Kaliňák, Robert, podpredseda vlády SR a minister obrany SR (2024-06-21):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predseda, vážené dámy a páni, v zásade už niekoľko dní prebieha intenzívna diskusia tak tu v pléne, ako aj po jednotlivých výboroch a jednotlivých poslaneckých kluboch k zákonu, ktorý má riešiť niektoré opatrenia na zvýšenie bezpečnosti po hrôzostrašnom atentáte z 15. mája tohto roku. V zásade si dovolím rozdeliť ten zákon na dnes už predovšetkým dve časti, ktorý súvisí s presunom niektorých rozhodovaní ministerstva vnútra o pridelení zvýšenej ochrany jednotlivým predstaviteľom politických strán a hnutí do, priamo do zákonnej úpravy. K tomu je jednoduchý dôvod, ktorý znamená, aby to bremeno rozhodnutia kto bolo na Národnej rade a nie na subjektívnom pohľade jedného člena vlády, aby teda v prípade nejakých ďalších návrhov mohla prebehnúť diskusia aj tu. Myslím si, že odstránenie subjektívneho pohľadu na túto skutočnosť môže zvýrazniť nielen objektivizáciu potreby, ale predovšetkým stabilitu týchto poskytovaných služieb a zvýšiť ochranu jednotlivých predstaviteľov štátu, či už z opozície, alebo koalície. Platí, že predovšetkým v prípade opozície, kde môže dochádzať občas k určitému podozreniu, či nechce byť opozícia cestou takejto ochrany monitorovaná, má právo, samozrejme, takúto ochranu odmietnuť, ale rozhodujúcejšia nie je ani tak tá osobná ako v zásade zjednodušenie prihlasovania jednotlivých predstaviteľov štátu či už do systému ochrany v rámci pultov centrálnej ochrany, alebo nejakých PANIC tlačítok a podobných záležitostí. Čiže to je jeden asi súbor, v ktorom sa v zásade presúvajú bývalé rozhodnutia, bývalé nariadenia vlády a rozhodnutia ministra do jednotného legislatívneho textu. Potom je tam tá hlavná časť, ktorá hovorí o niektorých opatreniach súvisiacich s zhromaždením a s právom na zhromaždenie garantované ústavou. Dá sa povedať, že filozofia, ktorú sme pri tomto zvolili, vychádza zo štúdia tých príčin, ktoré viedli atentátnika k jeho radikalizácii a k tomu, čo vlastne zmenilo dovtedy pokojný spôsob prezentovania názorov v rámci politickej scény. A to môžeme jednotne, jednoznačne identifikovať do približne roku 2010, kedy už nestačili výstupy v parlamente, nestačili výstupy na zhromaždeniach, ale bolo nevyhnutné zvyšovať emócie, pretože emócie prinášali nové percentá, nové čísla. To je vec, ktorú v zásade chceme odstrániť, pretože bolo ticho tolerované dlhodobé porušovanie jednotlivých pravidiel, ktoré sú garantované ústavou. Ako som už povedal, ústava garantuje každému občanovi Slovenskej republiky právo zhromažďovať sa pokojne a nerušene. Tento príkaz, ktorý v ústave je, sme preniesli do zákona o zhromažďovacom práve, v ktorom je vyjadrený vetou, že rušenie verejných zhromaždení sa zakazuje, pretože to je vlastne hlavná ochrana, ktorú môže zákonodarca poskytnúť jednotlivým zhromaždeniam. Následne v závislosti od intenzity porušenia tohto zákona môže prichádzať k dispozícii určité sankčné opatrenie z podoby priestupkového zákona až po opatrenia súvisiace s Trestným zákonom, ktoré ale už dnes sú v Trestnom zákone pre trestný čin narúšania verejných zhromaždení. Práve preto, že dlhodobo tvrdíme, že trestné právo je nástroj ultima ratio, teda až ako posledný, prenášali sme hlavnú časť opatrení v tomto prípade do zákona priestupkového, ale aj tam je nevyhnutná určitá intenzita, ktorú sme ešte zvýraznili diskusiami vo výboroch a pripravovaným pozmeňovacím návrhom, ktorý bude aj v tomto prípade prezentovaný. Rozhodnutie, že musíme viacej zvýrazniť ochranu jednotlivých zhromaždení pred iným narušiteľom je preto, že častokrát dochádzalo k stretom, ktoré ešte nenapĺňali intenzitu Trestného zákona, ale výrazne narušovali právo sa slobodne zhromažďovať a vlastne znemožňovali voľný výkon tohto ústavného práva, ktoré máme. A preto bolo veľmi dôležité zapracovať niekoľko uzne... niekoľko ustanovení, ktoré práve riešia tú situáciu kolíznych zhromaždení a prípadne iných zhromaždení, ktoré môžu takéto zhromaždenie ohroziť. Následne sme, myslím, našli niekoľko kompromisných riešení, ktoré sa odzrkadlili aj v pozmeňovacom návrhu, ktorý prešiel hlavným gestorským výborom a ten sa týka vlastne, pochopiteľne, prednosti primárneho zhromaždenia, ktoré bolo oznámené ako prvé, a následne ďalšie úlohy, ktoré bude mať či už usporiadateľ, mestská alebo štátna polícia. Ďalšou časťou, ktorá je pri zhromaždeniach veľmi dôležitá, je priestor, kde sa tieto zhromaždenia vykonávajú, s ohľadom na základné ľudské práva, pretože právo na zhromaždenie je právo politické, je preto aj v druhej generácii práv nižšie postavené v ústave ako práva základné, medzi ktoré, pochopiteľne, radíme popri ochrane života, zdravia a súkromia rodinnú slobodu. Toto všetko patrí ku tým nadradeným právam a práve pri tom teste tej proporcionality vychádzajú, samozrejme, tieto základné ľudské práva silnejšie, a preto aj z judikatúry Európskeho súdu je možné urobiť určité obmedzenia práve pre ochranu ďalších práv, ale musia byť definované jasne. Aj to je vlastne kompromisné riešenie, ktoré je súčasťou tohto samotného návrhu, ktorý predovšetkým obmedzuje dve hlavné skutočnosti, a to je samotný protest pred obydliami, ktoré sú chránené silnejšie, osôb, voči ktorým je protestné zhromaždenie vedené, a to sa nejedná len o politikov, ale všetkých druhov zamestnaní: lekárov, právnikov, aktivistov až po, až po novinárov. A ďalej zhromaždenia vo výslovne rezidenčných častiach, kde v zásade dochádza ku konfliktu s ďalšími právami rozsiahleho celku, kde sme však urobili úpravy, ktoré spomínal aj pán poslanec Mikloško v súvislosti s tým, že áno, aj v rezidenčných častiach sú parky a námestia a ďalšie priestory prirodzene náchylné byť ako dobrým priestorom pre zhromaždenie, tých sa tieto obmedzenia, pochopiteľne, netýkajú. Tak znie aj ten pozmeňovací návrh. Tých pozmeňovacích a... takých tých čistiacich ustanovení bolo vlastne viac ako 12, a preto si myslím, že dnes už môžme konštatovať, že je to vyladené. Takže to boli dve hlavné časti v oblasti zhromažďovania. Samozrejme, bolo to aj ďalšie ustanovenie, ktoré posúva troch najvyšších alebo dvoch, druhého a tretieho najvyššieho ústavného činiteľa do statusovej polohy prvého, teda prezidenta, kde ale robí rozdiel v prípade ich postavenia z pohľadu ochrany a renty na úroveň, pokiaľ je prezident v jednom funkčnom období, oni potrebujú vykonať minimálne dve funkčné obdobia prezidentského úradu. To znamená, v tomto prípade to vychádza dvojnásobný počet rokov práve preto, aby sa oddelil ten rozdiel, ktorý medzi nimi je. V ostatných častiach samotného zákona, kde sme sa snažili zvýrazniť súboj s tou radikalizáciou na sociálnych sieťach a internete, sme chceli, aby nedochádzalo ešte ku kriminalizácii tých skutkov, pretože máme trestný čin ohovárania a podobne v Trestnom zákone, a aby, keďže polícia zvykla selektívne vyberať páchateľov a nadkvalifikovať trestné činy, aby sa dostali k ich identifikácii, sme chceli, aby teda to bolo riadne upravené zákonom. A preto vlastne v priestupkovom zákone sa umožnilo, aby tá identifikácia osoby prebehla zo strany Policajného zboru, kontrolovaná dohľadovým prokurátorom, ktorý schváli tú možnosť tej identifikácie. Vzhľadom na to, že tá nová rola prokuratúry sa nestretla so stopercentným pochopením, myslíme si, že súčasťou pozmeňujúceho návrhu, je dobré, keď toto ustanovenie posunieme na diskusiu jesennú, kde ten rozsah tých opatrení bude ešte širší a ktorý bude, by som povedal, v takej širokej spoločenskej diskusii. Takže túto časť súvisiacu s týmito elektronickými komunikáciami z tohto návrhu vypustíme. Ďalšiu hlavnú časť, ktorú takisto vypustíme, je otázka Trestného zákonu, ktorá vlastne na to malo úzko nadväzovať a to vlastne mal byť určitý tlak, ktorý znamená, aby udelenie pokuty za priestupok nebol braný na ľahkú váhu. Máme aj tu v parlamente niektorých poslancov, ktorí sa rozhodli ignorovať rozhodnutia súdov, ignorovať rozhodnutia priestupkových úradov, pretože on nemusí. A práve takýto Damoklov meč, ktorý je úmyselným trestným činom, vlastne na každého pôsobí, že nechcem to absolvovať, preto to radšej zaplatím, čím účinnou ľútosťou sa zbavím trestnosti toho zákona. Je to takisto na širšiu diskusiu, je to vec, ktorú môžme prediskutovať neskôr, a preto takisto pozmeňovacím návrhom, ktorý prešiel vo výbore, túto vec posunieme na ďalšiu diskusiu na jesennú časť. V závere uznávam za seba, že sankcia udelená obci, ktorú, ktorá by nerešpektovala odporúčania a napriek tomu povolí zhromaždenie a napriek tomu dôjde k masívnemu porušeniu ústavných práv týchto osôb, tak by mohla byť sankcionovaná, môže u niektorých obcí naozaj vyvolať dojem určitého alibizmu, aby predchádzali akýmkoľvek rizikovým rozhodnutiam, tak radšej pre istotu vyjdú v ústrety nejakým pochybnostiam a radšej zakážu bez toho, aby veľmi sledovali celú túto situáciu, a preto môžme toto ustanovenie rovnako tak zaradiť ešte do hlbšej diskusie na jeseň a takisto predmetom tohto pozmeňovacieho návrhu bolo jej vypustenie. V ostatných všetkých prípadoch ide o doplnenie niektorých nápadov, ktoré súvisia napríklad s obmedzením tých protestov pred súdmi na vyslovene zameranie sa len na rozhodovaciu činnosť týchto súdov. A ďalej a ďalej to bolo precizované tak, aby dnes už neboli pochybnosti o tom, že by mohlo dochádzať k zneužívaniu týchto, týchto rozhodnutí, a v zásade z tých vecí, ktoré boli rizikové, boli odstránené a zapracované všetky návrhy, ktoré pochádzali tak zo strany koalície, ako aj zo strany opozície. A potom je tu už iba otázka politického názoru, pretože to nie je právny problém v súvislosti so statusovým postavením druhého a tretieho najvyššieho ústavného činiteľa, kde sa náš názor ale, samozrejme, na danú problematiku líši čisto z politického pohľadu a to už je ale súčasťou demokratického súboja. Vážené dámy a páni, myslím si, že prijatím tohto zákona dôjde k deeskalácii situ... deeskalácii tej atmosféry, ktorú mnohé konfliktné zhromaždenia, konfliktné diskusie medzi viacerými politickými stranami spôsobovali. Je to príčina, ktorá nakoniec vyvrcholila radikalizovanému prívržencovi určitých politických hnutí k atentátom, teda k realizácii toho atentátu, a práve preto vlastne sa musíme vrátiť do situácie, kedy každý má právo na slobodné zhromažďovanie, na prejav, ktorý chce vyjadriť na tomto zhromaždení, a nemá byť nikým rušený a nemá sa zmeniť samotný protest na lynčovanie toho, po ktorom, voči ktorému toto zhromaždenie funguje, lebo to takisto nie je účelom týchto zhromaždení a má to vlastne fungovať ako štandardný demokratický proces. Ďakujem za podporu tohto zákona aj za to, že sme počas posledných dvoch dní intenzívne diskutovali. Mnohé z tých nápadov a diskusií sa pretavili do pozmeňovacieho návrhu schváleného v rámci výborového konania gestorského výboru, a preto si myslím, že v druhom čítaní už diskutujeme o zákone, ktorého znenie už z veľkej miery rešpektuje celú diskusiu, ktorá prebehla v rámci skráteného alebo prvého čítania. Veľmi pekne ďakujem za spoluprácu a ďakujem aj za podporu tohto zákona do budúcna. (Potlesk.)