Ľ. Mušková, poslankyňa: (2007-06-28):
Vážený pán minister, interpelujem vás v súvislosti s nariadením vlády Slovenskej republiky č. 554/2006 Z. z. o povinnom používaní bezpečnostných pásov a detských zadržiavacích zariadení vo vozidlách určitých kategórií. Nariadenie o povinnom používaní autosedačiek pre deti sa javí ako pozitívne. A dokonca je bezproblémové pre kladné prijatie u každého, ktorý vie, že ide o bezpečnosť detí, ale realita v praxi je trochu iná. Hlavným problémom je, že pri prijatí nariadenia sa nie celkom zohľadnilo, koho sa nariadenie dotkne a akým spôsobom. Výsledkom jeho prijatia pre mnohé rodiny na Slovensku nie je to, že ich deti budú cestovať bezpečnejšie, ale to, že mnohé deti nemusia už cestovať vôbec. Implementácia predmetnej smernice z úrovne Európskej únie na naše pomery má totiž jeden háčik – úplne odlišnú sociálnu situáciu rodín s malými deťmi u nás a v západnej Európe. Zatiaľ čo v západnej Európe býva niekoľko áut v rodine bežnou praxou, u nás sú najmä rodiny s malými deťmi odkázané často, keď je matka na materskej, na jeden plat a nemôžu si dovoliť vlastniť žiadne auto. Toto nariadenie berie ohľad na majetnejšie rodiny, rodina bez auta sa po jeho uvedení do praxe stáva rodinou nižšej kategórie. Dovoľte mi podrobnejšie objasniť problém tohto nariadenia.  Koho sa nariadenie týka? Nariadenie sa takmer vôbec netýka majiteľov vozidiel s jedným či dvoma deťmi, ktoré svoje deti bežne prepravujú autom. Tí v drvivej väčšine už autosedačku mali a majú, ich deti sú na autosedačky navyknuté a prijatie nariadenia na nich nemá takmer žiaden dosah. Dotýka sa však rodín s malými deťmi, ktoré si napríklad, pretože dočasne musia vyžiť z jedného platu a nízkeho rodičovského príspevku, nemôžu dovoliť vlastniť alebo prevádzkovať auto. Tie sú v mnohých prípadoch  pri preprave malých detí odkázané na pomoc starých rodičov, priateľov, známych, ktorí ich príležitostne zvezú autom tam, kam je to potrebné – na rodinné, či kultúrne podujatie, do prírody za športom, k zubárovi alebo aj do kostola do blízkej dediny, na chatu atď. A práve túto možnosť prijatie predmetného nariadenia do značnej miery likviduje. Jednak preto, že do auta sa kvôli sedačkám už nezmestí toľko osôb ako doteraz, teda tam, kde na prepravu osôb stačilo jedno auto, budú potrebné dve. Jednak preto, že mladá rodina nebude môcť žiadať o dobrodincov, ktorí ich príležitostne, často len jedným smerom zvezú, aby mali problém s takými alebo aj svojimi, či cudzími sedačkami. Pomoc šofér jednoducho odmietne z dôvodu, že mu zákon nedovoľuje pomôcť rodinám. Čo sa týka zasa rodín s viacerými deťmi, ktorí vlastnia auto a už taká štvordetná rodina je problém. Viacdetným rodinám nezostáva tiež iné, len si kúpiť väčšie auto, čo je vo väčšine prípadov finančne nemožné. Finančný faktor, čo sa zasa týka cestovania inými dopravnými prostriedkami, musím povedať, je tiež veľmi zohľadniteľný, cestovanie všeobecne zdraželo, niekedy sa stáva až finančne neúnosným a preto mnohokrát sa, povedzme, dve rodiny dohodli, že pocestujú spolu jedným autom, pričom sa o náklady podelia. Možnosť naplno využiť kapacitu v zmysle súčasne platného zákona štyria dospelí plus deti do úžitkovej nosnosti auta prijatím nariadenia vlády padlo. Preprava autom sa pre malé deti vo väčšine prípadov stala jedinou možnosťou, ako sa presunúť, čo i len na krátku vzdialenosť do susednej dediny. Ak si však, povedzme, rodina so ženou na materskej dovolenke nemôže auto dovoliť, ostáva len možnosť s niekým sa zviezť. O túto možnosť predmetné nariadenie  rodiny s malými deťmi oberá. Vážený pán minister, príspevok pre matku, ktorá je doma s malými deťmi, je minimálne šesťkrát nižší než v štátoch západnej Európy, minimálna mzda je u nás tiež nižšia. Legislatíva ostatných členských štátov Európskej únie v otázkach používania detských autosedačiek vôbec nie je jednotná. Grécko a Španielsko povinnosť používať detské autosedačky na zadných sedadlách totiž vôbec nezaviedli. Povinnosť sa vzťahuje len na predné sedadlá. V niektorých štátoch, napríklad v Portugalsku, je povinnosť používania autosedačiek  len do troch rokov. Iné štáty majú rôzne výnimky, v Nemecku môžu byť deti prepravované bez sedačiek, ak sú všetky bezpečnostné pásy už obsadené, t. j., že dieťa v plnom aute môže  sedieť dospelému na kolenách. Vážený pán minister, odôvodnenie, že pri povinnom používaní autosedačiek ide o bezpečnosť detí, je argumentačne skutočne veľmi silné, ale ak v iných štátoch sa našli riešenia, aby viacdetné rodiny, ktoré najmä u nás sú menej solventné, neboli diskriminované, hľadajme aj my podobné riešenia a umožnime v určitých prípadoch, teda na tie krátke trate alebo tak ako to urobili v Čechách, že idú  nižšou rýchlosťou, aby sa takéto rodiny mohli autom prepravovať. Ďakujem.