Jarjabek, Dušan, poslanec NR SR (2020-07-24):
Príjemné dobré ráno. Dámy a páni, rozmýšľal som, ako o 2:15 hod. osloviť polospiacich ministrov a polospiacich poslancov. Nič iného ma nenapadá, iba ako drahí pozostalí, ale o tom potom. Rokujeme tuná o veľmi vážnej veci a to je odvolanie premiéra vlády. Rokujeme v podstate o ňom, o..., po štyroch mesiacoch jeho tzv. vládnutia. Ja by som hľadal korene aj v tomto rokovacom dni, kde teda toho premiéra odvolávame, možno ešte dva mesiace dopredu, kde ešte vtedy spoločenský prokramovaný, pro..., proklamovaný budúci premiér na istotu skoro stopercentnú pán Kiska zvolával rôzne raňajky, rôzne obedy, rôzne stretnutia a vynechával nášho súčasného pána premiéra z týchto spoločenských aktivít, vynechával súčasného pána predsedu Národnej rady z týchto spoločenských aktivít, dokonca ktorého pomenoval ako za nežiaduceho, a o Matovičovi hovoril, že teda možno. To všetko ale zmenili voľby. Tie voľby rozdali karty úplne inak, Matovič sa stal premiérom a musel zostaviť vládu. Samozrejme, nebol na to pripravený, netušil, že získa také veľké percentá, a, prirodzene, dostali sa aj do vlády ministri, ktorí s tým vôbec nerátali, poniektorí viac, poniektorí menej, premiér Matovič sa chová tak, ako sa chová, jednoducho keby som chcel byť veľmi tvrdý, mohol by som povedať, že je to zatiaľ spolok nekompetentných. Tak to vychádza skutočne skoro vo všetkých sférach s malými výnimkami. Čuduje sa celé Slovensko pomaly, čudujú sa aj voliči Matoviča, čudujú sa ľudia, ktorí mali o tom tzv. inom vládnutí úplne iné predstavy. Stalo sa. My tu dnes stojíme pred odvolávaním premiéra, ktorému sa neuveriteľne rýchlo podarilo spôsobiť to, že je odvolávaný. To sa ešte v histórii parlamentarizmu od roku 1993 nestalo. Keď tak človek brúsli po tom internete a po Facebooku, čo teda robí skoro každý z nás, ja som si tam našiel jeden otvorený list, ktorý poslala, poslala jedna dáma, jedna významná dáma, premiérovi Matovičovi. Hovorí tam o argumentoch, ktoré som si osvojil, ja vám na záver toho listu poviem, o koho sa jedná, samozrejme. Ale dovoľte, aby som vás, aby som vám ten otvorený list Matovičovi prečítal preto, lebo ja sa s ňou absolútne stotožňujem. A tá pani určite vedela, o čom hovorí. Tak teda dovoľte, aby som zacitoval. Hovorím, nie je to môj list, je to list panej, dámy, ktorú som, ktorý som si našiel na Facebooku, a všetky citácie sú jej. Ani jedna nie je moja. Tak teda. „Vážený pán premiér, tak vám povím, ako my v Trnave zvykneme, mna tá vaša diplomovka z hentoho šeckého, čo vás desat rokov sledujem, asi aj najmenej trápi, lebo ja som od začátku dúfala, že raz na všecky tie podfuky a tiátra, kerými ste nás tahali za nos, porádnejšie sa posvící. Ale aby nám aj ostatní ľudia rozumeli, zhrňme si to radšej v kodifikovanej slovenčine. Vždy som mala pocit, že ste v politike privilegovaný a že vám bolo odpustené viac, než ktorémukoľvek inému politikovi. Tak napríklad ľudia vám záhadne prepáčili absurdnú výhovorku o písaní diplomovky na dovolenke. Pritom každý, kto niekedy v živote sedel kdesi pri mori, vie, že napísať rukou 60 strán za dva týždne nedokáže ani Chuck Norris. Ale ľudia vám to kúpili. Nikto nekričal a nikto neniesol transparenty pod vaše okná. Žiadne meméčka, žiadne uťahovačky, žiadne frky o lekvári na polici. Záhadne sa vám prepiekla aj tá absurdná argumentácia, ktorou ste vysvetľovali nezrovnalosti vo vašom účtovníctve. Vraj vaša mama (ktorú si inak mimoriadne vážim, a viem, že je to čestná pani) denne prejazdila 600 kilometrov. Ešte aj tú ste do toho zatiahli. Ale ľuďom aj táto báchorka záhadne dávala zmysel a kúpili vám to. A zase žiadne protesty ani výtvarné pomôcky v parlamente, ani bojkoty vašich tlačoviek. Najväčšia drzosť bola vaša teatrálna horlivosť za zavedenie hmotnej zodpovednosti politikov. Vy ste totiž všetkých tých ľudí právom naštvaných na zlovôľu mocných len ťahali za nos a robili ste si z nich bláznov, lebo ak o hmotnej zodpovednosti vykrikuje niekto, kto si majetky prepísal na manželku, potom mi rozum neberie, ako sa môže pasovať na apoštola spravodlivosti. A keby len to. Keď sa vás pani Monika Tódová spýtala, či je toto v poriadku, vy ste normálne so serióznym výrazom v tvári ponúkli argument, že toto je znak lásky voči manželke. Normálne som čakala, že z publika vyletí vajíčko alebo rajčina. Ale nič. Aj to, ako kreatívne dokážete ospravedlniť svoje nekalé kroky, vám verejnosť dokázala prepáčiť. Naozaj vám ľudia toho veľa naprepačovali, lenže ja im rozumiem. Podarilo sa vám chytiť ich do manipulátorskej pasce: kto nekope so mnou, kope za Fica. Akonáhle vás chcel ktosi kritizovať, čelil obvineniu, že je buď priamo spriahnutý s Ficom, alebo je skrátka hlupák, ktorý si neuvedomuje naliehavosť odstrániť Ficovu vládu. Bola to dlhoročne účinná páska, ktorou ste lepili ústa vašim kritikom. Celá vaša politická existencia bola a musela byť nevyhnutné spätá s existenciou nepriateľa. Keď už nemohlo fungovať strašenie Ficom, tak zaberal argument „ad hnusoba“. A keď dnes nefunguje ani hnusoba, našli ste si „bývalého premiérka s jamkami v lícach“, ako ste nazvali Petra Pellegriniho. Odteraz bude on vašim alibi a legitimizačným dôvodom pre čokoľvek. Kto útočí na úspešnú vládu, zaručene paktuje s Pellem. Áno, toto tu budeme najbližšie roky počúvať ako snahu o umlčanie kritiky. Lenže viete, za čo mám v skutočnosti na vás najťažšie srdce? Že ste to boli zrovna vy, kto ste urobili z politiky kabaret a vniesli ste do nej klanovú kultúru, ktorá neukazuje ľuďom to, čo všetko môžu, dokážu a na čo Slovensko má. Vy ste ich zblbli do plytkého pudového honu na nepriateľov. Rozumiem, že sa vám páčila rola „hrdinu, ktorý si to rozdá s mafiou“. No mňa úprimne desila, totiž keď politik začne hovoriť o tom, koho posadí do basy, komu zhabe majetky a ako bude čeliť, čistiť chliev, vtedy treba okamžite zbystriť pozornosť, lebo na nič z toho nemá v právnom štáte právomoc. Mrzí ma, že ste premenili politickú súťaž na zápasnícky ring, kde krik, zloba, strašenie zverejnením nahrávok či vydieranie detektorom lži sa stali symbolom úpadku slovenskej politickej kultúry. Pochovali ste debaty o ideáloch, o hodnotách, vízií o smerovaní krajiny, pretože ich prekričalo vaše politické gladiátorstvo. Cieľom politiky sa stalo púhe ničenie nepriateľov. Toto vôbec nie je žiadne hrdinstvo, toto je skaza, s ktorou nás, s ktorou sa slovenská politická scéna bude musieť dlho vysporiadavať. Vaša diplomovka je napokon len ukážkou toho, ako škaredo ste ťahali ľudí za nos. Ako ste im ponúkli falošný obraz Igora Matoviča, ktorý si mali pestovať ako svätý obrázok. Politik, čo všetkým ostatným smietky z oka ťahal, len brvná vo svojom oku nevidel. Irena Bihariová, Progresívne Slovensko.“ (Ruch v sále.) Takže aby ste tomu rozumeli, viete veľmi dobre, že toto mal byť váš koaličný partner. Môžete sa čudovať (povedané so smiechom), koľko chcete, teraz vám to už nevyhovuje, pochopiteľne, ale situácia je taká, že táto dáma to s vami, na rozdiel od nás myslela vážne. Viete, no a najhoršie zo všetkého je, keď sa nájde primitív s diktátorskými tendenciami alebo s diktátorskými sklonmi. To vždy v histórii viedlo k jednej katastrofe a k tragédiám. Ja by som vás veľmi pekne poprosil, aby ste si na týchto hajzlíkov a diktátorov dávali pozor. Je to vo vašich rukách. Ďakujem pekne za pozornosť.