Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2020-04-29):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predseda, členovia vlády, milí kolegovia, kolegyne, dovoľte mi niekoľko slov. V úvode mi nedá, aby som nespomenul tú skutočnosť, že ku programovému vyhláseniu vlády, k takémuto hrubému dokumentu, takto to ukážem (rečník zdvihol dokument do výšky), 121-stranovému, naozaj sme nemali čas a priestor na to, aby sme si to dostatočne preštudovali. Nehovoriac o tom, že ani sme nemali čas a dostatočnú možnosť na to, aby sme sa prihlásili aj do písomnej rozpravy, čo jednoducho tak ubehlo. Možno niektorí ste boli na to pripravení, ale keď sme sa mnohí kolegovia, ktorí sa chceli ako prihlásiť do ústnej rozpravy, nebolo to možné. Poprosím, aby tak v budúcnosti, najbližšie o štyri roky uvidíme, ktorá vláda tu bude, ale aby sa vytvoril tento priestor naozaj, aby dostatočne sme aj my boli informovaní, aby sme sa mohli prihlásiť do rozpravy aj písomnej. K takému rozsiahlemu dokumentu za 10 minút, no to je úplne... Dobre skúsim takto telegraficky. Hneď v úvode, úvodná strana, ktorá je predložená vládou Slovenskej republiky: „Predkladáme svoj program v mimoriadne zložitej dobe pre Slovensko. Pandémia COVID-19 doslova paralyzovala svet, Európu, ako aj našu krajinu. Vláda preto od prvého dňa sústreďuje mimoriadne úsilie na minimalizáciu zdravotných rizík a ochranu života ľudí.“ Musím povedať, hneď úvod tejto strany, nedarí sa vám to napĺňať pri ochrane obyvateľstva COVID-u-19. Aké veci sa dejú? Dejú sa veci také, že jednoducho naši občania, ktorí sa chcú vrátiť, nehovoriac o tom, opatrovateľky, ktoré protestovali deň či dva dozadu na rakúsko-slovenských hraniciach a boli aj testované na COVID-19, sa dali testovať s negatívnym výsledkom, nemôžu sa dostať na Slovensko bez toho, aby išli do týchto záchytných centier. Tie záchytné centrá nefungujú dobre. Veľmi zlé to je, lebo miešame tam ľudí, ktorí sú infikovaní na COVID-19, a zdraví ľudia. Nehovoriac o tom, ak na hranici zdokladujete vyslovene od lekára potvrdenie, že ste rizikovou skupinou, hlavne je to veľakrát u mnohých ľudí, ktorí majú problémy respiračného charakteru, sú to astmatici a podobne, na hraniciach policajti toto nerešpektujú, odvedú vás do záchytného centra, kde vám povedia, že je tam 24 hodín lekár. Nie je to pravda, nie sú tam tí lekári. Proste je z toho veľký zmätok a vystavujeme v podstate práve nebezpečenstvu týchto ľudí, možno zdravých, negatívnych, aby sa nakazili tými, ktorí sú sústredení v týchto záchytných centrách. Máte tu krásnu vetu: „Osobitnú pozornosť budeme venovať chudobným, chorým, slabším.“ Kolegovia a kolegyne alebo vážená vláda, vypadla vám tuná taká vec, a to je rodina. Dodávame, aby ste sa venovali osobitne deťom a rodinám. Silná rodina chráni slabých, o chorých sa postará a nedovolí, aby jej členovia prepadli chudobe. To znamená, tie marginalizované skupiny, ktoré tam máte ako napísané, podpora silnej rodiny mnohé veci vyriešia, systém vzdelávania, zdravia, samozrejme, aj nemusíme riešiť mnohých bezdomovcov, sociálne odkázaných. Posilňovanie rodiny má byť tou najprioritnejšou oblasťou vôbec celého programového vyhlásenia vlády. Je to môj pohľad, samozrejme. Nemusíte s tým súhlasiť. Ďalšia, ďalšie tieto témy, ktorým sa tuná venujete, zaujalo ma aj, nedotkli sa tuná predrečníci, hej, ale trebárs vláda „zavedie funkčný mechanizmus hmotnej zodpovednosti a trestania pochybení verejných funkcionárov pri nakladaní s verejnými prostriedkami“. Dovolím si tuná dodať, že nielen s verejnými prostriedkami, ale aj zlých rozhodnutí, ktoré spôsobujú škody nielen štátu, ale aj fyzickým a právnickým osobám. Často sa to stáva, že úradníci nekompetentne konajú, čím spôsobujú škody veľakrát občanom, ale však, samozrejme, aj štátom či právnickým osobám. Myslím si, že nemusím to nejak extra rozprávať, koľko máme s tým problémov a všetci sa s tým stretávame. Preskočím, lebo ten čas ide strašne rýchlo. Ale je tu kapitola Zlepšenie postavenia a situácie Rómov. Viete, zazneli tuná rôzne ako pohľady k Rómom. Myslím si, že nemusím veľmi veľa zvýrazňovať a hovoriť to, že my o tejto téme, rómskej problematike, nerozprávame, my Kuffovci celý život tejto marginalizovanej skupine pomáhame. Viem, že to nie je ľahká téma, je to veľmi zložité a komplikované aj veľakrát sa stretávame – však aj tu, aj vo verejnom priestore – s takými nenávistnými pohľadmi voči Rómom. Viete, ja vám to poviem takto. Závidieť niekomu chudobu, tak to už mi je čosi úplne absurdné, to neviem ani pochopiť. Neviem, koľkí z nás alebo koľkí z vás ste boli v rómskej osade reálne, koľkí z vás a koľkí z nás boli reálne možno v takej primitívnej, prepáčte, že to tak poviem, ale veľakrát sú to primitívne chatrče. Vznešene to poviem ako obydlia, ale naozaj pre 21. storočie je to, je to veľká bieda a veľký, veľký prepadák. Ja osobne bol som v týchto, medzi týmito komunitami aj chodievam tam, aj do týchto rodín, tá pomoc pre týchto ľudí je veľmi zložitá. Pozrite sa, zazneli tu teraz, možno na mňa zareagujete aj nejak to, ale také odvážne riešenia, ako vysporiadať pozemky pod, poviem to takto, čiernymi stavbami. Z môjho pohľadu to nie sú ani čierne stavby, lebo nevykazujú ani atribúty skutočnej stavby, veľakrát je to 4 x 4 metre, žijú tam rodiny v počte 13 až 14 ľudí. Keď som sa v jednej rómskej osade pýtal tých ľudí, bola tam jedna posteľ pozdĺžne, druhá posteľ, stôl, jedna stolička, keď som prišiel ako návšteva, tú jednu stoličku mne ponúkli, žeby som si sadol. Strop som mal tak nízko nad hlavou, že som sa musel zohnúť, nemohol som ani tam stáť v podstate. Veľmi chudobne žila táto rodina a 13 ľudí v jednej chatrči, 13 detí plus rodičia, to je 15. A ja sa pýtam: Prosím ťa, Jarmila, povedz mi, kde vy v noci spíte, však tu sa ani nezmestíte ako v tomto priestore. A ona hovorí: To jedna u tety, u strýka a podobne. Viete, sadnúť do buldozéru a zrovnať tieto osady so zemou, nikdy v živote by som si to nedovolil. Viete, čo to je nikdy? Nikdy. Lebo siahnuť na obydlie žobráka alebo; prepáčte, že mi to tak vyletelo; alebo chudobného človeka a že ja by som mu ešte tú strechu nad hlavou zbúral, to by som nikdy neurobil. Je to obrovská trúfalosť, keby sme to takto robili, ale navrhujem vám jeden excelentný možno spôsob, ako vyriešiť ako tieto veci. Pozrite sa, títo ľudia nezaplatia za tie pozemky, samozrejme, je to ľuďom, tí, ktorí sú vlastníci, je to veľmi nepríjemné. Poviem takto, keď okupujú cudzí ľudia váš pozemok, neviete s tým pohnúť. Ale štát, vláda, zamyslite sa nad tým, máme štátne pozemky, štát vlastní pozemky. Vyriešil by som to tak, aby sme to riešili, alebo to navrhujem ako jedno z riešení, aby ste nepovedali, že len kritizujeme, ale aby tu bola zámena pozemkov. Keď na takejto rozlohe ako je táto A4 (rečník zdvihol hárok papiera) sa nachádza rómska osada, navrhujem, aby na A0, á nulka, to je takýto priestor (rečník rukou naznačil veľkosť), aby bola zámena pozemkov aj tých okolitých, tí Rómovia nikde nepôjdu, tam sa budú ďalej rozrastať, a zrobiť zámenu tých vlastníkov, ktorí tam sú, so štátnymi pozemkami. Nebojte sa dať, v úvodzovkách poviem, aj nevýhodné ponuky tejto zámeny; ten čas strašne rýchlo letí; tejto, tejto zámeny, nebojte sa toto urobiť. Ja by som vám povedal, ak 100 árov vlastníte tejto pôdy, dajte týmto vlastníkom v rámci zámeny 200, dajte dvojnásobok alebo aj trojnásobok. Sú to chudobní ľudia, o ktorých my celé roky, to nie je teraz, že 30 rokov o tom rozprávame, 70, 100 rokov, však tuná zazneli ako tieto veci, nemáme to vyriešené. Pozrite sa, poľnohospodárska téma, tá bola taká krásna, tá veľmi ako súvisí aj s problematikou marginalizovaných skupín, aby aj tam mali priestor sa zaradiť ako títo ľudia. Samozrejme, máme rozsiahly automobilový priemysel, na jednoduché také činnosti, manuálne zručnosti, ak títo obyvatelia, títo Rómovia sa dokážu zamestnať v Anglicku, v zahraničí, no prečo by to nedokázali aj u nás? Ale vytvoriť tie podmienky aj s tým, žeby nielen mali možnosť dochádzať, ale aj cestovať. Viete, ten čas letí tak rýchle, za 10 minút sa nedá, ja som tu mal nachystané toľko vecí, ale to aj celé hodiny by som mohol o tom rozprávať. Prepáčte, ale na záver ešte dovolím si, pán predseda, ak by ste mi dovolili, tak predsa len aby som ten záver, že úroveň spoločnosti je meraná spotrebou vody na obyvateľa, za aký krátky čas postavíme nemocnicu, banku, úrad, benzínku, a je to meradlom, ale aby jej meradlom bolo to, ako sme schopní a ochotní pomáhať a pomôcť najslabším a najzraniteľnejším chudobným. Je to výrok farára Maroša Kuffu zo Žakoviec, ktorý de facto najviac sa zaslúžil aj o zrušenie Istanbulského dohovoru, ktorý bol rafinovane zameraný proti rodiny a jednotlivým členom. (Výkriky z pléna. Zaznievanie gongu.) Chcem aj poďakovať aj Národnej rade, ktorá hlasovala... (Ruch v sále. Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)