Blaha, Ľuboš, poslanec NR SR (2020-11-03):
Páni kolegovia, ďakujem pekne. Kolegovia poznajú moje názory a stotožňujú sa, takže aspoň k vám budem prehovárať, ste tu zostali jediní, aby ste si ma vypočuli. Veľmi pekne ďakujem. Páni kolegovia (zaznenie gongu), začnem tým, čo tu spomínal pán, už budem hovoriť súdruh, Drdul. Viete, keď osočujete bývalý režim, tak by ste sa mali snažiť celkom logicky sa od neho dištancovať aj svojím správaním, aj svojím postojom k životu. Že áno? Ja napríklad odsudzujem to, čo bývalý režim urobil z hľadiska slobody slova. Áno, odsudzujem to. Odsudzujem, že prenasledoval kresťanov. Odsudzujem, že prenasledoval ľudí s iným názorom. Odsudzujem všetky tie stalinské čistky v 
50. rokoch. Odsudzujem to. A napriek tomu ma aj vaša NAKA, aj vaša polícia chce kriminalizovať, lebo som si dovolil mať svoj názor a povedať, že v tom režime boli aj dobré veci. Boli dobré veci. Boli dobré veci, ako bolo bývanie pre všetkých, ako bola práca pre všetkých, ako bolo zdravotníctvo, ako bola výstavba všetkých tých vecí, ktoré dodnes využívame – školy, škôlky, nemocnice a tak ďalej, to bolo dobré. A tým nechcem nijakým spôsobom zľahčovať to, že sa diali zlé veci, aby sme si rozumeli. Ale toto naozaj bolo dobré. A vždy budem ďakovať generácii našich starých otcov a starých mám. Ľudí, ktorí možno verili mnohí v komunistické ideály, po vojne rozmlátená Európa, kapitalizmus vyústil vo fašizmus a videli, kam to celé speje. Chceli mať istotu, stabilitu. A prečo to tým ľuďom vyčítate? Tak verili v niečo, to nebolo, že verili v gulagy a verili v to, že sa treba zabíjať. Nie. Oni verili v ideály. A tie ideály hovorili o rovnosti. Hovorili o odstránení chudoby. Hovorili o veciach, ktoré možno chceli aj mnohí kresťanskí autori. To znamená viac lásky spoločnosti a viac rovnosti. Ale ak sa to nejakým spôsobom vymklo v 50. rokoch a vymklo sa to takisto v našom bloku, ako aj v tom západnom. Však to boli šialené časy, keď začínala studená vojna. Tak to, preboha, chápme v nejakom historickom kontexte. A buďme, prosím, trošku féroví k tým dejinám. Ja rozumiem tomu, že tu sú obete, ktoré tu v bývalom režime boli. Je mi to veľmi ľúto, ale to nemôžete teraz pripnúť na tú myšlienku, lebo tá myšlienka za to nemôže. A Karl Marx nemôže za to, že tu boli v 20. storočí gulagy. Rovnako ako Ježiš Kristus nemôže za to, že sa upaľovali bosorky v stredoveku a novoveku. Hádam, takto rozumiete, že? A tie myšlienky možno boli zneužité inkvizítormi v novoveku a stredoveku, ako aj stalinistami v 50. rokoch. To sa stane. Áno. A je to veľmi zlé. Ale nemôžete kriminalizovať myšlienku. A ja som tu počul také, že dať komunizmus, dať na roveň fašizmu. Viete, aké je to znevažovanie obetí fašizmu? Fašizmus hovoril o vykynožení Židov, o vykynožení Slovanov, o vykynožení iných etník. Oni to priamo chceli, priamo hovorili. Toto bola nacistická, resp. fašistická ideológia a o tomto hovorila. To nebolo nejakým spôsobom, že sa tá prax zmenila alebo nejakým spôsobom tu ideológiu prevracala. To tak nebolo. Oni napĺňali tú ideológiu, ktorá bola zvrhlá. Tá ideológia bola o vyvražďovaní celých národov vrátane Slovanov, vrátane Semitov, vrátane Rómov. A to je samo osebe niečo obludné a musíme to odsúdiť. A vy na jednu roveň dávate ideológiu komunizmu alebo socializmu, ktorá chcela, aby sme tu žili všetci s naplnenými potrebami. No to je fakt úplný zločin, že chcem, aby ľudia mali na celom svete naplnené životné potreby a žili dôstojne. To je úplný zločin. Lebo o tomto je ideológia alebo filozofia socializmu a komunizmu. Viete, keď tu stále počúvam, že komunistický režim sem, komunistický režim tam. To nebol ani komunistický režim. Ten režim sám osebe nehovoril, že bol komunistický. On bol tzv. reálny socializmus. Oni si sami do ústavy napchali, že sú socialistický režim. Aký komunistický režim? Ten režim bol postavený na myšlienke socializmu, reálneho socializmu alebo reálne existujúceho socializmu. Tak sa ten režim označuje vo vedeckej literatúre. A slovo komunistický režim je nezmyselné. Komunizmus je definovaný ako beztriedna spoločnosť, kde sú naplnené potreby ľudí, všetkých ľudí. Takýto systém nikdy nefungoval. Nikdy na celom svete v celých ľudských dejinách nefungoval. Čiže nehovorte tomu komunizmus. Je to znevažujúce a je to absolútne vedecky nepresné. Môžte to nazývať bývalý režim. Môžme to nazývať reálny socializmus. Nazvite to, ako chcete, ale určite slovo komunizmus, ak teda viete, keby ste to použili to slovo niekde hocikde na vysokoškolskej skúške politológie, tak by vás vyhodili jednoducho. Aby ste len rozumeli tomu, že ten pojem používať neviete. A keď sa raz do niečoho nerozumiete, tak sa k tomu aspoň nevyjadrujte. Ja vám neberiem váš názor. Ale takisto ako ja nie som lekár a nebudem sa teraz vyjadrovať k tomu, ako operovať pacienta, tak takisto poprosím vás, kolegovia, keď nemáte na to vzdelanie, tak aspoň takéto nezmysly netárajte. Ďalšia veci, pani, ale, ale. Dva druhy komunistov fungovali v bývalom režime, dva druhy komunistov. Jedni, ktorí verili v ideály. Dobrí ľudia, ktorí tu budovali všetko, čo tu okolo máme, lebo verili v to, že dokážeme zmeniť ten svet a že bude spravodlivejší a slobodnejší. Tomu verili. A mnohí ich máte v rodine, lebo ja mám niekedy pocit, že po roku 1989 sme sa všetci prebudili ako kapitalisti a nikto nemal v rodine iného komunistu. Všetci boli zrazu liberáli a pravičiari. V každej vašej rodine bol určite aspoň jeden komunista, v každej, ak nie sami vy ste boli ako tu pán Dostál. Ale zrazu potom po roku ´89 všetci prevrátili kabáty a idú vyčítať Blahovi, že je komunista, ktorý mal vtedy deväť rokov. Fantastické. Dva druhy komunistov. Jeden druh komunistov bol tento veriaci. To znamená ľudia, ktorí mali ideály, ktorí nikomu nič zlé nechceli a ani nikomu nič zle nerobili a to tu reálne budovali. A tým patrí obrovská vďaka aj napriek tomu, že mali názory, s ktorými nesúhlasíte, patrí im vďaka. A takisto, ako si ja vážim ľudí, ktorí sú povedzme kresťanského vierovyznania, ale sú to dobrí ľudia, možno majú iný názor ako ja, takisto si vážim aj mnohých konzervatívcov, mnohých liberálov, ktorí niečomu veria, a rešpektujem to, tak, prosím, vy rešpektujte, že existujú ľudia, ktorí majú svoje ideály, s ktorými nemusíte súhlasiť, ale robte, preboha, všetko preto, aby mohli hovoriť svoj názor. O tom má byť demokracia. O tom má byť demokracia. A potom tu bola druhá sorta ľudí. Ľudia, ktorí iba sa priživovali na tom systéme. Priživovali sa na tom režime. Neverili ničomu. A tí aj častokrát ubližovali ľuďom, lebo človek, ktorý verí v nejaké ideály, nemôže ubližovať ľuďom ako vtedy eštébáci a mnohí iní. To bola tá zlá sorta tých komunistov. Viete, čo spravili títo komunisti hneď po roku 1989? Prevrátili kabáty a dneska sú veľkí kapitalisti, veľkí majitelia fabrík. Všetko to sprivatizovali a dostali do vienka. Taká je realita. (Reakcie z pléna.) Taká je realita. A títo, a týchto poďme naháňať. Ale tí sú dneska vo vašich pravicových stranách. Tí nezostali ľavičiarmi. To sú práve tí pravičiari. To sú práve tí pravičiari... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)