Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2014-09-23):
... by sa dalo akceptovať, a súhlasím, že v tom texte sa viackrát spomína presný odkaz na všetky strany konfliktu, takže ak ctení kolegovia neuznajú to, že tento text, ktorý bol pripravený ministerstvom zahraničných vecí, má byť bez tohto posledného odseku, myslím si, že ak sa mám odosobniť, tak to v rámci toho textu nič nedelí a nenásobí a dal by sa konzistentne prijať. Čo sa týka samotného procesu, a tu by som skončil k tomu vyhláseniu, čiže dúfam, že pri pozmeňovacom návrhu, ktorý predkladal, nie som si istý, či pán poslanec Šebej, alebo nejaký iný kolega, aby sa vyňala, vyňali Spojené štáty americké, som ochotný a podporím tento návrh a zároveň by sme ten text mali omnoho viacej vyčerpávajúci a konzistentný. Chcel by som sa opýtať, keďže som členom európskeho výboru a záverom môjho vystúpenia by som chcel upozorniť aj vedenie výboru, že nie preto, že je to reprezentatívna funkcia, často tu kolegovia hovoria o tom, že niekedy je lepšie dvakrát merať a predtým, než sa strihá, aby aj z pozície vedenia výboru sme mali trošička na mysli to, že čo je naozaj záujmom Slovenskej republiky, a že záujem Slovenskej republiky je vyjadrovaný hlasovaním a nie formálnym hlasovaním, aj keď schválime týmto plénom asociačnú dohodu, nikdy som nemal ambíciu skákať proste od radosti, je to procesuálny, ale nie celkom formálny krok. Tento krok je veľmi dôležitý a je to veľmi dôležitý odkaz tým Ukrajincom, ktorí sa prihlásili, že chcú patriť k civilizačnému okruhu, ktorý, a tu aj predseda výboru spomínal vo svojom prejave Huntingtona, ktorý nie je delený ani, ani samotným týmto autorom, pretože si myslím, že otázka príslušnosti Ukrajiny a rozhodnutie Ukrajincov by malo byť vážené aj týmto plénom. Myslím si, že našou snahou by malo byť to, že náš sused má ambíciu stať sa alebo približovať sa k prostrediu, ktoré, ktorého my sme súčasťou, a preto si chcem a kladiem otázku, že ako sa vníma, ako vníma Ukrajinec vyjadrenia, ktoré niekedy z tejto poslaneckej snemovne zaznievajú a niekedy aj ústami vedenia európskeho výboru. Nechcel by som byť v situácii, keď si voľne spomeniem, ako historikovi mi dovoľte kúsok analógie s osemdesiatym deviatym, kedy nebolo nič jasné, takisto bolo využité z hľadiska režimu len ius resistendy alebo právo odporu, nemali sme nič legitimizované a napriek tomu sme zvládli tzv. „sametovú“ alebo Nežnú revolúciu, ale asi by sa nám veľmi ťažko počúvalo z ukrajinských, nemeckých alebo iných štátov vtedy západnej Európy, ak by niekto hovoril o tom, že náš zápas tu na uliciach, naše štrnganie kľúčmi je geopolitický zápas a my sami do toho veľmi sme neni podstatní, naše vystúpenie alebo odvaha ľudí, ktorí vystupovali na námestiach, sú nejakí pučisti, ktorí idú proti vtedy, vtedajším režimom. Myslím si, že tu je treba naozaj vážiť slová, a či už budeme nazerať na to, že Strana slobody je súčasťou vlády, že pravý sektor bol na Majdane, ale ako keby jednotný hlas Ukrajincov hovoril, že toto, toto je propagandistická vec, a prihováram sa za to, aby sme sa odosobnili od toho, že nikto nechce nasilu vyvážať demokratizačné a humanistické a neviem aké ciele zo Západu, ale takisto propaganda o tom, že ruský vojak chodí na dovolenku na východ Ukrajiny, pretože chce brániť Ukrajincov proti fašistickému režimu, ktorý je na Ukrajine, je rovnaká demagógia, ako znie z druhej strany. A na záver sa teda chcem spýtať, keďže vystúpením predsedu výboru sme tu mali postavené ako keby dve konštrukcie, jedna idealistická a jedna realistická, a to aj smerom na našu exekutívu, že teda čo je výrazom, ak chceme byť realisti a nechceme hovoriť o idealizme a nechceme otvárať alebo reinkarnovať bremeno bieleho muža aj pri Ukrajine, čo je výrazom slovenského realizmu? Ak je jeho výrazom to, že inak hlasujem na europôde a inak to interpretujem v domácom prostredí, tak toto nie je realistické, toto je klamlivé. Ak bolo výrazom európskej, proeurópskej politiky a výrazom slovenského realizmu, tak by som sa, ak by tu sedel minister zahraničných vecí a európskych záležitostí, opýtal, akú hru tu hrá iný náš sused, a to je Rakúsko, ktoré na neskorú jar podpísalo South Stream, čo ide v príkrom rozpore, a využívať situáciu, ktorá sa na Ukrajine deje a politické nastavenie v Rusku a podpíšu možnú dohodu napriek všetkým legislatívnym a v celej sile Európskej únie, kde Bulharsko sa nevydalo touto cestou a podpísali dohodu o South Streame, toto ide v príkrom rozpore s domácimi záujmami Slovenskej republiky. A ak má skončiť tento proces, po ktorom sa vydali Rakúšania, ktorí neležia na zemi ako Ukrajinci, a kde by sme mali naozaj, viacero ľudí to tu spomínalo, Ukrajincom pomôcť, tak tento bilaterálny rozmer nášho západného suseda voči Ruskej federácii je pre mňa ako keby západnou, ako keby našou diplomaciou obchádzaný, a ja by som sa teda pýtal, či máme skončiť tým, že nakoniec reverz skončí takým spôsobom, že keďže Ukrajina je nestabilný partner, tak Eustream bude odpojený a my budeme tou krajinou, ktorá bude dostávať reverzný plyn, v tomto prípade z Rakúska. Ak má byť naozaj nejaký dôraz na vyjadrenie slovenského realizmu a slovenskej diplomacie, tak tuto by som súčasne zameral pozornosť, aby sme naozaj neprišli v tomto, či už na to budeme pozerať ako geopolitický spor alebo aj to, že my v tomto spore, kde by sme mali mať hlavne ako vždy na mysli aj záujmy Slovenskej republiky, pri tomto momente neprišli skrátka. Druhý význam, ktorý som ja nabádal aj ministerstvo zahraničných vecí, malo pre mňa to, že my máme dlhú tradíciu a Slovák a Slovenská republika mohlo využiť, podobne ako sa hlásili Estónci, podobne ako sa hlásil český prezident Zeman, a nakoniec sa stalo to, že to rokovanie možné o mieri bude vo Viedni možno aj v duchu toho, že South Stream nakoniec pri dvojhodinovej návšteve prezidenta Putina bol podpísaný, že toto rokovanie bude vo Viedni. Bratislava je päťdesiat kilometrov a tým, že poznáme a môžme povedať, že rozumieme ruskej duši, mohli sme zahrať politiku našu vlastnú a byť tým mediátorom toho sporu a ponúknuť fóra aj v historickej tradícii Bratislavy – mesta mieru, hovoril som to ministrovi na dvoch zasadnutiach výboru, aby sa stretli možno sporiace sa strany na území, ktoré nemôže byť obvinené z veľmocenských ambícií, ktoré dokáže aj z historického kontextu rozumieť aj geopolohou východnému aj západnému, keďže sme súčasťou toho západného okruhu, a tieto rokovania kľudne aspoň v rovine ponuky mohli prebehnúť. Myslím si, že nech sa budeme dívať na situáciu na Ukrajine z akéhokoľvek pohľadu, je teda dôležité apelovať tak, ako sa apeluje vo vyhlásení na mierové riešenie. Všetky ostatné falošné tóny, ktoré zaznievajú z akejkoľvek strany propagandy, skôr konflikt môžu eskalovať a nie ukľudniť, a preto toto vyhlásenie podporím napriek tomu, že mám mierne výhrady k dikcii textu v dvoch stranách, ktoré som hovoril. Toľko. Ďakujem za pozornosť.