Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2014-11-26):
Vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážený pán predsedajúci, dovoľte mi vystúpiť k tomuto návrhu zákona. Nebudem vystupovať k samotnému návrhu, k tomu som už vystúpil v prvom čítaní, ale vystúpim k pozmeňovaciemu návrhu, ktorý už predložil, a predpokladám, že o chvíľku prednesie pán poslanec Mojš. Keďže je evidentné, a dúfam, že to ani nikto nebude popierať, že tento návrh pozmeňovací napísalo ministerstvo financií a pán Mojš ho len predkladá, tak obrátim sa priamo na ministra financií a budem svoje slová adresovať jemu a vláde, keďže je to reálne ich pozmeňovací návrh. Dnes sme tu už preberali veci veľké a dôležité. Preberali sme, či pomôcť ľuďom odvodovo odpočítateľnou položkou alebo znižovaním daní, preberali sme, či kontrola zlyhávajúcich bánk je dostatočná a či môže viesť k nejakým makroekonomickým rizikám a kto má mať nad nimi obrovskú moc. Všetko veci, ktoré ovplyvňujú stovky miliónov eur, miliardy eur, možno aj celkové zdravie Slovenskej republiky. To, o čom budem hovoriť teraz, je v porovnaní s tým vec malá. Ale myslím, že chovať sa tak, ako sa chováte, je krajne nevhodné a neprípustné aj v tak malej veci ako tá, o ktorej budem hovoriť. V roku 2001 prijala prvá vláda Mikuláša Dzurindu uznesenie, ktorým prijala limity na to, aké autá si môžu nakupovať šéfovia štátnych inštitúcií. To uznesenie odvtedy platí, štrnásť rokov, nikto ho nezrušil, štátne inštitúcie sa podľa neho aj chovajú. Problém je však v tom, že štátnych inštitúcií a verejných inštitúcií, nie, teda štátne inštitúcie a verejné inštitúcie nie sú to isté. Od roku 2001 vidíme, že práve tam, kde to žiadne uznesenie nerieši, lebo vláda nemôže im nič prikázať, napr. nemôže nič prikázať obci, VÚC-ke, ale ani verejnej vysokej škole, ani Národnej banke Slovenska, dokonca ani Fondu národného majetku, no a všetkým týmto, ktorí sú verejní, ale nie sú štátni, nie sú štátna rozpočtová príspevková organizácia, a teda vláda ju svojím uznesením nemôže zaväzovať, pretože nepodliehajú vláde, tak tam tieto limity na drvivej väčšine nedodržiavajú ani dobrovoľne. Preto sme boli svedkami len v ostatných rokoch, že najdrahšie autá si nekupujú a zjavne neprimerané autá si nekupujú, poviem príklad, generálny riaditeľ Ústredia práce, sociálnych vecí a rodiny, aj preto, že patrí pod toto uznesenie, ktoré 14 rokov platí, ale aj pretože vie, že čelí priamej politickej zodpovednosti voči svojmu ministrovi. To znamená, máme tu mechanizmus, ktorý funguje, ale funguje, bohužiaľ, len pre menšiu časť verejného sektora a to práve pod tú, ktorá je tak či tak pod lepším politickým drobnohľadom, lebo je jasné, kto je za ňu zodpovedný. Je to vláda a väčšinou konkrétny minister. V júli predložil pán minister Kažimír do pripomienkového konania novelu zákona o dani z príjmov, kde navrhoval limitovať na 48-tisíc eur možnosť odpočítavať si z daňového základu cenu aut v prípade, ak je podnikateľ v strate alebo bol by vďaka tomu v strate. Ja som vtedy predložil hromadnú pripomienku, ktorú podpísalo dostatočný počet, niekoľko stoviek ľudí, aby sa toto pravidlo týkalo aj verejného sektora a aby, kým je verejný sektor v strate, si nemohli ľudia z verejného sektora nakupovať drahšie autá. Už vtedy som komunikoval a myslím, že všetci, čo sme sa tomu venovali, sme komunikovali to, čo som povedal hneď na začiatku, že to nie je vec, ktorá zachráni slovenský štátny rozpočet ani slovenské verejné financie, ale je to symbol, najmä symbol rovnoprávnosti súkromného a verejného sektora na Slovensku a potom možno aj symbol nepapalášskeho správania. Tá pripomienka bola práve preto, že platí, čo som už povedal, formulovala veľmi presne a hovorila, že limit 48-tisíc bude platiť na všetky organizácie verejného sektora, ktorý tam bol definovaný ako organizácie, ktoré spadajú pod zákon o výkone práce vo verejnom záujme, lebo pod neho patrí aj Národná banka Slovenska, aj ľubovoľné mesto, aj Univerzita Komenského, aj Fond národného majetku. Ministerstvo financií na to vyhlásilo, a to oficiálne, že túto pripomienku akceptuje. Povedalo len, že ju nezapracuje v tomto zákone a zapracuje ju v neskoršom zákone. Nevyhlásilo, že ju akceptuje čiastočne a ani nič podobné. Následne sa z toho nič neudialo, až kým tento zákon o dani z príjmov sme na ostatnej schôdzi schvaľovali, kedy som z dôvodu nečinnosti ministerstva financií, čo i len v pripomienkovom konaní taký návrh predložil. To znamená, ten návrh existuje a je formulovaný. Pán minister ho odmietol vtedy, a preto ho odmietla aj väčšina tejto snemovne. Dnes nám ministerstvo predkladá pozmeňovací návrh. Keby to bol pozmeňovací návrh, ktorý som tu predkladal pred mesiacom, a bol pod ním len podpísaný pán Mojš, priznám sa, že by som sa potešil, možno by som mu aj poblahoželal. Autorské práva sa v politike neuplatňujú a podstatnejší je výsledok. Problém toho, čo tu je, je však to, že tu nám je predložená absolútne falošná marketingová drzosť, pretože návrh hovorí, že štátne rozpočtové organizácie a štátne príspevkové organizácie môžu obstarať osobný automobil, bla, bla, bla, do limitu. To znamená, ideme riešiť niečo, čo je vyriešené, čo je vyriešené 14 rokov uznesením prvej Dzurindovej vlády. Ideme riešiť niečo, čo nie je reálne problém. Pretože si to už ani dneska nikto nedovolí aj z titulu uznesenia vlády, aj z titulu kontroly. Ale nejdeme riešiť to, čo problémom je a kde sa naozaj predražené limuzíny nakupujú. Ale idete to vydávať za riešenie problému, o ktorom sa hovorilo počas leta. Ešte raz, nejde o dôležitosť tohto návrhu. Tento návrh by ani v ideálnej podobe nezachránil slovenské verejné financie a ani nepatrí medzi najdôležitejšie témy slovenského verejného života. Keby z toho titulu strana SMER a vy, pán minister, ste povedali, že to riešiť nejdete, že proste do toho nejdete, a stojíte si za tým, ja by som to rešpektoval. Mohol by som s vami nesúhlasiť, mohol by som vysvetliť, prečo si myslím, že aj tieto maličkosti sú dôležité. Sú dôležité pre podnikateľa, ktorému ste ten limit nastavili, sú dôležité pre občana, ktorý to platí, ale musel by som vám uznať, že na tomto štátny rozpočet nepadne, že ide najmä o symbolický krok. Bola by to legitímna politická vaša vec. Predložiť však toto je cynizmus, ktorý mi vyráža dych. Lebo ak to neviete vy, a vy to viete, tak to vedia vaši úradníci, že toto je už dnes upravené, zakázané a problém to nie je. Napriek tomu ste to sem dnes dali predložiť. Takže vás chcem požiadať, a preto som si dovolil vystúpiť aj predtým, než pán poslanec vystúpil, lebo, samozrejme, štandardne by som mal naňho reagovať. Buď predložte skutočný návrh, pripíšte si zaňho body, mne je to úplne jedno, alebo nepredkladajte nič. Ale toto vás naozaj nie je hodné. Ďakujem pekne.