Blahová, Natália, poslankyňa NR SR (2017-04-07):
Ďakujem pekne. Vážené dámy, vážení páni, minister práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky Ján Richter je politicky zodpovedný za skutočnosť, že v našom štáte sú závažným spôsobom opakovane a systematicky ohrozované práva a právom chránené záujmy maloletých detí, je ohrozovaný ich život, zdravie a zdravý psychický, fyzický i sociálny vývin. Minister Ján Richter svojím konaním a nekonaním spôsobil, že platné zákony Slovenskej republiky nie sú rešpektované, že systematické porušovania zákonov nie sú žiadnym spôsobom sankcionované, že nebola vyvodená žiadna zodpovednosť voči jednotlivcom orgánom štátnej a verejnej správy, ktoré sú zjavne zodpovedné za úmyselné porušenia zákonov a zanedbania svojich povinností. Naopak, minister práce Ján Richter sa aktívne spolupodieľa na porušovaní platných zákonov a garantuje nedotknuteľnosť tým, ktorí sa takýchto činov dopúšťajú. Tým sa stáva osobne a politicky zodpovedný za bezprecedentný morálny rozvrat v rezorte, ktorý bol poverený riadiť. Porušovanie základných práv a slobôd týkajúce sa tých najbezbrannejších obyvateľov krajiny – maloletých detí – je fatálnym prehreškom voči ľudskosti, ľudským právam, platným zákonom a medzinárodným dohovorom, ktorými je Slovenská republika viazaná. Pravda nie je uprostred, ako by si možno všetci radi mysleli, a nie je to ani tak, že každý má svoju pravdu, pretože pravda je len jedna. Moja práca spočívala a spočíva najmä v tom, že sprevádzam rodiny a deti životnými situáciami, ktoré nie sú pre bežný život celkom štandardné. Poskytujem im sociálne poradenstvo, sieťujem odborníkov pomáhajúcich profesií, ktorí by mohli intervenovať, spisujem im návrhy na súd, žiadosti, sťažnosti úradom, snažím sa im dodávať silu a odvahu v ťažkých chvíľach. Som ich sprievodca, niekedy krátkou životnou epizódou, niekedy dlhšie. Aj v tomto prípade ma oslovila zúfalá matka s prosbou o pomoc. Pozreli sme sa spolu na všetky možnosti, ktoré využila, aj na tie, ktoré sa ešte využiť dajú. Vyskúšali sme všetko. Žiadosti o prešetrenie situácie, sťažnosti, trestné oznámenie. Rodine však nikto nepomohol. Naopak, náhle absolútne stratila kontakt so svojím dieťaťom. Všetci zodpovední s ňou prestali komunikovať, začala dostávať výstražné esemesky. Preto som sa rozhodla použiť nástroj, ktorý používam v krajnom prípade, keď už žiadna inštitúcia nevie alebo nechce pomôcť. Tým je zverejnenie príbehu. Keď som pred ôsmimi mesiacmi písala článok, myslela som si, že svet sa dá okamžite do pohybu, smerom k pomoci deťom, ktoré ju súrne potrebujú. Tým, ktorí si myslia, že som svoj článok písala na základe domnienok jednej matky, chcem povedať, že sa mýlia. Mala som k dispozícii svedectvo matky maloletej, otca maloletej, otčima maloletej, písomne svedectvo ďalšej osoby, ktorá maloletú navštívila, zdravotné záznamy maloletej, písomné svedectvo bývalej klientky zariadenia o znásilnení, návrh na nariadenie predbežného opatrenia, výňatok z uznesenia vyšetrovateľa, kde bolo spáchanie skutku potvrdené, trestné oznámenie matky maloletej a trestné oznámenie matky druhej maloletej, písomné svedectvo bývalého klienta o zlom zaobchádzaní, bití a ponižovaní klientov. K tomu som mala informácie o tom, že vedeniu zariadenia sa úspešne podarilo zastrašiť televízne štáby, ktoré mali natočené reportáže a napokon ich neodvysielali. Ak sa ma opýtate, či by som dnes znovu napísala tento článok, odpovedám, že určite áno. Tie ponížené a ublížené deti si totiž konečne zaslúžia ospravedlnenie a pomoc. Rodičov a bývalých klientov som nasmerovala k tomu, aby podali podnet na Výbor Národnej rady pre ľudské práva a národnostné menšiny. Na základe tohto podnetu výbor zrealizoval poslanecký prieskum. K podnetu, ktorý prišiel na výbor, bola priložená dokumentácia, podľa ktorej malo v zariadení opakovane prísť k sexuálnemu zneužívaniu maloletých detí, zlému zaobchádzaniu, týraniu a ponižovaniu klientov. Vo všetkých prípadoch v priloženej dokumentácii ide o zariadenie Čistý deň so sídlom v Galante. Je to resocializačné zariadenie pre drogovo závislých, ktorému bola pridelená akreditácia ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Zariadenie prijíma maloletých, ktorým bol súdom nariadený výkon rozhodnutia o výchovnom opatrení. Dieťaťu je súdom pridelený opatrovník, spravidla lokálne príslušný úrad práce, a ústredie práce uzatvára so zariadením zmluvu a pobyt dieťaťa zariadeniu prepláca. Výška finančného príspevku na dieťa je 33,40 eur na deň. Poslanecký prieskum bol zameraný na dodržiavanie ľudských práv a práv dieťaťa v zmysle medzinárodných dohovorov, ktorými je Slovensko viazané. Prieskum bol zameraný aj na dodržiavanie zákonnosti postupov orgánmi štátnej a verejnej správy a na ochranu maloletých. Bol zameraný na kvalitu poskytovania služieb a kvalitu života maloletých klientov v zariadení. A bol zameraný aj na kontrolu zo strany štátu, ktorý akreditáciou splnomocnil zariadenie na výkon svojich opatrení. Podnet bol výboru doručený dňa 6. 9. Obsahoval tieto dokumenty: Sprievodný list oznamovateľky, mám ho tu. Zápisnicu z Generálnej prokuratúry o trestnom oznámení z 22. 8. 2016, ktorá obsahuje výpovede dvoch matiek maloletých detí týkajúce sa sexuálneho zneužívania, znásilnenia, zanedbávania zdravotnej starostlivosti, týrania a nehumánneho zaobchádzania s maloletými deťmi. Zo zápisnice citujem: „Pani podáva trestné oznámenie na vedenie resocializačného strediska Čistý deň Galanta, časť Hody, konkrétne na tieto vymenované osoby: „V septembri 2014 som oslovila kurátorku (meno, priezvisko) z dôvodu, že som sa dozvedela, že moja štrnásťročná dcéra (meno, priezvisko) berie mäkké drogy, marihuanu, a bála som sa, preto som ju oslovila so žiadosťou o pomoc. Pani kurátorka mi navrhla, že v uvedenom resocializačnom zariadení by mohli mojej dcére pomôcť, že sa tam týmto deťom venujú, tak som súhlasila s jej umiestnením do zariadenia. Myslela som, že ju tam môžem umiestniť ja sama ako matka, avšak pani kurátorka zariadila, že vo veci bolo vydané aj súdne rozhodnutie, ktorým bola dcéra do zariadenia umiestnená. V decembri 2014 bola na priepustke doma, kedy sa mi zdôverila, že ju určený terapeut sexuálne zneužil. Meno terapeuta je (meno, priezvisko) uvedené. Okamžite som chcela kontaktovať políciu a ešte predtým som zavolala riaditeľovi zariadenia, ktorý ma prosil, aby som to nerobila, s tým, že ešte v ten deň aj s manželkou prišiel k nám domov a sľuboval, že okamžite to dá do poriadku, menovaného terapeuta vyhodí a vyvodí iné dôsledky, len aby som nevolala políciu. Nakoniec ma presvedčil, lebo jeho manželka plakala a inak citovo na mňa pôsobila. V roku 2015, neviem presne, ktorý mesiac, som sa dozvedela od iných rodičov, v zátvorke vymenovaných, že moja dcéra spolu s ostatnými deťmi sa zúčastnila na pobyte na chate v rámci terénnej terapie. Od pani (meno, priezvisko) som sa dozvedela, že pracovníci zariadenia, ktorí tam s deťmi boli na pobyte a osobitne zástupca riaditeľa (meno, priezvisko) nakúpil alkohol, ktorý potom s troma dievčatami, ktoré si vybral, na jeho izbe skonzumovali. Dievčatám dal asi do nápoja lieky, Tramal, opil ich a následne ich brutálne sexuálne zneužil. Jedno z dievčat (meno, priezvisko) muselo ísť so zraneniami spôsobenými sexuálnym zneužitím (natrhnutie konečníka) na lekárske ošetrenie. Ďalšími dievčatami boli (meno, priezvisko jedného dievčaťa, meno, priezvisko druhého dievčaťa). Trestné oznámenie už bolo pani matkou jednej z dievčat podané a mám pocit, že podľa toho, čo mi hovorila, že to bolo ututlané. V auguste 2015 mi bolo povedané, že dcéra má zakázané návštevy, avšak nebol mi povedaný žiaden dôvod, preto som ju aj tak išla navštíviť. Najskôr mi povedali, že ju nesmiem vidieť, lebo že je chorá, avšak trvala som na tom, že ju musím vidieť. Nakoniec aj napriek tomu, že ma k nej nechceli pustiť, vbehla som do miestnosti, kde som ju našla ležať na zemi v horúčke, dezorientovanú, pričom boli strašné horúčavy. Zbadala som, že na vnútornej strane stehien až po kolená má hnisavé, mokvavé vyrážky, mala to strašné, preto som povedala, že idem na políciu a dcéru beriem na vyšetrenie. Nakoniec mi ju dali, zobrala som ju k doktorovi (meno, priezvisko) gynekológovi, ktorý sa zhrozil, potvrdil, že zranenia dcéry sú spôsobené pohlavným stykom a má aj vnútorné poškodenia na maternici, ktoré sú podľa lekára doživotné. Po tomto som si dcéru nechala doma. Volali mi zo zariadenia, že ju mám vrátiť, avšak ja som odmietla, potrebovala som, aby sa vyliečila, avšak ihneď som kontaktovala kurátorku, aby som nemala problém. Vysvetlila som jej, prečo mám dcéru doma, povedala som jej, čo sa v zariadení deje, a ona mi na to uviedla, že „čo sa čudujete, však všetky tieto feťáčky sú kurvy“. Neurobila v tejto veci absolútne nič. Aj potom, ako sa riaditeľ zariadenia vrátil z dovolenky, mi zo zariadenia volali, aby som dcéru okamžite vrátila späť, vyhrážali sa mi trestným oznámením, lebo tam bolo súdne rozhodnutie, avšak ja som dcéru v tomto stave vrátiť nechcela, rovnako sa mi vyhrážala aj sociálna kurátorka. Chodila som v tom čase s dcérou po lekároch, pričom vyšetrením krvi boli zistené katastrofálne výsledky, všetky hodnoty mala mimo normu, o čom predkladám k nahliadnutiu správu doktorky (meno, priezvisko) hematologičky. Dcéra bola na tom zle aj psychicky, zobrala som ju k psychiatrovi do psychiatrickej nemocnice (uvedené ktorej), pričom PN bola pre dcéru vystavená 20. 10. 2015 jej všeobecnou lekárkou, a tá trvá dodnes. Dcéra bola v zlom, katastrofálnom zdravotnom stave. O tom som informovala kurátorku, tá však neurobila nič. Do zariadenia som umiestnila zdravé dieťa a takto to dopadlo. Pred dvomi mesiacmi, keď bola dcéra ešte stále u mňa, išla s bratom do Piešťan na návštevu k jej otcovi. Dcéra s bratom si vypli telefóny, nevedela som sa jej dovolať, tak som zavolala políciu, aby mi ju doviedli. Policajti však hneď kontaktovali kurátorku, tá hneď zavolala riaditeľa a jeho manželku a tí hneď prišli a dcéru mi odviezli naspäť do zariadenia, vôbec sa o tom so mnou nebavili. Odvtedy som s dcérou nebola v kontakte, nedovolili mi návštevu, neposkytujú mi o nej informácie, neodpovedajú na e-maily, telefonicky sa nedá dovolať. Naposledy som kontaktovala riaditeľa zariadenia dňa 11. 8. 2016 e-mailom, ani na ten som nedostala odpoveď. Pripomínam, že dcéra je stále PN, mala mať pravidelné kontroly vrátane hematológie a na tie však s ňou nikto nešiel. Každú druhú nedeľu sú v zariadení návštevy rodičov, tak som tam išla včera a dcéru som zazrela. Vyzerala, že je v strašnom stave, pod liekmi, pričom som sa rozprávala s dcérou pani (meno, priezvisko), ktorá mi povedala, že dcére dávajú veľa liekov, berú ju stále k psychiatrovi. Dcéra mi stihla iba povedať: „Maminka, zober ma domov.“ Vyzerala ako nepríčetná. Keď som odchádzala z návštevy, zastavilo ma blonďaté dievčatko, ktoré malo sadru na nohe, s tým, aby som niekomu povedala, čo sa jej stalo, keď si zranila nohu. Dva týždne jej nikto nepomohol, stále jej hovorili, že sa jej to zahojí a až potom ju zobrali k lekárovi, ktorý zistil, že to má zlomené a dal jej sadru. Povedala mi, že sa volá (meno, priezvisko). Poznamenávam, že podľa toho, čo hovorila moja dcéra a dcéra pani (meno, priezvisko) a aj to dievčatko, riaditeľ zariadenia aj ostatní zamestnanci ich bežne oslovujú „feťáčky“, „kurvy“ a takto s nimi jednajú. Chcela by som, aby bola dcéra umiestnená do iného zariadenia, pričom som si vybavila, že ju inde hospitalizujú, avšak neviem si to nijako vybaviť cez kurátorku ani políciu. Uvádzam, že kým bola dcéra u mňa, zdravotný stav sa jej výrazne zlepšil, bola v poriadku, pričom úspešne spravila prijímačky na strednú školu, z čoho sa veľmi tešila a od 1. septembra tam mala nastúpiť, avšak teraz neviem, čo bude ďalej. Vo veci sexuálneho zneužívania dcéry v zariadení som podávala trestné oznámenie. Vyšetrovalo to Okresného riaditeľstvo Policajného zboru v Galante. Keď som sa snažila zistiť, ako to pokračuje, vyšetrovateľka mi povedala, že to skončilo tým, že terapeut (meno, priezvisko) sa priznal ku skutku, avšak uviedol, že nevedel, že dcéra má menej ako 15 rokov. K tomuto dodávam, že v zariadení bola obrovská nástenka, na ktorej boli údaje o všetkých umiestnených deťoch vrátane dátumov ich narodenia, pričom to bolo napísané písmenami asi 10 centimetrov veľkými. Toto mi dosvedčí aj tu prítomná pani (meno, priezvisko). Podotýkam, že oni tam všetci o deťom vedia všetko, teda aj koľko majú rokov.“ Toľko citát z jednej časti podnetu pre výbor pre ľudské práva. Ďalšou súčasťou podnetu boli lekárske správy, ktoré dosvedčovali slová ľudí, ktorí písali. Mám ich so sebou. Ďalšou časťou tohoto podnetu bola zápisnica o trestnom oznámení z 10. 8. 2016 podaná matkou maloletého dieťaťa. A trestné oznámenie bolo vo veci podozrenia zo spáchania trestného činu zneužitia právomocí verejného činiteľa, smerovalo na konkrétnu zamestnankyňu úradu práce, ktorý vystupoval v úlohe kolízneho opatrovníka a podľa oznámenia si neplnil svoje povinnosti. Ďalšou prílohou bol list matky maloletého dieťaťa z 31. 8. 2016, kde výbor informuje o používaní samotky, nehumánnom a ponižujúcom zaobchádzaní, nezabezpečovaní zdravotnej starostlivosti, upieraní práva na vzdelanie, opakujúcom sa sexuálnom zneužívaní maloletých zo strany zamestnancov. Z listu citujem: „Pred mesiacom dcéra dostala osemdňovú priepustku na rodinnú dovolenku. Do Čistého dňa sa mala vrátiť v stredu večer, avšak kvôli neskorému príchodu domov sme telefonicky oznámili terapeutovi a zároveň esemeskou, správou pánovi riaditeľovi, nakoľko telefonáty nepreberal, že ju privezieme nasledujúci deň okolo obeda. Za tento oneskorený príchod dostala moja dcéra trest. Zamkli ju do miestnosti, kde bol iba stôl a stolička, pričom mala napísať sto strán veľkosti A4 recenzie o tom, ako bolo na dovolenke a prečo sa vrátila neskoro. Večer jej zamestnankyňa Čistého dňa priniesla matrac, ktorý bol malý, špinavý a pomočený. Na druhý deň ju vysmial terapeut za to, že plakala, načo sa ona opýtala, čo také urobila, že dostala takýto trest, prečo je tam zamknutá celý deň aj noc. Doteraz nikdy neutiekla ani to nemala v úmysle a odvolávala sa na právo dieťaťa mať vlastnú posteľ. Nechali ju tam zamknutú ďalší deň. Večer jej umožnili spať na svojej posteli v izbe a nasledujúci deň ju opäť zamkli do tejto samotky. U dcéry sa počas pobytu v Čistom dni začali prejavovať problémy so žalúdkom, bolesti, zvracania. Záver lekárskych vyšetrení bol, že to má zo stresu a nervov. V apríli 2016 bola hospitalizovaná kvôli bolestiam a zvracaniu v nemocnici, kde nebola zistená žiadna príčina jej choroby. Opäť mi oznámili, že je to psychického pôvodu a odporučili psychologické vyšetrenie. Viem, že v Čistom dni majú psychiatra, ktorý ich dopuje liekmi a nevenuje im dostatočnú pozornosť. Pár dní po pobyte v spomínanej samotke dcéra opäť dostala bolesti a zvracala, z toho dôvodu ju terapeut zobral k lekárovi. Prišiel za ňou pán riaditeľ Tománek a začal jej nadávať do simulantov a kričal na ňu, povedal jej: „Zdochni, keby to záležalo odo mňa, nechám ťa tu skapať.“ Dcéra skončila v nemocnici v Galante, kde jej zistili helikobaktera. Počas pobytu v nemocnici ju nechali v jedných nohavičkách, v jednom tielku a v jedných kraťasoch a v jedných ponožkách. Pani sestrička z oddelenia jej požičala papuče, pretože jej nenechali ani žiadne topánky. Ošetrujúca lekárka mi podala informácie o zdravotnom stave s doporučením navštíviť nášho obvodného gynekológa, nakoľko bol zistený aj gynekologický nález. Zároveň som minulý týždeň volala lekárke, aby ma informovala o výsledkoch odberov, kedy mi opäť povedala, že dcéra mala nález aj vo výteroch a treba navštíviť obvodného gynekológa. Požiadala som o priepustku za účelom tohto vyšetrenia, avšak večer predtým o 23.38 mi prišiel mail z Čistého dňa, v ktorom sa uvádza, že v súčasnosti nepovažujú za potrebné absolvovať gynekologické vyšetrenie a zároveň ako dôvod uviedli emocionálne rozpoloženie mojej dcéry v posledných dňoch, o čom nemali potrebu ma informovať počas telefonického dňa jeden deň predtým. Ďalej chcem poukázať na to, že dcéru odmietali púšťať do školy a upierali jej právo na štúdium. Mala dohodnuté termíny individuálnych skúšok na máj a jún, avšak nakoľko bol v Čistom dni bunkový režim, to je skupinový trest, návštevu školy jej neumožnili. Napriek viacerým výzvam triednej učiteľky nebola z ich strany žiadna komunikácia. Z toho dôvodu nemá dcéra ukončený prvý ročník strednej školy, a tak som požiadala o opakovanie ročníka. Chcem vyjadriť nespokojnosť so zamestnancami resocializačného strediska. Nepracujú tu žiadni odborníci, nemajú správny prístup k deťom umiestneným v tomto zariadení, pretože im na klientoch nezáleží, neustále im nadávajú, urážajú ich a ponižujú, používajú nevhodný slovník. Okrem toho nie je vhodné pre klientov, aby boli umiestnení spoločne chlapci aj dievčatá, pretože sa intímne stýkajú. Mám vedomosť o tom, že aj zamestnanci sa intímne stýkali s klientkami. Minulé leto mi dali dcéru domov s tým, že ju mám dať vyšetriť na pohlavné choroby. Chcem poukázať na to, že v stredisku vo všeobecnosti zanedbávajú zdravotnú starostlivosť. V nemocnici v Galante som stretla ďalšiu klientku, ktorá bola na kontrolnom vyšetrení so zlomenou nohou. V Čistom dni spadla a dva týždne mala nohu opuchnutú a boľavú, na čo jej vravel terapeut, že to jej odpuchne. Po dvoch týždňoch ju zobrali k lekárovi a dostala sadru. Zároveň ako príklad chcem uviesť klientku, ktorá má dlhodobo problémy s močovým ústrojenstvom, nechali ju až tri týždne v bolestiach a návštevu lekára jej umožnili až po takej dobe. V súčasnosti sa pán riaditeľ mojej dcére vyhráža tým, že podá žiadosť na súd o predĺženie pobytu v Čistom dni až do 18 rokov, hoci tam je už 22 mesiacov, je čistá a nie sú s ňou podľa ich vyjadrení žiadne problémy. V máji 2016 sme sa po porade s pánom riaditeľom a kurátorkou dohodli, že dcéru začneme pripravovať na nástup domov, nakoľko sa pán riaditeľ vyjadril, že je už zrelá ísť domov, mala prestúpiť do tretej, výstupnej fázy a začať chodiť na víkendy, avšak pán riaditeľ na tento postup doteraz nemal čas.“ Toľko citát z listu matky maloletej klientky. Ďalším dokumentom je list dospelého klienta, ktorý tam bol na dobrovoľnom pobyte, a rovnako je prílohou podnetu pre výbor pre ľudské práva: „Potvrdzujem, že v resocializačnom stredisku Čistý deň som bol dobrovoľne osem mesiacov od roku 2015. Odišiel som z dôvodu, že som bol hlboko zasiahnutý nátlakom riaditeľa a jeho manželky Zuzany. Na skupinových sedeniach som bol očitým svedkom, ako personál a riaditeľstvo deptalo psychicky slabých členov komunity formou narážania na existenčné problémy, urážky na rodinných príslušníkov, ako aj na nich samotných. Bolo mi veľmi nepríjemné zúčastňovať sa takýchto sedení, lebo vždy to skončilo psychickým zrútením klientov. Riaditeľ nemal problém, čoho som bol svedkom, hovoriť týmto mladým deťom napríklad „kurvy špinavé“, „zasrané handry“ a zvykol hovoriť, „ty zdochneš, keď odtiaľto odídeš“. Žaloval sa mi jeden mladý Róm zo Šoporne, že vzadu v drevárničke ho napadli dvaja z personálu (menovaný jeden aj druhý priezviskom) a riaditeľ tak, že ho zmlátili s hokejkami po pätách a stehnách tak, že mal celé nohy modré a nemohol chodiť. Následne to ututlali pred ostatnými, že je ťažko chorý a nosili mu jedlo na izbu a riaditeľ chodil kontrolovať, kedy mu zmiznú modriny. Bol som tiež svedkom a bol som pri tom osobne, ako riaditeľ schmatol veľkou silou mamu (meno, priezvisko) za plece, pričom ju skoro zdvihol až do vzduchu a vytlačil ju z priestoru budovy, k čomu dodal, že kto hentej kurve ešte raz otvorí vchod, tak si to s ním osobne vybaví. Tieto slová boli adresované na personál, ktorý len ticho prikývol. Riaditeľova manželka mi na terénke povedala pred všetkými, za to, že som si dovolil sa slušne obhájiť, že nemajú právo ma ponižovať, začala po mne vrieskať spôsobom, že sa mi až zastavil dych, a to, že nemám ani takú hodnotu, ako je obyčajné hovno na zemi. Po tomto konflikte som sa rozhodol dané zariadenie okamžite po príchode domov z Chorvátska, kde sa toto udialo, opustiť, čo som aj urobil. Je mi strašne ľúto detí, ktoré sa nemôžu rozhodnúť ako ja a musia tam toto znášať a trpieť dennodenne. Podľa môjho názoru toto zariadenie by podľa predpisov ani nemalo ďalej fungovať, a to z dôvodu, že personál nemá dostatočné znalosti na vykonávanie tejto práce, nehovoriac o tom, že to pod vedením riaditeľa nezvládajú. Mne pobyt v Čistom dni nedal nič, len ujmu na cti a hrdosti.“ Ďalším, ďalšou prílohou podnetu bol rukou písaný list od bývalej klientky zariadenia: „Potvrdzujem, že som sa zúčastnila terénnej terapie, kde zástupca riaditeľa Čistého dňa (meno, priezvisko) podával alkohol v kombinácii s tramalovými kvapkami ním vybraným trom klientkam a následne ich brutálne sexuálne zneužil.“ To bol podnet, ktorý riešil výbor pre ľudské práva a národnostné menšiny. Na základe tohto oznámenia a predchádzajúceho zasadania výboru sa Výbor Národnej rady pre ľudské práva a národnostné menšiny uzniesol dňa 14. 9. vykonať poslanecký prieskum podľa § 63 ods. 1 písm. b) zákona 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady a to: na Ústredí práce, sociálnych vecí a rodiny, Úrade práce, sociálnych vecí a rodiny v Piešťanoch, v resocializačnom zariadení Čistý deň v Galante so zameraním na organizačnú štruktúru zariadenia, odborný pomocný personál, jeho kompetencie, činnosti s klientmi, pracovné zmluvy, dohody zamestnancov, dohodárov, dobrovoľníkov zariadenia, zmluvy zariadenia s klientami ministerstva práce, ústredia práce, VÚC a ďalšími donormi o poskytovaní finančných príspevkov, kvalitu poskytovania sociálnych služieb podľa platnej legislatívy, a najmä v oblasti dodržiavania a ochrany ľudských práv. Dňa 4. 10. 2016 členovia výboru vykonali poslanecký prieskum na Ústredí práce, sociálnych vecí a rodiny. K dispozícii sme dostali dokumenty, čiže zmluvy s resocializačným strediskom, podnety, protokol z kontroly, zamestnaneckú maticu. K doplňujúcim otázkam bol k dispozícii generálny riaditeľ Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny, pracovníci ústredia v riadiacich funkciách a psychologička, ktorá bola členkou kontrolnej skupiny Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny, bola v zariadení Čistý deň. Pýtali sme si podnety, ktoré doposiaľ boli doručené ministerstvu, prípadne ústrediu. Podnet č. 1 bol z júla 2014. Bolo to telefonické oznámenie matky dieťaťa o tom, že v uvedenom resocializačnom zariadení dochádza k zlému zaobchádzaniu s deťmi. Matka uvádza, že riaditeľ zariadenia psychicky a fyzicky týral jej dcéru. Proti jej vôli jej dal ostrihať dlhé vlasy. Sťažovala sa, že majú rodičia zákaz návštev v zariadení, že dcéra kvôli zlému zaobchádzaniu zo zariadenia ušla a matka sa bojí o jej život. Podnet 2 z júla 2014. Matka maloletej uvádza, že v zariadení dochádza k zlému zaobchádzaniu s deťmi. Sťažovala sa na hladovanie detí, na obmedzovanie návštev rodičov, absentujúcu zdravotnú starostlivosť. Jej dcéra mala zapálená ďasná a zariadenie nezabezpečilo ošetrenie. Dcéra zo zariadenia v noci ušla a toho času je na úteku. Bolo to rovnako telefonické oznámenie. Podnet č. 3 z roku 2015. Podnet bol formou listu. S podnetom sme neboli oboznámení, bol nám len z diaľky ukázaný rukou písaný list, s jeho obsahom sme neboli oboznámení s vysvetlením, že je rozsiahly a nemožno ho dostatočne anonymizovať. Na otázku, čoho sa podnet týka, pracovníci odpovedali, že mnohých vecí, a presnú špecifikáciu neposkytli. Podnet č. 5 bol z októbra 2015. Podnet od redakcie TV Markíza na preverenie možného sexuálneho zneužívania v zariadení Čistý deň, v prvom prípade ide o terapeuta, ktorý už v zariadení nepracuje a ktorý mal sexuálne zneužiť maloletú, ktorá mala v čase skutku len 14 rokov. V druhom prípade ide o zástupcu riaditeľa, ktorý mal zneužiť počas výletu tri dievčatá, pritom jedna podala trestné oznámenie. Generálny riaditeľ Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny ani ostatní zamestnanci v riadiacich funkciách nevedeli zodpovedať na otázku, či tieto podnety sú totožné s podnetmi, o ktorých verejne informoval minister práce, a teda či ide o totožných šesť podnetov alebo sa tieto podnety prekrývajú, alebo má ministerstvo iných šesť podnetov, a teda v súvislosti s resocializačným zariadením evidovaných spolu jedenásť podnetov. Pracovníci ústredia nás informovali, že ministerstvo má svoj odbor kontroly. Tieto odbory kontroly spolu navzájom nekomunikujú o svojich zisteniach a prijatých podnetoch. Ministerstvo však môže požiadať ústredie o vybavenie podnetu. Ústredie práce nesprostredkúva výsledky kontrol, opatrenia ani žiadne iné úkony ministerstvu a ministerstvo od nich takéto informácie nepožaduje. V prípade prvých štyroch podnetov ústredie práce nevykonalo v zariadení žiadnu kontrolu. Podľa informácie riaditeľky odboru pani Marcinovej ústredie na základe dvoch z týchto podnetov inštruovalo kolíznych opatrovníkov, aby kontaktovali deti v zariadení Čistý deň. Na základe tohto preverovania bol zaznamenaný ďalší nový podnet od iného maloletého dieťaťa a s týmto podnetom sme neboli oboznámení. Ani na základe tohto nového podnetu ústredie nevyslalo do zariadenia kontrolu, teda sa nemohlo orientovať pomocou žiadnych objektivizovaných skutočností. Na základe týchto piatich podnetov neboli vykonané žiadne opatrenia na ochranu práv maloletých detí zo strany ústredia práce. Na základe podnetu č. 5 začalo ústredie práce kontrolu podľa zákona o kontrole a ktorá obsahovala tri návštevy zariadenia, trvala od 30. 11. 2015 do 29. 4. 2016. Za ostatných päť rokov bola vykonaná zo strany ústredia práce konkrétne táto jedna vecná kontrola. Predmetom kontrolnej činnosti bolo: kontrola spisovej dokumentácie detí, individuálne resocializačné plány, resocializačný program a zabezpečenie psychologickej starostlivosti v zariadení. K zaprotokolovanému obsahu spisovej dokumentácie maloletých. Kontrolná skupina sa zaoberala štyrmi náhodne vybranými spismi maloletých klientov zariadenia, kde skúmala kompletnosť úradných dokumentov. Protokol mám k dispozícii. Je anonymizovaný. Maloletá A., z protokolu. V prvom prípade maloletej A. je z protokolu zrejmé, že matka plánovala po siedmich mesiacoch ukončiť dobrovoľný pobyt maloletej v zariadení. Úrad podal návrh na vydanie predbežného opatrenia o nariadení výchovného opatrenia. Súd návrhu vyhovel. Kurátor vykonal v zariadení návštevu maloletej a po komunikácii s pracovníkmi a maloletou zistil, že počas pobytu v zariadení v čase priepustky užila drogu. O mesiac neskôr okresný súd rozhodol vo veci nariadenia výchovného opatrenia. Maloletá bola prijatá na dobrovoľný pobyt v novembri 2014, rozsudok o nariadení výchovného opatrenia bol právoplatný v decembri 2015, viac ako rok po prijatí dieťaťa do zariadenia na dobrovoľný pobyt. Z protokolu nie je zrejmé, na aké dlhé obdobie bol nariadený. Ukončenie dobrovoľného pobytu na žiadosť matky maloletej teda dopadlo tak, že pobyt dieťaťa v zariadení sa predĺžil a jeho forma sa z dobrovoľnej zmenila na formu nariadenú. Dieťa v starostlivosti zariadenia recidivovalo, čo nie je v protokole nijako komentované ani sa táto skutočnosť neobjavila v záveroch o kontrole. Z uvedeného vyplýva, že kontrola ani úrad nerozporuje neúčelnosť alebo účelnosť nariadenia výchovného opatrenia v zariadení, a to ani na základe preverenej informácie, že maloletá počas pobytu v zariadení užila drogu. Ak klientka v priebehu chráneného pobytu v zariadení recidivovala, bolo nutné skúmať okolnosti, zvážiť účelnosť ďalšieho pobytu, prípadne prijať opatrenia, ktoré by tomu predchádzali. Kontrolný orgán však k veci nezaujal žiadne stanovisko ani neodporučil zariadeniu žiadne opatrenia. Maloletý T., z protokolu. Maloletý T. bol prijatý do zariadenia na dobrovoľný pobyt. Po vstupnom psychiatrickom vyšetrení zmluvným lekárom zariadenia mu boli diagnostikované poruchy správania s odporúčaním na resocializáciu. Úrad vzápätí žiadal súd o nariadenie predbežného opatrenia a nariadenie výchovného opatrenia. Vo veci predbežného opatrenia súd návrhu vyhovel. Počas pobytu v zariadení sa T. predávkoval liekom Neurol, následne musel byť hospitalizovaný. O mesiac okresný súd rozhodol o nariadení výchovného opatrenia formou pobytu v zariadení. Z protokolu nie je zrejmé, kde a ako sa maloletý dostal v zariadení k silným a potencionálne nebezpečným liekom. Zariadenia pre drogovo závislých musia pamätať na ochranu svojich klientov, najmä ak sú nimi maloleté deti, preto má zariadenie dôsledne dozerať na to, aby lieky a všetky potencionálne zneužité chemické látky boli dobre zabezpečené. V prípade, že tomu tak nie je, zariadenie neplní svoj preventívny ani ochranný účel. Z protokolu nie je zrejmé, ako bola táto situácia komunikovaná s úradom, so súdom a so zákonnými zástupcami maloletého, keďže podľa týchto informácií bol T. v starostlivosti zariadenia, teda v chránenom prostredí práve preto, aby sa mu v domácom prostredí nič podobné nestalo. Ak zariadenie neplní svoju primárnu úlohu, účel takéhoto pobytu je pre maloletého neprínosný, prípadne až nebezpečný. Ak sa v zariadení stane, že maloletý klient musí byť pre otravu liekmi hospitalizovaný, je to mimoriadna udalosť, ktorú treba podľa zmluvy hlásiť Ústrediu práce, sociálnych vecí a rodiny. Nemáme vedomosť, že zariadenie takéto hlásenie vykonalo, nakoľko toto hlásenie nebolo súčasťou zložky dieťaťa ani na ústredí práce nás počas poslaneckého prieskumu o tom neinformovali. Spoločným znakom informácií z vyššie spomínaných dvoch spisov je, že obe deti boli zariadeniu zverené priamo rodičmi, a to na dobrovoľný pobyt, a úrad zrejme na podnet zariadenia žiadal súd o predbežné opatrenie a z dobrovoľného pobytu klienta sa stal pobyt nariadený. Ďalším spisom, ktorý je obsahom protokolu, je spis maloletej N. Maloletá bola do zariadenia umiestnená v septembri 2014 na základe predbežného opatrenia. V novembri bola úradom vykonaná návšteva a pohovor s maloletou a z dôvodu vírusového ochorenia bola maloletá prepustená na dlhšiu dobu do domáceho ošetrenia. V januári 2015 bola vyšetrená zmluvným psychiatrom zariadenia, diagnostikoval poruchy psychiky a správania. Vo februári bola opäť prepustená do domáceho liečenia, v marci 2015 rozhodol súd o výchovnom opatrení v trvaní 18 mesiacov. V správe je uvedené, že v zariadení počas návštevy školy recidivovala, po čom bola návšteva školy upravená. V apríli úrad uskutočnil návštevu, no maloletá bola na terénnej terapii v Ráztoke. V auguste 2015 podáva matka na okresný súd návrh na vydanie predbežného opatrenia o prerušení pobytu maloletej v zariadení. Dôvod uvádza sexuálne zneužitie maloletej v resocializačnom stredisku. Úrad uvádza, že o tom nemal žiadnu vedomosť, súd návrh zamietol. V protokole sa uvádza, že maloletá bola do konca kontrolovaného obdobia PN. V súvislosti so spisovou zložkou maloletej kontrolný úrad zistenia len konštatuje, v protokole nijak nenamieta, že maloletá, nad ktorou bolo rozhodnutie súdu o výchovnom opatrení, trávila podstatnú časť nariadeného pobytu v domácom ošetrení. Po rozhodnutí súdu o výchovnom opatrení pobytovou formou zariadenie musí byť schopné poskytovať dieťaťu aj zdravotnú starostlivosť v plnom rozsahu a mať podmienky aj na rekonvalescenciu klientov. Kontrolná skupina si nepýtala vysvetlenie tejto neštandardnej situácie a nepýtala sa, prečo zariadenie umožnilo napriek rozsudku zdržiavať sa maloletej doma. V protokole nie je uvedené, či zariadenie hlásilo ústrediu túto mimoriadnu udalosť, teda opustenie zariadenia, tak ako mu ukladá zmluva. V protokole sa neuvádza, aké opatrenia indikovalo ústredie a úrad, aby zamedzili mareniu súdneho rozhodnutia. Kontrolná skupina sa nedopytovala, ako zariadenie naložilo s financiami, ktoré dostáva na deň a dieťa za obdobie, kedy sa maloletá dlhodobo nezdržiavala v zariadení. Na doplňujúcu otázku vedenia ústredie poslaneckému prieskumu odpovedalo, že túto situáciu ani dodatočne neskúmali a nemajú vedomosť o tom, ako zariadenie nakladalo s verejnými financiami viazanými zmluvou, a nevedia odpovedať na otázku, či tieto financie zariadenie vrátilo. Protokol neuvádza, že by sa kontrolná skupina dopytovala na podrobnosti súvisiace s uvádzaným sexuálnym zneužívaním. Keďže je už verejne známe, že riaditeľ zariadenia bol o sexuálnom zneužití maloletej N. informovaný, chýba v zložke hlásenie o mimoriadnej udalosti, ktoré mu ukladá zmluva. Je predpoklad, že takéto hlásenie na ústredie práce nevykonal. V doplňujúcich otázkach som sa v rámci poslaneckého prieskumu pýtala, či má vedenie ústredia vedomosť o tom, že by niekto z ich zamestnancov, prípadne zamestnancov zariadenia podával vo veci sexuálneho zneužitia trestné oznámenie. Podľa ich vyjadrení vedenie ústredia, kontrolná skupina ani generálny riaditeľ ústredia trestné oznámenie nepodával. Nemali vedomosť o tom, že by trestné oznámenie podali zamestnanci alebo vedenie zariadenia. S vyššie uvedenými informáciami som konfrontovala matku maloletej. Podľa nej sa väčšina uvedených informácií nezakladá na pravde. Kolíznu opatrovníčku informovala o sexuálnom zneužití svojej dcéry krátko nato, ako sa to sama dozvedela, čo je december 2014. V tejto komunikácii podľa matky kolízna opatrovníčka označila maloletú hanlivými výrazmi, aj na základe tohoto jej postoja podávala matka trestné oznámenie vo veci zneužitia právomoci verejného činiteľa. Podľa výpovede jej dcéry diagnostika u zmluvného psychiatra zariadenia trvala približne päť minút a je vylúčené, že by prebiehalo testovanie, pri ktorom by mohlo byť preukázané, že maloletá trpí poruchami psychiky a správania. Takéto diagnózy nepotvrdili ani iní špecialisti, ku ktorým maloletá ambulantne dochádzala. Podľa vyjadrenia matky je nepravda, že maloletá začala hneď po nástupe do zariadenia navštevovať základnú školu. Naopak, matka namietala, že napriek povinnej školskej dochádzke nie je dieťaťu umožnené navštevovať školu, čo podľa matky môže potvrdiť aj vedenie školy. Školu začala navštevovať až po incidente so sexuálnym zneužitím, kedy návštevu školy vedenie zariadenia povolilo, aby vyšlo matke v ústrety a naklonilo si jej priazeň. Podľa matky je rovnako vylúčené, že by v tomto krátkom období recidivovala, nakoľko to potvrdzujú vyšetrovania a testovania v centre drogových závislostí v Bratislave, kam ambulantne s dcérou dochádzala. Výsledky vyšetrení a testovaní predložila a disponujem kópiami týchto dokumentov. Z uvedeného vyplýva, že jednoduchým dopytovaním sa dá zistiť súlad so zaznamenanými informáciami či už v protokole, alebo v spisovej dokumentácii klientov. V prípade skutočného záujmu o objektivizovanie skutočnosti je nutný kontakt s klientom, prípadne inými osobami, ktoré môžu informácie rozšíriť, doplniť alebo vyvrátiť. O kontrolu objektívnosti informácií uvedených v spisovej dokumentácii zariadenia sa kontrolný orgán ani nepokúšal. Z uvedeného tiež vyplýva, že tak ako v predchádzajúcich dvoch prípadoch bola aj táto klientka označená pracovníkmi zariadenia za recidivujúcu, a to v rámci pobytu v zariadení. To buď znamená, že zariadenie neplní svoj ochranný účel, alebo je možné, že zariadenie fabrikuje informácie o recidíve svojich klientov, ktoré prostredníctvom kolízneho opatrovníka dokladá ako listinný dôkaz k súdnym konaniam, na základe ktorých súd rozhoduje o výchovnom opatrení a jeho dĺžke. V takom prípade by išlo o závažné okolnosti nasvedčujúce tomu, že zariadenie neplní svoj účel. Zmluva medzi zariadením a ústredím ako poskytovateľom finančného príspevku obsahuje túto formuláciu: „Príjemca sa zaväzuje poskytovateľovi bezodkladne písomne oznamovať mimoriadne udalosti v prípade, ak nastanú v priebehu platnosti a účinnosti tejto zmluvy súvislosti so zabezpečením starostlivosti o deti umiestnené na základe rozhodnutia súdu do zariadenia príjemcu (napr. útek, vyhlásenie pátrania, ublíženie na zdraví, podozrenie zo spáchania trestného činu dieťaťom, podozrenie zo spáchania trestného činu na dieťati, živelné pohromy, úmrtie dieťaťa).“ Ak v tejto veci vedenie zariadenia neposkytlo hlásenie ústrediu práce, čím závažným spôsobom porušilo zmluvné podmienky, čoho dôsledkom malo byť zrušenie zmluvy. Kontrolná skupina neuviedla tieto skutočnosti vo svojich záveroch z kontroly, ústredie voči tomu postupu ničím nenamietalo. Bližšie sa na sexuálne zneužitie nedopytovalo riaditeľa zariadenia ani iných zamestnancov zariadenia, pričom podnet, na základe ktorého bola vyvolaná kontrola, obsahoval informácie týkajúce sa práve sexuálneho zneužívania maloletých a predmetom kontroly bolo aj vykonávanie opatrení sociálnoprávnej ochrany. Ďalšou spisovou zložkou bol spis maloletej R. Z protokolu: Maloletá bola do zariadenia prijatá v marci 2015. Matka prevzala dieťa späť do svojej starostlivosti po mesiaci pobytu maloletej v zariadení po tom, čo sa dozvedela, že jej dcére mal byť na pobytovom výlete podaný zamestnancom resocializačného strediska alkohol a následne s ňou mal vykonať súlož. O tejto veci informovala orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, príslušný úrad, a podala trestné oznámenie na OO PZ. Rovnako informovala súd, ktorý následne zrušil výchovné opatrenie. Doslovná citácia z protokolu o kontrole, o intervencii úradu znie: „Orgán sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately telefonicky kontaktoval resocializačné zariadenie, ktoré podľa vyjadrenia úradu k zamestnancovi zaujal ochranársky postoj. Dňa (...) vykonal úrad osobný pohovor s matkou maloletej a maloletou.“ Orgán sociálnoprávnej ochrany uvádza, že neskôr v rámci výkonu opatrení sa maloletá niekoľkokrát zmienila o častom verbálnom ponižovaní zo strany zamestnancov zariadenia. Z uvedeného vyplýva, že o sexuálnom zneužití maloletej bolo informované vedenie zariadenia Čistý deň, nakoľko táto informácia sa nachádzala v zložke maloletej, a na základe tejto mimoriadnej situácie matka prevzala dieťa do svojej starostlivosti. Následne súd svojím rozhodnutím zrušil predbežné opatrenie. Počas poslaneckého prieskumu vedenie zariadenia odmietalo odpovedať na otázku, či vo veci podozrenia zo znásilnenia podali trestné oznámenie. Rovnako odmietli odpovedať na otázku, či v zmysle platnej zmluvy s ústredím hlásili túto mimoriadnu udalosť bezodkladne ústrediu práce. Predpokladom je, že mimoriadnu udalosť napriek povinnosti vyplývajúcej zo zmluvy nenahlásili, nakoľko ústredie práce nám o tom nevedelo poskytnúť žiadnu informáciu ani písomnú dokumentáciu. Nenahlásenie podozrení o závažnej trestnej činnosti zakladá okrem iného aj na vyvodenie trestnoprávnej zodpovednosti a nakoľko nie som informovaná o tom, či začali orgány činné v trestnom konaní konať aj bez podnetu, budem podávať v tejto veci trestné oznámenie pre podozrenie zo spáchania trestného činu podľa § 340 zákona 300/2005 Trestného zákona. Porušenie platnej zmluvy medzi zariadením a ústredím práce o vykonaní opatrení je závažným dôvodom pre odstúpenie zmluvy zo strany ústredia. Trestný čin spáchaný na dieťati je mimoriadnou udalosťou, ktorú zmluva explicitne uvádza ako jednu zo situácií, ktoré je nutné hlásiť ústrediu práce. O týchto závažných podozreniach bol informovaný aj úrad práce v úlohe opatrovníka, ktorý podľa záznamu prešetroval situáciu, no uspokojil sa s tým, že do záznamu uviedol, že zariadenie zaujalo k svojmu zamestnancovi ochranársky postoj. Podnet na prešetrenie na ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny úrad práce nepodal. Kontrolná skupina sa zoznámila s informáciami zo zložky maloletej a uviedla ich do protokolu formou konštatácie, pričom na informácie v záveroch o kontrole ničím nenadviazala. Situáciu ďalším dopytovaním neprešetrovala a v protokole ani neuvádza sankcie, prípadne nenariaďuje žiadne preventívne opatrenia. Vedenie ústredia bolo formou protokolu informované o tom, že v zariadení sa mali odohrať mimoriadne udalosti, ktoré ústredie nenahlásilo. Počas poslaneckého prieskumu reagoval generálny riaditeľ ústredia na priamy dopyt o tom, či po oboznámení sa s protokolom podával úrad alebo on sám trestné oznámenie vo veci znásilnenia a sexuálneho zneužívania maloletých v zariadení. Na túto otázku odpovedal jednoznačne, že nie, ani úrad, ani on sám trestné oznámenia v tejto veci nepodával. Generálny riaditeľ ústredia odpovedal na otázku o tom, aké opatrenia vykonalo ústredie práce ako kontrolný a metodický orgán po oboznámení sa s protokolom. Jeho odpoveďou bolo, že protokol z kontroly odoslali akreditačnej komisii na posúdenie. Pričom z protokolu o výsledkoch kontroly zo strany 11, kde je rozdeľovník, je zrejmé, že správa odišla zariadeniu Čistý deň, Ústrediu práce, sociálnych vecí a rodiny, odbor kontroly, a ústrediu, odboru OVO. A správa teda nebola zaslaná akreditačnej komisii ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, i keď bolo kontrolou preverené, že zariadenie porušilo niekoľko závažných ustanovení zákona, ktoré môžu viesť k zrušeniu akreditácie. Ústredie napriek závažným zisteniam výsledky kontroly nezaslalo ani ministerstvu práce. Ústredie práce vo veci podozrení zo sexuálneho zneužívania a sexuálneho násilia na maloletých žiadnym spôsobom nekonalo, nevydalo žiadne usmernenie pre zariadenie, situáciu bližšie neprešetrovalo a nevykonali žiadne opatrenia na zamedzenie ohrozenia maloletých. Pripomínam, že kontrola začala na podnet, ktorý obsahoval podozrenia zo sexuálneho zneužívania maloletých v zariadení Čistý deň, preto bolo jej povinnosťou zamerať sa dôsledne na preverenie tohto podnetu a vykonať opatrenia na ochranu maloletých. Z hľadiska skúmania zameraného na ohrozenie detí konštatujem, že rešerš, ktorý k jednotlivým spisom detí zaprotokolovala kontrola, poskytuje indície, ktoré bolo náležité riešiť pohovorom s klientmi a kolíznymi opatrovníkmi detí a objektivizovať a rozširovať výpovede týkajúce sa kvality života klientov v zariadení a dodržiavaniu práv dieťaťa. Napriek tomu, že kontrola tieto podozrenia verifikovala prostredníctvom spisovej dokumentácie maloletých, nevyvodila žiadny záver a vôbec sa nimi nezaoberala. Ďalšie zaprotokolované nedostatky v spisovej dokumentácii sú nedostatky v individuálnych resocializačných plánoch. Podľa zákona má resocializačné stredisko vypracovať za účasti klienta individuálny resocializačný plán. No ale z kontroly v protokole je, že dlhodobý resocializačný plán klienta je totožný u všetkých kontrolovaných spisových zložiek. Individuálny resocializačný plán! Metódy práce s klientom sú totožné u všetkých kontrolovaných zložiek detí. Psychologická starostlivosť. Podľa § 48 zariadenie zabezpečí vykonávanie resocializačného programu, ktorého súčasťou je aj psychologická starostlivosť. Kontrolná skupina v protokole uvádza, že hárky klientov vedené psychológom zariadenia im neboli poskytnuté, že psychológovia, ktorí v zariadení pracovali, si ich po skončení pracovného pomeru vzali so sebou. Spisová dokumentácia klienta je majetkom zariadenia a obsahuje citlivé informácie o psychickom stave detí, a preto je nemysliteľné, aby si bývalí zamestnanci časti zložiek odnášali. Poslanecký prieskum sa dopytoval členky kontrolnej skupiny, či sa s takýmto vysvetlením uspokojili. Pani psychologička na otázku odpovedala, že sa s takýmto vysvetlením neuspokojili, situáciu považovali za krajne neštandardnú a žiadali, aby boli hárky klientov predložené kontrolnej skupine. Podľa jej vyjadrenia vyzývali zariadenie trikrát s rôznym časovým odstupom, ale zariadenie na ich výzvy nereagovalo, hovorí kontrolná skupina ústredia práce. Kontrolná skupina ďalej zistila, že tri mesiace počas sledovaného obdobia nebol v zariadení zamestnaný žiaden psychológ. Takáto situácia je vzhľadom na zákonné povinnosti zariadenia neprípustná a v rozpore so zákonom. Po pohovore s psychologičkou zariadenia a riaditeľom zariadenia kontrolná skupina v protokole konštatuje, že poradensko-psychologická práca s klientmi nie je realizovaná. Záver kontroly teda bol, že zariadenie porušilo zákon tým, že nezabezpečovalo psychologickú starostlivosť o klientov, rovnako porušilo zákon tým, že raz za tri mesiace nevyhodnocovalo priebeh resocializačného plánu s kurátorom. Kontrolovaný subjekt vyjadril námietky k protokolu, kde namietali, že nie je spôsobilý vynucovať si spoluprácu s kurátormi. V námietkach tiež zariadenie nesúhlasí s tým, že počas troch mesiacov nemali v rozpore so zákonom v zariadení zamestnaného psychológa, a uvádzajú, že riaditeľ Peter Tománek túto starostlivosť zabezpečoval. Na otázku poslaneckého prieskumu o tom, či má riaditeľ Tománek odborné vysokoškolské vzdelanie v oblasti psychológ, nám nevedel generálny riaditeľ ústredia práce odpovedať. Ďalšou otázkou bolo, či mal riaditeľ pracovné zaradenie psychológ, nakoľko podľa zákona mal zmenu pracovného zaradenia hlásiť akreditačnej komisii, a teda či túto zmenu v pracovnom zaradení hlásil. Takéto hlásenie vyžaduje od akreditovaných subjektov zákon. Generálny riaditeľ Valentovič povedal, že jemu nie je známe a ani ústrediu nie je známe, či a ako hlásilo vedenie zariadenia zmeny na pozíciách v zariadení. Ďalšou otázkou bolo, či im boli predložené pracovné zmluvy zamestnancov, z ktorých by bolo jednoznačné, či riaditeľ Tománek pôsobil v zariadení ako psychológ. Generálny riaditeľ odpovedal, že kontrolóri kontrolujú nakladanie s financiami prostredníctvom účtovníctva, a teda či skutočne 70 percent výdavkov tvoria mzdové náklady. Z účtovníctva však nie je zrejmé, ktorí ľudia v zariadení pracujú a koľko ich je. V týchto údajoch vidia celkovú sumu vynaloženú na mzdové náklady. Keď sme namietali, že táto informácia je len druhotná daňová informácia, treba sa v prvom rade dopytovať po pracovných zmluvách a prihláškach do poisťovne, povedal nám štátny zástupca Ondruš tak, že kontrola nie je oprávnená kontrolovať pracovné zmluvy. To však nie je pravda a na túto námietku Branislav Ondruš odpovedal tak, že on nepozná zákon o kontrole. Keď si poslanecký prieskum žiadal od štátneho zástupcu preveriť, či je riaditeľ Tománek vzdelaním a pracovným zaradením psychológ, toto nám prisľúbil s tým, že nás bude písomne informovať, čo aj urobil. Informoval nás, že akreditačná komisia mu oznámila, že preverenie tejto informácie je súčasťou procesu odňatia akreditácie resocializačnému stredisku Čistý deň a akreditačná komisia nemôže zverejňovať čiastkové zistenia, avšak po skončení správneho konania nás bude informovať o tom, či pán riaditeľ má príslušné vzdelanie na výkon odbornej činnosti psychológa a či bol ako psychológ zaradený v personálnej matici v spornom období. Doposiaľ nám takáto informácia neprišla. Z uvedeného vyplýva, že skutkový stav do tejto chvíle nikto nepreveroval. Ústredie práce ani ministerstvo si tieto dôležité informácie nezisťovali a situácia sa preverovala až na podnet poslaneckého prieskumu. V súvislosti s kontrolným zistením o tom, že psychologické správy klientov odnášali zo zariadenia jednotliví psychológovia, ktorí v zariadení pracovali, treba uviesť, že ak teda riaditeľ Tománek deklaroval v námietkach, že počas celého obdobia pôsobil v zariadení ako psychológ, je argument, že psychológovia odnášali správy o klientoch, nezmyselný, nakoľko v takomto prípade musel za obdobie troch mesiacov odniesť psychologické správy klientov on sám. Ďalšia zamestnankyňa na pozíciu psychológa bola po určitom čase prijatá na obdobný pracovný pomer opäť do tohto zariadenia, čo znamená, že by po návrate zrejme vrátila chýbajúce spisy klientov späť do zložiek, nakoľko počas kontroly bola zamestnaná priamo vtedy ako psychológ. Je teda pravdepodobné, že psychologické správy, ktoré od zariadenia požadovala kontrola, nikdy neexistovali. Čistý deň v námietkach protokolu o vykonaní kontroly uvádza, že sa s týmto nálezom nestotožňuje, nakoľko riaditeľ zariadenia je psychológom a tieto služby poskytoval klientom on. Kontrolná skupina ústredia však skutočnosť nepreverovala a bez preverenia skutkového stavu akceptovala námietku. Na základe preskúmania tejto informácie si dovoľujem konštatovať, že zariadenie Čistý deň kontrolnú skupinu zavádzalo. Riaditeľ zariadenia Peter Tománek podľa centrálneho registra záverečných prác nemal v kontrolovanom období ukončené vysokoškolské vzdelanie z odboru psychológia, teda nemohol poskytovať klientom odbornú pomoc. Z centrálneho registra záverečných prác je zrejmé, že Peter Tománek odovzdal záverečnú prácu v apríli 2015, z čoho vyplýva predpoklad, že bakalárske štúdium v študijnom odbore psychológia mohol ukončiť najskôr v júni 2015. Diplomová práca Petra Tománka v študijnom odbore psychológia na portáli nie je uvedená, z čoho vyplýva, že do dnešného dňa nemôže mať ukončené vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v danom odbore. Nespĺňa teda odborné kvalifikačné predpoklady k tomu, aby v sledovanom období, kedy kontrolná skupina konštatovala, že zariadenie nemá psychológa, čiže máj – júl 2015 vykonával psychologickú pomoc a poradenstvo klientom zariadenia. V zmysle zákona 305/2005 je akreditovaný subjekt povinný hlásiť akreditačnej komisii do ôsmich dní všetky rozhodujúce skutočnosti, ktorými sú aj zmeny v zamestnaneckej matici. Zariadenie nepodalo akreditačnej komisii hlásenie o tom, že prestalo poskytovať klientom psychologické služby, na ktoré mu bola udelená akreditácia. Zariadenie nehlásilo akreditačnej komisii ani zmenu zamestnaneckej matice v zmysle tom, že zamestnáva riaditeľa Petra Tománka ako psychológa zariadenia. Je predpoklad, že takéto hlásenie nevykonalo z dôvodu, že Peter Tománek v sledovanom období nespĺňal požadované kvalifikačné predpoklady, a teda takáto zmena zamestnaneckej matice by nebola akreditačnou komisiou schválená. Peter Tománek nebol kvalifikovaný na výkon takejto práce a nebol na tento výkon ani v pracovnom, ani v obdobnom pomere. Takže zhrnutie: Vybraná spisová dokumentácia štyroch detí, chýbajú v nich vyhodnotenia individuálnych resocializačných plánov raz za tri mesiace. Chýba aj dokumentácia, rodný list, sociálna správa od ÚPSVaR. Chýbajú psychologické správy. Na deviatej strane je uvedené, že psychológovia si ich vzali so sebou. Z toho vyplýva, že Čistý deň nezabezpečil ochranu osobných údajov. Individuálne resocializačné plány nie sú založené v spisovej dokumentácii. Resocializačný program, čiže ôsma strana z protokolu, úplne chýba. Psychologická starostlivosť nie je jasná, pretože chýbajú záznamy o diagnostike, intervencii a spolupráci s ďalšími pracovníkmi. Zariadenie nemalo psychológa. V závere z kontroly, strana 10, je konštatovanie, že Čistý deň porušil ustanovenie § 47 ods. 3, nezabezpečenie psychologickej starostlivosti, § 63 ods. 7, nevyhodnocoval raz za tri mesiace resocializačný proces, porušil zákon o ochrane osobných údajov, psychologické dokumenty si vzali odídení psychológovia, porušil zákon o archivácii a tiež porušenie § 83 ods. 5a, ochrana osobných údajov, a b, do ôsmich dní nahlásiť všetky zmeny a aj to, že sú bez psychológa, nakoľko jeho neprítomnosť je dôvod na odňatie akreditácie. Závery kontroly z pohľadu rešpektovania práv a právom chránených záujmov dieťaťa: Ku kvalite života klientov zariadenia sa kontrolná skupina v protokole nevyjadrovala a to i napriek tomu, že kontrolou reagovalo Ústredie práce, sociálnych vecí a rodiny na podnet o možnom páchaní sexuálneho zneužívania a násilia. Ústredie disponovalo aj vyššie spomínanými podnetmi, ktoré poukazovali na hrubé a ponižujúce zaobchádzanie a zanedbávanie zdravotnej starostlivosti. Kontrolná skupina nevykonala rozhovor s klientmi ani s kurátorkami detí a to napriek tomu, že všetky štyri náhodne vybrané spisy vykazujú známky toho, že maloletí neboli dostatočne chránení v zariadení, kde mali súdom nariadený pobyt, a tam prišli k ujme. Ústredie práce na základe zistení nevykonalo žiadne sankčné ani preventívne opatrenia. Ministerstvo práce nereflektovalo na svoju povinnosť vyplývajúcu zo zákona 305/2005 podľa § 85 ods. 1 písm. a) „Ministerstvo zruší akreditáciu, ak je akreditovaným subjektom, jeho štatutárnymi zástupcami, zodpovednou osobou alebo inými zamestnancami, alebo spôsobom činnosti, spôsobom vykonávania opatrenia, metódy, techniky a postupu, na ktoré bola udelená akreditácia, ohrozený život a zdravie dieťaťa, jeho priaznivý psychický vývin, fyzický vývin a sociálny vývin alebo môže byť ohrozený život a zdravie dieťaťa alebo jeho priaznivý psychický vývin, fyzický vývin a sociálny vývin.“ Ministerstvo práce na základe kontrolných zistení nezačalo ani konanie o zrušení akreditácie podľa ods. 2. Ministerstvo práce začalo konanie o zrušení akreditácie až na základe rozhodnutia akreditačnej komisie po medializovaní výpovedí klientov zariadenia a ich rodičov. Takýto prístup je v príkrom rozpore s ochranou práv a právom chránených záujmov maloletých detí. Maloletí boli súdnym rozhodnutím zverení do starostlivosti štátu, ktorý má povinnosť chrániť ich život, zdravie a priaznivý psychický, fyzický a sociálny vývin. Štát prostredníctvom ministerstva práce zodpovedá za zariadenie, ktorému udelilo ministerstvo akreditáciu, čím ho uznalo spôsobilým vykonávať opatrenia sociálnoprávnej ochrany. Štát svoju kontrolnú funkciu nezvládol, čím uviedol maloletých do ohrozenia. Výsledky a zistenia poslaneckého prieskumu zaslal Výbor Národnej rady pre ľudské práva a národnostné menšiny ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny. V súvislosti s touto kontrolou vyšiel nedávno rozhovor s dvoma zamestnankyňami Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny. Tie svedčia o tom, že vedenie ústredia práce ich tlačilo k tomu, aby kontrola prebehla iba pro forma. Vedenie Čistého dňa s nimi nespolupracovalo. Protokol o výsledku kontroly bol vraj na pokyn ich nadriadených pozmeňovaný. V súvislosti s poslaneckým prieskumom malo vedenie ústredia práce tlačiť na zamestnancov, aby sa naučili naspamäť nimi predpísané odpovede. Neviem si predstaviť, ako vyzeral predmetný protokol pred týmto zásahom, keď i v takejto konečnej podobe obsahuje tak závažné zistenia. Z výpovedí zamestnankýň Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny vyplýva, že vedenie rezortu malo eminentný záujem na tom, aby zariadenie udržalo, a to za každú cenu. Upozorňujem, že kontrola prebehla pred medializáciou prípadu, a preto je verným obrazom toho, ako sa ministerstvo práce nezodpovedne, nebezpečne a neprijateľne stavia k závažným zisteniam týkajúcim sa ochrany práv maloletých. Dňa 14. 9. sa akreditačná komisia uzniesla na tom, že odporúča ministerstvu práce, aby odňalo zariadeniu akreditáciu. Niekoľkokrát sme ministra Jána Richtera verejne vyzývali, aby rešpektoval rozhodnutie svojej odbornej komisie a aby zariadeniu akreditáciu zrušil. Nestalo sa tak. Od tých chvíľ ma spontánne kontaktovali bývalí klienti a zamestnanci zariadenia Čistý deň, pretože ich táto situácia poburovala. Kontaktovali ma mailami, telefonicky, ale i osobne. Budem citovať z niektorých ich výpovedí. Bývalý klient hovoril: „Prekvapili ma fyzické tresty. Hneď v druhý deň som dostal 400 klikov. Stáli pri nás vkuse. Kliky nám odpočítavali. Ja som bol nový, nemal som ani dostávať sankcie. Postavil som sa na obede od stola, chcel som si len zobrať papriku a hneď mi dali 400 klikov. Musel som odísť od obeda a potom sme to na komunite riešili. Terapeut hovoril, že či som debil, že ako si to predstavujem postaviť sa od stola. Potom som ešte takú sankciu dostal, že dva týždne som musel každému vykať, a to som tam bol druhý deň. 400 klikov za pár minút, že aby som vôbec mohol dojesť. Ale pán Tománek dával aj tisíc klikov. Terapeut (meno) hovoril, že to nie je nič, že to jeho babka urobí s prstom v riti. Bežne mi terapeut povedal, že som kokot. Hrozný prístup. Stále tam nadávali. Keď ma priviezli od kurátorky do Galanty do Čistého dňa, nemal som so sebou žiadne veci, oblečenie, nič. Tam sa nedalo skontaktovať s rodičmi, aby mi niečo priniesli alebo že povedať, kde som. Povedali, že oni nemajú telefonické dni. Ale aj keď potom boli telefonické dni, tak sme nemohli hovoriť s rodičmi, mohli sme len s terapeutom, nadiktovať mu na papier, že čo im odkazujeme a oni im to asi do telefónu prečítali. A keď rodičia telefonovali nám, tiež nemohli s nami rozprávať. Terapeut si to napísal na papier a keď bola komunita, tak to čítal nahlas pred všetkými. Hneď mi vystrihali hlavu dohola po príchode. Psychiater sa ma opýtal, ako sa mám. Povedal mi, že odtiaľ odídem najskôr v osemnástke, keď budem robiť problémy, tak v devätnástke, a že keby som ušiel, aj tak ma chytia. Terapeut si zo mňa robil srandu, že mi bude pozerať na vtáka, keď mi budú robiť testy. Dievčatá hovorili, že je to normálne, že na nich sa pozerajú tiež terapeuti chlapi, keď robia testy, a pritom by tam mala byť žena. A pätnásti sme boli spolu na izbe. Boli tam samé postele, len jeden stôl a stolička. Nižšie fázy boli v tejto izbe na tejto šestnástke. V sprche sme nemohli byť viac ako tri minúty. Sprchovali sme sa v ľadovej vode, po troch minútach nás vyhodili nasilu zo sprchy. To bola taká funkcia, že záchody a sprchy, ktorí mali tú funkciu, museli to čistiť a aj nás vyhadzovať a kontrolovali nás. Voľno sme žiadne nemali, ani na učenie do školy. Keď sme chceli cvičiť, tak len v čase hygieny, to bola jedna hodina – od piatej do šiestej, vtedy som mohol ísť cvičiť, takže potom som musel hygienu stihnúť za 15 minút. Raz sme mali pracovku a mali chalani rúbať strom a pobili sa pri tom a jeden si tam zlomil prst a terapeuti povedali, že oni s ním nepôjdu do nemocnice, že to sú papierovačky, a povedali, že nech mu to z klientov dakto napraví. Kázali to mne, že nech mu ten zlomený prst potiahnem. Potom o dva dni, keď už to mal celé opuchnuté, že ani s inými prstami nevedel hýbať, až po dvoch dňoch ho zobrali k doktorovi. Riaditeľ zobral nás ráno do Javorinky. Tam mal riaditeľ velikánsku záhradu a tam sme museli okopávať a zbierať zemiaky. Od rána, ôsmej, do šiestej do večera sme museli zbierať, všetci sme boli zhoretí, nikde sa nedalo ani na chvíľu schovať, ani krém na opaľovanie nám nedali. A keď prišla Tománková, robila si srandu, že už ani na dovolenku nemusíme ísť, takí sme opálení, ale my sme boli spálení tak, že ani spať sme potom nemohli. Riaditeľa sme nemohli oslovovať. Povedali, že ho nemôžeme pristaviť na chodbe ani nikde. Mali sme hovorcu, ktorý sa musel najprv spýtať terapeutov, či sa s ním môžeme rozprávať. Keď tam riaditeľ prišiel, tak len prišiel vynadať, že sme kokoti a feťáci prijebaní. Mali sme mu hovoriť Tomčo. Sme sa v pravidlách naspamäť museli učiť...“ (výkriky z pléna) ... „aké má obľúbené jedlo, museli sme sa v pravidlách učiť, aké má obľúbené jedlo (výkriky z pléna), palacinky a praženicu...“ (Výkriky z pléna, prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)