Stavrovská, Zuzana, komisárka pre osoby so zdravotným postihnutím (2019-05-21):
Dobrý deň prajem. Vážený pán predsedajúci, vážené pani poslankyne, páni poslanci, dovoľte, aby som sa úvodom poďakovala za poskytnutie priestoru oboznámiť vás s výsledkami našej práce, so zisteniami z roku 2018. Je to v poradí naša tretia správa a vážim si možnosť vám zistenia v nej uvedené v krátkosti osobne predstaviť. Komisár pre osoby so zdravotným postihnutím je významnou osobnosťou pre ochranu ľudí, pre ochranu ľudských práv, ľudí so zdravotným postihnutím. Pôsobnosť tejto funkcie vyplýva zo zákona 176/2015. Táto pôsobnosť je špecializovaná na ochranu práv osôb so zdravotným postihnutím, ktoré jej garantuje Dohovor o právach osôb so zdravotným postihnutím. Dovoľte, aby som veľmi stručne tie základné zistenia, ktoré sme zrealizovali, predstavila aj v komplexe rôznych podnetov. Kľúčovou pôsobnosťou komisára pre osoby so zdravotným postihnutím je prešetrovanie individuálnych podnetov. Tieto individuálne podnety boli doručované rôznymi spôsobmi, v správe sú uvedené, akým spôsobom teda tieto podnety riešime. Chcela by som ale uviesť, že v roku 2018 bolo doručených celkom 518 podnetov, v mnohých podnetoch však tieto podnety obsahujú aj rozhodnutia orgánov verejnej správy, ktorých je viac. Čiže napríklad proti rozhodnutiam úradu práce, sociálnych vecí a rodiny sa v jednom podnete uvádzajú aj tri-štyri rozhodnutia, čo znamená teda, že v jednom podnete riešime viacej týchto rozhodnutí. Doručené podnety však nie sú jedinými dokumentami, s ktorými pracujeme, lebo k týmto doručeným podnetom sa priraďuje 1 734 podaní. Sú to rôzne vyjadrenia, doplnenia podnetov, stanoviská orgánov verejnej správy. Ďalšiu časť písomností, s ktorými na úrade pracujeme, sú zásielky doručované k monitoringom alebo k rôznym osobným listom, týchto je ďalších 618. Dovoľte, aby som takýto úvod urobila aj vo vzťahu k výkonu monitorovacej činnosti, ktorá je druhá najdôležitejšia pôsobnosť komisára pre osoby so zdravotným postihnutím. My sme v roku 2016 začali robiť monitoringy formou internetových dotazníkov, ktoré sme rozposlali 366 subjektom a pýtali sme sa na rôzne situácie pri dodržiavaní práv ľudí so zdravotným postihnutím formou interaktívnych otázok, a preto sme teda aj v roku 2017 aj 2018 pokračovali v ďalších aktivitách súvisiacich s týmito prvotnými dotazníkmi. V tabuľke č. 6 na strane 156 v správe je uvedené, sú uvedené, presne pomenované zariadenia, v ktorých sme boli. Vykonávali sme osobné návštevy, ktoré trvali od 5 až 8 hodín. Týchto návštev bolo v 34 zariadeniach, niektoré tie návštevy sa opakovali, ale chcela by som uviesť, že ja osobne som bola v 17 zariadeniach. Veľmi zaujímavá je reakcia, keď prídeme do týchto zariadení a jednoducho už sa šíri informácia, že do zariadení chodíme a čo sledujeme. A v tomto prípade musím konštatovať, že tie, tí štatutári týchto zariadení rôznym spôsobom reagujú, dokonca sa nás snažia naviesť na nejaké iné informácie, ktoré my sme požadovali, ale všetko teda to smeruje k tomu, že keď v tom zariadení sú problémy, o ktorých teda predpokladám, že to vedenie zariadenia vie, tak toto zariadenie nás jednoducho vedie cestou, ktorú oni si predstavujú, a nie, ktorú my žiadame. Dovolím si povedať, že tieto monitoringy robíme naozaj veľmi profesionálne, a rada by som na tomto mieste povedala, že k tým 34 návštevám sme urobili zisťovania týkajúce sa 2 781 klientov. Rada by som uviedla, že mojou snahou je aj zvýrazniť tie dobré stránky v zariadeniach, ktoré tieto dobré stránky majú, ale upozorniť aj na to, čo sa deje a čo treba zlepšiť. Veľakrát som sa zamýšľala, prečo a čo vedie zamestnancov a vedenie týchto zariadení k tomu, že všetkými silami vytvárajú vhodné podmienky, rodinné prostredie, lebo hovoríme o do-mo-ve, domove, ktorý znamená, že je to domov pre týchto ľudí, a tak by sa malo to celé prostredie tomu podobať, že ako to teda a čo ich vedie k tomu, že týmito všetkými svojimi silami, aktivitami naozaj vytvárajú láskavé, stabilné, pokojné prostredie pre klientov. Netreba k tomu veľa. Netreba k tomu peniaze, ktoré zagarantujú, že keď to zariadenie má dostatok peňazí a nad mieru veľa zamestnancov, že všetci budú mať dobré srdce. Podľa môjho názoru netreba mať veľa pre tých klientov, netreba mať veľa, treba mať porozumenie a dobré srdce. A preto si myslím, že v mnohých tých zariadeniach, v ktorých som aj ja osobne bola, žiaľ, toto dobré srdce som nenašla. Čo je dôležité pre mňa, že my, keď robíme takýto monitoring, hneď informujeme vedenie zariadenia o tom, čo sme zistili. Pretože my rozprávame s klientami, rozprávame so zamestnancami, robíme ohliadky priestorov, skúmame listiny a prvý ten, prvé tie zistenia, ktoré sme nasali počas tej osobnej návštevy, my hneď interaktívne ich odovzdávame vedeniu. Viete, čo je zarážajúce? Že keď doručíme rozsiahlu správu, ktorá skutočne má medzi 20 – 30 strán, v ktorej vyzdvihneme tie dobré stránky, v ktorej vyzdvihneme to, čo je možné ešte zlepšiť, ale aj upozorníme na to, že čo je potrebné zlepšiť, a ukladáme opatrenia na nápravu, tak mnohí riaditelia zľahčujú celú túto situáciu. Už tieto zistenia, ktoré sú naozaj vážne, dokonca v jednom zariadení pani riaditeľka pri osobnom pohovore po ukončení monitoringu odsúhlasila všetky zistenia, ktoré sme jej definovali, a zaujímavé bolo, že v správe ako reakcia, lebo my vždy žiadame aj reakciu a proste termíny, ako sa vysporiada s tými opatreniami, tak je neuveriteľné, že táto riaditeľka normálne napísala, že pomaly my sme boli v inom zariadení. To zariadenie bolo tak strašné, že ja som povedala, že ak existuje ešte niekoľko takýchto zariadení, je hrôza, že sme v takomto zariadení ešte neboli. Klienti žobrú. Žobrú, nemajú žiadne peniaze, žijú v chudobe, chodia v roztrhaných veciach, nemajú možnosť na prechádzke si kúpiť ani jednu miniatúrnu, miniatúrnu sladkosť alebo niečo, na čo majú chuť, a hladno pozerajú na výklady. Nemajú čo tam robiť, nemajú aktivity, nemajú zdravotnú starostlivosť. Po tretej sa zavre brána a len malé okienko, ktoré je ako vo väznici, cez to okienko pozerajú. Hoci celý areál je obrovský, ale títo klienti sú v uzavretom priestore takéhoto zariadenia. Ale to je len jedno zariadenie. Čiže rada by som naozaj uviedla, veľmi si vážim prácu tých zamestnancov, ktorí v zariadeniach rozdávajú lásku, pozornosť, porozumenie, sú tvoriví pre týchto klientov. Žiaľ, sú zariadenia, ktoré, v ktorých sme našli sieťové postele, sú zobrazené v správe. Desať rokov, odkedy platí zákon 448/2008 o sociálnych službách, kde sú presne definované telesné a netelesné obmedzovacie prostriedky, po desiatich rokoch sme našli klietkovú posteľ, v tej klietkovej posteli klientku, sieťové postele. My okamžite teda, keď takéto veci zistíme, komunikujeme, samozrejme, so samosprávnym krajom, kde dávame informácie o tom, že čo sme zistili, a žiadame, aby samosprávny kraj riešil túto aj personálnu otázku. V takýchto prípadoch sme hneď aj avizovali ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodiny, pánovi ministrovi, ktorý cez odbor dohľadu, cez pani doktorku Košútovú hneď poslal kontrolu do týchto zariadení, čiže stretli sme sa naozaj s tým, že ak takéto vážne zistenia sú, hneď to riešime. Nielen sieťové postele, ale aj neľudské zaobchádzanie. Neľudské zaobchádzanie znamená ponižujúce správanie sa k tým klientom, nedodržiavanie ochrany intimity, jednoducho tí klienti nemajú v priebehu dňa žiadne aktivity, obmedzovanie pohybu a tá chudoba, o ktorej som hovorila. Predstavte si, že zariadenia nemajú vôbec žiadny problém z tých málo peňazí, ktoré sú chránené zákonom, paragrafom 73 o tom, že každý klient musí v takomto zariadení s celoročnou pobytovou formou mať k dispozícii 25 % sumy životného minima, čo je naozaj miniatúrna čiastka, lebo z toho si musia platiť lieky, oblečenie, aktivity, tak z takýchto, z takýchto peniažkov im zariadenie dokáže strhnúť peniaze, keď nemajú dostatok dôchodku, dostatočne vysoký dôchodok na to, aby platili za sociálne služby. Vážení poslanci, ja naozaj v takýchto prípadoch som nekompromisná a žiadam okamžite ukončiť takéto zásahy, protiprávne zásahy, evidujem to hneď a avizujem to zriaďovateľovi, pretože títo klienti, ktorí nemajú spôsobilosť na právne úkony a zariadenie je im opatrovníkom, nemajú žiadnu ochranu. Nemajú nikoho, kto sa za nich postaví a kto obhajuje ich práva, a preto sme nepríjemní v mnohých zariadeniach, hoci prichádzame s tým dobrým, prichádzame s novými myšlienkami, prichádzame s tým, ako je možné zlepšiť celú tú situáciu, máme obrovské množstvo skúseností a chceme pomôcť. My nie sme nepriatelia, my chceme pomôcť, ale keď klientom je takýmto spôsobom zasahované do ich práv, vtedy ukladám opatrenia, a nekompromisné. Rada by som vás teda informovala aj o tom, že na strane 164 je veľmi zaujímavá tabuľka, ktorá nás vied; teda k spracovaniu tohto prieskumu nás viedli zistenia v jednom zariadení, v ktorom riaditeľka zariadenia ako opatrovník, dokonca ani nie ako toto zariadenie, ale riaditeľka ako fyzická osoba uzatvárala poistné zmluvy pre klientov. Každý mesiac si dávala od sociálnych pracovníčok predkladať zostavy o úsporách klientov, pretože mali zriadené účty v banke, čo som ja ešte ocenila, že to je vynikajúce, že majú účty v banke, že proste je to transparentné, to nakladanie s peniazmi, ale až ďalším šetrením a rozhovormi so zamestnancami zariadenia som zistila, že je to kvôli tomu, aby mohla pani riaditeľka zadať trvalé príkazy pre týchto klientov na platenie poistného, pritom každý z tých klientov mal nad dvetisíc eur úspory. Čiže povedzte mi, ako a načo mali mať uzavreté poistné zmluvy na poistenie pohrebných nákladov, keď majú dostatok peňazí na účte. A čo je úplne akože absurdné, a to hovorím, aj takto sa dá podnikať na Slovensku, že tým poisťovacím zástupcom poisťovne bola dcéra pani riaditeľky. Čiže my sme toto hneď riešili v záujme odvolania pani riaditeľky, nebudem sa tým tajiť. Riešili sme to, aby klientom boli tieto zmluvy ako neplatné skončené a aby sa im vrátili peniaze na účet. Takže dnes potvrdzujem, že všetci klienti mali peniaze z tohoto zariadenia vrátené na účet. Ale to nie je len jediné zariadenie. My sme týchto zariadení zistili prieskumom 54. Ale nemôžem povedať, že máme tú informáciu kompletnú, pretože sme oslovili samosprávne kraje, aby nám pomohli, o spoluprácu, ale, žiaľ, niektorí neverejní poskytovatelia neboli proste povinní túto informáciu samosprávnemu kraju odovzdať. Ale čo je dôležité, v týchto 54 subjektoch je 505 poistných zmlúv na poistenie pohrebných nákladov, 82 životných poistiek, čo ja som, keď som čítala tie zmluvy o životnom poistení; prosím vás, pán riaditeľ nemal problém uzavrieť poistnú zmluvu na 45 rokov pre klientov, s plnením pre koho, pýtam sa, po 45 rokoch. Pre koho bude to plnenie? (Ruch v sále.) Ohľadom aj tých poistných zmlúv na poistenie pohrebných nákladov, tam je dokonca taká situácia a také ustanovenie, zmluva, že ten klient, keď prežije desať rokov, na ktoré je uzavretá tá poistná zmluva, tak jednoducho o tie peniaze príde, lebo nenastane poistné plnenie. A za absurdné ďalej považujem aj vedenie súdnych konaní na zaplatenie nedoplatkov za poskytovanie sociálnych služieb, keď ten klient má nízky dôchodok, generuje mesačne dlh a nemá proste žiaden majetok na to, aby niekedy v budúcnosti takéto pohľadávky zaplatil. Čo je dôležité, máme tu samosprávne kraje, ktoré sú povinné dofinancovávať tieto chýbajúce peniaze. Máme už aj súdne rozhodnutie, pretože som vstúpila do tých súdnych konaní na ochranu klientov na Okresnom súde v Malackách, kde Plavecké Podhradie žaluje 16 klientov cez advokáta, čiže vznikajú ďalšie trovy, ďalšie nabaľovanie tých pohľadávok, dokonca cez exekučné konanie. Pýtam sa, kto to nakoniec zaplatí. (Ruch v sále. Zaznievanie gongu.) Samosprávny kraj, pretože to bude musieť zaplatiť, keďže ten klient peniaze nemá. Čiže my sme argumentovali zákonom a súd uznal našu argumentáciu a žalobu tohto zariadenia sociálnych služieb zamietol. Advokát teda dal nám informáciu, že bude písať odvolanie, aby takéto rozhodnutie potvrdil aj krajský súd. (Zaznievanie gongu.) V roku 2018 sme spustili ďalšie monitoringy... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)