Fecko, Martin, poslanec NR SR (2012-08-06):
Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, pán minister, pán spravodajca, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som aj ja prispel trošku do rozpravy týkajúcej sa takej vážnej záležitosti, ako sú naše budúce dôchodky, naše dôchodky, ktoré dúfam, že budeme musieť nejakým spôsobom dostávať od štátu, aspoň si myslím, že áno. Samozrejme, hovoríme o skrátenom legislatívnom konaní, to znamená, budem sa pridržiavať veci, aby sme nešli mimo merito. Slovensko zaviedlo v roku 2004 zásluhový dôchodkový systém, ku ktorému pribudol o rok neskôr takzvaný druhý pilier. Tento je v porovnaní s okolitými štátmi špecifický svojou veľkosťou. Reforma rozdelila odvody medzi prvý a druhý pilier presne na polovicu, 9 percent z hrubej mzdy ide do prvého a druhého pilieru. To asi vieme všetci. Ak by sa zmenil tento kľúč a do druhého pilieru by išlo nižšie percento, znamenalo by to teraz viac peňazí pre štátnu kasu, ale na druhej strane, vypomstilo by sa to v budúcnosti. Štát by musel z rozpočtu vyčleniť viac peňazí na vyplácanie dôchodkov. Z dlhodobého hľadiska to môže priniesť v budúcnosti pre štát zvýšenie tlaku na verejné financie, čo v konečnom dôsledku dôchodcom nepomôže, skôr naopak. Slovensko sa zaviazalo znížiť rozpočtový deficit do roku 2013 pod 3 percentá. Nie je práve tento správny čas na presun odvodov medzi prvým a druhým pilierom? Druhý pilier na Slovensku spôsobuje pre Sociálnu poisťovňu výpadok zdrojov. Do druhého piliera prichádza ročne približne miliarda eur. Tieto peniaze sú určite veľkým lákadlom a ako finančné zdroje predstavujú jednoduché riešenie deficitu Sociálnej poisťovne. Na účty sporiteľov v druhom pilieri sa vlani podľa údajov Sociálnej poisťovne pripísalo 800 mil. eur. Pri znížení príspevkov na jeden percentuálny bod by to pre poisťovňu znamenalo okamžitý prínos okolo 90 mil. eur. Druhý pilier býva označovaný ako liek na demografiu. Odhaduje sa, že v roku 2025 bude na Slovensku asi o 400 tis. dôchodcov viac, pracujúcich ale zostane zhruba rovnako. Z čoho štát zaplatí týmto dôchodcom dôchodky? Áno, ale aby to skrátené bolo, tak musím povedať, čo ja vidím, či to skrátené má byť, alebo nemá byť. To znamená, to je názor, ktorý si dávam z tohto, takže zákony tu predkladané sa snažím aj ja vyložiť tak, ako to ja vnímam ako poslanec Národnej rady. Čiže v takomto duchu, takže dve minútky a už to bude. Z čoho sa zaplatí, ak by to bolo dnes, pri priemernom dôchodku cirka 360 eur by to znamenalo ročne na dôchodky viac ako 1,7 mld.. Ak by to štát mal zaplatiť, buď by nám hneď zvýšil dane, alebo znížil mieru náhrady dôchodku. Jeho hlavná výhoda je, že vytvára skupinu budúcich dôchodcov, ktorí nebudú závislí od štátneho rozpočtu. Dnes končí približne školy okolo 80 tisíc ľudí, ale o 10 rokov bude týchto ľudí iba 50 tisíc. Dramaticky teda bude klesať počet pracujúcich ľudí a zároveň sa rýchlo zvyšovať počet dôchodcov. Štát na penzie jednoducho nebude mať bez zvyšovania daní, škrtania výdavkov, ani to nemuselo by stačiť. Na vykrytie tejto nerovnosti by mal slúžiť práve druhý pilier. Problém je aj stav prvého piliera. Momentálne je zásluhový a produkuje vysoké deficity. Má byť prvý pilier zásluhový alebo solidárny? To si musíme asi zodpovedať v budúcnosti tiež. Štát by mal zabezpečiť svojim občanom stabilitu dôchodkového sporenia. Neustále zmeny v jeho nastavení, ktorých charakter sa odvíja od aktuálnej vlády, vytvárajú neistotu. Druhému pilieru najviac škodia pričasté zmeny. A práve časté zmeny zákonov a pravidiel, politická nestabilita, je to najhoršie, čo môže druhý pilier postihnúť. Zákon o starobnom dôchodkovom sporení bol v priebehu siedmich rokov viac ako dvadsaťkrát novelizovaný. O stabilizácii systému nemožno zatiaľ hovoriť. Neustálymi zmenami sa znižuje dôveryhodnosť celého systému. Okrem zníženia príspevku sa má meniť v druhom pilieri nastavenie garancií a opäť sa môže zrušiť automaticky vstup mladých do systému. Tieto zmeny presadzoval SMER – sociálna demokracia aj pred voľbami. V každom prípade ide o zmenu, ktorej dopady na sporiteľa majú zásadný charakter, a preto je nevyhnutné ich starostlivo posúdiť a zvážiť. Pán Kažimír ešte pred nástupom na post ministra financií tvrdil, že výška príspevku do druhého piliera nie je o kupeckých počtoch, ale o nastavení penzijného systému ako celku. Vyhlásil, že o zmenách chce odbornú diskusiu. Jedným z výsledkov tejto odbornej diskusie má byť skrátené legislatívne konanie? Malý exkurz do histórie, konkrétne do roku 2006 na osvieženie pamäti trochu, ak dovolíte. Z programového vyhlásenia strany SMER vtedy, citujem: „SMER – sociálna demokracia najdôležitejšie návrhy zákonov predloží na verejnú diskusiu a nedovolí prijímanie zákonov v skrátenom legislatívnom konaní, ak nebudú splnené zákonné podmienky na takýto postup.“ Z programového vyhlásenia vlády, tiež z roku 2006, citujem: „Vláda predloží návrhy najdôležitejších zákonov na verejnú diskusiu a podporí prijímanie zákonov v skrátenom legislatívnom procese výlučne v prípadoch splnenia zákonných podmienok na takýto postup.“ Názor odborníkov na tieto vyhlásenia. Skrátené legislatívne konanie môže skrátiť lehotu schvaľovania zákona z niekoľkých mesiacov, samozrejme, na niekoľko dní, a nie viac ako štyri dni. Tento čas nie je, samozrejme, dostatočný na dôsledné zváženie navrhovaného zákona. Preto by mal byť tento postup využívaný iba v prípadoch, pre ktorý je určený, to jest ohrozenie základných ľudských práv a slobôd, bezpečnosti štátu či hrozba vážnych hospodárskych škôd. Aká je a aká bola realita? Počas 43. schôdzí vtedajšieho volebného obdobia do 7. 12. 2009 schválila Národná rada 38 vládnych návrhov zákona v skrátenom legislatívnom konaní. Tridsaťštyri z nich, 89 percent pochádzalo z ministerstiev vedených nominantmi strany SMER. Zhruba tretina návrhov sa týkala riešenia hospodárskej a finančnej krízy. Predchádzajúca vláda v skrátenom legislatívnom konaní schválila 6,5 percenta zákonov, súčasná, ktorá bola už, 8,4. Viackrát bolo podľa odborníkov skrátené legislatívne konanie použité nezákonne. Z monitoringov tlače, ktoré vtedy vychádzali, spomeniem aspoň niektoré, aby sme sa dostali k tomu, o čom sa tu debatuje. Zdroj SME, 21. 8. 2007: „Vláda Roberta Fica sa vo svojom programe zaviazala schváliť, skvalitniť legislatívny proces, ministri však legislatívne pravidlá nie vždy dodržiavajú. Často využívajú skrátené pripomienkové konanie, alebo bezdôvodne nesprístupňujú svoje materiály. Vyhnú sa tak nepríjemným pripomienkam odborníkov a verejnosti. Ak legislatíva ministerstiev nestíha, zjednoduší si to skráteným pripomienkovým konaním. Skrátené pripomienkovanie často využíva napríklad pán minister zdravotníctva vtedajší, Ivan Valentovič. Materiál predkladal 51-krát, z toho 14-krát použil toto skrátené legislatívne konanie.“ To znamená, každý štvrtý išiel v takomto konaní. Ďalší zdroj bol od pána Mihála, 8. 2. 2008: „Kto chce vystúpiť z druhého piliera, nebude musieť úradne overiť svoj podpis. Taká je predstava ministerstva práce, ktoré včera na pripomienkové konanie dalo návrh nového zákonu o dôchodkovom sporení. Pripomienkové konanie bude trvať namiesto podľa legislatívnych pravidiel vlády stanovených 15 pracovných dní len 2 voľné víkendové dni a 1 pracovný deň.“ To, samozrejme, bolo tiež, myslím, že trošku pritiahnuté za vlasy. Ďalšie SME, 12. 2. 2008: „Skrátené legislatívne konanie, ktoré vláda odsúhlasila, je v rozpore so zákonom o rokovacom poriadku Národnej rady. Podľa zákona na skrátené legislatívne konanie sa uplatňuje iba za mimoriadnych okolností, keď môže dôjsť k ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd alebo bezpečnosti, alebo ak hrozia štátu značné hospodárske škody. Novela zákona o starobnom dôchodkovom sporení nenapĺňa ani jednu z týchto podmienok.“ Ďalšia citácia, SME, 12. 2. 2008: „Ficov kabinet včera skrátil v skrátenom legislatívnom konaní návrh ministerky práce a sociálnych vecí Viery Tomanovej, podľa ktorého sporitelia môžu vystúpiť z druhého piliera bez overenia podpisu notárom. Návrh novely zákona v starobnom dôchodkovom sporení bol zaevidovaný v Národnej rade už s piatkovým dátumom 8. februára, teda ešte skôr, ako ho schválila vláda. Vláde neprekážalo ani to, že návrh bol v skrátenom pripomienkovom konaní iba deň, hoci legislatívne pravidlá hovoria, že do vlády ho ministerstvo môže poslať až po týždni.“ Ďalší zdroj, SME, 13. 3. 2009: „Koalícia v stredu opäť vpašovala pri prijímaní zákonov do Národnej rady. Cez zmenu zákona o cenných papieroch presadila aj zmenu iného zákona o environmentálnom fonde v skrátenom legislatívnom konaní. Od jeho predloženia po jeho schválenie neuplynul ani deň. Právnik Peter Wilfling zo združenia Občan a demokracia tvrdí, že ide o zneužitie legislatívneho procesu a porušenie zákona o rokovacom poriadku. Zmena zákona bola schválená netransparentne a bez verejnej diskusie.“ A jeden z posledných zdrojov, ak dovolíte, 20. 5. 2009, zdroj SME, je tu analýza ústavného právnika, nášho kolegu Radoslava Procházku, o ústavnosti vládnych noviel dôchodkových zákonov: „Vláda v skrátenom legislatívnom konaní presadila, že DSS si budú účtovať výrazne nižšie poplatky ako doteraz.“ Procházka tvrdí, že neboli splnené všetky zákonné podmienky na skrátené legislatívne konanie. Ak sa Národná rada uznesie na skrátenom legislatívnom konaní bez toho, aby pre takýto postup boli splnené zákonné predpoklady, dopúšťa sa porušenia svojej ústavnej povinnosti. A posledný zdroj, SME, 9. 3. 2009: „V roku 2006 schválil parlament v skrátenom konaní iba jeden zákon. V roku 2007 tri, v roku 2008 už deväť. Podľa právneho experta Jaroslava Piláta pritom minulý rok ani jedna norma nespĺňala zákonné dôvody na skrátené konanie. V tomto roku vláda poslala do parlamentu až osemnásť návrhov na skrátené konanie, a nedá sa povedať, že všetky súvisia s globálnou krízou. Zo štyroch návrhov, o ktorých mal rokovať parlament, s ňou súvisel iba jeden, a to zákon o sociálnom poistení. Ani ten však nezodpovedal rokovaciemu poriadku, podľa ktorého mala vláda preukázať, že štátu hrozia značné hospodárske škody.“ To bol taký menší exkurz, vážení, takže vyzerá, že prax v tom máte dobrú, ja som tu vtedy nebol, takže vyzerá, že asi znovu stúpame do tých istých vôd, hoci sa hovorí, že do istej rieky dvakrát nevstúpiš, ale chcel by som vás predsa len, apelovať na vaše svedomie a presvedčenie, aby ste sa zamysleli, pretože pokiaľ nie sú splnené základné podmienky, nechoďme a nelámme zákon, nerobme z toho nejakú ďalšiu, by som povedal, hrubú chybu, ktorá vedome sa ide teraz robiť na našich občanoch, na našich voličoch. Zvážme a urobme všetko pre to, aby sme sa nemuseli o rok, o dva, o tri hanbiť, že sme tento čas, ktorý sme tu mali v parlamente ako poslanci Národnej rady, a to je jedno, či sme ľavica, pravica, vpravo, vľavo, alebo hore, dole, modrí, zelení, červení, aby sme sa nemuseli hanbiť, ako sme rokovali proti pravidlám, ktoré sú nastavené, tak dúfam, že tento apel nebude iba hrach na stenu a že každý si vo svojom svedomí urobí tento poriadok. Ďakujem pekne.