojnosť fyzickej osoby alebo jeho vážnosť v spoločnosti, má fyzická osoba tiež právo na náhradu nemajetkovej ujmy v peniazoch. Na vznik zodpovednosti podľa § 13 Občianskeho zákonníka postačí, ak ide o zásah, ktorý je objektívne spôsobilý vyvolať ujmu, ktorá spočíva už aj v samotnom ohrození osobnosti fyzickej osoby. Táto podmienka je v danom prípade splnená. Občianskoprávna ochrana osobnosti fyzickej osoby podľa ustanovenia § 13 prichádza do úvahy pri tých zásahoch do osobnosti  fyzickej osoby, ktoré je možné kvalifikovať ako neoprávnené, teda protiprávne. Neoprávnenými zásahmi do osobnosti  fyzickej osoby sú napríklad prípady, keď fyzická alebo právnická osoba rozširuje o inej fyzickej osobe nepravdivé tvrdenia, napríklad nepravdivé znevažujúce tvrdenia o mravnom profile fyzickej osoby, o jej morálke, vlastnostiach, zmýšľaní, chovaní alebo pravdu skresľujúce  skutočnosti. Vzhľadom na uvedené je zrejmé, že  ste vašimi výrokmi bezprávne, neoprávnene, protiprávne zasiahli do cti a dôstojnosti môjho mandanta, pričom tento právo porušujúci zásah bol  objektívne  spôsobilý ohroziť jeho česť a dôstojnosť, a to nielen ako  politika, ale aj lekára a z uvedeného dôvodu vzniklo konkrétne nebezpečenstvo zníženia postavenia môjho mandanta u spoluobčanov a týmto nebezpečenstvo nepriaznivého ovplyvnenia jeho postavenia ako politika a lekára, čím ste v značnej  miere  znížili jeho profesijnú a odbornú česť. Pre difamujúcu povahu určitého tvrdenia sa nevyžaduje, aby bolo všeobecne v určitej spoločnosti chápané ako difamujúce. Stačí, ak tvrdenia môžu mať taký účinok čo len u určitej skupiny ľudí, ktorá tvorí okolitý svet postihnutého. To, či je už určité tvrdenie difamujúce, je nutné posúdiť hlavne podľa použitých  výrazov, ale tiež aj podľa  celkového dojmu s prihliadnutím ku všetkým súvislostiam a okolnostiam, za ktorých k tvrdeniu došlo. Na základe ustanovení § 11 a v následnom Občianskom zákonníku sa nevyžaduje, aby v dôsledku protiprávneho konania došlo k zníženiu vážnosti osoby, ktorá bola tvrdeniami pôvodcu difamujúceho výroku postihnutá a došlo skutočne k vzniku ujmy. Zodpovednosť za neoprávnený zásah do práva fyzickej  osoby na ochranu jej osobnosti je založená na objektívnom princípe, čo znamená, že sa na stranu pôvodcu neoprávneného zásahu nevyžaduje existencia subjektívneho predpokladu vo forme zavinenia či už úmyslu priameho, alebo nepriameho, alebo nedbanlivosti vedomej, alebo nevedomej. Z toho dôvodu nie je právne relevantné, či ste si ako pôvodca predmetného protiprávneho zásahu boli vedomý neoprávnenosti  svojho zásahu, ak ste sa snáď z akýchkoľvek príčin spoliehali na pravdivosť a serióznosť vami získaných informácií, ktoré však v skutočnosti  pravdivé a seriózne nie sú, alebo vyjadrené inak, ak ste nedbanlivo, ľahkomyseľne prebrali predmetné difamujúce skutkové tvrdenia o osobe môjho mandanta a zverejnili ste ich v spomínanom  vyššie uvedenom článku. Dôkaz takzvaného ospravedlňujúceho omylu napríklad, že ste ako pôvodca  zásahu do osobnosti  môjho mandanta konali v dobrej viere, respektíve, že ste mohli predmetné tvrdenia považovať za pravdivé, je v rámci ochrany osobnosti irelevantný. Ani prípadná dobrá viera, respektíve vaše osobné presvedčenie by preto protiprávnosť vášho zásahu ako objektívne existujúceho faktu nevylúčila. Zároveň poukazujem na fakt, že vyslovenie vašich nepravdivých a difamujúcich tvrdení, ktorými ste porušili práva chránené spomínanými ustanoveniami § 11 Občianskeho zákonníka jednoznačne zakladá právny nárok môjho mandanta domáhať sa voči vám nielen poskytnutia morálnej satisfakcie spočívajúcej v uverejnení ospravedlnenia primeraným spôsobom, ale tiež poskytnutia náhrady vzniknutej nemajetkovej ujmy v peniazoch. Na základe hore uvedených dôvodov vás teda žiadam a vyzývam, aby ste na základe tejto výzvy osobne a bezodkladne, najneskôr však na najbližšej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky alebo iným vhodným verejným spôsobom predniesli ospravedlnenie nasledujúceho znenia: MUDr. Irena Belohorská, poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky v denníku Nový deň zo dňa 26. 5. 2004 v článku pod názvom  Zajac zavádza čakacie lístky na smrť na otázky redaktorky Ivy Holej odpovedala nasledovne: To je proti ľudskosti. Predsa človek v 21. storočí nemôže čakať na operáciu napríklad rakoviny krčka maternice. Na jednej strane poisťovne platia prevenciu, na druhej pri nájdení karcinómu sa má pacient zaradiť na čakaciu listinu. To je ako čakanie na smrť. Tieto tvrdenia sa nezakladajú na pravde, a preto sa týmto MUDr. Irena Belohorská pánovi doktorovi Rudolfovi Zajacovi ospravedlňujem, že svojimi difamujúcimi výrokmi som neoprávnene zasiahla do jeho osobnostných práv, čím som ohrozila česť, vážnosť a dôstojnosť MUDr. Rudolfa Zajaca ako človeka, občana, lekára a politika. Pokiaľ na tento list považovaným spôsobom nezareagujete, respektíve nevyhoviete výzve a neprednesiete vyššie uvedený text ospravedlnenia na najbližšej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky alebo sa inak verejne neospravedlníte, budem nútený podať na mieste a vecne príslušný okresný súd návrh, ktorým sa budem v mieste môjho mandanta voči vašej osobe domáhať jeho práv, ktoré ste porušili vrátane poskytnutia i materiálnej ujmy v peniazoch. Dovoľujem si vám pripomenúť, že podľa článku 78 ods. 2 zákona č. 460/1992 Zb. Ústava Slovenskej republiky v znení neskorších právnych predpisov za výroky pri výkone funkcie poslanca prednesené v Národnej rade Slovenskej republiky alebo v jej orgáne nemožno poslanca trestne stíhať, a to ani po zániku jeho mandátu. Poslanec podlieha disciplinárnej právomoci Národnej rady Slovenskej republiky. Uvedené ustanovenia sa vzťahujú len na výroky, ktoré poslanec pri výkone svojej funkcie prednesie na pôde Národnej rady alebo v jej orgánoch, takzvaná indemnita, ale nevylučuje občianskoprávnu zodpovednosť. Za výroky prednesené v masovokomunikačných prostriedkoch však poslanec zodpovedá podľa ustanovenia § 11 a následných Občianskeho zákonníka, pokiaľ ide o neoprávnený zásah do práva na ochranu fyzickej osoby, a preto ustanovenie § 19b Občianskeho zákonníka, pokiaľ ide o neoprávnené použitie názvu alebo neoprávnený zásah do dobrej povesti právnickej osoby. Okrem uvedeného vás upozorňujem, že aj Súd pre ľudské práva (ďalej len súd)  upozornil na to, že ktokoľvek vykonáva práva a slobody garantované prvým odsekom článku 10 Európskeho dohovoru, má určité povinnosti a nesie určitú zodpovednosť. Medzi ne možno zaradiť záväzok vyhnúť sa v medziach možnosti urážajúcim výrazom, ktoré možno považovať za útok na práva iných. Politik má zrejme tiež právo na ochranu svojej povinnosti. Aj z rozhodnutia vo veci Castles kontra Španielsko z 23. apríla 1992 anuler číslo 236 vyplýva, že sloboda prejavu poslanca v tlači podlieha rovnakým obmedzeniam ako sloboda prejavu každej inej osoby. Sloboda politickej diskusie nie je absolútna. Verím však, že po rozumnom uvážení všetkých súvislostí prídete sama k záveru, že dokázať pravdivosť vašich tvrdení týkajúcich sa osoby môjho mandanta v potenciálnom súdnom konaní nie je v danom prípade možné a uverejnenie ospravedlnenia vyššie uvedeným spôsobom v stanovenom znení na základe tejto výzvy zabezpečíte. Podpísaný doktor Ernest Valko, advokát.“ Keď som dostala tento list alebo toto upozornenie, priznám sa, že som sa po prvý raz za celých tých desať rokov prekvapila. Prekvapila tým, že politik zrazu nemôže povedať svoj názor, čo je v 21. storočí možné a dobré, alebo čo nie. Možno vyplývajúc z mojej povahy by som sa pustila do jedného z ďalších prebiehajúcich súdov, tak ako na Slovensku tých súdov je neúrekom. Neurobím tak z niekoľkých dôvodov. Po prvé. Pretože možno už toto vystúpenie je mojím posledným vystúpením v tejto snemovni a nechcela by som svoje pôsobenie na politickej scéne Slovenska končiť súdnym procesom. Po druhé, urobím tak preto, že by som trochu zmenila stratégiu, ktorú volil aj dnes môj kolega MUDr. Urbáni, pretože dostal asi list podobného znenia, nakoľko som čítala v Novom dni jeho ospravedlnenie. A urobím tak aj z iného dôvodu, že som presvedčená o tom, že palica má dva konce, že ak toto nie je pravda, tak sa skutočne veľmi hlboko ospravedlním a ja to ešte raz prečítam, aby náhodou pán minister nehľadal kľučky, pretože to zabezpečí, že nikto s onkologickými ochoreniami nebude čakať. Ak by čakal, tak by naopak bola potom asi trestnosť na druhej strane. Urobím tak aj preto, že všetky súdne procesy, ktoré dnes bežia medzi politikmi, medzi poslancami, ministrami a podobne sú podľa mňa zbytočným zdržiavaním súdov, pretože ak by pán minister uznal, odporučila by som mu ako staršia osoba jedno veľmi dobré pravidlo, pravidlo, ktoré sa doteraz v politike vždy osvedčilo, ale nielen v politike. Vždy je lepšie počúvať ľudí, ktorí vás kritizujú, ako ľudí, ktorí vás chvália, lebo na to, aby som sa pochválila, mi stačí večer sa pozrieť do zrkadla a poviem si: dnešný deň si nežila zbytočne,  urobila si niečo dobré ako politička pre ľudí. Prečítala som si všetky svoje vyjadrenia, ktoré som mala k ministrovým zákonom, keby si pán minister prečítal, alebo keby jeho tím im venoval pozornosť, tak by zistil, že možno by sa skvalitnili mnohé zákony, keby počúval to, čo je tam napísané. Znovu opakujem to, čo som povedala na minulej schôdzi. Štát nie je na to, aby chránil bohatých, štát je na to, aby vedel hľadať riešenia pre chudobných, aby vedel hľadať riešenia, špeciálne minister zdravotníctva, keďže hovoríme o tomto rezorte, pre pacientov. Viem veľmi dobre, čo je to stáť pri posteli ťažko chorých. Keď som si pozrela v utorok na internete zoznam liekov, tak som  bola  znovu  šokovaná.  Pretože  ľudia,  ktorí  sú   chorí  a   žijú  z  prídavkov, ktoré majú zo Sociálnej poisťovne, tak by som povedala, je to dosť frustrujúce z toho zaplatiť nájomné, prípadne ak má deti, postarať sa aj o stravu, o deti a ešte navyše zaplatiť hotelové služby v nemocnici, prípadne zaplatiť aj lieky. Ja si odložím jedno vrecko, ktoré ministrovi odovzdám, keď príde na interpelácie, lebo asi nevie o tom, že by sa na interpeláciách mal zúčastňovať podľa nášho rokovacieho poriadku. Toto vrecko je výsmechom, výsmechom zdravotníctva 21. storočia. Je to vytrhnutý papierik z písanky, ktorý je zlepený, a to bolo dané pacientke ako liekovka. Tu je napísaný liek, ktorý tá dáma užívala. Ako ďalší príklad neschopnosti riadenia rezortu, kde je ochotný vynakladať minister tisícky a možno milióny na informácie, prípadne na imidž do novín a nevie sa postarať napríklad o toaletný papier v nemocnici. V sobotu som navštívila veľmi peknú nemocnicu v Petržalke. Navštívila som ju ako sprievodkyňa pacienta a ako pri dlhom čakaní potrebujete nájsť aj toaletu, musela som ju veľmi hľadať, pretože napriek vysokej nezamestnanosti a napriek množstvu takzvaných verejnoprospešných prác táto nemocnica nemala informátora, hoci miesto pre neho je tam veľmi vkusne vyhradené. Po hľadaní som konečne pribehla k tým dverám, ktoré sú na to určené. Boli zamknuté. Bolo treba ísť na ďalšie poschodia a hľadať na druhom poschodí záchranu, konečne som našla toaletu v 21. storočí bez toaletného papiera a v nemocnici bez možnosti utrieť si do niečoho ruky. Vieme, že pacienti na dlhšie obdobie, keď ležia v nemocnici, si musia tieto veci nosiť. Ale prepáčte, aby takáto nemocnica nepočítala ani so základnými hygienickými potrebami, ktoré vidíte na Západe na každom, by som povedala, verejnom záchode, tak vám poviem, že znovu delíme Európu. Darmo si hovoríme, že sme už členskou krajinou Európskej únie, na to, aké majú záchody na Západe a aké sú u nás na Východe. Znovu zopakujem, je to v nemocnici. Nebolo to niekde na inom verejnom priestranstve. Takže toto sú moje dôvody, pre ktoré ja radšej prispejem na charitu, ako by som sa mala púšťať do súdneho sporu s ministrom, ktorý nechce počúvať opozíciu, s ministrom, ktorý verí, že jeho reforma je vynikajúca. Možno som zle chápavá a nepochopila som, čo to znamená zatvárať nemocnice, možno som nepochopila, že systém, ktorý sa tu budoval dlhé roky v predchádzajúcom období, mnohé nemocnice napríklad ruší, ako teraz k 1. júlu má byť zrušená Pôrodnica a novorodenecké oddelenie v Malackách a ľudia z celého spádového územia Záhoria budú behať do Bratislavy. Ak je toto tá reforma, ja držím palce pánu ministrovi, držím mu tie palce v mene pacientov, pre ktorých táto reforma je pripravovaná. Držím mu ich a, by som povedala, fandím mu, ak je tak presvedčený, že je ochotný súdiť sa s poslancami. Možno sa súdi aj s niekým iným, veľmi rada by som poznala počet súdov, ktorých pán minister má, len možno zabúda na jednu vec. Keď som si čítala jeho výroky v tlači o škriekajúcich zdravotných sestrách, o tom, ako bude počítať mŕtvych a ranených, všetky tieto jeho výroky, tak si myslím, že pán minister je úzkostlivý veľmi na seba, ale nedáva tú istú úctu druhým. Ja som pri svojich vystúpeniach odovzdala pánu ministrovi a  čítala som mu stanoviská lekárskych spoločností, sesterských zväzov, čítala som mu všetky stanoviská, ktoré sme ako poslanci a verím, že aj mnohí z vás dostali. Dúfam, že so všetkými sa pán minister nebude súdiť. Že sa nebude súdiť s tými, ktorí pripravovali informáciu o tom, že starí sa nebudú liečiť, alebo že je aj taká možnosť, je neprístupná pre zdravotníctvo 21. storočia. Takže aby som urobila zadosť a nenaťahovala som zbytočne súdy, vážení páni kolegovia, preto som vás toľko zdržala, že som vás chcela upozorniť, aby ste si dali pozor. Špeciálne teraz, aby ste si dali pozor, keď vláda prijala zúženie poslaneckej imunity, vláda ako orgán, ktorý práve naopak má byť kontrolovaný týmto parlamentom. Takže vás prosím, aby ste si pripravili dobrých právnikov, alebo aby ste potom nasledovali môj príklad. Prajem všetko dobré skutočne všetkým, využívam túto možnosť, že hovorím asi posledný raz z tohto miesta, chcem vám povedať a prajem vám všetkým, aby ste práve naopak vždy si vedeli vypočuť možno niekedy aj tvrdé slová. Aby ste si uvedomili, že všetci sme boli zvolení vo voľbách preto, aby sme zastávali práva svojich voličov. Ja som sa snažila skutočne urobiť zadosť, aby som všetky tie rozhovory, ktoré som mala s pacientmi, s lekármi, so zdravotnými sestrami, aby som odpovedala aj vlastne svojimi vystúpeniami na ich požiadavky, aby som ich tu prednášala. Takže ešte raz, pán minister, ospravedlňujem sa vám za vyjadrenie, ktoré odznelo v denníku Nový deň 26. 5. 2004, kde som na otázku redaktorky Ivy Holej odpovedala: Je to proti ľudskosti, predsa človek v 21. storočí nemôže čakať na operáciu napríklad rakoviny krčka maternice. Na jednej strane poisťovne platia prevenciu a na druhej strane pri nájdení karcinómu sa má pacient zaradiť na čakaciu listinu. Je to ako čakanie na smrť.“ Prežívala som s mojimi pacientkami ten strach, ktorý mali, ktorý bol medzi tým, keď im bola oznámená diagnóza, a medzi tým obdobím, keď boli prijaté na liečbu. Lebo zoznamy na hospitalizáciu pri tom zúženom posteľovom fonde boli vždy. Onkológia nemala tak rozšafné priestory, ako má dnes, že má dve nemocnice. Takže ak pán minister svojou reformou rieši, že sa nebude čakať na liečbu a že pacientka po diagnostikovaní tejto choroby bude prijatá na liečbu, tak nielenže sa mu ospravedlňujem, ale naopak mu budem fandiť a budem tvrdiť, že to bol ten najlepší minister, ktorý bol v slovenskom zdravotníctve, lebo vyriešil všetko, čo nevedeli vyriešiť tí hlúpi pred ním. Ďakujem pekne.  (Potlesk.)