I. Šimko, poslanec: (2004-03-16):
A predsa je to, dámy a páni, vážna vec, ani nie tak pre samotného Ivana Mikloša. Návrh je svedectvom o verejnom živote, o jeho hlavných politických aktéroch v čase, ktorý pre Slovensko môžeme označiť bez pátosu za historický. O niekoľko dní budeme rozhodovať o slovenskom prezidentovi na nadchádzajúcich 5 rokov. Bude to prezident, ktorý bude po prvýkrát presadzovať slovenské záujmy v klube prezidentov krajín NATO a Európskej únie. Bude im musieť rozumieť, vedieť sa s nimi dohovoriť, len tak bude môcť naozaj aj niečo presadiť. Na prezidentovi záleží viac ako na ktoromkoľvek členovi vlády. V tomto čase by sme mali skúmať predovšetkým schopnosti našich prezidentských kandidátov, a nie zaoberať sa tým, či sa nám páči alebo nepáči nejaký minister. Je to nedôstojné a nenáležité. Súčasne s prezidentskými voľbami bude referendum o skrátení volebného obdobia. Nemyslím si, že toto ľudové hlasovanie je správne. Jeho výsledok však môže život na Slovensku ovplyvniť oveľa viac ako toto parlamentné divadielko. Pôjde o hlasovanie, ktoré by malo zasiahnuť do obvyklého ústavného rytmu, ktorý v každej demokratickej krajine dáva  politickej reprezentácií riadny čas na to, aby ukázala, čo dokáže. To, ako bol dnešný návrh predložený, jasne dokumentuje aj bezperspektívnosť predčasných volieb. Súčasná parlamentná opozícia sa nedokáže dohodnúť na spoločnej akcii, sú v nej sólisti, ktorí hrajú len na seba. A to ešte nehovorím o tom, že opozícia je programovo vnútorne nekompatibilná, nepredstavuje alternatívu, ktorá by  bola dnes schopná ponúknuť Slovensku konzistentnú politiku. Vládna koalícia je však vedená tak, že vyvoláva dojem, akoby si ani neuvedomovala vážnosť celej situácie. Vyzerá to, akoby všetky jóbovské správy chcela načasovať práve pred týmto ľudovým hlasovaním. Predloženie návrhu na spoplatnenie vysokoškolského štúdia v tejto dobe je výsmechom zdravého politického úsudku. Vládna koalícia sa neusiluje získať pre svoju politiku nielen občanov, ale ani ich zástupcov v parlamente. Stačí jej, ak má dosť hlasov. Ak ich nemá, pousiluje sa nahovoriť dvoch-troch poslancov, aby tentokrát zahlasovali. Čo si myslí o takejto politike ten, koho sa najviac týka, občan, to nie je zaujímavé. Ak má niekto iný názor, ujde sa mu len urážlivá nálepka. Je to arogancia moci, vážené kolegyne, vážení kolegovia. Koalícia sa bráni prijať reálne záruky pre demokratickú kontrolu moci. Dôsledkami reforiem, ktoré spustila, sa začína zaoberať, iba keď je zle, keď Rómovia začnú rabovať obchody. To už dávno nie je koncepčná politická línia. Aj keď je dnes vláda relatívne spokojná, pretože minister odvolaný nebude, na budúce to už tak byť nemusí. Predčasné voľby by však v tejto situácii nič nevyriešili. Hlavných aktérov nášho verejného života nevymenia, môžu iba zmeniť pomery síl medzi nimi. Ak však budú všetci pokračovať vo svojej doterajšej politike, nič podstatné sa ani voľbami nezmení. Dnes je potrebná hlbšia zmena politiky. Ak to smiem v tomto pôstnom období povedať jazykom kresťanstva, aj v politike potrebujeme zmenu zmýšľania. Prvého mája sa naša vlasť stane súčasťou Európskej únie. Náš malý národ sa stane súčasťou veľkej Európy. To prináša úžasné možnosti, ale aj nové riziká. Aby sme zostali svoji, aby sme si zachovali to, čo je nám drahé, aby sme neboli iba lacnou pracovnou silou, asi by bolo dobré, aby sme do európskeho ringu vstupovali čo najsilnejší, azda aj aby sme tými vnútornými zápasmi, ktoré práve nepotrebujeme, neoslabovali našu schopnosť presadzovať to, čo je pre našu vlasť životne dôležité. Ďalšia významná udalosť nás očakáva doslova o niekoľko dní. Je to vstup do Severoatlantickej aliancie. Vstupujeme do nej v čase, keď sa svetom šíri krutý terorizmus, útoky na španielsky Madrid minulý týždeň nás šokovali a postavili pred nami vážne otázky. Je ohrozené aj Slovensko? Prvýkrát musím povedať, že ma oficiálny postoj dosť znepokojil. Vraj nejestvujú informácie, že by sa naša vlasť mohla stať cieľom útoku. Nepodceňujeme to? Dámy a páni, považujem za svoju povinnosť povedať, že aj Slovensko je ohrozené. Súčasný medzinárodný terorizmus si nevyberá. Každý je ohrozený a namiesto špekulovania, že či už bezprostredne alebo nie, treba sa nám oveľa intenzívnejšie pripravovať. Toto sú vážne veci, ktorými by sme sa mali pred vstupom do NATO zaoberať, pretože inak tam vstúpime tak, že už mu zasa nebudeme rozumieť. Hlavne však nebudeme dostatočne chrániť našich ľudí. Vo svetle takýchto naliehavých výziev v súčasnosti sa návrh na vyslovenie nedôvery Ivanovi Miklošovi javí ako malicherný. Osobitne, ak si prečítame dôvody uvedené v písomnom návrhu, to ale neznamená, že Ivan Mikloš je taký minister financií, aké Slovensko dnes potrebuje. Cieľavedome si buduje svoj imidž reformátora, a to bez ohľadu na osudy konkrétnych ľudí. Túto svoju ctižiadosť povýšil nad službu ľuďom vo svojej vlasti. Márne nám predkladá štatistické údaje, ktoré majú ľudí presviedčať o tom, že im je lepšie, ako si myslia. Sýty hladnému neverí, hlása staré slovenské porekadlo. Nedávno som prišiel do východoslovenskej dedinky, bolo to asi o deviatej hodine večer, a v dedine bola absolútna tma, nielenže nesvietilo verejné osvetlenie, ale nesvietilo sa ani v domoch. Prenocoval som na fare a pán farár nám povedal: „Žijú tu už len starí ľudia, nemajú na elektrinu, tak nesvietia.“ Aj keby takto musela žiť čo i len jedna jediná dedina na Slovensku, nemohli by sme byť spokojní. Ale takýchto dediniek je viac. A nie sú to len odľahlé obce. V relatívne bohatej Bratislave som videl v sobotu v obchode starenku, ako váhala, či si maslo kúpi alebo nekúpi. Napokon si ho nekúpila. Veď aj bez masla sa dá žiť. Ale ako? Ekonomická politika vlády vychádza z materialistického videnia sveta. Vsadila na rýchly ťah na bránu, na žralokov, ktorí azda ekonomiku potiahnu, avšak za cenu veľkých obetí nielen tých najslabších, ale aj strednej vrstvy spoločnosti, tej vrstvy, ktorá by mala byť v každom demokratickom štáte najväčšou stabilizačnou silou. Reformy sú nevyhnutné. Ale nie je väčší frajer ten, kto ich dokáže presadiť napriek odporu tých, ktorých sa dotýkajú, ale ten, kto ich dokáže presadiť tak, aby im ľudia uverili a podporili ich. A iste sa pamätáme na starú poučku, že pevnosť reťaze sa meria na jej najslabšom mieste. Ak by sme používali len priemerné štatistické údaje, vláda bude mať štatistickú pravdu, ale reťaz sa roztrhne. Nikto, kto si to vyložene nespôsobí sám, nesmie byť odsúdený na živorenie. Každý človek, ktorý o to stojí a je ochotný v rámci svojich možností pre to niečo urobiť, má právo na dôstojný život. Som presvedčený, že Slovensko potrebuje ministra financií, ktorý tomuto rozumie. Dámy a páni, zdá sa mi, že je úplne jedno, ako bude kto o chvíľu hlasovať. Veď je úplne jasné, že z tohto parlamentného mraku nezahrmí. Bolo by ale dobre, keby sme namiesto takýchto nezmyselných a malicherných šarvátok sústredili svoju pozornosť na skutočné problémy Slovenska. A ako sa bude pri hlasovaní správať Slobodné fórum? Môžem vás ubezpečiť, dámy a páni, že nie podľa toho, čo si želá SDKÚ, ale ani nie podľa toho, čo si želá HZDS. Budeme konať tak, ako je to už v našom názve, a tak, ako to napokon žiada aj ústava, slobodne. Ďakujem za pozornosť.