V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-05-10):
Teraz otváram všeobecnú rozpravu. Do rozpravy sa písomne prihlásil pán poslanec Karol Džupa ako prvý a potom sa budú akceptovať ústne prihlášky. Ako prvý vystúpi pán poslanec Džupa. K. Džupa, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené dámy poslankyne, páni poslanci, vážený pán minister, pri schvaľovaní zákonov zdravotníckej reformy počas prvého a druhého čítania aj v období, keď prezident republiky vrátil tieto zákony na opätovné prerokovanie, sme vyslovili svoje zásadné stanoviská, výhrady a pripomienky k zákonom ako celku i k jednotlivým z tej šestice plus k jednému zákonu. Vyslovili sme sa hlavne s ohľadom na niektoré principiálne súvislosti. Priznali sme, že slovenské zdravotníctvo bolo potrebné a je potrebné reformovať, takže na otázku, či reformu zdravotníctva áno alebo nie, bola naša odpoveď áno. Zdôvodňovali sme to jednak touto potrebou, jednak skutočnosťou, že stav reforiem v iných oblastiach života spoločnosti a Slovenskej republiky pokročil tak, že vznikla disproporcia medzi zdravotníctvom a ostatnými odvetviami. A to prinášalo len negatíva pre zdravotníctvo bez ohľadu na to, ktorá vláda ho mala na starosti a ktorý minister ho riadil. Uvedomovali sme si jednu zásadnú vec. Čím neskôr k reforme dôjde, tým bude bolestnejšia, ťažšia, ale aj finančne náročnejšia. Zákony boli schválené a opakovane potvrdené aj po vrátení prezidentom republiky. Upozorňovali sme na zásadné odlišnosti. Z nášho pohľadu to bola celkom iná filozofia tvorby zákonov, ako sme mali pripravenú a realizovali najmä v období rokov 1993, 1994, ale s ohľadom na zákony, ktoré sú platné a dnes ich ideme novelizovať, sme sa sústredili na niekoľko oblastí. Upozorňovali sme najmä na sociálnu únosnosť reformy vzhľadom na jednotlivé kategórie obyvateľstva a vzhľadom na reálne príjmy týchto kategórií obyvateľstva. Upozorňovali sme predovšetkým, čo sa týka príjmovej zložky potrebnej na existenciu zdravotníctva, aj na realizáciu reformy,  najväčšia ťarcha je postavená na strednú vrstvu obyvateľstva. A keďže podobným spôsobom boli zaťažené tieto skupiny obyvateľstva aj pri iných reformách, stojí za zváženie a je namieste otázka, dokedy táto stredná vrstva obyvateľstva dokáže znášať hlavne finančnú náročnosť, ktorá vyplýva z reformy aj v zdravotníckej oblasti, ale, prirodzene, aj v oblastiach iných. Ďalej sme poukazovali na to, že prinesie značný diskomfort pre našich pacientov, a to nielen z ohľadu na skutočnosti, že sa zaviedli takzvané marginálne poplatky, ale tá ťarcha pre našu pacientskú verejnosť vyplývala aj zo skutočnosti, že vznikali nové vzťahy, nové kompetencie, v ktorých sa pacient veľmi ťažko mohol vedieť zorientovať. Navyše, keď nie vždy a nie všade sa mu dostali adekvátne odpovede na otázky súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti nielen v plánovanej oblasti medicíny, ale aj v akútnej starostlivosti. Ďalej sme poukazovali hlavne na hraničnú únosnosť pre sociálne slabých a hendikepovaných, kde, prirodzene, na prvom mieste sú deti a dôchodcovia všetkých stupňov a typov. Pretože bolo možné len na základe nepriamych ukazovateľov predvídať, či prepočítať skutočnú záťaž, hlavne finančnú, ktorú prinesú tieto reformné zákony. Ako ukazuje aplikačná prax, veľa z týchto výhrad sa potvrdzuje a je čím ďalej, tým viac kopiacich sa problémov. Pretože aplikačná prax ide vždy a zásadne pomalšie ako legislatívna činnosť, pretože také je zdravotníctvo, také sú interdisciplinárne vzťahy v medicíne ako takej, ale aj s ohľadom na súvisiace či príbuzné, alebo aj ostatné rezorty a život v spoločnosti. Čo sa týka aplikačných úskalí, poukazovali sme na to hlavne, že je nerovnomerná a rôznym spôsobom zaťažená vykonateľnosť nielen zákonov ako jednotlivých súčastí tejto reformy, ale aj ako súvisiacich a navzájom prepojených. Pričom sme poukazovali na to, že vykonateľnosť môže spôsobiť nielen slabšiu realizáciu týchto zákonov, ale vznik chaosu. V konečnom dôsledku spadne na bedrá pacientov a občianskej verejnosti, pretože medicína to je nielen kuratíva, ale aj preventíva a má ďalšie súčasti svojich činností. Z aplikačných úskalí považujeme za najdôležitejšie aspoň jej niektoré oblasti. Chcem poukázať na nerovnomerné a nerovnaké vlastníctvo zdravotníckych zariadení, keď rôzne zdravotnícke zariadenia rôznych typov od ambulantných až po lôžkové, od regionálnych, obecných až po centrálne majú aj nerovnomerný stav, čo sa týka vlastníctva nehnuteľností, ale aj stav, čo sa týka nerovnomerných činností. Poukazovali sme na to, že aplikačná prax narazí na deficit koordinácie, pretože z nerovnomerného a nerovnakého vlastníctva zdravotníckych zariadení vyplýva aj absencia jednotného systému posudzovania všetkých ukazovateľov nielen zdravotnej starostlivosti, ale aj prevádzkových a iných činností a navzájom o tom ťažko zabezpečiť prepojenie a koordináciu. Ďalej sme poukazovali a poukazujeme stále, že sú týmito zákonmi naštartované reformné kroky, ktoré ale jednotlivé typy zdravotníckych zariadení neštartujú do reformy za rovnomerných vstupných podmienok. Poukazovali sme na to, že existuje reálna a skrytá zadlženosť a že táto zadlženosť možno v priebehu obdobia, keď reformné zákony platia, sa znižuje, ale nezastavila sa. A nepodarilo sa, ani sa nemohlo predpokladať z dikcie týchto zákonov, aby sa podarilo docieliť optimistickú víziu, že v priebehu jedného, maximálne dvoch rokov sa podarí celoplošne a cez celú sieť zdravotníckych zariadení Slovenskej republiky, hlavne v lôžkovej opatere, zabezpečiť situáciu, zabezpečiť stav, ktorý by znamenal vyrovnaný rozpočet a rovnováhu medzi príjmami a výdavkami. Opäť sa ukázali naše predpoklady správne a bude skutočne mnoho zdravotníckych zariadení hlavne lôžkového typu s hrôzou očakávať 1. január budúceho roku, keď vstúpi do platnosti Exekučný zákon a všetko, čo z neho vyplýva, pretože mnohé zdravotnícke zariadenia budú stáť pred existenčnými problémami a z toho vyplývajú aj existenčné problémy nielen zdravotníckych pracovníkov, ktorí zabezpečujú zdravotnú starostlivosť, ale hlavne čo sa týka dostupnosti zdravotnej starostlivosti v príslušnom spádovom území, ktoré tieto zdravotnícke zariadenia majú zabezpečiť zdravotnou starostlivosťou. Poukazovali sme na to, že nerovnakým spôsobom vstúpili zdravotnícke zariadenia, aj čo sa týka stavu hmotného a investičného majetku, a ak by som mal z nich vybrať iba dve komodity alebo dve oblasti, a to je stav budov a prístrojovej techniky, tak iba tieto dve oblasti vytvárajú obrovské problémy často neriešiteľného charakteru. To, čo je možné tolerovať, prípadne pardonovať zdravotníckemu zariadeniu, ktoré má prívlastok štátne zdravotnícke zariadenie alebo niektorú príbuznú formu štátneho vlastníctva, nebude možné po transformácii tolerovať zdravotníckemu zariadeniu inej kategórie. Ťažký deficit v stave bežnej, plánovanej, ale aj dlhodobej údržby a renovácie v rôznych zdravotníckych zariadeniach diskvalifikuje tie, ktoré nie z vlastných dôvodov alebo z vlastnej viny a zavinenia majú stav hmotného majetku v takom stave, ktorý im neumožňuje bez významných investičných vstupov splniť rôzne bezpečnostné predpisy, rôzne požiadavky energetikov, plynárov, vodárov a iných, ktorí sú zodpovední za to, aby dali príslušné súhlasné stanoviská a následne preberajú túto zodpovednosť aj v prípade, ak sa niečo udeje a neupozornili na tieto nedostatky. Čo sa týka len prístrojovej techniky. Zdravotnícke zariadenia hlavne lôžkového typu a v mnohých prípadoch aj koncové nemocnice pri problémoch, ktoré vyplývajú z prevádzkových a iných súčastí ich činnosti, majú veľmi malé, až minimálne možnosti na reprodukciu základnej prístrojovej techniky, nehovoriac o špecializovanej prístrojovej technike. Vieme, že už dva roky po sebe štátny rozpočet neuvažoval a nepredpokladal otvárať nové investičné stimuly a vlastne sa za posledné dva roky len dobiehajú investície, ktoré boli rozbehnuté. Deficit investícií v prístrojovej oblasti výrazným spôsobom podhodnocuje možnosti zdravotníckych zariadení poskytovať kvalitnú diagnostiku, následne aj liečbu tak, aby sa obhájili pred kontrolnými mechanizmami, aby sa obhájili, čo sa týka preukázania postupu lege artis alebo non lege artis. Ale pozor, vzniká nová situácia, prípad non lege artis vlastne znamená vysokú pravdepodobnosť odobratia licencie bez existujúcej náhrady cez nútenú správu alebo cez tvrdé odobratie licencie a vlastne zo dňa na deň s vyblokovaním príslušnej starostlivosti v tom alebo ktorom území. Ďalej sme upozorňovali na to, že sa nedá donekonečna znižovať prevádzkové náklady. Robili to všetci ministri s väčším či menším úspechom, ale tam už veľké rezervy zdravotníctvo nemá. Ak by som to mal obrazne povedať, sú tam halierové rezervy. Avšak výška vstupov narastá a nemá ani zdravotníctvo garantované, že narastať ďalej nebude, hlavne čo sa týka energie, hlavne čo sa týka nákladov vyplývajúcich z prevádzkových činností – voda, plyn, elektrika, ale aj odpadový materiál, spaľovne a všetko, čo ku komplexu činností zdravotníckeho zariadenia patrí. Predpokladáme, že ani tento stav nie je ukončený. Transformované zdravotnícke zariadenia opäť budú stáť pred otázkou existenčnou. Ďalej sme poukazovali na to, že nerovnomernosť je plošná a kvalitatívna sila odbornej a organizačnej siete, pretože v prvom momente alebo od prvého okamihu je potrebné definovať a vymedziť minimálnu sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti všetkých typov, ambulantnej, ale aj primárnej starostlivosti všeobecného typu až končiac koncovými nemocnicami a špecializovanými ústavmi, ktoré musia zabezpečiť činnosti, ktoré vyplývajú z definovania štátnej suverenity Slovenskej republiky v zdravotníckej oblasti. Takže táto nebola vymedzená a vlastne sa čakalo na to, ako to s transformáciou dopadne a z jestvujúceho stavu, ktorý vznikne k 31. 12. 2005 definovať aj rozsah tejto minimálnej siete. Ďalej sme poukazovali na to, že reforma zdravotníctva musí brať minimálne do úvahy a veľmi citlivo kalkulovať aj súbežne prebiehajúce reformy v iných oblastiach spoločenského a verejného života, života Slovenskej republiky, pretože sa zdravotníctva priamo alebo nepriamo dotýkajú. A keď by som to mal iba schematicky rozdeliť, tak tu ide predovšetkým o zákony a oblasť transformácie v sociálnej oblasti, daňovej štruktúry a ďalej decentralizácie. Z nich hlavne fiškálna decentralizácia zasiahne a zasahuje do života zdravotníckych zariadení, ale aj v celej podnikateľskej oblasti, pretože zdravotnícke zariadenia sa nám pretransformujú priebežne. Tento proces beží, na subjekty právnej subjektivity v zmysle obchodných zákonov. Aj dnešná schôdza Národnej rady dáva príklad na to, že tieto naše pripomienky a poukazovanie na úskalia sú pravdivé. Dnes prerokúvame zákon o Horskej záchrannej službe z dielne ministerstva vnútra a som presvedčený, tak ako sú pripravené poslanecké kluby na druhé čítanie, príde celý rad a celá sila argumentácií a pozmeňujúcich návrhov, ktoré len potvrdzujú túto našu obavu. Ďalej sa treba veľmi významným spôsobom vrátiť k argumentu, ktorým sme poukazovali na to, že sa rozhodujúcim spôsobom zmenia vzťahy v zdravotníctve nielen medzi zdravotníckymi zariadeniami a zdravotnými poisťovňami, ale aj smerom k Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou a kdesi v pozadí, akým spôsobom a s akou právnou silou je štruktúra a systém ministerstva zdravotníctva. Poukazovali sme na to, že pri tvorbe a prijímaní týchto zákonov bolo potrebné robiť množstvo kompromisov z dôvodu priechodnosti týchto zákonov. Čo klub, to iné požiadavky, na ktorých tvrdo stál klub, ale tieto kompromisné riešenia spôsobili ďalšie nevýhodné vstupné situácie na aplikovanie týchto zákonov v praxi. Ďalej sme poukazovali na veľmi dôležitú oblasť, a to je pripravenosť ľudí realizovať reformu nielen zdravotníckych manažérov všetkých stupňov od obecných zariadení cez zariadenia vyšších územných celkov až po špecializované koncové nemocnice a špecializované ústavy s koncovou starostlivosťou všeobecne a v špecializovanej starostlivosti, ale poukazovali sme aj na to, že nie je rovnomerná pripravenosť zdravotníckych pracovníkov výkonných a pracovníkov, ktorí sú v rôznom vlastníckom a pracovnom vzťahu k zriaďovateľom tejto zdravotnej starostlivosti, ale sme poukazovali na to, že nie je pripravená pacientská verejnosť, ale ani obyvateľstvo, ďalej tiež kooperujúce systémy, ktoré participujú na prevádzkových činnostiach  zdravotníckych zariadení. Ďalej sme poukazovali na to, že veľmi dôležitou súčasťou reformných krokov je prepojenosť na systémy Európskej únie, kde sme vlastne pripravovali zákony a zároveň sa finalizoval vstup Slovenskej republiky do Európskej únie a dnes ešte táto úloha je oveľa zložitejšia tým, že vieme, že návrh smernice Európskeho parlamentu a Rady o službách na vnútornom trhu je nastavený tak, a je všeobecná vôľa to podporiť v Európskom parlamente, že zdravotníctvo v rámci tohto systému bude vyňaté z tejto smernice, a teda povedané ináč, čo krajina, to iné zdravotníctvo, to iný spôsob jeho riadenia a celý tento systém prepojenia na susedné štáty z každej strany hraníc našej republiky, ale aj na štáty Európskej únie, na štáty tretieho sveta  vyžaduje celkom množstvo problémov aplikačného charakteru. No, tých výhrad bolo veľa, uvedomujem si, že prišiel čas na hlasovanie, a na záver tejto časti svojho vstupu musím konštatovať, že mnohé z našich výhrad a mnohé z našich predpovedí sa plnia. A z tohto hľadiska je stále zdravotníctvo v ohrození, aby nedošlo k aplikačnému chaosu, tým zrúteniu systému. Preto, keď sme zhodnocovali stav týchto zákonov, keď sme zhodnotili, že len vládne návrhy predpokladajú s 278 bodmi novelizácií, predpokladám, že v druhom čítaní k nim pribudne aspoň toľko, keď nie viac ďalších, vychádza nám potom z toho záver. Nami pripomienkované zákony neboli akceptované. Národná rada ich schválila, schvália ich opätovne aj po navrátení od prezidenta Slovenskej republiky. Ústavný súd výhrady, ktoré sme uplatnili, neakceptoval. Odborná verejnosť zaznamenala určité aktivity, ktoré však v konečnom dôsledku neznamenali odsúdenie tejto reformy. a čo sa týka obyvateľstva, prijala ich s rozpakmi, možno aj s pobúrením, ale nie takým, ktorý by dal signál politikom, že treba konať snáď intenzívnejšie. (Ruch v sále.) Takže k akému záveru sme v klube poslancov Národnej rady Slovenskej republiky Ľudovej strany – HZDS dospeli. Náš klub s ohľadom na rezort zdravotníctva, s ohľadom na poskytovanie zdravotnej starostlivosti, s ohľadom na našich pacientov a obyvateľstvo bude súhlasiť s posunutím týchto zákonov do druhého čítania, počas ktorého sa pokúsi presadiť maximálnu mieru nášho sociálneho ponímania, čo sa týka zdravotníctva a zdravotníckych zákonov do dikcie novelizovaných zákonov. Ak sa nám teda už nepodarilo a nedarí presadiť náš model zdravotníctva, tak sa aspoň pokúsime ten existujúci zmierniť natoľko, aby bol únosnejší oproti stavu, ktorý je dnes. Ďakujem za pozornosť.