V. Palko, poslanec: (2009-04-16):
Už povedali kolegovia, kto všetko z európskych politikov to podporuje. Ak sme v takej spoločnosti, ako je Roman Herzog alebo Paul Kierghoff, alebo bývalý šéf nemeckého parlamentu Thierse, tak cítime sa byť v celkom dobrej spoločnosti a keď tam nie je pán poslanec Petrák alebo pán Rafaj, no tak už to nejakým spôsobom musíme oželieť. Čo sa dá robiť? Ale predsa len, pán poslanec Rafaj a Petrák, ani na Slovensku sme neboli my, KDS, prví, ktorí tento návrh zverejnili. Úplne prvý pred rokom s tým vyšiel Klub mnohodetných rodín, je to nezávislá NGO, nezávislá organizácia, nezisková, jej predsedom je pán Trnovec, združuje niekoľko stoviek mnohodetných rodín, každá z týchto rodín má 4 a viac detí. Vážení páni, keď tak počujem tieto vaše úsmešky, tú vašu iróniu, vás, sociálne cítiacich ľavicových politikov, tak ja som si nie celkom istý, že pri tejto katastrofálne nízkej pôrodnosti, či toto sú práve ľudia z Klubu mnohodetných rodín, ktorým sa treba vysmievať za to, že ako prví vyšli s týmto návrhom a KDS je dnes v parlamente iba ich hovorcom. Pán poslanec Rafaj, pán poslanec Petrák, aj vy budete raz dôchodcovia o nejakých 20 rokov a potom budete brať dôchodky z 1. piliera a budete sa tešiť zo zdravotného zabezpečenia a to všetko sú veci, ktoré budú platené z odvodov detí týchto ľudí, okrem iného týchto ľudí mnohodetných rodín, z ktorých sa tak ako nonšalantne usmievate. Viete čo, poďte sem, prihláste sa do rozpravy a povedzte tu, akí sú títo ľudia z Klubu mnohodetných rodín, akí sú smiešni, akí sú dementní, aké dementné návrhy navrhujú. Nech sa páči, majte tú odvahu, páni. Ale na to vy odvahu nemáte. Viete tak niečo povedať, šplechnúť a potom sa zbadáte, čo ste to vlastne povedali. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, takisto by som neargumentoval, ako pán poslanec Petrák povedal hneď nejakými asociálmi, ktorí sa nevedia starať o svoje deti. Toto je len krátka zmena ústavy. Ak by to bolo schválené, čo teda asi nebude, ale keby to bolo schválené, no tak príde nejaká rozsiahla novela konkrétnych volebných zákonov, kde by sa potom povedalo, akým spôsobom a ktorý rodič má právo, toto právo za svoje deti vykonávať. Pochopiteľne, že tam musia byť splnené aj niektoré podmienky. Ťažko sa môže dožadovať takého práva rodič, ktorý sám proti svojim deťom nejakým spôsobom hreší, napríklad tým, že ich nevie vychovávať, to je predsa úplná samozrejmosť. Na tom sa môžeme všetci veľmi ľahko zhodnúť. Pán poslanec Jasaň, oceňujem, že ste pristúpili trošku korektnejším spôsobom, ako niektorí vaši kolegovia, k tejto téme. Vymenovali ste niektoré otázky, o ktorých sa môžeme baviť, to už sú potom, ale odpovede na tieto vaše otázky by patrili skôr do tých konkrétnych noviel volebných zákonov. Aj keď som študoval tú výzvu poslancov Bundestagu spolkovej vláde, aby pripravili zákon, tak oni sa tiež nezaoberali detailmi. Uvedomovali si, že tie detaily tam sú, treba to riešiť konkrétne, ale to už je nie vec, tu ide o to, či sa vieme zhodnúť na tomto princípe. Spomenuli ste, že čo keď je nepárny počet detí, v kuloároch si to môžeme povedať. Tri verzie vám hneď môžem vymenovať a naozaj nepárny počet detí pre mňa ako matematika nie je problém, zlomky táto civilizácia pozná už tisíce rokov, takže to nie je žiadny problém. Takisto to, že rodič by volil inak ako to dieťa, no v tom je ten princíp. Rodič rozhoduje za to dieťa, pokiaľ nie je dospelé a nevie samo rozhodnúť. Veď zatiaľ stav je taký, že kým nemá 18 rokov, no tak to dieťa nemôže rozhodovať nijak a je to tak správne. Ale ide o to, či by zaňho nemohol rozhodovať rodič, lebo aj to dieťa je jedinec, ktorý napriek tomu, že ešte je mu priznaná rozumová schopnosť rozhodovať, ale záujmy má, legitímne záujmy má, tak prečo by nemalo mať právo na to, aby niekto tieto záujmy zaňho aj obhajoval, aby to jeho právo vykonával. Ak by to bolo argumentom, čo ste spomínali, že, povedzme, tak rodič by volil aj za, neviem, 16-ročné dieťa, ktoré by už politicky nejako myslelo a inak ako ten rodič, no ale veď prirovnávam to k niečomu inému. Dieťa má majetkové práva, môže niečo zdediť, a keď nie je plnoleté, nemôže s tým majetkom narábať plnohodnotne, má poručníka a ten jeho majetok spravuje a inak, ako to dieťa by si predstavovalo. A môže sa stať, že poručník to nejako spravuje, potom dieťa sa stane plnoletým a začne ono svoje právo vykonávať a už s tým majetkom nakladá úplne inak ako dovtedy ten poručník. Čiže, to je analógia z inej oblasti, z oblasti majetkového práva a rovnako to môže platiť v práve volebnom. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, povedzme si to na rovinu. Je to chyba, že sme uviazli v takej plytčine koalično-opozičných sporov, ktoré sú zbytočné. Proste príde opozičný poslanec alebo poslanci, niečo navrhnú a teraz poslanci vládnej koalície hneď nasadnú na toho koníka tých šarvátok. Nemám absolútne záujem na takýchto šarvátkach sa zúčastňovať. Je to proste vážna téma, dvanásty rok sa nám rodí 50 tisíc a niečo detí ročne, dvanásty rok, však to bolo desaťročia 80, 90, 100 tisíc, desaťročia. Toto bude mať vážne dôsledky. Ale my, bohužiaľ, myslíme stále spôsobom – no do najbližších volieb ako bodíky, ako dať seba do popredia, ako poškodiť opozíciu a tak ďalej. Nechceme sa na tom nijako zúčastňovať. A ešte takto, dôchodcovia. Nikto proti dôchodcom nič nepovedal, to si, prepáčte, trošku vymýšľate. Ale ja som videl aj na diskusii o dôchodkoch, ktorá sa nám tu vracia do týchto lavíc v tomto volebnom období, neustále, vidíme tu, povedzme, poslancov alebo politiku vládnej koalície, teraz hovorím v dobrom, zvolila si taký prístup, že chce posilniť prvý pilier, trošku oslabiť druhý pilier a tým ide po ruke veľkej voličskej skupine dôchodcov. Potom tu máme politikov opozície, najmä teda SDKÚ, ktorí obhajujú druhý pilier vehementne, medzi nami mne sa zdá, že tým vlastne vychádzajú najviac v ústrety skupine singles, ktorí si rodiny nezakladajú, sústreďujú sa na to, že robia, čím viac robia, tým viac si usporia v druhom pilieri a tešia sa na vyšší dôchodok. Druhý pilier je predsa len trošku proti ľuďom, ktorí chcú mať deti a proti tým mamičkám, ktoré chcú zostať doma, lebo keď sú doma, tak si nemôžu toľko ukladať do druhého piliera. Ja mám pocit, že keby sme vedeli presadiť volebné právo rodičov a voliť aj za svoje deti, no tak potom by sme vedeli presadiť aj naše predstavy o rodičovskom pilieri dôchodkového zabezpečenia. Prvý pilier má veľké nedostatky, kolegyne a kolegovia. Prvý pilier je založený na jednej zvrátenej veci, že čím viac máte detí a teda čím viac sa staráte o to, aby ten prvý pilier fungoval aj o 20 rokov, kedy už tie deti dorastú a budú robiť a budú len odvádzať, čím viac sa o to staráte, tým viac poškodzujete sami seba, najmä tá matka, čím viac má detí, tým viac je s nimi doma, tým menej pracuje a tým menej bude mať ona dôchodok z prvého piliera. Toto je zvrátenosť prvého piliera, na toto upozorňujeme. Druhý pilier má tiež svoje nedostatky, ktoré som už spomínal. Motivuje stále robiť, donekonečna robiť, aby sa čím viacej odviedlo na sporivý účet toho jednotlivca. Ale čo bude s nízkou pôrodnosťou? My navrhujeme medzigeneračný spôsob, medzigeneračnú solidaritu, ale najmä solidaritu v rámci jednej rodiny. Najprv by mal človek mať právo, pracujúci človek, že podporí na dôchodkoch svojich vlastných rodičov, až potom všetkých tých ostatných. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, diskusia sa nám teda už skončila. Nemôžem povedať, že by bola úplne nezaujímavá. Asi pri našom momentálnom rozpoložení, v našom vnímaní vážnosti problému nízkej pôrodnosti, ktorý je celoeurópsky, asi sa nedalo čakať o niečo viacej, ale predsa len odchádzam trošku povzbudený z tejto diskusie. Ja si myslím, že k tejto diskusii sa ešte vrátime, vrátime sa k nej ešte veľakrát. A je možné, že nakoniec sa aj dočkáme toho, že budeme schopní sa k tomu všetci postaviť nielen v rámci nejakých drobných šarvátok, ale tak ako sa má postaviť jeden vážny parlament k jednému veľmi vážnemu obrovskému problému, je to problém, povedal by som, problém storočia. Verím, že sa takej diskusie dočkáme. Ďakujem za pozornosť.