Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-10-22):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, k tomuto ešte takú drobnú poznámku. Fakty sú, že Pavol Paška ničí rímske pamiatky, fakty sú, že Pohotovosť požičiava napriek veľkej sláve stále za úžernícke úroky, tak to sú fakty. Možno, či bol súvis, ja vám držím palce, pán minister, že ja si pamätám, že keď sa, vy ste prijali koncepciu, ochranu spotrebiteľa na finančnom trhu niekedy v januári, v ten istý deň Hujerovci stáli tuná vo vestibule a ohlasovali svoj ťah proti úžerníkom a jeden ste nevedeli o druhom. Ja viem, že to vaše bude lepšie, a vy sa nebojte, ja vás síce ťažko pochválim, lebo neni mojou úlohou opozičného politika chváliť ministra, ale som zmierlivý, lebo je dôvod, a nebojte sa, všetko sa raz vráti a vám sa vráti v dobrom, keď pomôžete, pomôžu aj vám, ten starozákonný žalm som vám, myslím, že hovoril, keď ste spravodlivý, nebojte sa. Takže len aby, len aby už to prišlo, len aby už to prišlo, len aby sa už niekto sa nesmial ľuďom do tvárte, len, viete, aby si niekto nedokazoval, že čo všetko ja tu môžem, lebo na mňa nemôžu. Viete, tu už je takých týchto strašne veľa, hej. Majú všetci biele kravaty, sú to ctihodní občania a chodia po recepciách, po večierkoch, iní sa im klaňajú, píšu do novín, fotia ich, ja neviem, to, inde to je všetko zakopané pod zemou, hej, má to hrubé krky, zlaté reťaze, potetované ruky, u nás sú to ctihodní občania. Podľa mňa je to celé zle. K tomuto návrhu, pán minister, dovoľte uviesť, že, a ja by som sa nerád dostal do polohy, to minule pán Choma naznačoval, keď tu doniesol onehdá slávny zákon o bilbordoch, ktorý v zásade bol zákon za bilbordy, nie proti bilbordom, hovoril, že niekedy má pocit, že som, že mám paranoju, že za všetkým vidím finančné skupiny alebo niečo. No pravdou však je a ten prípad, to pre istotu ešte zopakujem, tak účelovo vyňali. Každý biedak, keď si dá na svoj plot, na svoj plat si dá tabuľku, že „Zimmer frei“, tak musí prejsť novým konaním, pán minister, to by ste neverili, ale tabule reklamné 1,2 m2, pokiaľ sú na stĺpoch trakčného vedenia, nemusia mať nič. Všetky tabule a všetky stĺpy trakčného vedenia v Bratislave majú chlapci od Korbačku. Viete, čiže oni, predstavte si, že čo všetko už vedia dostať do zákona, ako málo chýba, ako málo chýba, že v tom zákone bude, že neplatí v prípade Korbačku, viete alebo prípadne, hej, že to je, už nechýba nám veľa, už sme blízko. A ja viem, že niektorí z vás, teraz sa možno zmení aj mediálny obraz, hej, niektorých ľudí. Nakoniec tu budeme vytlieskavať, za potlesku proste sa nám do zákona dostanú niektoré ustanovenia a toho sa bojím, toho pokrytectva, toho relativizmu, toho, to ešte bude, to si ešte užijeme. Čiže nechcem byť zlý a nechcem, aby to teda takto vyzeralo, ale, prísne vzaté, tento návrh zákona hovorí o tom, že ak sa dá ešte niečo sprivatizovať, tak dlhy tohto štátu, hej. Všetko, čo sa už dalo, je preč a ešte dlhy tohto štátu by sa teoreticky a tu sa vytvára nástroj a teraz ja nehovorím, pán minister, že to bolo vaším zámerom, nedajbože, to si nedovolím tvrdiť, ale jeden nikdy nevie, čo môže nastať. Pokiaľ vytvárate molocha, ktorý, vy uvádzate, že bude v stopercentnom vlastníctve Slovenskej republiky, zriaďovateľom budete vy, hej, minfin. (Reakcia ministra.) Tak aj existuje. Ale tak to bude Konsolidačná? (Reakcia ministra.) Tak. Ale keď je niečo stopercentným, tak určitý moment nemusí byť stopercentným, len stačí zmena zákona. Nie? Dobre hovorím? Tak. Čiže niekto už existujúci teraz dostane pod seba všetky dlhy štátu, všetky dlhy štátu, zoberte si, že vzniknuté dlhy do roku 2013, myslím, musia previesť do roku 2015 odplatne. To by ma tiež zaujímalo, že nechápem, že ako zaplatia alebo v akej cene sa to preúčtuje. Ja som si pôvodne myslel, či to nemá vplyv aj na štátny rozpočet, že sa nám to niekde zjaví, niekde ubudne, niekde narastie, to už je asi pre túto chvíľu, je to... Zjednodušene všetky dlhy tohto štátu, teda aby to nebolo zle pochopené, že nie čo štát dlží, čo dlžia štátu. Všetky dlhy, ktoré tento štát eviduje voči subjektom, tak prevedú pod tento superúrad, pod týchto supervymáhačov. Budú mať pod sebou všetky dlhy tohto štátu vzniknuté do roku 2013, myslím, je to tam, ’13. Všetky ďalšie dlhy, ktoré vzniknú po tomto období, je povinnosť tých, u koho vzniknú, v prípade verejných do roka ich poslať na tento superúrad, do tejto supervymáhačskej firmy a v prípade súkromných pohľadávok do dvoch rokov. To znamená, tie, čo tam, a tie, čo vzniknú neskôr a nebudú mať iný titul exekučný, tak všetky tam pošlete. To je veľká firma, veľká vec, proste držiteľ, že teraz sa bojuje niekde na Slovenských elektrárňach, toto mi niekto vysvetľoval, že jak sú cenné niektoré dlhy, keď niekto dlží, trebárs tak keď nemocnice dlžia, že aký je záujem o tie pohľadávky, že koľko ľudí sa vie okolo toho motať, krútiť a že ako to niekoho strašne zaujíma. Čiže tento superúrad bude mať supermoc a toho sa bojím a teraz ja neviem, prípadne mi povedzte, že akým spôsobom bude ochránené to, že sa... A možno príde iná garnitúra, tu sú obchodníci, ktorí by neváhali povedať, že aj parlament treba predať. To, tu... A by ste neverili, jak by sa vedeli na to nabrífovať, čiže ja možno nehovorím, že vaša garnitúra, možnože iná garnitúra by sem prišla a povedala, ale však tento superúrad má superzákon, spravuje všetky pohľadávky štátu, ale na to, aby bola efektívnejšia, racionálnejšia, ja si to viem živo predstaviť, niekoho (povedané so smiechom), ktorý by to tu plamenne obhájil, tak treba predať najskôr 30 %, viete, a potom postupne len sa hačknúť a zrazu zistíme, že aj dlhy tohto štátu sú už sprivatizované. Čiže mňa zaujíma pre túto chvíľu, aká je ochrana toho superúradu. A ja, pán minister, prísne vzaté, ja s týmto nemám problém, že špecifikuje, že kto čo má robiť, keď nerobí a mal by dostať. Trošku možno by bolo zaujímavé, že vy tam hovoríte, že nesplnenie povinnosti, že má dostať pokutu. Len v zásade to si štát platí sám sebe pokutu, že to neviem, či celkom má význam, hej, lebo keď to bude patriť štátu, tak ak nesplní nejakú povinnosť, tak vlastne štát zaplatí sebe, sebe pokutu. Podľa mňa a neviem, či je to možné, tam, ak by to malo mať zmysel, za nesplnenie povinnosti, to je napísané možno podľa Zákonníka práce, ale tam by stále za toto cez niečo uchopiť, ako tých konkrétnych ľudí, lebo vtedy to má význam, hej. Buď teda máte automaticky dôvod na, ja neviem, nejaké konanie voči tomu človeku, náhradu škody, hej, ale, samozrejme, neobchádzať ani jedno ustanovenie, ktoré tu chráni, už dokonca aj zákonom „udaj svoju mater“. Čiže to je tiež dôležité podľa mňa aj logickejšie, nájsť si systém ako tých vykonávateľov ustanovení tohto zákona a poctivého konania, sledovania konkurzných a neviem čoho. Motivovaní sú dostatočne, lebo tých 20 % je celkom slušné, hej, motivovaní a neviem, ten prerozdeľovací, motivovaní by mali byť celkom slušne, ale mali by mať aj kríž nad sebou, hej, a to je, to ten nevidí, lebo ten hovorí, že keď niečo neurobia, dostanú pokutu, ale v zásade ju dostane štát, tú pokutu, hej, ale ako budú riešiť, veď ak niekomu strhnú 10 % z platu, tak si povie, za to mu stojí, keď neuplatní nejakú pohľadávku. Tam by to podľa mňa stálo za to, sa nad tým sa hlbšie zamyslieť. Ale stále je to, čiže ja nemám s tým problém, práveže naopak, vyzerá to celkom dobre, len sa bojím, ja sa v tejto krajine naozaj bojím, lebo tu uvidíte, my budeme ešte schopní takých, budeme svedkami takých prechmatov, že budeme žasnúť, že sa nedá vylúčiť, že už keď sa, jak sa tá žaba varí. Viete, keby ste tu teraz napísali a nešpecifikovali, že to je stopercentné a neviem čo, tak možno by to tu niekoho vystrašilo, i keď pochybujem, že by tento rozmer k tomu vložil. Vy teraz hovoríte, že nie, že je to stopercentné, ľudia sú uspokojení, bude to štátne, ale prejde ten proces toho sústredenia tých pohľadávok a po určitom čase, keď ju pomaly varíte, tú žabu, nakoniec ju uvaríte. Čiže toho sa bojím, hej, že sa ten zjaví za rok, za dva, za tri, za štyri niekto úplne s geniálnym nápadom, ako zracionalizovať činnosť tohto supervymáhačského úradu prevodom časti akcií. No tak, pokiaľ, pán minister, v tomto mi prípadne zodpoviete, že je to chránené, ale pokiaľ je to chránené iba politickou vôľou, tak v tejto krajine, uznáte sám, tá strana dôvery je namieste, že to nemôže, že to neni dostatočné, hej, že to bude chránené iba vôľou politikov, že to neurobia, tak takej by som ja už ani neveril ani nos medzi očami. Čiže neviem, aké iné my, a to by možno tiež stálo za to – sme v prvom čítaní – o tom porozmýšľať. Ďakujem.