Muňko, Dušan, poslanec NR SR (2011-05-26):
Vážený pán podpredseda, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dnes máme pred sebou veľmi dôležitý zákon, ktorý priamo rozhoduje o riešení v rôznych životných situáciách vyše stošesťdesiatdva tisíc poberateľov dávok na kompenzáciu zdravotne ťažkého postihnutia. Napriek tomu si myslím, že ministerstvo pristúpilo vlažne a úradnícky k tomuto zákonu. Tak ako aj doteraz, aj po tejto novele zostanú ťažko zdravotne postihnutí ľudia na pokraji spoločnosti. V novele zákona ide iba o kozmetické úpravy. Vláda tak premárnila možnosť zlepšiť životné podmienky týmto ľuďom. Ja sa nechcem dotýkať ani jednej časti, ani čo tu povedala, ani čo hovorila predtým koalícia, ani opozícia, ja len hovorím a to hovorím pánovi podpredsedovi vlády, že pokiaľ by bol prišiel so šiestimi zákonmi, ktoré sú dotknuté v tomto zákone, tak mu môžem povedať, že ako poslanec opozičný, že mu za skrátené legislatívne konanie zahlasujem. Ale z hľadiska legislatívneho to považujem za nešťastné. Tento zákon je odkázaný, napočítal som tých šesť zákonov, to vyvoláva chaos pre tých, ktorí tomuto zákonu potrebujú rozumieť, orientovať sa v ňom a pritom nemajú peniaze na právnikov. Ďalší problém vidím v tom, že diskutujeme iba o novele zákona a že ministerstvo nepripravilo jeho úplné znenie. Text zákona by mal byť z vyššie uvedeného dôvodu úplný a podstatne jednoduchší. O význame tohto zákona svedčí aj počet pripomienok v legislatívnom konaní. Celkove ich rezort práce dostal stoosemdesiatšesť. Tu sa ale dostávame k neschopnosti tejto vlády komunikovať s odbornými, či už štátnymi, alebo občianskymi inštitúciami a združeniami, a následne akceptovať ich argumenty. Urobte si názor sami. Zo stoosemdesiatšesť pripomienok bolo akceptovaných šesťdesiatosem, čiastočne akceptovaných dvadsať až deväťdesiatosem, teda väčšinu rezort a vláda nezobrali do úvahy. Akceptované boli väčšinou pripomienky technicko-legislatívneho charakteru, ale vecné pripomienky od združení zdravotne postihnutých, ktoré vychádzajú z potrieb týchto ľudí a reálne by im uľahčili už aj tak komplikovaný život, sa do zákona nedostali. Najdôležitejšia správa pre postihnutých ľudí je to, že sa nemení filozofia zákona. A je to zlá správa. Stále sú to len peniaze a limity, ktoré budú aj v budúcnosti rozhodovať o životných podmienkach postihnutých ľudí. Zákon úplne ignoruje psychický stav postihnutého človeka, ktorý je poznačený vyradením z bežného života. Zvýšením limitujúcej hranice príjmov zdravotne postihnutých z troj- na štvornásobok pri väzbe na peňažné príspevky je síce pozitívny, ale pri lepšom pohľade na dnešné ceny ide iba o populistický krok. Rovnako aj fakt, že kompenzačný príspevok zostáva viazaný na výšku majetku. To sú veci, ktoré postihnutých diskriminujú a rozdeľujú. V súčasnosti ale po nadobudnutí účinnosti novely osoba s ťažkým zdravotným postihnutím bude musieť zostať hlboko pod priemerom príjmov zdravých ľudí na to, aby vyhovela ako prijímateľ dávky na kompenzáciu. To každého obmedzuje, demotivuje pri snahe zamestnať sa, pretože už pri menšom príjme postihnutí sa dostávajú do kategórie, kedy nemôžu poberať príspevky. A tak základné zlé nastavenie systému zostáva zachované. Jeho výsledkom je to, že zdravotne postihnutý človek nemôže dosiahnuť ekonomickú nezávislosť a následne sa tak integrovať do spoločnosti. Preto si myslím, že v tomto smere by sa mala zmeniť filozofia zákona. Poskytnúť kompenzácie takpovediac na zaradenie sa do bežného života a nielen vo väzbe na finančnú situáciu postihnutého. Z toho dôvodu by bolo vhodné odbúrať finančné limity. Zákon nereaguje ani na ďalšie problémy zdravotne postihnutých občanov. Napríklad nerozlišuje vykonanie osobnej asistencie bez obmedzení aj pre blízkych príbuzných, čo je v niektorých prípadoch potrebné, a význačne sa dištancuje od postihnutých, najmä po spoločenskej stránke. Novela nemení ani priznanie nároku na preplatenie pomôcky ľudí v hmotnej núdzi až do výšky 100 %, čím sa vlastne príspevok často stáva zbytočným, ak prijímateľ dávky nemá na doplatenie. Ďalej sa neumožňuje na zvýšenie mobility pre osoby a umiestnenie v zariadení s celoročnou prevádzkou, na sprevádzanie do zamestnania. Neodstraňuje sa veková hranica šesťdesiatpäť rokov na poskytnutie peňažného príspevku na osobnú asistenciu.. Z toho, čo som povedal, je zrejmé, že nie je dostatok peňazí, a necítime so zdravotne postihnutými ľuďmi. Kozmetickými úpravami sa snažíme iba navodiť dojem, že sa prihliada na tieto skupiny obyvateľstva, ale pri detailnom pohľade je zrejmé, že ide iba o pretvárku. Hovorí sa, že vyspelosť spoločnosti sa hodnotí podľa toho, ako sa dokáže postarať o najslabších. V tomto prípade, ani po nadobudnutí účinnosti tejto novely, nebudeme sa mať čím pochváliť. Ja sa chcem znova vrátiť k jednej, jedinej veci. Akékoľvek sociálne zákony, vážené dámy, vážení páni, budeme prijímať, pokiaľ nezmeníme druhý pilier, nezmeníme nastavenie druhého piliera, tak toto sú všetko len kozmetické úpravy. Môj diskusný príspevok je preto vedený k tomu, aby sme sa konečne dohodli – a dúfam, že biela kniha, ktorú pripravuje Európska únia v septembri, nakoniec nám dá za pravdu – že sa budeme musieť vrátiť k zákonu 461, k zákonu 43 a zároveň nastaviť parametre tak, ako sú nastavená Európskou úniou, a nie tak, ako sme ich nastavili my. A priznať chybu, že to jednoducho nejde. A dávam do pozornosti ministerstvu, aby si pozrelo maďarský zákon, pokiaľ sa týka druhého piliera, a ktorý znárodnil, a pozrelo si stanovisko, ktoré dávajú odborní pracovníci Bruselu, ktorí pripravujú tú bielu knihu, pokiaľ sa týka druhého piliera a vôbec k penzijným reformám. Ďakujem pekne.