M. Hort, poslanec: (2006-01-24):
Nie vždy musíme mať na rozhodnutie Ústavného súdu rovnaký názor, ale jeho rešpektovanie je elementárnym predpokladom fungovania právneho štátu. Stojí naozaj za povšimnutie, že takúto neúctu k právu nám takpovediac v priamom prenose predvádza ústavný činiteľ, docent práva, ktorý sa navyše dlhodobo netají túžbou po absolútnej moci. Z uvedených skutočností vyplýva úplne zákonite otázka, o čom táto schôdza vlastne je. Na rozdiel od skupiny opozičných predkladateľov, ktorí, a nie je tomu tak dávno, s cieľom deštrukcie a rozvratu sa nezastavili ani pred majestátom smrti koaličného poslanca a viac ako týždeň traumatizovali celú slovenskú spoločnosť tým, že neumožnili ani len nástup náhradníka, my rokovací poriadok v Národnej rade rešpektujeme, ako i právo opozície zvolávať mimoriadne schôdze aj keď, ako som už spomínal, dôvod je v zjavnom rozpore s Ústavou Slovenskej republiky a vecné argumenty neexistujú. Napriek tomu, či práve preto však pri spätnom pohľade na hlavný dôraz či najväčší záujem pána Fica a strany Smer prezentovaný na tlačových konferenciách, v rozhlasových a televíznych diskusiách a v iných mediálnych výstupoch minimálne za obdobie roku 2005, to už nie ani tak často katastrofálna sociálna situácia slovenského národa či prezentácia Slovenska doma i v zahraničí ako bezútešnej čiernej diery, z ktorej je pomaly najlepšie zutekať, ide o povestné cielené vytváranie takzvanej „blbej“ nálady spoločnosti, ale leitmotív ich skutočného záujmu je privatizácia. Nie nepodstatným dôvodom tejto zmeny priorít je zrejme skutočnosť, že už aj v Smere pochopili, že predstavovať pána Flašíka a ďalších akcionárov akciovej spoločnosti Smer – Sociálna demokracia ako garantov solidarity a sociálnej spravodlivosti je naozaj pritiahnuté za vlasy a cez poznanie iba tej časti ich majetku, ktorá je z publikovaných zdrojov verejne známa, je výsmechom a provokáciou tých, ktorí sú odkázaní na pomoc štátu a solidaritu majetnejších. Hlavný dôvod uvedenej zmeny je však určite v niečom inom. Ak si zoberieme monitoring médií len od januára do decembra 2005, vymenovať všetky prípady, keď sa pán Fico vyjadroval na adresu privatizácie, by poriadne predĺžilo rokovanie tejto mimoriadnej schôdze. Zo všetkých týchto príbehov sa ako spoločná niť dá prečítať jeho strach, že ak sa vládny program súčasnej vládnej koalície, mimochodom schválený Národnou radou Slovenskej republiky v oblasti privatizácie naplní, v prípade, že by sa nebodaj po voľbách dostal k moci, nebude mať z čoho uspokojiť všetkých tých, ktorí mu už toľko rokov financujú jeho pobývanie na výslní popularity, ale aj nespočetné prehry a sklamania. On totiž vstup zahraničného investora či zmenu vlastníckych vzťahov nevníma ako novú kvalitu, spriehľadnenie ekonomických vstupov a výstupov, zavedenie vyššej zodpovednosti a v neposlednom rade investície a nové pracovné miesta, ale ako rozkrádanie a do budúcnosti svoju stratenú príležitosť. Preto bije na poplach, preto straší ľudí, a preto sa neštíti ísť až tak ďaleko proti záujmom vlastnej krajiny, že sa vyhráža potenciálnym investorom a tým, ktorí v Slovensku spoznali stabilizovanú demokratickú krajinu až takou zvrátenosťou, ako je znárodnenie. Pri tomto slove by však mali zbystriť pozornosť nielen zahraniční investori, ale aj drobní živnostníci, malé eseročky či tí, ktorí dávajú prácu stovkám až tisícom ľudí. To sa už netýka iba vlády, ktorej treba ísť gottwaldovsky po krku, to je zahrávanie sa s významom slova, o ktorom som si ja osobne myslel, že je natrvalo vyčiarknuté zo slovníka slovenského jazyka. Ak komunistický režim najviac ublížil duši slovenského národa tým, že chcel zlikvidovať Boha a kresťanstvo už od pôsobenia v materských školách, tak Slovensko postupne zaradil medzi rozvojové krajiny predovšetkým cez totálne pokrivenie vlastníckych vzťahov prostredníctvom znárodnenia. Ani v najhoršom sne som si nemyslel, že po roku 1989 budeme ešte niekedy na pôde slovenského parlamentu viesť o znárodnení aktuálnu diskusiu. Pokiaľ predkladateľ vie, o čom hovorí, potom verejne stavia štátne vlastníctvo nad súkromné. Nepochybujem, že by bolo výhodnejšie pre neho, len by som rád počul rozumné vysvetlenie, a dnes je na to priestor, prečo  by malo byť výhodnejšie aj pre nás všetkých. Slovensko má opačnú skúsenosť. Svoje pokusy, omyly si už históriou prešlo. Preto si myslím, že nie je namieste neustále napádať overené procesy smerujúce k životaschopnosti, akým je i privatizácia slovenských letiskových spoločností. Veď nám je predsa všetkým jasné a zrozumiteľné, že štátne vlastníctvo nielenže je neefektívne, ale je aj živnou pôdou pre klientelizmus, ktorý už spomínaný pán Flašík a ďalší ľudia z pozadia Smeru dôverne poznajú z vlastnej skúsenosti, k čomu sa verejne viackrát aj priznali. Z uvedených dôvodov aj preto, že to je v priamom rozpore so záujmami Slovenskej republiky, verím, že tento návrh aj vzhľadom na to, že je právne irelevantný nepodporíte. Ďakujem za pozornosť.