V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-22):
Nech sa páči, pán poslanec Ivanko. A. Ivanko, poslanec: Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne poslankyne, vážení kolegovia poslanci, dovoľte mi, aby som sa vyjadril k návrhu kolegu poslanca Národnej rady Karola Ondriaša na vydanie zákona o náprave zákonnosti vo veci prevodov majetku štátu a iných právnických osôb na iné osoby a ktorými sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník s názvom zákon o prešetrení zákonnosti privatizácie a reštitúcie. Pozorne som si prečítal tento návrh. V úsilí o dosiahnutie potrebnej kvality návrhu zákona som nadobudol dojem, že pri jeho koncipovaní sa autor inšpiroval zásadou „všehochuti“, tak ako píše Josef Čapek vo svojej knihe Dajme doňho zo všetkého trochu, čo kto má rád a bude to skvelé. Ale pri tvorbe právnych predpisov nie je možné takto postupovať. Súlad právnych predpisov korešponduje s požiadavkou jednoty právneho poriadku. Nedostatkom jednoty právneho poriadku je aj dupľovanie obsahu právnej normy vo viacerých právnych predpisoch. V právnom predpise musí byť vyriešený jeho vzťah k iným právnym predpisom a jeho vzťah k systému právneho poriadku ako celku a k jednotlivým jeho čiastkam. Bez rešpektovania týchto požiadaviek aj najväčšie úsilie o prijatie právneho predpisu je zbytočné. Len kvalitná,  premyslená, včasná, overená, efektívna právna regulácia môže priniesť požadovaný výsledok, ktorý od neho my poslanci, ale aj celá spoločnosť očakávame. Podľa § 1 návrhu zákona je účelom zákona náprava zákonnosti. Domnievam sa, že netreba naprávať to, čo bolo vykonané v súlade so zákonom, ale to, čo je v rozpore s ním, a teda to, čo je nezákonné. Otázne je však, či budeme vždy prijímať zákon, ktorým budeme zisťovať, či sa postupovalo tak, ako ukladá iný zákon. Dalo by sa povedať, či budeme v budúcnosti prijímať zákon, ktorým budeme určovať, ako postupovať pri právnych úkonoch a iným zákonom povieme, ako budeme kontrolovať, či sa postupovalo podľa predchádzajúceho zákona. Takýto postup mi pripadá schizofrenický a nezmyselný. Ak nie je konanie v súlade so zákonom, tak nemôžem hovoriť o zákonnosti nadobudnutia majetku, ale o jeho nezákonnosti. Už teraz podľa platného právneho poriadku je možné postihnúť všetko, čo bolo konané v rozpore so zákonom, a to či už napadnutie tohto majetku podľa ustanovenia Občianskeho zákonníka napríklad ako bezdôvodné obohatenie, alebo podľa ustanovení Trestného zákona  označované ako skutkovú podstatu trestného činu. Už zákon o veľkej privatizácii, teda zákon č. 92/1991 Zb. o podmienkach prevodu majetku štátu na iné osoby v znení neskorších predpisov umožňuje, aby generálny prokurátor dal  podanie na určenie  neplatnosti prevodu alebo prechodu vlastníctva. Ak teda ide o porušenie ustanovení všeobecne záväzných právnych predpisov, tak prečo nepostupovať tak, ako to dovoľuje aj v súčasnosti platný zákon. Myslím si, že podstata toho, prečo sa navrhuje tento zákon, tkvie v tom, že chceme, aby konanie, ktoré v tom čase platné právo dovoľovalo a bolo v súlade s nim, chceme dodatočne spätne označiť za nezákonné. Spätné pôsobenie zákona v našom právnom poriadku nie je v zásade prípustné a je možné ho označiť ako rozporné s ústavnou zásadou právnej istoty, ktorú možno odvodiť od čl. 1 Ústavy Slovenskej republiky, že Slovenská republika je právny štát v súlade s doterajšou judikatúrou Ústavného súdu Slovenskej republiky. Preto aj z tohto dôvodu nesúhlasím s navrhovaným zákonom. Už raz pri reštitúciách majetku bola prelomená zásada spätného pôsobenia zákona z dôvodov nápravy krívd spôsobených minulým režimom. Navrhujete osobitné konanie o zisťovaní zákonnosti prevodu majetku oprávnených osôb na povinné osoby. Neviem, aký druh konania máte, pán kolega, na mysli, procesné, trestné alebo osobitný druh správneho konania, respektíve finančné? Ak ide o konanie pred súdom, tak ako to uvádzate v § 11, teda o civilné procesné konanie, tak táto úprava osobitného druhu civilného konania patrí do Občianskeho súdneho poriadku, pretože je potrebné subsumovať na konanie všetky zásady civilného procesu, ktoré sa majú v zákone použiť. V samotnej úprave konania absentujú. To, čo som povedal, že v návrhu zákona nie je vyriešený vzťah k iným právnym predpisom, sa nielen v tomto prípade, ale aj v iných súvislostiach ukazuje ako vážny problém. Zákon nevyriešil svoj vzťah k Trestnému poriadku, v oprávnenosti konania finančnej polície, k Občianskemu súdnemu poriadku v súdnom konaní, exekučnému poriadku v exekučnom konaní. To sú všetko negatíva predloženého poslaneckého návrhu. Jednoducho bez vzájomnej súvislosti s týmito zákonmi sú v návrhu zákona upravené tieto postupy ako nepriame novely týchto zákonov, čo je neprípustné. Takýto postup zavádza chaos do nášho právneho poriadku a nie je možné ho ospravedlniť ani účelom, ktorý návrh zákona sleduje, pretože kvalitou zlý zákon sa nedá vyriešiť. Alebo asi áno? Ak chceme budiť dojmy o nápravu veci, a nie o vyriešenie veci, aj tak sa dajú niekedy zbierať body. Som za úpravu, ale v súlade s právnym poriadkom a s kvalitným zákonom, ktorý nielen deklaruje svoj úmysel, ale ho aj vie právne vyriešiť. Podotýkam, že tento návrh je neopraviteľný v druhom čítaní. Takýto hazard s dôverou občanov, myslím si, že je každému jasný, nie je možný. Ešte raz zdôrazním, že len kvalitná, premyslená, včasná, overená a efektívna právna regulácia môže priniesť požadovaný výsledok, ktorý od neho nielen my poslanci, ale aj celá spoločnosť očakáva. Toľkoto, pán kolega, k vášmu návrhu. Ďakujem za pozornosť.