Žarnay, Oto, poslanec NR SR (2017-12-12):
Ďakujem za slovo. Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, vážení kolegovia, návrh novely zákona o obecnom zriadení, s ktorým prichádzajú moji kolegovia, vítam. Už, ako už z rozsahu predkladaných zmien uvedených v dôvodovej správe vyplýva, v zákone o obecnom zriadení je stále čo meniť. Keďže ide v prvom rade o zákon, ktorý výraznou mierou zasahuje do života obcí a miest na Slovensku, je nevyhnutné, aby sa zdokonaľoval a upravil do takej podoby, ktorá by obsiahla väčšinu pripomienok, podnetov prichádzajúcich z rôznych častí Slovenska. Samospráva je dôležitým nástrojom demokracie, ale nemôže byť samoúčelným riadením života občanov. Predovšetkým je to občan, ktorý vo voľbách dáva mandát predstaviteľom samosprávy, aby ho zastupovali a bránili jeho občianske práva. Nechávať občana za dverami môže byť síce pomyselným ochranným štítom pre tých, ktorí sa obávajú prílišného zasahovania do svojich kompetencií, ale v konečnom dôsledku to môže priniesť iba stratu dôvery občanov k svojim zástupcom, čo sa potom odrazí v nasledujúcich voľbách v podobe väčšej ľahostajnosti či nezáujmu občanov o veci verejné. Ja sám som sa niekoľkokrát pokúšal vniesť do zákona o obecnom zriadení niekoľko zmien, ktoré by napomohli k transparentnejšiemu a demokratickejšiemu fungovaniu samosprávy. Predkladatelia tohto návrhu niektoré z nich aj opätovne uvádzajú. Ide napríklad o bod, v ktorom sa zasadzujú o to, aby zasadnutia komisií boli verejné. Na košickom mestskom zastupiteľstve, ktorého som ako poslanec súčasťou, sme hlavne na začiatku volebného obdobia niekoľkokrát túto tému riešili a dožadovali sa zmeny v rokovacom poriadku. Žiaľ, bezvýsledne. Občan i vtedy zostal mimo záujem a bol postavený do roly pasívneho prijímateľa rozhodnutí komisií a ich oznámení bez možnosti osobne participovať či aspoň vypočuť si názory a stanoviská svojich volených zástupcov. Odporcovia myšlienky, aby zasadnutia komisií boli zo zákona verejné, namietajú, že občania by mohli svojou účasťou na rokovaniach komisie narúšať ich priebeh. Iste, ak pripustíme možnosť, že by na zasadnutie mohli prísť aj nahnevaní či podgurážení občania, dalo by sa s týmto argumentom aj súhlasiť. Avšak rokovací poriadok môže určiť jednoznačné pravidlá, za akých by občan mohol byť účastný na zasadnutí komisie, a ak by svojím správaním narúšal jej priebeh, mohol by byť z miestnosti vykázaný. Rovnako tak neobstojí ani argument, že na rokovanie komisie by mohla prísť veľká skupina občanov, čo by znefunkčnilo jej činnosť, nehovoriac o tom, že by sa do miestnosti ani nepomestili. Vždy sa dá nájsť rozumný kompromis alebo vybrať iná, väčšia miestnosť v budove úradu, kde by sa občania aj poslanci pomestili. A povedzme si úprimne, aká je šanca, že by sa občania vo veľkom hrnuli na rokovanie nejakej komisie v poobedňajších hodinách? Žiaľ, ani 28 rokov po nežnej revolúcii nie sme schopní prijať také nástroje fungovania samosprávy, ktoré by občanov viac motivovali zaujímať sa o veci verejné, naopak, rôznymi obmedzeniami a reštrikciami sa ich vedome či nevedome snažíme demotivovať a vytvárať medzi nimi a samosprávou vysokú nepreniknuteľnú stenu. Ďalší návrh predkladateľov, s ktorým sa úplne stotožňujem, je právo občanov vystupovať na zasadnutiach obecného zastupiteľstva a predniesť svoje podnety, názory či požiadavky. Ja som vo svojom legislatívnom návrhu už dvakrát navrhoval, aby občania mali zo zákona právo vystúpiť v samostatnom bode programu rokovania obecného zastupiteľstva, ktorý by trval iba 30 minút. Rokovací poriadok by im jasne a zrozumiteľne stanovil, za akých podmienok a v akom časovom rozsahu. Nič nové pod slnkom. Už temer 10 rokov to majú zavedené v Českej republike. Z toho, čo by malo byť pre nás samozrejmosťou, robíme veľkú vedu a hľadáme rôzne prekážky, ako tomu zabrániť. A odporcovia tejto myšlienky znovu strašia občanov, že ak by sa takáto zákonná úprava prijala, na zastupiteľstvá by chodili chronickí sťažovatelia alebo provokatéri, krikľúni či alkoholom podgurážení občania, že by sa takýto demokratický inštitút zneužíval a podobne. Skutočne nerozumiem, prečo stále hľadáme výhovorky, že sa niečo nedá urobiť, prečo hľadáme nepriateľov tam, kde nie sú, a podkopávame dôveru k občanovi. Občania nie sú neorganizované stádo oviec, sú to ľudia, ktorí môžu mať na veci odlišný názor, ale je ich demokratickým právom, aby svojich zástupcov kontrolovali a boli s nimi aj v priamom kontakte, aby sa mohli spoluzúčastňovať na riadení samosprávy a neboli len pasívnymi divákmi za spustenou oponou. Našťastie, nie za tou železnou. Predkladatelia tohto návrhu novely zákona o obecnom zriadení tiež navrhujú transparentnejšie delegovanie zástupcov obcí do rád škôl. Obvyklá prax je taká, že o zástupcoch obce v radách škôl rozhoduje obecné zastupiteľstvo. Keďže zákon o štátnej správe v školstve a v školskej samospráve ani zákon o obecnom zriadení v súčasnej dobe neupravujú, ktorý z orgánov samosprávy deleguje zástupcov obce ako zriaďovatelia do orgánov školskej samosprávy, môže dochádzať k situáciám, že medzi starostom a zastupiteľstvom vzniknú kompetenčné spory, keďže starostovi záleží na tom, aby mal v rade školy ľudí, ktorí budú lojálni a budú mať dosah aj na prípadné voľby jej riaditeľa. Neraz sa stáva, že v rade školy sedia osoby, ktoré majú s riaditeľmi či starostom obce nadštandardné vzťahy, a tak objektívnosť pri posudzovaní v dôležitých otázkach týkajúcich sa školy, personálnych náležitostí či iných dôležitých oblastí je ohrozená. Členstvo v rade školy nemá byť o kamarátskych vzťahoch, ale o nestrannosti a skutočnej pomoci zo strany zriaďovateľa školy, preto delegovanie zástupcov do rady školy ako orgánu školskej samosprávy by malo byť jednoznačne v kompetencii zastupiteľstva, a nie starostu. Tým by sme sa vyhli mnohým problémom, hlavne pri voľbe riaditeľa školy. Predkladatelia návrhu ďalej správne usúdili, že predchádzajúca právna úprava zákona bola transparentnejšia, aj čo sa týka volenia zástupcu starostu, resp. že jeho ustanovenie bolo vyváženejšie, rozdelené medzi starostu a zastupiteľstvo a nebolo iba vecou poverenia zo strany starostu. Pôvodne zástupcu starostu volilo zastupiteľstvo bez návrhu starostu, neskôr len na návrh starostu a podľa súčasnej úpravy je rozhodnutie o zástupcovi starostu plne v rukách starostu. Týmto dochádza k neustálemu posilňovaniu postavenia starostov voči zastupiteľstvám. Dôležitou súčasťou návrhu novely zákona o obecnom zriadení je posilnenie právomoci a nezávislosti hlavného kontrolóra. Predkladatelia navrhujú, aby jeho vzťah k obci nebol pracovným pomerom, ale výkonom funkcie, za ktorý mu náleží plat. Hlavný kontrolór býva často poslednou inštanciou, na ktorú sa občania môžu obrátiť so svojimi sťažnosťami týkajúcimi sa samosprávy. A môžem to povedať z vlastnej skúsenosti. Nezriedka ide o vykonané kontroly a ich výsledky nie sú veľmi v súlade s tým, čo od neho očakávalo vedenie mesta či obce. Samozrejme, je to od prípadu k prípadu. Napriek tomu jeho postavenie nestranného a nezávislého orgánu nie je dostatočné a nezriedka dochádza ku kolíziám či stretom názorov medzi ním a starostom či primátorom. Hlavný kontrolór sa tak dostáva do zovretia moci a je pod neustálym tlakom, sprevádzaný možným strachom o stratu zamestnania, preto predkladatelia návrhu správne argumentujú, že by sa mala posilniť nezávislosť kontrolnej činnosti hlavného kontrolóra od starostu. Útvar hlavného kontrolóra by nemal byť bežnou súčasťou obecného úradu, ale samostatným útvarom. O zriadení útvaru a jeho počte zamestnancov by malo rozhodovať zastupiteľstvo, teda nie starosta. Taktiež je dôležité, aby zo zamestnancov útvaru hlavného kontrolóra vyberal sám hlavný kontrolór. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, návrh novely zákona o obecnom zriadení prináša viacero zmien. Ja sám som sa vyjadril aspoň k niektorým. Je otázkou ďalšej diskusie, či sa dajú všetky dostatočne preniesť do reálneho života samosprávy a či by si vyžadovali aj ďalšie úpravy. Každopádne ide o posun vpred a o kroky, ktoré môžu celý systém samosprávy urobiť viac transparentnejším a funkčnejším. Samospráva by nemala byť len výdobytkom demokracie na papieri, ale praktickou ukážkou toho, ako sa demokratické inštitúty dajú aplikovať v praxi, pretože napĺňať posolstvá Nežnej revolúcie o slobode a právach občanov by malo byť našou neustálou snahou, ale hlavne povinnosťou. Zotrvávať v stagnácii, neústupčivosti či v predstave o vlastnej neomylnosti je prejavom slabosti, a nie sily človeka. Preto tento návrh novely zákona určite podporím. Ďakujem za pozornosť.