J. Senko, poslanec: (2009-06-26):
Aj vlani pri príležitosti 10. výročia nadobudnutia platnosti charty pripomenul bývalý minister zahraničných vecí Slovenskej republiky pán Kubiš, že podľa charty by ochrana a podpora regionálnych a menšinových jazykov nemala byť na úkor oficiálnych jazykov a potreby ich učenia. Zámerne sa obchádza hlavný dôvod tejto novely, síce ten, aby štátny jazyk bol dorozumievacím prostriedkom vo verejnom styku pre všetkých občanov na celom území republiky, aby bol právne vytvorený informačný predpoklad alebo základ na fungovanie všetkých oblastí spoločenského, politického a hospodárskeho života v našej spoločnosti. V ovzduší neustále a opakovane cítiť snahy, ktorých cieľom je využiť predmetný návrh na prezentáciu slov, ktoré by poukázali na porušovanie práv národnostných menšín. A opäť zdôrazňujem, že jednej menšiny. Do slovníka kritikov sa začínajú dostávať informácie o tom, že zákon je údajne už aj proti Záhorákom, východniarom, ale aj Rómom. Lenže autori, či autor tejto myšlienky pozabudol, že tento zákon nie je o používaní jazykov národnostných alebo etnických menšín. Tento zákon je o používaní štátneho jazyka, ktorým podľa Ústavy Slovenskej republiky je slovenský jazyk, hoci podľa pani poslankyne Biró zo Strany maďarskej koalície slovenčina nie je štátnym jazykom. No čo už? Aj teraz sa pozerám na znenie ústavy a je to tam napísané, pani poslankyňa. Dokonca v čl. 6, a iné veci ani nebudem o tom hovoriť. Čo všetko sa dá prekrútiť a vysvetliť tak, aby to zodpovedalo myšlienke a chápaniu interpretujúceho, aby to bolo tak, ako to chce chápať a interpretovať ten, kto takúto myšlienku vysloví, však? Pani poslankyňa postupne preberá rétorický slovník pána Duraya, ktorý používal alebo ešte viac-menej používa na našej scéne Slovenskej republiky za účinnej pomoci nášho južného suseda a pani Edity Bauerovej, jeho sestry, ktorá ho používa v neprospech Slovenska na pôde Európskeho parlamentu. Zdá sa, že treba naozaj neustále opakovať a zdôrazňovať, že na Slovensku žije viac národnostných či etnických menšín. Slovensko je naozaj mnohokultúrne a žije tu mnoho etník. Tieto potrebujú medzi sebou komunikovať, chápať sa, rozumieť si. Stmeľujúcim prvkom je jazyk, ktorý zaručuje takúto tolerantnú komunikáciu. A Slovensko je naozaj príklad toho, nech sa o ňom šíria rôzne reči vo vnútri krajiny, ale zámerne lživým a účelovým spôsobom aj za jej hranicami, s akou starostlivosťou sa snaží túto jazykovú tolerantnosť, mnohoetnickosť a mnohokultúrnosť podporovať a rozvíjať. O tom hádam niet pochýb. Nakoniec aj prihlásenie sa k Európskej charte regionálnych alebo menšinových jazykov je toho svedectvom, dokonca takým, že pri jej koncipovaní bola Strana maďarskej koalície a jej terajší predseda pán Csáky. Treba potvrdiť aj to, že zo strany štátnych orgánov, ako aj zákonodarného zboru, či zastupiteľských orgánov samospráv sa na území Slovenskej republiky vytvárajú také podmienky, ktoré umožňujú kultúrny, výchovno-vzdelávací a spoločenský rozvoj všetkých etník. A opäť zdôrazním, že Slovensko by malo byť príkladom toho, ako sa snaží nielen prostredníctvom právnych noriem podporovať a rozvíjať mnohoetnickosť, mnohokultúrnosť. Podporuje ju a vytvára podmienky na jej rozvoj na rozdiel od niektorých krajín, ktoré majú ústa plné dodržiavania práv národnostných a etnických menšín, ale realita je úplne iná. Aj v prvom čítaní nám pani poslankyňa Biró zo Strany maďarskej koalície dávala za vzor v tejto oblasti zákonodarstvo v jednej z našich susedných krajín. Ale povedzme si pravdu. Skutočnosťou je, že na jej území, pani poslankyňa, je to skôr formálnoprávna záležitosť viac-menej len deklaratívneho charakteru. Národnostný zákon podľa vyjadrení ľudí z tohto prostredia, opakujem, ľudí z tohto prostredia, týchto národnostných menšín, je len pokrývkou, pod ktorou nevidno, čo sa v skutočnosti deje s národnosťami. Svedčia o tom fakty. Kde vymierajú národnostné a etnické menšiny? Na Slovensku? Akým spôsobom sa tam rieši národnostné školstvo? Štyrmi hodinami týždenne? A ostatná výučba aj odborných predmetov je v akom jazyku? Tak ako u nás? Kto a akým spôsobom premenúval alebo premenúva názvy ulíc v akože národných obciach a mestách na tomto území? Aké je zastúpenie príslušníkov národnostných menšín v parlamente, aj keď na to majú podľa národnostného zákona z roku 1993, § 20, právo? No žiadne alebo takmer žiadne. A mohol by som pokračovať ďalej. Na území tejto republiky aj vplyvom štátu došlo k odumieraniu menšín, k ich postupnej asimilácii. Pripomeniem len slová bývalého ombudsmana na území predmetnej krajiny Jenőho Kaltenbacha, že v tejto republike národnostné menšiny takmer úplne zlikvidovali, asimilovali. Taká je realita. A pre život a hodnotenie nejakého javu, aj etnického, je dôležitá realita. A tu, na tejto pôde, nám niekto bude dávať za príklad práve riešenie národnostnej problematiky v tejto krajine? Ako to nazvať? Odpoveď na túto otázku nech každý hľadá sám. A opäť zopakujem, Slovensko môže byť príkladom aj pre iné krajiny z hľadiska podpory a rozvoja etník žijúcich na jej území a podpory, ako aj rozvoja ich kultúrnych a v rámci toho aj ich jazykových aktivít. Môže byť vzorom. Myslím si, že je povinnosťou štátu, aby vytvoril také podmienky v spoločnosti, ktoré zaručia jeho obyvateľom zákonnú možnosť dávať a prijímať informácie vo verejnom styku v štátnom jazyku, byť informovaný tak, aby obyvatelia tomu mohli porozumieť. Dúfam, že s tým súhlasíte. Ale, žiaľ, nie všade na území našej republiky je tomu tak. A aby som bol konkrétny, uvediem nejaké príklady. Jeden z okresu Trebišov, druhý z okresu Nitra, ešte tu mám nejaké ďalšie. Občania, ktorí žijú na území jednej obce v rámci Trebišovského okresu, sa cítia byť dotknutí, pretože ako občania Slovenskej republiky nehovoriaci po maďarsky alebo maďarským jazykom sa cítia byť diskriminovaní postupom obecného úradu. V rámci obecného rozhlasu sú používané rôzne informácie, ktoré hovoria o problémoch na území príslušnej obce, že dochádza k výpadkom vody, že dochádza k výpadkom elektriny, že do obce prichádzajú rôzne podnikateľské subjekty, servis a podobne, že v istom období nebude v rámci obce dodávka vody. Hlásenie v miestnom rozhlasu je v maďarskom jazyku (reakcia z pléna: „rozhlase“), v miestnom rozhlase je v maďarskom jazyku, ospravedlňujem sa, v miestnom rozhlase. Dodávam, že starosta, jeho administratívna pracovníčka, tak ako to píšu členovia petičného výboru, ovládajú slovenský jazyk hovorovo veľmi dobre, takže ani s tým by nemal byť problém. Problém je v tom, že nechcú spoluobčanov Slovenskej republiky Slovákov na území tejto obce informovať v jazyku, ktorému rozumejú. Pamätníky. Kodály Zoltán, zberateľ ľudových piesní, slovenských aj maďarských, ktorý prišiel do obce Štitáre okres Nitra, podotýkam, že v tejto obci žije 38,7 % spoluobčanov maďarskej národnosti, zvyšok sú občania slovenskej národnosti. V súvislosti s tým vybudovali z verejných obecných financií pamätnú tabuľu. Na čele tejto obce je starosta maďarskej národnosti. Občania slovenskej národnosti si tohto človeka vysoko vážia. Našťastie sa podarilo vyriešiť ten stav, a to takým spôsobom, že aj Slováci vzbudzujú obdiv k tomuto človeku, aj Slováci vo svojom jazyku mu ďakujú za jeho zberateľskú činnosť. To je ten výsledok. Z verejných obecných peňazí. Na začiatku bol takýto. Mám tu ďalšie príklady, ale myslím si, že na dokumentovanie tých slov, o ktorých hovorím, je to dosť čitateľné a dosť jasné. Ešte raz, aj v týchto prípadoch ide iba o to, aby sme si vzájomne porozumeli, aby sme sa vzájomne chápali, aby sme jednoducho v styku medzi sebou používali jazyk, ktorému rozumieme, a v prípade, že mu nerozumieme, aby sme mohli použiť aj iný jazyk, o nič iné nejde. Nikto nikomu nebráni na území tejto republiky, aby mohol používať aj iný jazyk, ak mu rozumie tá druhá strana. Nikto mu nebráni. V žiadnej komunikácii. To len z vašej strany je zavádzajúce, ešte raz opakujem, zavádzajúce. Práve preto, práve v rámci tejto tolerantnosti, tolerancie je garantovanie povinného a prednostného používania štátneho jazyka v konkrétnych oblastiach verejného styku základnou úlohou zákona o štátnom jazyku. Novela predmetného návrhu zákona je koncipovaná v prospech ľudí, v prospech všetkých občanov nášho spoločného štátu. To by som chcel zdôrazniť. Napokon aj Európska charta regionálnych a menšinových jazykov v časti II čl. 7 ods. 3 zaväzuje podporovať vhodnými prostriedkami vzájomné porozumenie medzi všetkými jazykovými skupinami v kraji... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)