V. Palko, poslanec: (2006-10-19):
Najprv, čo sa týka právnej stránky veci, teda možnosti zrušiť ústavným zákonom amnestie, už len podotýkam, že sa k tomu vyjadril pán kolega Lipšic, dovolím si polemizovať s pani poslankyňou Tóthovou. Pani poslankyňa, vy ste ako príklad nemožnosti zrušiť amnestie povedali, že ak sa zruší nejaký zákon, tak už nikdy nenadobúda platnosť? Ale veď to je evidentný nezmysel. Ak sa zákon schváli znova, ten istý, tak je platný a účinný. Pani poslankyňa, hovorili ste o tom, že učebnice Nemecka, Francúzska, Maďarska, iných krajín hovoria o nedotknuteľnosti amnestií. Len podotýkam, že dejiny nielen týchto štátov, ale aj iných nepoznajú taký prípad, keď v demokratickej, slobodnej spoločnosti je štátny orgán podozrivý zo spáchania závažného násilného trestného činu a páchatelia tohto trestného činu sú amnestovaní, použije sa na to inštitúcia prezidenta, prezidentskej amnestie. Takýto prípad jednoducho v histórii demokratických, slobodných krajín neexistuje. A preto keď ho chceme riešiť, tak sa pohybujeme mimo rámca obyčajného zákonodarstva. A ideme cestou zákonodarstva ústavného, ktoré je nad obyčajným zákonodarstvom. Veľmi obsiahle vystúpenie mal pán poslanec Mečiar. Vážený pán poslanec, niektoré fabulácie, ktoré zazneli vo vašom prejave, tie sú skutočne za hranicou toho normálneho, čo ľudia sú schopní vypovedať. V kufri auta bol zavlečený Michal Kováč ml., nie Oskar Fegyveres, vážený pán Mečiar. Opakovane, keď navrhujeme zrušenie amnestií, tak zaznieva z vašich radov, pán Mečiar, otázka: „A čo milosť, ktorú prezident Kováč udelil svojmu synovi?“ Prvýkrát táto otázka zaznela niekedy pred šiestimi rokmi, keď som ja navrhoval zrušenie amnestií a obhajoval som túto myšlienku, dnes hovoríme to isté čo pred šiestimi rokmi. Posuňme zákon do druhého čítania, môžete podať doplňujúci návrh, aby bola zrušená aj táto milosť, ktorú dal prezident Kováč, a my to podporíme, my to radi podporíme, pán Mečiar. Len ide o to, že zrušenie tej milosti, o ktorej hovoríte vy, nebude mať žiadne účinky. Michal Kováč ml. nie je nikde stíhaný. To stíhanie v Nemecku bolo dávno zastavené. Ale aktuálny je potom proces s páchateľmi zavlečenia. Vážený pán Mečiar, čítali ste tu pred chvíľou dlho list bývalého námestníka riaditeľa Slovenskej informačnej služby Svěchotu. Bavíme sa o bývalom príslušníkovi Štátnej bezpečnosti, bavíme sa o človeku, ktorý ako jediný mal v roku 1990, keď sa ako reaktivovaný príslušník ŠtB vrátil do Úradu na ochranu ústavy a demokracie, ako jediný mal aj záujem, aj možnosť vytrhnúť niektoré stránky z registra spolupracovníkov Štátnej bezpečnosti. Vytrhol tú, na ktorej bol on ako tajný spolupracovník, aj stránku, na ktorej ste boli uvedený vy. A myslím si, že celkom zbytočne. Bavíme sa o človeku, ktorého krajský súd v roku 2004 odsúdil za ekonomický podvod. Prvostupňový súd ho odsúdil za ekonomický podvod, ktorého sa dopustil ako námestník riaditeľa Slovenskej informačnej služby v období rokov 1994 – 1998. Čítali ste jeho list tak strašne dramaticky, ale ten obsah až taký dramatický nebol. Vám sa darilo pred 15 rokmi dramaticky navodzovať dojem nejakej drámy, ale to čaro už pominulo. Strašne veľa ľudí už pochopilo, že kto ste, pán Mečiar. Trinásťkrát súd skonštatoval, že sa skutok nestal? To v kauze zbrane súd skonštatoval, že sa nestal? Veď námestníčka pána riaditeľa Lexu bola odsúdená prvostupňovým súdom za defraudáciu v kauze zbrane. Nielen ona. Skutok sa stal. (Reakcia poslanca.) Alebo čo sa týka kauzy triptych, to sa nestalo to, že riaditeľ SIS Lexa podpísal príkaz na to, aby príslušník SIS vystupoval pod krytím ako kupec obrazu? To sa nestalo? Veď to je hanebný skutok! To je hanebný skutok, provokácia voči biskupovi. Toto sa nestalo? Veď to nikto nepopiera, v tom spise to všetko je. – To sa nestalo. Nedošlo ani k prehliadke na Banskobystrickom biskupskom úrade v roku 1995? (Reakcia poslanca.) Došlo. Som rád, že súhlasíte. Mimochodom, jedna z tých káuz, to je kauza demontáže služobného mercedesu Slovenskej informačnej služby. Tam súd zastavil trestné stíhanie nie preto, že sa ten skutok nestal, ale odvolal sa na amnestiu a označil demontáž tohto služobného vozidla ako trestný čin súvisiaci so zavlečením prezidentovho syna. To bolo pred dvomi rokmi. Uvedomilo si vôbec Slovensko, čo ten súd vtedy skonštatoval? Vážený pán Mečiar, vy ste trošku právom, trošku neprávom od kauzy zavlečenia odviedli pozornosť ku kauze vraždy Róberta Remiáša. Čiastočne právom, čiastočne neprávom. Hovorili ste veľa negatívnych informácií o Róbertovi Remiášovi, ale veď povedali ste vy niečo nové? Niečo, čo nepovedal pred desiatimi rokmi viceprezident, vtedajší, Policajného zboru Maňák? Všetky tie informácie zazneli. Viceprezident tej polície, z ktorej museli veľmi rýchlo odísť dvaja vyšetrovatelia, lebo chceli vyšetrovať. A museli odísť aj ich nadriadení. Tej polície, ktorú riadil váš minister Hudek, ktorému pán Lexa v telefonickom rozhovore poďakoval za to, že vyšetrovatelia boli kopnutí. Desiatky ráz celé Slovensko počulo tento telefonický rozhovor. (Reakcia poslanca.) A pýtam sa, že či veci, ktoré ste povedali o Róbertovi Remiášovi, či niečo menia na podstatných faktoch? Či to niečo mení na tom, že v jeho aute naozaj bol nástražný výbušný systém, a to tvrdia experti Kriminalisticko-expertízneho ústavu a tvrdili to už v roku 1997, pred deviatimi rokmi to tvrdili. Či netvrdili to? Nikdy to nikto nepovedal z KEÚ-čka? A ten, kto to tvrdil, nemusel potom odísť z KEÚ-čka ešte pred voľbami v roku 1998? Vy si to nepamätáte? – Nepamätáte. Mení niečo, čo ste povedali o Róbertovi Remiášovi, mení to na tom, že SIS ho sledovala? Nemení! Mení to niečo na tom... (Reakcia poslanca.) Mení to niečo na tom, že Remiáš bol kontaktom medzi Oskarom Fegyveresom a Slovenskom? Nemení! Vy ste tu kládli fantastické otázky, keď ste spochybňovali Remiáša. Prečo nebolo šetrenie voči Remiášovi? Prosím vás, ale kedy? Veď zomrel v roku 1996, vtedy ste vládli vy. Nás sa pýtate, prečo nebolo šetrenie proti nemu? Malo byť šetrenie po roku 1998, keď sme vládli my, keď bol dva roky mŕtvy? Čo ste sa to pýtali, pán Mečiar? (Reakcia poslanca. Smiech rečníka.) Pán Mečiar, táto vaša poznámka je dobrým úvodom k tvrdeniu, ktoré musím vysloviť. Niektoré veci, čo ste tu porozprávali, to sú, to sú... – to je patologické blúznenie. Pán Mečiar, vy ste tu tvrdili, že ja ako minister vnútra, Lipšic ako minister spravodlivosti, polícia, teda že my sme ponúkali Mikulášovi Černákovi pobyt na slobode, ak bude nejakým spôsobom vypovedať proti nám? Pán Mečiar, ale veď fakty hovoria pravý opak. (Reakcia poslanca.) Mikuláš Černák sa dostal na slobodu na jeseň v roku 2002 po tom, čo mu uplynula polovica trestu, požiadal o podmienečné prepustenie a súdy v takýchto prípadoch, keď sa správal dobre vo väzení, vždy vyhovujú. Čiže jeho prepustil súd, okresný. A ak sa to niekomu naozaj nepáčilo, no tak to som bol ja ako minister vnútra a bol to kolega Lipšic ako minister spravodlivosti. A urobili sme všetko pre to, a úspešne, aby sa hneď do toho väzenia znovu dostal. Minister spravodlivosti dal sťažnosť pre porušenie zákona, pretože sa správne domnieval, že Černák mohol ísť na slobodu až po dvoch tretinách odpykania trestu, Najvyšší súd nám dal za pravdu a Černák, ktorý medzitým ušiel do zahraničia, tak po spolupráci slovenskej polície a českej polície bol úspešne dovedený naspäť na Slovensko a vrátil sa do väzenia. A polícia tvrdo pracovala na tom, aby si odpykal celý trest. Boli obvinení dozorcovia, ktorí mu dávali neoprávnené výhody, na základe toho nebolo možné, aby išiel na slobodu ani po dvoch tretinách a on si odpykáva celý osem a polročný trest. Dokonca bol obvinený medzitým už z nejakých starých vrážd, ktoré ak mu súd preukáže, tak ďalej bude vo väzení. Čiže nie že mu niekto ponúkal pobyt na slobode, ale úspešne sme urobili všetko pre to, aby bol v tom väzení čo najdlhšie. To sú fakty, ktoré sa vám nejako nezmestia do toho vášho príbehu. (Reakcia poslanca.) Hovorili ste, vy ste tu kládli sugestívne otázky, kto v nejakom roku 1996 manipuloval vyšetrovanie vraždy Remiáša. Prosím vás, ale veď KDH bolo v opozícii, minister vnútra bol Hudek, potom Krajči. Pýtate sa, kde sa stratili nejaké spisy, no tak my to máme vedieť, čo sme boli v opozícii? Veď vy ste vládli! Pán Mečiar, vy ste nám tu povedali nejakú fantastickú príhodu, ako v roku 1992 išiel nejaký návrh na Federálne zhromaždenie, aby ste boli zatknutý. A prečo ten dokument nie je známy v celej Európe? Však to by bol úžasný dokument. Nikto o tom nič nevie, 14 rokov! A to, že ste boli pred 6-7 rokmi predvedený políciou násilím, normálni občania tejto krajiny po tom, čo sú predvolaní na výsluch, tak sa dostavia na výsluch. (Reakcia poslanca.) A vy sa však nesprávate ako normálny človek – to je ten problém. Pán Mečiar, vaše vystúpenie bolo veľmi dlhé, ale predsa len, veď vy ste sa nevyjadrili k tomu podstatnému, k tomu, čo je úplne kľúčové! Vy ste nepovedali, že prečo nesúhlasíte so zrušením amnestií a prečo nesúhlasíte s tým, aby sa na súde ukázala pravda! Pán Mečiar, čoho sa bojíte? Prečo vám prekáža, keď by sa ľudia dozvedeli na súde pravdu? (Reakcia poslanca.) Pán Mečiar, spomínam si, ako zúfalo sa snažila vtedy vami zmanipulovaná Slovenská televízia rôznymi programami o utajovaných svedkoch fabrikovať fantastické hypotézy, že to zavlečenie neurobila SIS, ale že to urobila vtedajšia opozícia. Pán Mečiar, prečo ste tú amnestiu udelili? To ste nám dnes vôbec nepovedali. Pán Mečiar, čo bolo také dôležité, čo bolo také dôležité, aby páchatelia teroristického činu neboli potrestaní? Pán Mečiar, vy ste tu spomínali rôzne manipulácie v trestnom stíhaní, ktoré podľa vás sa mali konať v období po roku 1998. Pán Mečiar, ale veď prečo nechcete, aby sa všetky tie manipulácie dokázali na súde? (Reakcia poslanca.) Pán Mečiar, ale veď ak zrušíme amnestie, všetko sa môže vysvetliť na súde. Pán Mečiar, a na rozdiel od minulého obdobia a predminulého obdobia nie sme vo vláde my, nie je ministrom spravodlivosti zodpovedný za súdy ani Lipšic, ani Čarnogurský, ministrom spravodlivosti je Harabin. Máte ideálnu šancu, ideálnu príležitosť, aby sa na súde dokázali všetky tie manipulácie údajne z našej strany, o ktorých hovoríte. (Reakcia poslanca.) Prečo nechcete, aby sa toto všetko na súde ukázalo, pán Mečiar? Prečo nie sú dnes stíhaní ľudia, ktorí sa mali dopúšťať manipulácie, o ktorých hovoríte? Ministrom vnútra je kolega z koaličnej strany, minister spravodlivosti je váš, prečo nie sú stíhaní? Štyri mesiace už nekonáte, prečo? Pán Mečiar, kauza zavlečenia a kauza amnestií vám strašne škodí. Kvôli nej ste sa stali v politike záťažou. Pán Mečiar, prečo prosím vás, prečo, ak vaše úmysly pri udelení amnestií boli bezúhonné, prečo sa nechcete očistiť? Prečo nechcete vojsť do slovenskej histórie ako bezúhonná osoba? Pán Mečiar, prečo? (Reakcia poslanca.) Toto ste nám dnes nepovedali. Pán Mečiar, po tom, čo ste všetko dnes porozprávali, snáď je jasné i to, prečo KDH naozaj nemôže, nechce, nesmie ísť do vlády s vami. (Potlesk.) Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, problém, ktorý dnes riešime, nie je právny problém. (Reakcia poslanca.) Je to problém politický. (Ruch v sále.) Je to problém toho, či je tu politická vôľa k spravodlivosti. Toto už nie je problém pána Mečiara a jeho strany, toto je problém, či my všetci, či my všetci sme tu na to, aby sme prispeli k ukázaniu pravdy, aby sme prispeli k spravodlivosti, či sme tu na to. O tomto sa už diskutuje tretie volebné obdobie. Morálne výzvy k podpore schválenia zrušenia amnestií už zazneli v tejto sále. Z mnohých úst, z úst mojich kolegov. Chcem len, aby teraz každý v tejto sále vedel, o čom bude hlasovať. Kto hlasuje za ústavný zákon, hlasuje za to, aby sa ukázala pravda. Kto hlasuje proti, hlasuje za utajenie pravdy. Navrhujeme vám, nech sa pravda ukáže. (Potlesk.)