T. Galbavý, poslanec: (2008-09-10):
Vážené kolegyne, kolegovia, rokujeme o zákone, ktorý pán minister a vôbec vláda pripravila zrejme s dobrým úmyslom pomôcť audiovizuálnej tvorbe, čiže slovenskej pôvodnej filmovej tvorbe. Pretože sme v prvom čítaní, nebudem sa zaoberať jednotlivými článkami zákona, skúsim poukázať na pozitíva, ale predovšetkým na negatíva filozofie predloženého návrhu. Budem úprimný a na úvod poviem, že idea, ktorú predkladá pán minister kultúry, nie je nová. Dokonca by som povedal, že je dosť stará. Podobný zákon totiž pripravovalo ministerstvo kultúry už v roku 2003, nenašiel však podporu vo vláde aj preto, že sme neboli zástancami trendu vytvárania grandových fondov na podporu nielen v oblasti kultúry, ale aj v iných oblastiach. Dalo by sa povedať, že návrh ministerstvo našlo v zásuvke, oprášilo ho a predkladá nám ho do parlamentu. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, podstatou návrhu je zriadenie fondu, ktorý bude podporovať produkciu nových slovenských audiovizuálnych diel, prispieva na obnovu a rozvoj technologickej základne určenej na výrobu a šírenie audiovizuálnych diel a na uskutočnenie verejných kultúrnych podujatí v oblasti audiovizuálnej kultúry. Fond bude tiež poskytovať štipendiá pre fyzické osoby, ktoré sa tvorivo alebo výskumne podieľajú na rozvoji audiovizuálnej kultúry, priemyslu v Slovenskej republike. Na prvé počutie myšlienka, zámer relatívne dobrý, nemôžem mať výhrady, ale prostriedky, teda financie na túto činnosť má fond získavať od subjektov, ktoré majú zisk z využívania audiovizuálnych diel, teda televízie, distribútori, požičovne a predajne nahrávok, prevádzkovatelia retransmisie, káblových rozvodov a majitelia kín. Ctené kolegyne, kolegovia, toto sú hlavné body navrhovaného zákona. Dovoľte mi, aby som ich teraz rozobral podrobnejšie, a tak trochu z historického hľadiska, nepôjdem hlboko do histórie, vrátim sa, alebo stačí sa vrátiť k mesiacu február tohto roku, vtedy sa totiž objavil návrh, ktorý začal svoju púť v pripomienkovom konaní. To vygenerovalo veľmi veľké množstvo zaujímavých zmien. Začnem tými, ktoré považujem za menej dôležité aspoň z dlhodobého hľadiska. Prvé sa týkajú zloženia Rady Audiovizuálneho fondu, ktorá je určite veľmi dôležitá. Vymenúvať ju bude minister kultúry na návrh osôb, ktoré pôsobia v audiovizuálnej sfére. Pôvodný návrh predpokladal nasledovné obsadenie rady: štyria členovia rady vzídu na základe návrhov subjektov z oblasti tvorby slovenských audiovizuálnych diel, jedného navrhnú nezávislí producenti v audiovízii, jedného distributéri audiovizuálnych diel, predajcovia a požičovne videonahrávok a dévedéčok, jedného člena rady navrhnú prevádzkovatelia audiovizuálnych technických zariadení, teda majitelia kín, a ďalšieho vysielateľ zriadený zákonom – STV, a posledného navrhnú zástupcovia vysielatelia oprávnení vysielať na základe licencie, teda súkromné televízie. Opakujem, úmyselne som citoval pôvodný návrh. Toto zloženie sa po pripomienkovom konaní zmenilo. Podľa terajšieho návrhu sa oslabí a viditeľne sa oslabí pozícia tvorcov audiovizuálnych diel, v rade majú mať len dvoch zástupcov. O jedného zástupcu v rade sa budú musieť podeliť zástupcovia kín a videopožičovní. Na úkor tvorcov sa posilní pozícia producentov, tí budú po novom navrhovať dvoch členov rady. Svojho zástupcu v rade získajú subjekty z oblasti retransmisie, teda káblových alebo iných rozvodov signálu. Ešte chýba posledný člen rady. To sleduje doterajšie snahy vlády dostať pod kontrolu všetko, čo sa dá, už asi tušíte, kto ho bude navrhovať. Áno, bude to pán minister. V tejto súvislosti sa musím dotknúť dvoch vecí. Ako som už povedal, do fondu majú prispievať všetky subjekty, ktoré profitujú zo slovenskej audiovizuálnej tvorby. Podľa prvého textu návrhu prispievať mali dokonca aj umelci, ktorí v tých dielach hrali. Našťastie toto absurdné ustanovenie v pripomienkovom konaní vypadlo. Predsa však ostala jedna skupina subjektov, ktoré sa do zoznamu prispievateľov nedostali, hoci nepochybne svoju činnosť nevykonávajú ako charitu. Vážené dámy a páni, sú to producenti. Tí neboli povinní prispievať ani podľa starého návrhu, ani podľa tohto, ktorý máme pred sebou, a to napriek tomu, že si posilnili zastúpenie v rade fondu, a teda sa zvýši ich vplyv na rozdeľovanie peňazí, do ktorých oni sami neprispeli. Neviem, podľa akej logiky sa toto stalo. Čiže producenti posilnia svoje postavenie aj napriek tomu, že do fondu neprispievajú. Naozaj veľmi zvláštne. Druhá pripomienka. V pôvodnom texte zákona bolo ministerstvo kultúry povinné prispievať do Audiovizuálneho fondu, a to najmenej vo výške 20 a najviac 50 % objemu príspevkov, ktoré sa vyberú od ostatných prispievateľov. Stručne: ak všetci ostatní vyzbierajú 100 mil., ministerstvo muselo dať najmenej 20 a najviac 50 mil. Nový text už túto povinnosť ministerstvu nedáva. Návrh mu ukladá, budem citovať, „prispievať v rámci schválených limitov ministerstva na príslušné rozpočtové obdobie podľa zákona o štátnom rozpočte strategických zámerov a dlhodobých koncepcií rozvoja audiovizuálnej kultúry a priemyslu Slovenskej republiky schválených ministerstvom“, koniec citátu. Teda teoreticky štát nemusí prispieť ani korunou, neukladá mu to zákon. V tejto súvislosti sa chcem spýtať, prečo má mať minister svojho zástupcu v orgáne, do ktorého nemusí prispievať ani šestákom? Navyše treba povedať, že ministerstvo posilní aj svoju pozíciu v trojčlennej dozornej rade fondu, už to spomínala pani kolegyňa poslankyňa Vášáryová, kým v pôvodnom návrhu v nej malo mať len jedného zástupcu, teraz v nej má mať zástupcov dvoch. Menej skúsený sa pýta, prečo sa vykonali tieto zmeny? Samozrejme, jedno vysvetlenie tu je. Došlo totiž aj k zmene postavenia rady a riaditeľa fondu. Posilnila sa pozícia riaditeľa, ten sa zo štatutárneho orgánu stal orgánom výkonným. Bude to napríklad on, kto bude rozhodovať o prideľovaní prostriedkov z fondu. Preto je veľmi dôležité, kto bude mať koľko zástupcov v rade fondu, pretože tá bude voliť riaditeľa. Toto všetko boli zmeny, ktoré sú významné, ale nie kľúčové. Tá najväčšia zmena však spočíva vo výške poplatkov, teda v tom, kto akou čiastkou bude do fondu prispievať. V porovnaní s pôvodným návrhom totiž v mnohých prípadoch príde k zníženiu poplatkov, dokonca k významnému zníženiu. To, samozrejme, negatívne ovplyvní množstvo peňazí, ktoré do fondu budú plynúť. Kým pôvodný návrh predpokladal, že fond bude ročne hospodáriť s 200 mil. korún a táto čiastka sa mala postupne zvyšovať, teraz v predloženej dôvodovej správe už žiadna suma nie je uverejnená. Asi pre istotu a možno aj preto, aby nedráždila. Znížený objem peňazí, ktorý bude fond dostávať, bude mať, samozrejme, odraz vo výške čiastky, ktorou môže fond podporiť jednotlivé audiovizuálne diela. Z relatívne štedrých súm to budú skôr odrobinky. Za vážnejší dôsledok však považujem skutočnosť, že vzrastie tlak na orgány fondu, teda na riaditeľa a radu, aby sa tá trocha peňazí, ktorá vo fonde bude, pridelila tým správnym projektom a tým správnym uchádzačom, teda tým, ktorí budú v priazni ministerstva a napojení na príslušné autorské a producentské klany. O to hlbší bude predklon, ktorý budú musieť zaujať uchádzači, ktorí nepatria do hŕstky vopred vyvolených. V konečnom dôsledku fond skončí rovnako ako tá povestná šibenica v Malackách: „Bude enem pro nás a pro naše dítka.“ (Potlesk a smiech.) Vážené kolegyne a kolegovia, nejde však len o samotné zníženie objemu peňazí, ktoré do fondu budú prúdiť. Ešte zvláštnejšia je štruktúra tohto zníženia. Začnem tými menšími čiastkami. Je správne, že sa znížilo percento, ktorým budú do fondu prispievať kiná. Predpokladaných približne 10 korún z každej vstupenky by mohlo ekonomicky doraziť aj zvyšok malých kín, ktoré existujú. A preto ešte raz opakujem, toto rozhodnutie je správne. Tá skutočne vážna zmena je v sadzbe poplatkov STV a komerčných televízií. Podľa pôvodného návrhu mali do fondu prispievať najmä tieto subjekty, a to odvodené od výšky príjmov z reklamy. STV mala do fondu platiť 15 % príjmov, súkromné televízie 3 %. Tieto čísla sa zmenili na 5 % v prípade STV a na 2 % v prípade komerčných televízií. Platiť budú len tie súkromné televízie, u ktorých audiovizuálna tvorba, teda najmä filmy a filmové dokumenty, tvorí viac ako 15 % vysielacieho času. To znamená, že napríklad spravodajské televízie, v súčasnosti TA 3, prispievať nebudú. Musím povedať, že je to opäť správne rozhodnutie, pretože táto televízia slovenskú audiovizuálnu tvorbu nevyužíva. Ctené kolegyne, kolegovia, chcem zdôrazniť, zaujímavá je zmena percentuálnej platby STV a súkromných, teda komerčných televíznych staníc. Zníženie platieb STV z 15 na 5 % nemá logiku. Z hľadiska obsahovej skladby vysielania STV je totiž zrejmé, že práve táto televízia by mala byť hlavným odberateľom slovenskej audiovizuálnej produkcie, a to v rámci plnenia svojej funkcie verejnoprávneho média. Predsa to jej ukladá zákon. Obávam sa, že pre komerčné televízie táto tvorba nebude až taká zaujímavá, možno len s výnimkou predpokladaných trhákov, Jakubiskov film Bathory. Zníženie platieb STV však má logiku z ekonomického hľadiska. Príjmy z reklamy sú pre STV zaujímavé a odčerpávanie 15 % ich objemu do Audiovizuálneho fondu by STV isteže postihlo, negatívne postihlo. Takže opäť ide o správny krok. Vážené kolegyne a kolegovia, to by si povedal každý, kto zákon prečíta len potiaľto. Lenže on má aj istý koniec. Zákonom o Audiovizuálnom fonde sa totiž novelizuje zákon o vysielaní a retransmisii. To považujem za veľmi rafinovaný ťah, možno aj ťah, ktorého základným cieľom je zapáčiť sa komerčným elektronickým médiám. To už nechám na úvahu a pevne verím, že skutočnosť a realita bude iná. A to je to, čo je naozaj vážne a čo bude mať dlhodobé a významné dôsledky. Podľa tejto novely a prechodných ustanovení sa postupne razantne zúži objem vysielacieho času, ktorý smie vysielateľ zo zákona, teda STV, obsadiť reklamou. Teda Slovenská televízia bude mať menej reklamy, kým doteraz to boli 3 %, po novom to má byť len 0,5 % z vysielacieho času. Pre objektivitu musím povedať, že k zníženiu dôjde postupne, v roku 2009 to budú 2 %, v roku 2010 má byť pokles na 1,5 % a v roku 2011 na 1 %. Teda k definitívnemu zníženiu na cieľovú úroveň 0,5 % dôjde v roku 2012. Ctené kolegyne, kolegovia, to je naozaj úprimný záujem postaviť sa za záujmy verejnoprávnej televízie, naozaj zvláštny spôsob. Zníženie objemu reklamy negatívne ovplyvní ekonomiku STV, to predsa nikto z nás nemôže spochybniť. Uvádza sa to aj v dokumente, ktorý predložil poslancom riaditeľ STV pán Nižňanský. Ako konštatuje, „každé zníženie percenta času, ktorý môže STV vysielať reklamu, bude znamenať stratu 300 mil. Sk“. Preboha živého! Na jednej strane ste sa snažili prostredníctvom zlého zákona o koncesionárskych poplatkoch, tak ste argumentovali, že chcete zabezpečiť financie pre verejnoprávnu televíziu, aby sa stala naozaj verejnoprávnou, a cez iný zákon ju pripravujete o 600 mil. Sk. Naozaj šarmantné! Ak porovnávame terajší podiel reklamy s cieľovým stavom, bude to znamenať, že v roku 2012 bude STV mať k dispozícii minimálne o 600 mil. Sk menej, ako má teraz. K poklesu príde v čase, kedy sa má STV v súlade so zámermi jej vedenia stále vo väčšej miere sústreďovať na plnenie svojich verejnoprávnych úloh a medzi ne patrí práve zvýšená tvorba vlastnej produkcie a vysielanie diel, ktoré sú komerčne menej zaujímavé, zato majú vysokú umeleckú hodnotu. Nuž nechcel by som byť v koži riaditeľa STV, ktorý sa s týmto problémom bude musieť vysporiadať. Tento výpadok financií bude treba STV nejakým spôsobom nahradiť, aby dokázala plniť svoje úlohy. Ak sa nechceme spoliehať na zázraky, tak sú v podstate len dve možnosti, alebo sa zvýšia koncesionárske poplatky, teda zaťažia sa domácnosti, alebo sa na to pôjde okľukou cez pripravované zmluvy so štátom, čo v konečnom dôsledku zaplatia občania z daní, navyše sa tým zvýši závislosť STV od ľubovôle ministerstva kultúry. Keď hovorím, že sa zvýši závislosť, tak som o tom presvedčený, že viem, o čom hovorím. Dúfam, že nám pán minister povie, ktorú cestu si zvolí, či zvyšovanie koncesionárskych poplatkov, alebo cestu druhú. A je tu ešte ďalší dôsledok, reklamný priestor, ktorý uvoľní STV, neostane prázdny, predsa si ho prerozdelia súčasné komerčné televízie. To, čo uhradia do Audiovizuálneho fondu, si hravo vynahradia na zvýšených príjmoch z reklamy. Navyše posilnia svoje postavenie na televíznom trhu práve v čase, kedy sa chystá prechod na digitálne vysielanie. A ešte niečo, praktické vynulovanie reklamy z STV bude znamenať, že verejnoprávna televízia bude do Audiovizuálneho fondu prispievať skôr len symbolicky. Komerčné televízie, ktoré obsadia reklamný trh, budú prispievať do fondu nie 5 % z reklamných príjmov, ako sa to predpokladá u STV, ale len 2 %, to znamená, že Audiovizuálny fond bude dostávať v podstate menej peňazí, ako by dostával, keby nedošlo k zmene zákona o vysielaní a retransmisii. Otázne je, či v takejto konštelácii bude mať Audiovizuálny fond vôbec nejaký zmysel, či nevznikne len ďalšia viac-menej dekoratívna ustanovizeň na úschovu prebytočných úradníkov. Myslím, že toto všetko by sme mali verejnosti otvorene povedať. Ctené kolegyne, kolegovia, som za to, aby štát podporoval slovenskú audiovizuálnu tvorbu, patrí do našej kultúry a kultúra je to jediné, čím sa vo svete obchodných a fast-foodových reťazcov budeme odlišovať od ostatných národov. Lenže som proti tomu, aby sa tvoril fond na podporu vybraných jednotlivcov a skupín a aby sa pritom poškodila verejnoprávna televízia. A najmä som proti tomu, aby si to všetko napokon finančne, ale aj kultúrne odniesol slovenský občan. Preto vás, pán minister kultúry, vyzývam, aby ste zákon stiahli a kompletne prepracovali. Ďakujem, z mojej strany je to všetko. (Potlesk.)