Matovič, Igor, poslanec NR SR (2017-04-07):
Možno si pamätáte kauzu, keď sme tu rokovali o rokovacom poriadku a ja som vtedy pre lepšiu predstavivosť použil príklad toho, aby ste si to vedeli predstaviť, príklad z koncentračného tábora, keď som hovoril o tom, že vlastne si to predstavte, že by bolo takisto, jak keby boli v koncentračnom tábore dva futbalové tímy a jeden by mal kapitána vlastne šéfa koncentračného tábora. Použil som toto slovo ka-pi-tá-na, šéfa koncentračného tábora. Ja som vtedy nechápal, prečo vlastne z obyčajnej metafory Andrej Danko vtedy, vtedy iba kap..., pre mňa z môjho vedomia iba Andrej Danko alebo teda predseda Národnej rady, prečo robí takú vedu, keď hovorím príklad a prirovnal som ho vlastne ku kapitánovi futbalového tímu, ktorý by bol zároveň šéfom koncentračného tábora. Obvinil ma, na výbor napísal, že som svojím prirovnaním urazil náboženské cítenie Židov. Ešte raz, náboženské cítenie Židov. Týmto prirovnaním. Nikde, nech to hľadáte sprava, zľava, zospodu, od vrchu, od hocikiaľ, spredu, zozadu, nikde tam nevidíte náboženské cítenie Židov. Ani samotná Židovská náboženská obec nevyjadrila nejaké takéto pohoršenie, že by som sa dotkol ich náboženského cítenia. S odstupom času však pravda vyšla najavo. Andrej Danko, vtedy v našich očiach len predseda Národnej rady, už v tom čase vedel, že on nie je len taký Andrej Danko, ale on už je kapitán Andrej Danko, a preto sa ho tak mimoriadne dotklo to, že som vtedy ho prirovnával a hovoril som, že by bol kapitánom futbalového tímu v koncentračnom tábore a zároveň šéfom koncentračného tábora. Dnes viem, dnes viem po tomto, jeho malicherné, ješitné naháňanie a vyrábanie problému, ktorý neexistoval, dnes viem tú jeho obrovskú snahu o potrestanie, o pokutovanie a všetko možné, o hádzanie mňa dokopy s fašistami do jedného vreca, lebo jednoducho som trafil klinček po hlavičke. A vtedy si uvedomil, že, hops, o tej jeho hodnosti sa asi už Matovič dozvedel. Ja som, priznávam, vtedy nevedel o nej, nevedel absolútne nič, ani som nechyroval, že by takúto obludnosť, takúto nemorálnu obludnosť, ktorá tak neuveriteľne zdemoralizovala vojakov v armáde, že by predseda Národnej rady a hlavne predseda Slovenskej národnej strany niekedy dokázal spraviť. Nevedeli si to predstaviť ani ľudia, ktorí v armáde teda samozrejme pracujú, ani ľudia, ktorí vedia, o čom je armáda, ktorí vedia, ako si treba zaslúžiť povýšenie. A nevedeli si to predstaviť ani priamo ženy týchto dôstojníkov, ktorí v armáde pôsobia. Dovoľte mi preto prečítať list dôstojníkovej ženy, ktorá sa volá Eva Ohraďanová, ktorá zverejnila v mene ostatných žien dôstojníkov, s ktorými veľakrát teda putujú po Slovensku a na ktorých veľakrát dlhý čas čakajú, keď pôsobia niekde v zahraničných misiách v mene Slovenskej republiky, tak vyjadrila svoje pocity. V liste, v otvorenom liste, ktorý mal neuveriteľné množstvo zdieľaní, čítanosti a lajkov na Facebooku, doslova píše. „Vážený pán Danko, dovoľte, aby som vám predložila názor dôstojníkovej ženy. To, čo ste urobili, je možno v súlade s legislatívou, resp. nikde sa to nezakazuje, možno máte vysokú školu a podpísali ste vyšší rozpočet armáde, svojím povýšením o osem hodností ste však pre mňa morálne padli na úplné dno. V silovom rezorte, akým je armáda, pravdepodobne nenastanú verejné odchody vojakov alebo protestné pochody proti neprávosti, ktorú ste spôsobil. Tento rezort je založený na disciplíne a poslúchaní rozkazov. A práve toto ste zneužili, ponížili a potupili ste každého poctivého vojaka. Hrdíte sa hodnosťou kapitána, teatrálne pritom bozkávate výložky a z úst vám vychádzajú silácke reči o tom, ako ste dokázali svoju príslušnosť k vlasti, že ste pripravený nastúpiť do boja. Skutočnosťou však je, že práve týmto krokom ste sa z priameho boja odpútali, odpratali do bezpečia. S hodnosťou desiatnika by ste v prípade vojnového konfliktu boli pravdepodobne v prvej línii. Naproti tomu s hodnosťou kapitána sa posúvate do pozície veliaceho a vo vašom prípade nanajvýš sediaceho alebo pracujúceho kdesi pri vojenských spisoch. Na velenie totiž nestačí hodnosť, ale predovšetkým prax a skúsenosti. Alebo by ste si po svojej ročnej službe v armáde trúfli v prípade ostrého konfliktu viesť nejakú jednotku? Zobrali by ste si na zodpovednosť životy svojich podriadených? Možno vám to ľudia zožerú, ale ja som manželka dôstojníka, a takých je nás tisíce. Sme ženy, ktoré žijeme mnoho dní v roku bez mužov, ktorí slúžia po nociach, niekedy celé dni mimo domov. Žijeme s rizikom, že nášho muža môžu kedykoľvek jediným rozkazom preveliť do celkom iného mesta. Mnohé z nás majú svojich mužov priamo v misiách a niektoré dokonca opakovane. Ich detí vyrastajú bez otcov a mnohé ženy dôstojníkov o svojich mužov dokonca prišli. Tvrdíte, že neviete, ako sa zmenili hodnosti v armáde. Tak aký ste to vojak? Urazili ste každého vojaka slovenskej armády, no tí vám to vzhľadom na hierarchiu a poslušnosť najavo nedajú, my ale áno. Hanbím sa za vás a za vašu nadutosť a pýchu. Morálny a dôstojný človek by toto nedopustil práve v úcte ku svojej krajine, jej ľudu a v tomto prípade aj vojakom. Na povýšenie o osem hodností ste nemali morálne právo. A ak si robíte zásluhy za to, že z vašej pozície pomáhate armáde Slovenskej republiky a že ste sa zaslúžili o navýšenie rozpočtu do jej rezortu, chcem vám len pripomenúť, že to je vaša povinnosť. Pripájam sa k množstvu iných ľudí a žiadam vás, aby ste hodnosť kapitána vrátili a ospravedlnili ste sa všetkých vojakom Ozbrojených síl Slovenskej republiky.“ Podpísaná Eva Ohraďanová. Tento verejný otvorený list a verejný apel na kapitána Andreja Danka, bohužiaľ, zostal nepovšimnutý. Andrej Danko naďalej arogantne obhajoval slovami, že on si tú hodnosť zaslúži. Toto nemorálne konanie, svoje vlastné, kedy zneužil svoju vlastnú pozíciu, zneužil to, že si dosadil svojho vlastného človeka za ministra obrany a vybavil si u neho hodnosť, je to klasický príklad pohŕdania armádou, je klasický príklad klientelizmu a protekcie, ktorú si vybavil. Tá obrovská vlna nedôvery a nevôle medzi ľuďmi na Slovensku, ktorú tento krok vyvolal, si vyžadovala aj rázny krok od koaličných partnerov. Čo však robili koaliční partneri, keď teda budem menovať iba špičky, Robert Fico či Béla Bugár? Len tichučko šúchali s nožičkami a odbíjali akékoľvek otázky. Ale toto sú práve chvíle, kedy sa treba ozvať a povedať, Danko, spravil si hlúposť, nehraj sa tu na piesočku na kapitána, si obyčajný desiatnik a ani na neho nemáš. Vráť tú hodnosť, lebo demoralizuješ našu armádu. Načo sa tu my snažíme nabudiť hrdosť vo vojakoch, keď ty im ju jedným krokom zoberieš a verejne všetkých vojakov, policajtov či colníkov, ktorí hodnosti v svojej práci majú, keď ich takýmto spôsobom ponížiš. Takéto slová som očakával od Bélu Bugára aj od Roberta Fica. Nedočkali sme sa ich a nevypočuli to verejné volanie. Nechali zakomplexovaného pána, ktorý vedie Národnú radu, aby si užíval zrejme na pyžamku našitých svojich kapitánskych výložiek. Je toto v súlade s tým, čo mala strana SNS na predvolebných bilbordoch, „hrdo, odborne a slušne“? Čo je na tom, prosím vás, hrdé? Skúste mi na tom nájsť čokoľvek hrdé, aspoň jedno písmenko, aspoň „h“, alebo „r“, alebo „d“ alebo „e“! Na tom nie je hrdé absolútne nič, je to zbabelé, arogantné. Čo je na tom odborné, keď si niekto, kto ani, keď sa ho novinár opýta, aké sú vojenské hodnosti, ani ich nevie vymenovať? Keď si takýto človek v rozpore s tradíciami, v rozpore s tým, ako to v armáde funguje, pridelí potajme vojenskú hodnosť a keď ho niekto upozorní na to, že robí obrovskú chybu a demoralizuje armádu, že miesto toho, aby povedal, ľutujem, prepáčte, vraciam, pobozká výložky, lebo ho vyzval k tomu Matovič. Čo je na tom odborné a čo je na tom slušné, sa pýtam? Toto je prejav slušnosti voči tým vojakom, ktorí si to museli odrieť? Dnes som si chcel priniesť sem vizuálnu pomôcku, preto vám ukážem dnes iba čistý papier, ale možno o to viac bude kričiaci, lebo nám kapitán zakázal sem vizuálne pomôcky, aby sme mu nemohli ukazovať zrkadlo. Na tej vizuálnej pomôcke mal byť kapitán Makovník a jeho fotografia. Kto je kapitán Makovník? Možno si dávate otázku, tuto kolega Adamčík sa smeje, možno na tom kapitánovi Makovníkovi, neviem. Kapitán Makovník je človek, ktorý bojoval za nás v Afganistane a jeho obrnené vozidlo vybuchlo na nastraženej míne. Pri tomto čine, nepriateľskom čine v boji zahynul. Tu na tomto papieri mal byť vytlačený, lenže kapitán má strach z tohto zrkadla, takže máte tu čistý papier, ale o to viac do neba volajúci. Kapitán Makovník zahynul za nás za všetkých, za všetkých ľudí na svete, za ktorých bojujú v Afganistane proti teroristom. Teroristi ho odpálili a on tam zomrel. Bol povýšený in memoriam o jednu jedinú vojenskú hodnosť na kapitána. A ja sa pýtam, na tejto druhej strane som chcel mať vytlačeného kapitána Danka, že či teda to je „hrdé, odborné a slušné“? Môžem sa pýtať tu poslancov za SNS, tých pár kúskov, čo tu sú, či je hrdé, odborné a slušné, že kapitán Makovník, ktorý za nás zahynul v statočnom boji na nástražnej míne teroristov v Afganistane, či teda si rovnako zaslúži svoju hodnosť ako kapitán Andrej Danko, ktorý pre armádu neurobil nič a takýmto spôsobom podľa aj listu dôstojníkovej ženy sa skutočnému boju vyhol, lebo si takto zabezpečil teplé miestečko niekde, lebo tí vojaci nie sú samovrahovia, aby kapitána Danka dali veliť svojej jednotke, a ktorý by ich za chvíľku doviezol niekam do pekla. Jednoducho dali by ho, radšej by ho posadili k tým vojenským spisom, alebo by robil kronikára s hodnosťou kapitána, lebo takýto človek bez akýchkoľvek schopností a skúseností nemôže predsa veliť vojenskej jednotke. Čiže keď nám kapitán hovorí o tom, že on týmto krokom vlastne ukázal, že je pripravený bojovať, týmto krokom sa odpratal presne tak, ako píše dôstojníkova žena, do bezpečia. Aby si zabezpečil takú vojnu, ak raz teda bude, čo dúfam, že nebude, akú si zabezpečil počas svojej vojenskej služby, kde po prvom mesiaci zistil, že, hops, aspoň podľa človeka, ktorý bol s ním na vojne, mi písal, že chlapec teda dostával od tých nadriadených alebo tých starších vojakov dostatočne poza uši, lebo tieto diktátorské sklony si chcel aplikovať aj na ostatných tých už starších vojakov, tak mu veľmi rýchlo vysvetlili, že takto to asi nepôjde. Tak rýchlo sa vybavil vojničku na ministerstve. Tam nosil taštičku ministrovi Sitekovi, čiže poskokovi Jána Slotu, a už tam teda takto statočne bojoval za nás, takto si vykonával tú teda vojenskú službu, ktorou sa tak strašne hrdí. V tejto súvislosti si dovolím poukázať na to, že tak ako v tejto situácii zneužil svoje postavenie vo svoj vlastný prospech, čo je korupcia, lebo klientelizmus je korupcia, je jeden z druhov vlastne korupcie, čiže takto skorumpoval v podstate ministra obrany, lebo dal mu funkciu, za to mu minister obrany dal hodnoť, lebo iný dôvod nebol, a nieže obyčajnú, len osem hodností preskočil, tak takto isto zneužil svoju funkciu, keď od toho istého ministra obrany si vypýtal naše spisy z odvodu, mňa a Jozefa Viskupiča, a tieto spisy kapitán Andrej Danko mal k dispozícii a hrabal sa v našej zdravotnej dokumentácii. Jednoducho my máme predsedu Národnej rady, ktorý tu pred dvomi hodinami predkladateľovi návrhu zákona povedal „ty hovno“, citujem. Máme predsedu Národnej rady, ktorý si dosadí kamaráta za ministra obrany a následne si vybaví povýšenie osem hodnosti na kapitána, bez akýchkoľvek zásluh, v príkrom rozpore s tým, čo sľuboval na predvolebných bilbordoch, „hrdo, odborne a slušne“. A máme predsedu Národnej rady, ktorý zneužije svoje postavenie a vypýta si spisy z odvodovej komisie dvoch opozičných poslancov na to, aby sa hrabal v zdravotnej dokumentácii, ktorá je obsiahnutá v týchto odvodových spisoch, a následne zneužíval obsah týchto spisov proti týmto opozičným poslancom v politickom boji. Máme predsedu parlamentu, človeka, ktorý je mentálny bonsaj, ktorý je extrémne nebezpečný pre akúkoľvek zastupiteľskú demokraciu, keď dostane moc. Takíto ľudia, keď dostanú pozíciu, nerobia nič iné, len túžia po tom, aby ju využili v svoj vlastný prospech, aby ju zneužili. A preto dnes predkladáme návrh zákona, ktorý, som povedal, nazývame lex kapitán Danko, alebo môžme takto nazvať, lebo nie každý dokáže spáchať tak nemorálny čin, aby sme kvôli nemu museli prijímať opravný návrh zákona. Áno, v tomto môže konkurovať, pred časom, tento týždeň sme prijímali uznesenie k amnestiám, minulý týždeň sme prijímali zmenu ústavy a opravovali sme nemorálny činy Vladimíra Mečiara, áno, aj ten si vlastne zaslúžil lex Mečiar, lebo sme opravovali jeho nemorálne činy, iba kvôli nemu. Dnes navrhujeme, aby sme opravili nemorálny čin predsedu Národnej rady, človeka, ktorý až chorobne trpí samoľúbosťou a, bohužiaľ, mentálne nedorástol tam, aby si uvedomil, ako obrovským spôsobom takýmto krokom ubližuje každému jednému pracovníkovi v armáde, alebo ich rodinným príslušníkom. V návrhu zákona doslova navrhujeme v podstate štyri veci a budem citovať. Čiže vojaka v zálohe bude možné mimoriadne vymenovať do vojenskej hodnosti alebo mimoriadne povýšiť do vojenskej hodnosti len o jeden stupeň vyššej, než akú dosiahol. Táto podmienka v súčasnosti platí u vojakov mimoriadnej služby a profesionálnych vojakov a nevidíme absolútne žiadny dôvod, aby sme nechávali dieru v zákone, že si nejaký politik aj nabudúce bude môcť pomojkať svoje detinské ego a vybavovať u kamaráta zvyšovanie svojej hodnosti o osem stupňov na kapitána. Čiže preto chceme zaviesť rovnaké pravidlo, ktoré platí pre profesionálnych vojakov a vojakov mimoriadnej služby, aby to presne rovnako platilo pre vojakov v zálohe. Precizujeme, aby teda aj kapitánovi bolo zrejmé, aj ľuďom podobnej mentálnej výbavy, aby do budúcna bolo zrejmé, že vojenskou hodnosťou sa vyjadruje pripravenosť vojaka v zálohe na výkon funkcie, do ktorej má byť ustanovený. Toto ustanovenie je v súčasnosti explicitne uvedené u vojakov mimoriadnej služby. Čiže u vojakov mimoriadnej služby hovoríme, že keď niekto má hodnosť, mal by ju byť schopný zastávať, čiže keď niekoho urobíme kapitána, tak mal by byť schopný byť v reálnej situácii kapitánom, ale u vojakov v zálohe nám to je jedno, lebo jednoducho nechávame priestor pre takýchto ľudí malých duchom, aby si udeľovali hodnosti. Čiže znova, navrhujeme zalepiť ďalšiu dieru v zákone. Tretiu vec, vojaka v zálohe, ktorý zároveň vykonáva funkciu podľa § 17 ods.1, čiže poslanec Národnej rady, člen vlády, atď., nebude možné mimoriadne vymenovať do vojenskej hodnosti alebo mimoriadne ho povýšiť do vojenskej hodnosti. Ak by aj nastala krízová situácia, podľa súčasnej právnej úpravy sú oslobodení od výkonu mimoriadnej služby. Čiže nevidíme absolútne žiadny dôvod, aby ľudia, ktorí sú oslobodení od mimoriadnej služby v krízovej situácii, čo sme napríklad my všetci, alebo členovia vlády, aby sme si mali právo udeľovať hodnosti alebo zvyšovať svoje hodnosti. Z akého dôvodu? Jednoducho žiaden dôvod nie je na zvýšenie hodnosti aktívneho politika, lebo jednoducho dnes nepodliehame tomu, aby sme mohli byť v podstate povolaní do výkonu mimoriadnej služby. Zároveň tým, ktorí vojenské hodnosti získali podľa bodu 3, čiže politikom zjednodušene, patrí vojenská hodnosť dosiahnutá pred mimoriadnym vymenovaním alebo mimoriadnym povýšením. To znamená, každému aktívnemu politikovi, ktorý v čase, keď bol teda aktívny politik, si vybavil povýšenie od svojho zrejme teda kamaráta, ministra obrany, tak aby všetkým týmto ľuďom sme vojenské hodnosti odobrali. Alebo inak povedané, toto je to ustanovenie o degradácii kapitána Danka na desiatnika Danka, aby kapitán Danko momentom, ako tento návrh zákona bude účinný a platný, aby prišiel automaticky o hodnosť, ktorej sa nechce vzdať. V tejto súvislosti dovoľte, aby som použil iný príklad, by som povedal, statočného prístupu a uznania si možno viny. Myslím, že minulý týždeň tu bol ten lynč na prezidenta Kisku. Vieme, ako nakoniec to dopadlo, že ukázalo sa, že k tomu, aby prezident Kiska využíval vládnu letku, ho priamo vyzval minister Kaliňák. On ju využíval a potom zákerne skorumpovaný minister Kaliňák vyzval pána prezidenta, aby ju nevyužíval. Pán prezident sa ako k tomu postavil? Tak ako som poslúchol ministra Kaliňáka vtedy, keď má požiadal, aby som lietal, takisto ho teraz uposlúchnem, keď ma žiada, aby som nelietal. Postavil sa k tomu čestne a včera ste mali možnosť aj teda vidieť zábery z nejakej prvej prepravy pána prezidenta automobilom, teda vládnou limuzínou alebo prezidentskou limuzínou. Toto považujem za férový, statočný postoj, aj keď to priamo nebola chyba prezidenta, jednoducho v prípade ak ho niekto k tomu vyzval a tá výzva bola opodstatnená, verejnosť sa s tým stotožnila, uznal, že viac nebude asi, alebo bude výrazne menej lietať lietadlom a išiel autom. Čo urobil kapitán v tejto situácii? Na výzvu moju, pobozká výložky, povedal, že nikdy, lebo on si tú hodnosť zaslúži, lebo ju asi zrejme niekedy na pieskovisku si vysníval. A napriek tomu, že milióny ľudí si z neho robili srandu, napriek tomu, že mal stovky rôznych a naozaj vtipných koláží, ktoré si z neho robili srandu, nechal svojich spolustraníkov, aby sa hanbili za neho, nechal ostatných členov SNS, aby sa hanbili za neho, nechal zakladateľov SNS alebo zakladateľov ponovembrovej SNS, aby sa za neho hanbili, a nechal aj všetkých voličov SNS, aby sa báli priznať k tomu, že niekedy nejakého kapitána, ktorý si nedokáže priznať čestne chybu, že ho niekedy volili. Preto je úplne prirodzené a pochopiteľné, že kapitán si zaslúžil trest od verejnosti, že podpora či jeho alebo jeho strany dramaticky klesla. A myslím si, že týmto naveky zabetónoval strop svojej strany, že tí ľudia jednoducho nedokážu voliť niekoho, tak ako nedokážu voliť fašistov, lebo budú vedieť, že sú to fašisti, a nájde sa takých možno 10 % ľudí, tak takisto zabetónoval aj svoju Slovenskú národnú stranu, lebo tí ľudia to jednoducho prekúsnuť nedokážu nijako. Môže ich opíjať rožkom, trinástimi platmi a podobne, ale keď stále budú vidieť vlastne zbabelca, človeka, ktorý si potajme vybavuje výložky a ktorý zrejme, naozaj aj v tom pyžame s výložkami spí a na dobrú noc ich bozkáva, tak toto je presne opak toho, ako by chceli vidieť statočného predsedu Slovenskej národnej strany. Minimálne vo mne alebo ja by som chcel vidieť, že predseda Slovenskej národnej strany je v prvom rade chlap. Zachoval sa, nepovieme ako baba, toto nie je zachovanie ako baba. Zachoval sa ako úplný zbabelec, lebo si chybu nedokázal priznať. Chceli by ho vidieť ako odborníka, ktorý keď o niečom hovorí, tak tomu rozumie. Stačila jedna novinárska otázka, nevedel vymenovať ani hodnosti, o ktoré postúpil. Čiže videli sme, že je absolútny amatér. Niekde, kde si uzurpuje silou-mocou dostať hodnosti. A zároveň sa preukázal ako človek, ktorý netrpí ani minimálnou štipkou slušnosti, lebo keď videl všetky tie názory, to, čo sa na neho zosypalo, to, že musel kapitulovať a zrušiť svoj Facebook, lebo jednoducho tam sa nenašlo, jeden človek, ktorý by ho za ten čin pochválil, tak nepreukázal ani len minimum slušnosti, o ktorej tu veľakrát káže so zopätými rukami, o čom som počul teda, že si hodinu denne precvičoval doma pred zrkadlom pred tým, ako sa dostal do politiky. Čiže toto sú reálne skutky kapitána v politike, ktoré ľudia samozrejme ocenia. Ubližuje to vám, páni zo SNS, že takéhoto kapitána máte na čele, a ja vám prajem, aby ste si to čím skorej uvedomili, a buď mu vysvetlili, že, Andrejko, nehraj sa tu ďalej na vojačika a choď späť na desiatnika, alebo si nájdite niekoho normálneho. Rovnako si myslím, že je hanbou SNS, aby na čele bol človek, ktorý demoralizuje kľúčový pilier našej štátnosti, a to je armáda alebo teda Ozbrojené sily Slovenskej republiky. Takýto človek nepatrí ani na pozíciu predsedu Národnej rady, ale ani ako predseda Slovenskej národnej strany. Možno je čas, aby niekto z vás zdvihol hlavu a mu to povedal a nabral tú odvahu. Ja viem, že to je riziko, že vás vyhodí. Ale tento človek vám robí hanbu. SNS by mohla byť hrdá, odborná a slušná. S takýmto kapitánom na čele vy nikdy túto métu nedosiahnete. Bol by som veľmi rád, aby ste tento návrh zákona, aj keď samozrejme som do toho vniesol aj to politické posolstvo, ktoré, si myslím ale, že v tomto prípade plne do toho patrí, lebo nie slová robia chlapa, ale činy robia chlapa. Čiže nie pekné slová na bilborde „hrdo, odborne a slušne“, ale bozkávanie výložiek a trápne slová o tom, ako si to zaslúžim, tieto robia skutočný obraz o politikovi. Myslím si, že táto kauza veľmi nám pomohla odokryť obraz človeka, ktorý dnes sedí na druhej najvyššej ústavnej funkcii a dnes je v podstate vyššie ústavne postavený, ako je predseda vlády. Predseda vlády, keď bola debata, alebo ostatní ministri zo SMER-u, keď bola debata o ich funkciách, o tom, jako si rozdávali plukovníkov, radšej boli ticho. Zrejme si uvedomovali, že toto sa nedá ustáť pred verejnosťou a ak by to začali obhajovať, tak jednoducho by asi na tom iba strácali body. Preto si myslím, že kapitán zlyhal, na plnej čiare zlyhal a napriek tomu, že ho milión ľudí vyzývalo, aby chybu opravil, odmietol chybu opraviť. Preto si myslím, že musíme to urobiť zákonom. A bol by som veľmi rád, ak by ste to podporili a spoločne sme tento lex kapitán Danko prijali.