I. Šulaj, poslanec: (2004-04-06):
Zo štátneho a finančného alebo fiškálneho hľadiska, kde tento zákon je veľmi podstatný na to, aby boli naplňované príjmy štátneho rozpočtu a tie sa následne prerozdeľovali pre naozaj štátom určené priority, ktoré sú schválené v štátnom rozpočte. Má podnikateľský charakter, pretože tento zákon by mal definovať všetky podmienky na to, aby podnikateľské subjekty, platitelia dane z pridanej hodnoty, alebo v novele zákona už máme registrovaných platiteľov, aby mohli odvádzať daň z pridanej hodnoty v rámci naozaj striktne postavených kritérií a podmienok, ktoré by mali byť jasné a ktoré by mali byť pevné. A má aj sociálno-ekonomický rozmer. Tento sociálno-ekonomický rozmer sa týka všetkých občanov tohto štátu, pretože takmer každý občan tohto štátu je platcom dane z pridanej hodnoty. Nehovorím o platiteľstve, hovorím o platcovi. Osobne sa domnievame, že je naozaj nevyhnutné prerokúvať novelu zákona o dani z pridanej hodnoty, pretože od 1. 5. Slovenská republika bude členským štátom Európskej únie a predovšetkým pre podnikateľov by mali byť naozaj jasné kritériá a stanoviská na vznik daňovej povinnosti a na odvodové povinnosti DPH voči štátnemu rozpočtu. Tento rozmer sme nikdy nepopierali a už aj pri novele zákona, ktorá bola z rúk vládnej koalície, sme upozorňovali na to, že áno, je nevyhnutné prijať takýto zákon. Čo je však veľmi dôležité pre Smer, upozorňovali sme aj na to, že je potrebné brať pri všetkých zákonoch aj sociálno-ekonomický rozmer, a myslíme si, že tento rozmer bral do úvahy aj pán prezident s tým, že vrátil novelu zákona o dani z pridanej hodnoty na opätovné prerokovanie Národnej rade. Z právnej stránky teda nový zákon vychádza z aproximácie nášho práva s právom Európskej únie. Je naozaj skutočnosťou, že neprijatie uvedeného zákona môže mať vážny podnikateľský problém. Podnikateľská verejnosť si už však pomaly, ale isto zvyká na problematické, chaotické kroky, ktoré napríklad v roku 2003 súviseli s oneskoreným zavedením účtovnej osnovy pre podnikateľov a tá vlastne do 30. 4. 2004 bola jednou z podmienok tiež uplatňovania nároku na odpočet dane z pridanej hodnoty. Preto je tu namieste otázka: Uvedomili sme si až tak neskoro, že je potrebné prijať proeurópsky zákon? Nemala vláda na tento proces svoj časový harmonogram a časový posun? Veď vláda musela uvažovať aj s tým, že teoreticky pán prezident môže vrátiť takýto zákon z rôznych dôvodov, o niektorých z nich sme sa dozvedeli v liste a v stanovisku pána prezidenta. Z ekonomickej stránky by mal vychádzať nový zákon z koncepcie daňovej reformy na roky 2004 až 2006, ktorú Národná rada neprerokovala. Jedným zo základných princípov tzv. koncepcie bolo aj zavedenie 19-percentnej sadzby dane z pridanej hodnoty, s ktorou naša politická strana mala iný vážny myšlienkový názor. To znamená, nie sme proti podnikateľskému sektoru, nie sme proti začleneniu Slovenska do Európskej únie, ale uvedomujeme si sociálno-ekonomický rozmer, ktorý je takisto súčasťou každého zákona. Ak hovorím o štátnom rozmere dane z pridanej hodnoty, musím hovoriť aj o tom, že zbližovanie sadzieb malo napĺňať štátne príjmy už v roku 2003. Ak sme si prečítali predbežné správy ministerstva financií, tak sme sa dozvedeli, že práve približovanie sadzieb túto tendenciu na dani z pridanej hodnoty nemá. Za rok 2003 bol výpadok na dani z pridanej hodnoty takmer 15,6 mld. korún. A to sme hovorili o tom, že tento rok, v roku 2003, sa mali posilniť daňové príjmy na DPH o 13,7 mld. korún, z toho podstatná časť mala súvisieť so zbližovaním sadzieb dane z pridanej hodnoty. Namieste je teda otázka, či jednotná 19-percentná sadzba dane z pridanej hodnoty môže zabezpečiť také fiškálne príjmy v roku 2004, ktoré by naozaj zabezpečili všetky úlohy štátu, ktoré si štát dal pri kreovaní štátneho rozpočtu na rok 2004. V roku 2004 je naplánovaných na dani z pridanej hodnoty 97,7 mld. korún, z tohto na bezhotovostnom princípe 113,8 mld. korún. Práve problematika vstupu Slovenska do Európskej únie bude tá problematika, ktorá spôsobí značné posunutie daňových príjmov, hovorí sa o dvojmesačnom schodku daňových príjmov v rámci roku 2004. My si tieto skutočnosti uvedomujeme a vieme, že budú veľmi problematické z hľadiska plnenia štátneho rozpočtu, a teda asi k 30. 6. 2004 budeme musieť očakávať iné daňové príjmy na dani z pridanej hodnoty, ako predpokladá súčasný vývoj štátneho rozpočtu v roku 2004. Jednou zo základných priorít nového zákona o dani z pridanej hodnoty je aj jednotná 19-percentná sadzba DPH. Už rečník predo mnou spomínal tú skutočnosť, že v zmysle VI. smernice Rady Európy, to je jedna zo smerníc, ktorá v podstate kreuje aj spôsob tvorby nášho národného zákona, je stanovená podmienka minimálne dvoch sadzieb dane z pridanej hodnoty, a teda väčšina európskych štátov má dve sadzby. Napríklad Belgicko má štyri sadzby, Nemecko má dve sadzby, Grécko má štyri sadzby, Španielsko tri sadzby, Taliansko tri sadzby, Luxembursko štyri sadzby. Mohol by som ísť ďalej a dopracoval by som sa možnože k Dánsku, ktoré má jednu sadzbu. Je tu teda namieste filozofická otázka, ak sa blížime do Európskej únie a pomaly budeme členským štátom Európskej únie, či chceme mať približne rovnaké systémy zdaňovania, nehovorím o štruktúre daní, ale hovorím o smerniciach a princípoch, ktoré odporúča minimálne dve sadzby, alebo chceme mať len jednu sadzbu. Je to pre členské krajiny Európskej únie netypické a je to netypické z toho dôvodu, že práve tá znížená sadzba dane z pridanej hodnoty by mala mať prosociálny a ekonomický charakter. Môžem hovoriť o poľnohospodárskych produktoch, kde by tieto poľnohospodárske produkty mali byť zdaňované nižšou sadzbou. Zároveň sa oživuje poľnohospodárska výroba – a veď Európska únia má samostatný princíp podpory poľnohospodárstva. Má prorozvojový a sociálny charakter. Napríklad pri stavebníctve, kde sociálne bývanie je zaťažené nižšou sadzbou dane z pridanej hodnoty, teda aj sociálne slabšie skupiny obyvateľstva sa môžu ekonomicky spravodlivejším spôsobom dopracovať k slušnému bývaniu a zároveň rozvojový charakter pri stavebnej činnosti, pretože stavebníctvo dostáva ekonomický stimul na to, aby sa stavalo viacej bytov. Má zdravotný, sociálny charakter, pretože farmaceutiká môžu byť zdaňované nižšou sadzbou dane z pridanej hodnoty. A má aj informačný charakter, kde napríklad tlač a tlačoviny sú takisto, môžu byť zdaňované nižšou sadzbou dane z pridanej hodnoty. Preto sme v predchádzajúcej Národnej rade vystupovali s pozmeňujúcim návrhom, kde sme na všetky tieto komodity chceli zaviesť inú nižšiu sadzbu dane, 10-percentnú, s tým, že to, myslím, malo byť od 1. 1. 2005, aby nebola narušená skladba štátneho rozpočtu a fungovanie tohto štátu v roku 2004. Predovšetkým teraz vystupuje do úvahy propodnikateľský charakter a hovoríme o tom, že nezavedenie tohto zákona, alebo neprijatie tohto zákona by malo mať veľké metodické problémy a vôbec neschopnosť plniť si daňové záväzky voči krajinám Európskej únie. S týmto súhlasím, avšak chcel by som upozorniť aj na to, že taký dôležitý zákon sa mal prerokúvať v Národnej rade minimálne možnože takou diskusiou, ako bol zákon o fajčiaroch, poprípade nejaké iné zákony, ktoré vyvolávali búrlivú diskusiu v tomto pléne. Asi si niekedy neuvedomujeme podstatu, zložitosť a dôležitosť tohto zákona, na ktorý upozorňujem. Napríklad pri minulom čítaní zákona o dani z pridanej hodnoty sme vystupovali pragmaticky aj z hľadiska podnikateľských prístupov k § 19 ods. 2 a 4. Sú to tzv. zálohové platby. Žiaľ, škoda, že pán minister odpovedal na našu pripomienku až na záver rokovania, keď sa už nedala vyvolať ďalšia diskusia. I napriek tomu sa domnievam, že zálohové platby tak, ako sú definované, od 1. 5. 2004 nám spôsobia problémy so smernicami Európskej únie a spôsobia nám problémy aj v tuzemskom dodržiavaní zákona o dani z pridanej hodnoty. Ďalej by som chcel upozorniť na niektoré detaily, ktoré budú naozaj podstatné pre podnikateľskú verejnosť, pretože som hovoril o podnikateľskej stránke tohto zákona, a ktoré podľa môjho názoru spôsobia to, že tento zákon sa v čo najkratšom období znova bude prerokúvať v Národnej rade, pretože jeho niektoré paragrafy sú veľmi komplikované alebo sú veľmi zložité, alebo sa nedajú vysvetliť pre podnikateľskú sféru. Chcel by som sa dotknúť napr. pripomienky týkajúcej sa zdaniteľných osôb platiteľov a zdaniteľných osôb neplatiteľov, tzv. registrovaných osôb – § 4. Uvidíte, že o chvíľu ho tu budeme mať v pléne. § 4 a § 7 – rozdeľujú sa zdaniteľné osoby na platiteľov dane a registrované osoby. Registrované osoby sú napr. aj neplatiči, ktorí, ak majú nákupy nad 420-tisíc korún, sa budú musieť registrovať za registrovaných tzv. platiteľov. Následne v § 17 vedenie záznamov máme len vedenie záznamov pre účely dane pre platičov dane z pridanej hodnoty. Prvá dôležitá vec. Ako teda daňové úrady alebo správcovia dane budú kontrolovať takéto plnenia? Pripomienka týkajúca sa vzniku daňovej povinnosti pri službách. Podľa § 19 ods. 2 daňová povinnosť vzniká dňom dodania služby. Asi bude v praxi pri intrakomunitárnych operáciách veľmi ťažké posúdiť, kedy naozaj tento dátum bol uskutočnený. Následne v § 51 je stanovený dátum uplatnenia nároku na odpočítanie DPH, a to len v tom prípade, ak má platiteľ vyhotovenú faktúru. To znamená, že medzi vznikom daňovej povinnosti a nárokom na odpočet môže vzniknúť značný časový posun, ktorý sa bude ťažko definovať v praktickom živote. Následne § 51, mohol by som hovoriť o nároku na odpočítanie dane z pridanej hodnoty, ak hovoríme, že je to propodnikateľský zákon. Tu by som chcel upozorniť na to, že nie je jasný nárok na uplatnenie odpočítania dane z pridanej hodnoty. Mohol by som sa teoreticky opýtať, ak mi dodanie vznikne z intrakomunitárneho štátu v mesiaci apríl a daňový doklad mám do 25. mája alebo po 25. máji, či podnikatelia majú nárok si uplatniť odpočet dane z pridanej hodnoty. Mohol by som sa dotknúť ďalších podmienok VI., VIII., XIII. smernice alebo rozhodnutie Európskeho súdneho dvora, ktoré inakšie hovoria a inakšie majú princípy na zdaňovanie nadobudnutia tovaru. Napr. náš zákon hovorí len o tom, že musí dôjsť k zmene vlastníckych vzťahov, smernice, myslím, že je to VIII. a XIII., hovoria o tzv. možnosti nadobúdať a nakladať s tovarom. Je to veľmi podstatné pre uznávanie nárokov na odpočítanie dane, a to z toho dôvodu, že napr. západný Nemec, ak tu poskytne lízing, tak on to bude mať ako vývoz, my to budeme evidovať ako službu. Veď nebudeme postupovať v súlade s európskymi princípmi. Bude ďalší problém, ktorý sme pred štyrmi alebo pred piatimi rokmi mali už takzvane uzatvorený. Ak napr. bude sem dovezený tovar a jednou z podmienok bude zmena vlastníckeho práva až po celkovom zaplatení uvedenej faktúry, tak my sa budeme tváriť dajme tomu v tom západnom Nemecku, že je to ako vývoz a u nás to ešte dovoz nebude. Takže tento zákon je podľa mňa komplikovaný aj z hľadiska vôbec funkčnosti jeho naplnenia a z hľadiska podnikateľského princípu. Ja predpokladám, že v čo najbližšom čase dostaneme novelu zákona o dani z pridanej hodnoty, kde sa budeme správať propodnikateľsky. Ak budú zmeny tohto zákona propodnikateľské, tieto jednotlivé návrhy sme ochotní podporiť. Nemôžeme však podporiť 19-percentnú sadzbu dane z pridanej hodnoty, ktorá je podľa nášho názoru príliš sociálno-ekonomicky zaťažujúca pre chudobnejšie vrstvy obyvateľstva. Takže, prosím vás, takto nás aj chápte pri dani z pridanej hodnoty. Sme ochotní podporiť propodnikateľské princípy, avšak musíme obhajovať aj záujmy prostých ľudí, ktorí podľa nášho názoru nie sú schopní uniesť toto ťažké bremeno dane z pridanej hodnoty vo výške 19-percentnej sadzby dane. Ďakujem. (Potlesk.)