Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2018-02-07):
Vážený pán predkladateľ, kolegyne, kolegovia, vážený pán predseda Národnej rady, na úvod chcem povedať, že tento návrh zákona nepodporím. Nepodporím ho práve preto, že rieši veci, ktoré z môjho pohľadu sú nezmyselné, ako príspevok na presťahovanie za prácou, na dochádzanie za prácou, na mobilitu. Vystupoval tu pán poslanec Beblavý, povedal, že nie je to nezmysel, podľa neho to veľmi nepomôže, ale ani neuškodí a možno nejako drobne pomôže. Ja, keďže som trochu napravo od kolegu Beblavého, tak podľa mňa to nezmysel je. Považujem to za sociálne inžinierstvo. A cestu k rozvoju ekonomiky a k znižovaniu nezamestnanosti vidím najmä v zlepšení podnikateľského prostredia, znížení regulácií, v nižších daniach, odvodoch a nie v rôznych príspevkoch a nie vo vyššej miere prerozdeľovania, ale myslím, že na túto tému už hovorila aj kolegyňa Jana Kiššová. Ja by som sa dotkol aj tej druhej oblasti, ktorá je tu možno ešte širšie diskutovaná, a to je to zamestnávanie, zamestnávanie cudzincov. Tá novela, netreba čítať iba dôvodovú správu, netreba čítať iba nejaké vytrhnuté pasáže, na jednej strane naozaj zjednodušuje podmienky pre zamestnávanie cudzincov a na druhej strane stanovuje pre to zamestnávanie cudzincov nejaké podmienky. Čiže aj zjednodušuje, aj sprísňuje, aké podmienky musia zamestnávať; teda tí zamestnávatelia plniť, ako musia zabezpečiť ubytovanie a podobne. Je tam tá hranica tridsiatich percent. No a tu sa dostávame k tej otázke, ktorá je v tejto debate principiálna a ktorá stojí tak, že či máme otvoriť slovenský pracovný trh viac ako doteraz zamestnancom z cudzích krajín alebo nie. A tu by som rád povedal, že tie argumenty, ktoré zaznievajú proti otvoreniu slovenského pracovného trhu, nech už sú zaobalené do takej alebo onakej rétoriky, sú v podstate len populizmom a vozením sa na vlne antiimigračných nálad. Nie je to špecifikum Slovenska, deje sa to aj v iných krajinách. Mali sme tu utečeneckú krízu, nielen na Slovensku boli vtedy úvahy, že či by sme to nemohli nejako využiť, že prichádzajú sem utečenci, imigranti a bude Európa potrebovať pracovnú silu, tak možnože aj medzi nimi sa nájdu a že môže to byť aj prínosom. Aj vtedy bolo plno kriku, že nie, že to sa nedá, že ide predsa o imigrantov z moslimských krajín, ktorí sú kultúrne niekde inde, nemajú dostatočné vzdelanie, sú s nami kultúrne nekompatibilní a že radšej by sme mali uvažovať, že ak nejakých, budeme potrebovať pracovnú silu a nedokážeme to pokryť z vlastných zdrojov, tak skôr z nejakého takého kultúrne blízkeho prostredia. Teraz to tu máme na stole, teraz riešime otázku, že či zjednodušiť to, otvoriť slovenský trh práce pre Srbov a Ukrajincov, zasa to nejde. Teraz už nie je problém to, že nie sú kultúrne kompatibilní, že sú to moslimovia, dokonca oni sú to Slovania, bratskí Slovania, ale my ich tu nechceme, lebo nám berú prácu, lebo nám znižujú mzdy. Za seba hovorím, že ak je v krajine dopyt po práci, krajina nie je schopná pokryť ho z vlastných zdrojov, tak je správnym opatrením otvoriť pracovný trh. Je to dôležité aj pre udržanie zamestnanosti tých ľudí, ktorí zamestnaní sú, našich ľudí, ktorí zamestnaní sú. Gastarbeiteri v Nemecku, ľudia prichádzajúci do Spojených štátov amerických dlhé roky, ľudia, ktorí z krajín východnej Európy aj z iných krajín, ale aj zo Slovenska prichádzali do Veľkej Británie, nespôsobovali ani nespôsobujú v týchto krajinách ekonomický pokles, vyššiu nezamestnanosť, nižšie mzdy, naopak, boli jedným zo zdrojov ekonomického úspechu týchto krajín. Nehovoríme o ľuďoch, ktorí chcú prísť na Slovensko, sedieť tu so založenými rukami a brať sociálne dávky za nič. Hovoríme o ľuďoch, ktorí tu chcú ísť pracovať, veľmi tvrdo pracovať za mzdu, za ktorú už ťažko nájsť ľudí, ktorí by tu pracovali, medzi občanmi Slovenska. V októbri napríklad bola v médiách informácia, že nitriansky dopravný podnik má problém dodržiavať grafikon, lebo nemá vodičov, lebo tie mzdy sú také nízke a aj keď sa zvýšili, tak to nerieši, tak ich hľadajú na Ukrajine. A teda áno, tá otázka, môžme to na tejto ilustrácii povedať, buď v nitrianskych autobusoch budú jazdiť ukrajinskí vodiči, alebo tie autobusy budú jazdiť redšie a budú poskytovať horšie služby obyvateľom Nitry. Čo sa týka obyvateľov alebo občanov iných členských krajín Európskej únie, tam sa uzavrieť nemôžeme, takže ak nie Srbi a Ukrajinci, tak budú prichádzať Rumuni a Bulhari a z EÚ snáď nikto z nás okrem fašistov odchádzať nechceme, a teda sa ani nemôžeme uzatvárať pred pracujúcimi, ktorí ku nám prídu z iných členských krajín, ale nemali by sme sa otvárať ani pred ľuďmi, ktorí chcú u nás pracovať a prichádzajú z iných krajín. Áno, máme právo si povedať, kedy, koľko ich bude, za akých podmienok, do ktorých regiónov pôjdu, čo všetko musia splniť oni, čo všetko musia splniť ich zamestnávatelia. To sú legitímne otázky, tam môže byť spor medzi pravicou a ľavicou, väčšou alebo menšou otvorenosťou, ale otázka, či áno, alebo nie, nie je otázkou vecnou, nie je otázkou ekonomickou, je to čistý populizmus. Naša ekonomika potrebuje viac pracovnej sily a nie je to schopná pokryť z vlastných zdrojov a to, čo tu máme teraz, dnes ten problém s nedostatkom pracovnej sily, je iba drobnosť oproti tomu, čo nás čaká a čo nás bude čakať so starnutím populácie. Mimochodom, slovenská populácia starne najrýchlejšie z Európskej únie. Je úplnou ilúziou si myslieť, že ak sem nepustíme cudzincov, automaticky vyriešime nezamestnanosť v rómskych osadách alebo sa tým zvýšia mzdy pre našich zamestnancov, alebo sa naši občania vrátia zo zahraničia. Naša ekonomika ešte veľmi dlho nebude schopná poskytovať mzdy na takej úrovni, aby to bolo atraktívne pre ľudí, ktorí sú v zahraničí, alebo aby to bolo atraktívne čo i len pre dostatok tých ľudí, aby sa vrátili, lebo samozrejme, že tie náklady môžu byť na Slovensku nižšie ako v zahraničí, ale je normálne, že ľudia cestujú, že ľudia sa sťahujú za prácou a že niektorí z našich rodákov budú žiť v iných európskych krajinách alebo aj v iných krajinách sveta a možno sa už nikdy nevrátia alebo sa vrátia po dlhých rokoch. Riešenie problémov ľudí žijúcich v rómskych osadách nespočíva v tom, že sem nepustíme Srbov a Ukrajincov, a ani mzdy nezačnú raketovo rásť, ak uzavrieme trh práce. Uzavretosť škodí ekonomike a platí to o obchode, platí to aj o zamestnanosti. Británia mala v prvej polovici 19. storočia protekcionistické, tzv. obilninové zákony, ktoré bránili dovozu lacnejšieho obilia zo zahraničia, a tiež sa argumentovalo, že treba chrániť domácich poľnohospodárov, ale dôsledkom boli vyššie ceny obilia, vyššie ceny potravín a nižšia životná úroveň všetkých a nakoniec aj hladomor, ktorý prispel alebo bol podnetom k tomu, že sa tieto zákony zrušili. A ich zrušenie neviedlo k úpadku poľnohospodárstva v Británii, naopak, viedlo k preorientovaniu sa na inú produkciu, k zvýšeniu efektivity práce aj v poľnohospodárstve a k nebývalému rozvoju hospodárstva a k zvyšovaniu životnej úrovne. To, čo je problém z tých, čo tu bolo namietané, je, že poskytujeme štátne stimuly zahraničným podnikateľom a potom v nich budú zamestnaní, nemáme do nich ľudí a musíme zamestnávať cudzincov a volať sem cudzincov. Ale riešením podľa môjho hlbokého presvedčenia nie je uzatvárať trh práce, riešením je neposkytovať štátne stimuly a potom tu tento problém mať nebudeme. Ďakujem za pozornosť.