Ondruš, Branislav, poslanec NR SR (2010-10-14):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, vážené kolegyne a kolegovia, na úvod len teda krátka poznámka, opäť si ju neodpustím, že aj v tomto prípade prezentujú poslanci za SMER, alebo teda budú dvaja prezentovať poslanci za SMER iné stanovisko ako Konfederácia odborových zväzov, ktorá súhlasila s týmto návrhom zákona, ale tak či onak, nielen z tohto dôvodu, alebo z tohto dôvodu vôbec nie, ale z iných dôvodov sa mi zdá diskusia k tomuto zákonu v rámci rozpravy v prvom čítaní dosť bizarná preto, lebo vlastne ani neviem, ku ktorej z oficiálnych alebo neoficiálnych verzií tejto novely vlastne mám teraz vystúpiť. Totiž nie opozičný predstaviteľ, ale vládny predstaviteľ pán Matovič verejne vykreslil pôsobenie tejto vlády ako chaos, podľa listu, ktorý spolu s ďalšími troma poslancami podpísal a zverejnil, sa chaos stal dokonca pracovnou metódou vlády a koalície. V praxi to vyzerá tak, že jeden deň niekto z vlády niečo vyhlási, druhý deň to niekto iný opraví a tretí deň to niekto celé poprie. No chaos sa stal pracovnou metódou tejto vlády aj pri príprave legislatívy a táto novela zákonov o rodičovskom príspevku a o príspevku na starostlivosť o dieťa to plne potvrdzuje. Príčina tohto stavu je, samozrejme, úplne jednoduchá. Súčasná vláda totiž nemá pripravený žiadny akceptovateľný a vysvetliteľný spôsob konsolidácie verejných financií a úprimne povedané, ak aj nejaký mala, netransparentné, skôr iba tušené záväzky komusi v úzadí, ju núti, alebo konkrétnych členov vlády núti sa takéhoto spôsobu vzdať. Veľmi presne to predvčerom, myslím, pomenoval Peťo Kažimír vo svojom vystúpení, keď pripomenul niektoré rozumné predstavy pána ministra Jozefa Mihála, ktorý však od nich musel po napomenutí ľudí z SDKÚ ustúpiť. Takže vláda chaoticky skúša raz tu, raz inde zobrať z peňazí radových občanov a potom to zasa mení, ustupuje podľa toho, akú reakciu to vyvolá. Pán minister Mihál sa tak ako jeho kolegovia a kolegyňa vo vláde pred časom dušoval, že šetrí, kde sa dá, a tak je aj postavený rozpočet jeho rezortu a jeho ministerstva, ale zrazu pred, myslím, troma dňami oznámil, že bez toho, aby to malo negatívne dopady, dokáže ešte nahrabať nejakých tých 15 mil. eur, o ktorých doteraz nebolo ani reči. No, ak má ministerstvo práce postavený rozpočet tak, že šmahom ruky dokáže nájsť bezbolestne 15 mil. eur, tak ja by som chcel poprosiť, pán minister, keby ste mohli šmahnúť rukou ešte zopárkrát, aby sme neoberali o peniaze ani dôchodcov. Lebo aj v tomto prípade ide len o peniaze, aj keď som, samozrejme, zaregistroval, že celkový rozpočet na dávky pre rodičov chcete v budúcom roku zvýšiť, hoci musím povedať, že aj to zvýšenie sa teraz ukazuje len ako také veľmi relatívne, alebo možno je to taký v podstate len marketingový ťah, keďže 10. októbra ste, pán minister, povedali, že ak by sme mali diskutovať o tom, či ide o zvýšenie alebo zníženie rodičovských príspevkov v globále, tak sme teraz pridali v rozpočte 70 mil. eur. My nekonzervujeme súčasný stav, my pridávame 70 mil. eur. Zároveň ale sme sa dočítali informáciu, že v skutočnosti sa v priebehu tohto roka musel zvyšovať rozpočet na rodičovský príspevok približne o 60 mil. eur oproti plánu, takže v skutočnosti ten nárast bude vlastne necelých 20 mil. eur. Aj to je vlastne otázne, pretože v podstate do toho už je zahrnuté to, čo bude treba navýšiť kvôli tomu ústupku, ktorý ste urobili minulý týždeň. Navyše spôsob, akým chcete tieto peniaze prideľovať rodičom po novom, je pre mňa neprijateľný a to preto, lebo ho považujem za nesystémový, poškodzujúci mladé rodiny a predovšetkým deti. Systém, ktorý nastavila naša vláda pred rokom, vychádzal z filozofie, že táto štátna sociálna dávka má zmysel najmä v tom, aby aspoň čiastočne, pokiaľ možno, samozrejme, v čo najväčšej miere nahrádzala výpadok príjmu rodiča, ktorý preruší zamestnanie kvôli rodičovskej dovolenke. Z hľadiska sociálnej politiky štátu považujem za správne hľadať nástroje, ktoré zamestnaných ľudí, ak už nie priamo motivujú k rodičovstvu, tak minimálne vytvárajú prostredie, v ktorom kvôli príjmu nemusia mladí ľudia na rodičovstvo rezignovať. To v žiadnom prípade neznamená, žeby tí, ktorí príjem zo zamestnania nemajú, nemali mať nárok na primeranú podporu štátu pri riadnej starostlivosti o deti, najmä v ich ranom veku. Ale prax ukazuje, že mladí ľudia s príjmom z práce oveľa dôkladnejšie zvažujú založenie alebo rozšírenie rodiny a strata takéhoto príjmu, čiže príjmu z práce, je pre nich dôležitejším, je pre nich dôležitejším faktorom, ako u ľudí, ktorí ten príjem z práce nemajú. Pritom aj zo spoločenského hľadiska je dobré, ak sú k rodičovstvu motivovaní práve títo ľudia. Vždy je lepšie a pre spoločnosť prospešnejšie, ak deti vyrastajú vo fungujúcich rodinách, kde im rodičia idú príkladom aj tým, že v nich vytvárajú pracovné návyky. V tejto súvislosti musím upozorniť, že podľa dnes platného zákona majú nárok na ten vyšší 256-eurový rodičovský príspevok aj matky, ktoré sa rozhodli hneď po troch rokoch od narodenia prvého dieťaťa mať dieťa ďalšie. Totižto podľa dnes platného zákona aj tie tri roky na tzv. materskej dovolenke sa zarátavajú alebo za nich, za tieto matky štát platí tak sociálne, ako aj zdravotné poistenie, to znamená, že spĺňajú podmienku, ktorú podľa dnes platného zákona treba spĺňať, 270 dní za posledné dva roky sú zdravotne poistené, a teda majú nárok na to, aby si uplatnili nárok na ten 256-eurový príspevok. Dokonca musím upozorňovať, že toto vlastne zaviedla vláda na návrh vtedy pani ministerky Tomanovej a to aj preto, že vlastne je možné, aby sa tých deväť mesiacov aj dobrovoľne matka poistila. Vychádza to na 13 eur mesačne, čo nehovorím, že je malý peniaz, ale v každom prípade, v prípade toho plánovania rodiny, rozšírenia rodiny, je možné sa trištvrte roka dobrovoľne poistiť 13 eur mesačne a opäť vznikne nárok na tento vyšší 256-eurový príspevok. Z tohto hľadiska s navrhovanou novelou nesúhlasím. V nej totiž nejde o nejakú spravodlivosť. Táto novela núti mamičky, ale, samozrejme, aj otcov, ktoré pred nástupom na rodičovskú dovolenku pracovali, aby sa zasa čo najskôr vrátili do práce a svoje dieťa niekam odložili. Títo rodičia majú prísť oproti dnešnému stavu o časť sociálneho príjmu, hoci o jeden, zväčša vyšší príjem už prišli tým, že odišli z práce na rodičovskú dovolenku. Je úsmevné, že vládna koalícia kritizuje dnešný stav, ktorý vraj, citujem: „trestá ľudí za snahu nečakať dávky od štátu zákazom súbehu práce a riadnej starostlivosti o dieťa“. Pokojne ale navrhuje potrestanie doteraz pracujúcich rodičov, resp. budúcich rodičov znížením výšky rodičovského príspevku. Myslím, teda v prípade, ktorí na rodičovskú dovolenku nastúpia od budúceho roka. Za úplnú zvrhlosť však považujem úsilie nastaviť všetky parametre v zákone tak, aby matky či otcovia čo najskôr ukončili rodičovskú dovolenku, resp. aby akože v rámci nej čo najskôr odložili svoje dieťa do starostlivosti cudzím ľuďom a išli pracovať. Opakujem, oceňujem rodičov, ktorí pracujú, a tým dávajú kľúčový príklad, pozitívny príklad svojim deťom. Ale nie vo veku jedného či dvoch rokov. Vtedy naozaj treba, aby sa rodičia maximálne venovali svojim deťom. Keď je dieťatko hore, teda keď nespí, treba sa mu venovať. Keď sa zase ide spať, tak v tom prípade a to je naozaj vyčerpávajúce, starať sa o dieťa, tak si mamička môže oddýchnuť, nehovoriac o tom, že má na starosti aj celú domácnosť. Nezlučiteľnosť rodičovského príspevku s prácou nie je v tomto kontexte žiadnym nezmyslom, pretože opäť vytvára pre mamičky alebo otecka na rodičovskej dovolenke priestor pre to a podmienky pre to, aby sa naozaj kvalitne a plne mohla venovať svojmu dieťaťu. Samozrejme, dávku musíme nastaviť tak, aby v rozumnej miere nahradzovala rodičovi výpadok príjmu a umožňovala rodine dôstojný život. A musíme ju nastaviť tak, aby umožňovala rodine dôstojný život aj v prípade, že rodičia dovtedy nepracovali. Fígeľ argumentácie autorov zákonov je v tom, že nová výška jednotného rodičovského príspevku nevytvára možnosť ísť pracovať, ako to tvrdí vláda, ale ona ich vyslovene núti, aby pracovať išli. Ešte aj novou výškou príspevku na starostlivosť o dieťa vláda hovorí rodičom najmenších detí: „Bežte od svojho dieťatka, odložte ho niekam, nebojte sa nákladov, ktoré sú s tým spojené, veď my vám ich preplatíme.“ Pritom navyše v tomto zákone chýba analýza, v akom stave je napr. ponuka detských jaslí, ktorých je najmä vo väčších mestách absolútny nedostatok. Tiež tu chýba analýza reálnych možností rodičov, starajúcich sa o takéto malé dieťa, nájsť si zamestnanie. Nie je žiadnym tajomstvom, a pani poslankyňa Blahová to vlastne zdôraznila pred chvíľou vo faktickej poznámke, že takíto rodičia majú naozaj problém sa uplatniť na tzv. trhu práce, pretože zamestnávatelia sa bránia prijímaniu takýchto rodičov, väčšinou žien do práce, keďže u nich je častejšia fluktuácia, potenciálne slabšie pracovné výsledky kvôli stresu pri starostlivosti o dieťa a pod. A takisto tu úplne chýba možná analýza dopadov na dieťa, ktoré v tomto útlom veku nebude vychovávané osobne svojimi rodičmi. Čiže vy vlastne idete zobrať mizerných 66 eur mesačne rodičom, ktorí by sa celodenne chceli starať o svoje dieťa a na druhej strane im ponúkate bonus 300 eur, ak sa starostlivosti o svoje dieťa vzdáte. Pritom aj táto výška, musím upozorniť, je takým skrytým podvodom, alebo teda ak chcete, marketingovým ťahom, lebo ministerstvo napriek tomu, že teda tvrdí, že to vypočítalo podľa priemerných nákladov, musím povedať, že nevychádza z reality. Totižto za prvých osem mesiacov tohto roka bolo priemerné čerpanie tohto príspevku 66 eur, čo je teda ešte hlboko aj pod dnes stanovenou hranicou – vyše 160 eur tohto príspevku – ako maximum. Ak už teda ponúkate tieto peniaze, teda tak ich dajme rovno rodičom, budú mať dokonca viac peňazí ako dnes a môžu sa o deti starať tri roky bez toho, aby ich niekam odkladali. Samozrejme, ja si uvedomujem, že toto nie je také jednoduché, vzhľadom na to, čo už vo faktickej poznámke povedal aj pán poslanec Brocka, že v tomto prípade ide o peniaze financované z Európskeho sociálneho fondu. Na záver musím upozorniť, že tento nový systém negatívne zasiahne oveľa väčšie percento mladých ľudí, než sa všeobecne hovorí. Podľa dostupných štatistických údajov totiž narastá počet práve takých mladých ľudí, ktorí si svedomite založenie a rozšírenie rodiny plánujú, a poctivo tomu prispôsobujú aj svoje pracovné pôsobenie. Čiže skôr, než si založia rodinu, tak pracujú, aby mohli tejto rodine vytvoriť zodpovedajúce podmienky. Vychádzam z údajov o novo priznaných rodičovských príspevkoch po 1. januári tohto roka, keď začal platiť súčasný zákon. Podľa údajov, ktoré mám k dispozícii, rodičovský príspevok po 1. januári 2010 získalo 38 196 rodičov, z toho v 17 376 prípadoch bolo priznaný 256-eurový príspevok a v 20 820 prípadoch bol priznaný 164-eurový príspevok. Čiže takmer polovica, nazvem ich nových rodičov, získala ten vyšší rodičovský príspevok, alebo inak, takmer polovica nových rodičov bude navrhovaným systémom poškodená. Vážené kolegyne a kolegovia, pozorne som zaregistroval všetky, aj tie avizované zmeny zo strany vlády oproti zneniu, ktoré nám predložila. A zaregistroval som, samozrejme, aj sľuby napr. ohľadom materského príspevku, na ktoré však vláda zatiaľ nepredstavila reálne finančné krytie. Celý chaos okolo tohto zákona sa nesie v duchu hesla: Teraz vám berieme, ale sľubujeme, že neskôr vám pridáme. Preto a z týchto dôvodov naši poslanci takéto zmeny podporiť nemôžu. Nemôžu podporiť zmeny, ktoré budú brániť pracovitým rodičom, aby sa riadne starali o svoje dieťa v útlom veku. Naopak, prídeme s návrhmi, ktoré poskytnú spravodlivú podporu všetkým rodinám s malými deťmi už teraz a neohrozí to verejné financie, pretože my nielen vieme, ale sme aj odhodlaní brať zopár vyvoleným jednotlivcom, aby bolo dosť peňazí na spravodlivú podporu slušných rodín. (Potlesk.)