R. Madej, poslanec: (2005-06-28):
A teraz ku kapitalizačnému pilieru. Proste, jednoducho, pán minister, nie je pravda a keď treba, môžeme zobrať zákon o sociálnom poistení a môžeme si ho čítať od slova do slova a tam je jasne napísané to, čo povedal poslanec Fico, jasnou rečou povedané. A ja to nechcem opakovať, ale jasne povedané, že len do výšky 50 % zostatku Sociálneho fondu, tam sa nehovorí o tom, aký bude zostatok, momentálne je nulový a v budúcnosti očakáva sa, že všetky peniaze, ktoré budú potrebné na druhý pilier, budú zo Sociálnej poisťovne používané na krytie dlhu z druhého piliera. A teraz k číslam, aby bolo jasné, čo sme schválili v kapitalizačnom pilieri. Ak dnes je prihlásených do druhého piliera už takmer milión ľudí, tak ročne, a to je, by som povedal správa, ktorú dávalo ministerstvo financií, je jasné, že to bude stáť tento štát približne plus mínus cca 18 miliárd slovenských korún. Ak si to napočítame do 35 až 40 rokov, ako táto reforma bude prebiehať, tak si kľudne môžeme spočítať, že to bude viac ako 500 miliárd slovenských korún. Aby ste mali jasnú predstavu, príjmy štátneho rozpočtu sú na úrovni 260 miliárd slovenských korún. Je to dvojnásobná výška príjmov, ak by som vychádzal z príjmov v roku 2005, plánovaných príjmov roku 2005. Ten štát na to má odložené peniaze z privatizácie Slovenského plynárenského priemyslu vo výške 65 miliárd po zhodnotení peňazí v Národnej banke, aj keď si to myslím, že to je len prevod z jedného vrecka do druhého, kde si štát nejakým spôsobom na úkor straty Národnej banky zhodnocuje peniaze, jednoducho sa navyšujú o úrokovú sadzbu, ktorá tam je. Ale faktom je, že jednoducho my nemáme jasnú predstavu, akým spôsobom bude pokračovať a akým spôsobom sa bude zadlžovať Slovenská republika vo vzťahu k tomuto systému. Je jasné, chápem to, že je to vlastne implicitný dlh, ktorý vznikol v čase, to, že my sme prejedli vlastne dôchodky, ktoré dnes by sme mali vyplácať týmto dôchodcom. Strašenie demografickým vývojom v podstate je absurdné, lebo je jasné, že demografický vývoj nie je príčinou toho, či vytvoríme kapitalizačný pilier a jedine kapitalizačný pilier nie je záchranou dôchodkového systému, to je, čo je preukázané alebo matematicky a ekonomicky zdôvodniteľné. Čo je dôležité, je to, či cena, za ktorú budeme zhodnocovať tieto peniaze a o ktorú budú sa zvyšovať dôchodky v tomto kapitalizačnom pilieri u dôchodkových správcovských spoločnostiach, bude to vyššie zhodnotenie ako to, či by ekonomika generovala vyššie zhodnotenie, čo sa týka týchto peňazí, využitia pre rozvoj ekonomiky v rámci Slovenska. Je to transparentnosť postavenia na tom, či tieto peniaze použijem v kapitalizačnom pilieri a či viem ich transparentne využiť na zlepšenie kondície slovenskej ekonomiky. No musím povedať, že nie, lebo jednoducho podstatná časť pôjde mimo slovenskej ekonomiky a určite nebude priamou pomocou tohto štátu, ktorý, myslím si, že určite bude mať záujem alebo má záujem o to, aby sa investovalo v tejto krajine. Čiže musím povedať, že to, čo dnes je postavené v reforme, v dôchodkovej reforme, potrebuje absolútne, by som povedal vážne zmeny alebo vážne reformné zmeny, ktoré treba nastaviť tak, aby jednoducho prvý pilier bol, mal v sebe zakomponovaný aj ten impulz solidárnosti a druhý pilier treba nastaviť tak, aby jednoducho toto bolo aj z pohľadu bezpečnosti aj z pohľadu efektivity, bolo tak zabezpečené, aby Slovenská republika v konečnom dôsledku na tom neprerábala. Čo sa týka nezamestnanosti, no to, čo bola tu verejná výzva zo strany poslankyne Navrátilovej, myslím, že je absolútne namieste ten rozdiel viac ako 120 000 ľudí, ktorí sa neobjavujú v štatistických údajoch a objavujú sa teda, objavujú sa, ako keby bol prírastok v oblasti zamestnanosti a jednoducho v Sociálnej poisťovni nie sú vykazovaní, jednoducho tých 120 000 alebo viac ako 120 000, to je tá chiméra vylučovania týchto ľudí jednoducho na úrade práce a vytvorenia dojmu, že dnes sa absolútne zvýšila zamestnanosť. No keby sme prirátali týchto ľudí, tak sa pohybujeme niekde na nezamestnanosti, okolo 16-17 %, nie na úrovni 11 %, ako dnes sa chválime, lebo jednoducho sociálne výdavky sa z roka na rok neznižujú. A na záver by som chcel povedať. Ak si myslíme, že sociálna oblasť je významná v tom slova zmysle a dobrá, riešená tak, že my v štátnom rozpočte ušetríme viac ako 6,5 miliárd slovenských korún v sociálnej oblasti preto, lebo nevyplatíme tieto peniaze v oblasti hmotnej núdze a ušetríme viac ako 4,5 miliardy, jednoducho si myslím, že je to devastácia základného modelu sociálno-trhovej ekonomiky na Slovensku. Sociálno-trhovej ekonomiky o tom, aby sme pre ľudí zabezpečili nejaké normálne prežitie, prežitie, ktoré nie je možné pri týchto dávkach hmotnej núdze, ktoré sa hlavne dotýkajú regiónov, ktoré sú viac zaostalé, alebo regiónov, pre ktoré štát neurobil predpolie či už v infraštruktúre alebo v iných náležitostiach, aby zabezpečil jednak rast zamestnanosti a jednak zabezpečil určitým spôsobom vytvorenie pracovných miest, ktoré by boli nejakou, by som povedal, anabázou riešenia problému priemeru sociálnej záchrannej siete. V tejto sociálnej záchrannej sieti sa nachádza čím ďalej, tým viac ľudí a dnes v hmotnej núdzi a ľudí odkázaných na sociálnu záchrannú sieť je viac ako 22 %. Ak je toto meradlom riešenia sociálnej oblasti a miera chudoby, zvyšovania miera chudoby, ak je toto mierou, by som povedal, efektívnosti sociálneho systému, ak je toto, by som povedal, chválením sa, že sme vytvorili precedens výbornými reformami, tak ja si myslím, že práve naopak, my sa musíme vrátiť k tomu, aby sme tými reformami pomohli to, aby títo ľudia, aby ľudia teda by mali mať z týchto reforiem určite úžitok, nie ako je to dnes, že je to v podstate postavené na nevyváženosti z pohľadu štátu a z pohľadu ľudí. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)