R. Bauer, poslanec: (2008-10-28):
Dámy a páni, hlavne z koalície, aj vy všetci viete, že to nebolo v poriadku, ale jediné, na čo sa zmôžete, je pilátovsky alibistické konštatovanie, že amnestie sa nedajú zrušiť. Páni a dámy, dajú sa zrušiť. Máte to podrobne  zdôvodnené v dôvodovej správe nášho návrhu. A chcem v tejto správe vás upozorniť, na medzinárodne uznávanú tzv. Radbruchovu formulu, podľa ktorej „konflikt medzi spravodlivosťou a právnou istotou je možné riešiť len tak, že pozitívne právo reprezentované zákonmi a mocou má prednosť aj vtedy, ak je obsahovo nespravodlivé a neúčelné, vyjmúc prípad, keď rozpor medzi pozitívnym právom a spravodlivosťou dosiahne takú neznesiteľnú mieru, že zákon musí ako nenáležité právo spravodlivosti ustúpiť“. Pani poslankyne, páni poslanci, toto je ten prípad, o ktorom hovorí táto klauzula, rozpor medzi pozitívnym právom a spravodlivosťou dosiahol takú neznesiteľnú mieru, že zákon musí spravodlivosti ustúpiť. Ešte raz, rozpor medzi pozitívnym právom a spravodlivosťou dosiahol takú neznesiteľnú mieru, že zákon musí spravodlivosti ustúpiť, a to spôsobom prijatia zákona, ktorý zruší Mečiarove amnestie a umožní vyšetriť všetky podozrenia. Toto je podstata argumentácie návrhu, ktorý prerokúvame. O toto vás žiadame už po niekoľkýkrát. Jedine táto cesta umožní otvoriť priechod spravodlivosti, ktorá je pre budúcnosť Slovenska veľmi, veľmi dôležitá. Teraz budem pokračovať v čítaní obžaloby. Na hraničnom priechode bol svedkom zaregistrovaný prejazd mercedesu svetlej farby, v ktorom sedeli traja muži. O 15.04 hodine sa obvinený Igor Kurtiš mobilným telefónom spojil s riaditeľom 2. sekcie a oznámil mu, že na rakúskej strane ich nečakal príslušný pracovník. Na základe rozhodnutia obvineného Ing. Ivana Lexu vozidlo malo byť prevezené do Hainburgu pred policajnú stanicu. Riaditeľ 2. sekcie SIS sa stretol s príslušníkom SIS, ktorý po prejdení do Rakúska mal doprevádzať obvineného Igora Kurtiša a Romana Kuciaka do Hainburgu, ukázať im miesto, kde majú zaparkovať mercedes s poškodeným Kováčom a telefonicky oznámiť, že v zaparkovanom vozidle sa nachádza medzinárodne hľadaná osoba. Po 15.00 hodine uvedený príslušník prešiel osobným motorovým vozidlom značky Daewoo Nexia cez priechod Petržalka – Berg, doprevádzal osádku vozidiel do Hainburgu a službu konajúcemu policajtovi oznámil výskyt vozidla Mercedes-Benz 190 D s osobou, po ktorej pátra Interpol. O 16.30 hodine obvinený Ing. Ivan Lexa mobilným telefónom č. 0901 708 697 oznámil Karolovi Martinkovi, že strieborný mercedes s koncovým dvojčíslom 41 stojí pred policajnou stanicou v Hainburgu a keď tam už nestojí, tak ho už majú policajti. Na základe telefonického oznámenia bol Michal Kováč zadržaný rakúskou políciou, pričom fyzickým útokom obvinených mu boli spôsobené drobné poranenia a vyvezením do Rakúska a následným vzatím do väzby bol porušený čl. 23 ods. 4 Ústavy Slovenskej republiky, podľa ktorého občana nemožno nútiť, aby opustil vlasť, nemožno ho vyhostiť ani vydať inému štátu. Poškodenému Michalovi Kováčovi bola týmto konaním spôsobená škoda v celkovej sume asi 478 241,13 rakúskych šilingov. Asi o 17.00 hodine obvinený JUDr. Milan Lovich na hraničnom priechode Petržalka – Berg oznámil služobným telefónom, že všetko je v poriadku, a následne odišiel osobným motorovým vozidlom značky Mercedes cez diplomatickú zónu do Rakúska. Po 18.00 hodine sa vrátili z Rakúska na Slovensko cez hraničný priechod Kittsee – Jarovce príslušník SIS, ktorý oznámil telefonicky riaditeľovi 2. sekcie splnenie úlohy, i vodič ochranca Stanislav Mana, ktorý mu oznámil, že z Rakúska priviezol dvoch príslušníkov SIS, obvineného Kuciaka a obvineného Kurtiša. Obvinený Igor Majtán začiatkom septembra 1995 dostal pokyn od vedúceho I. oddelenia 46. odboru SIS Mgr. Róberta Beňa, aby spoločne s Oskarom Fegyveresom zabezpečili alibi pre sledovací Mercedes 208 D. Preto dňa 6. 9. 1995 odišli do obce Vojka nad Dunajom v okrese Dunajská Streda, kde sa skontaktoval s príslušníkom Policajného zboru, od ktorého žiadal formou úradného záznamu potvrdiť, že Mercedes 208 D sa nachádzal v jeho služobnom obvode v dňoch 28. 8. 1995 až 31. 8. toho istého roku. Nakoľko príslušník Policajného zboru im odmietol splniť túto požiadavku, dňa 13. septembra 1995 v Bratislave v Sklenárstve Ložan na Jurigovom námestí dal vyrezať priehľadné sklá, za ktoré zaplatil 2 766 korún, ktorými boli nahradené sklá s nepriehľadnou fóliou na Mercedese 208 D s ŠPZ BHH 42-59. Konal tak s úmyslom, aby svedkovia v trestnom konaní zavlečenia Michala Kováča do cudziny vozidlo nestotožnili s tým, ktoré sa nachádzalo na rohu Novej Pezinskej ulice a Krajinskej cesty v dňoch 28. 8. až 31. 8. 1995 a ktoré príslušníci SIS použili na sledovanie domu Michala Kováča. V prípravnom konaní pri výsluchu pred vyšetrovateľom z trinástich obvinených siedmi využili právo dané ustanovením § 33 ods. 1 Trestného poriadku a nevypovedali. Sú to: Ing. Ivan Lexa, Peter Skrutek, JUDr. Milan Lovich, Mgr. Michal Hrbáček, Ing. Martin Lieskovský, Miroslav Šegita a Jozef Zoššák. Obvinený JUDr. Gejza Valjent, CSc., vo svojej výpovedi pred vyšetrovateľom uviedol, že sa necíti byť vinný z trestného činu zavlečenia. Nedal podriadenému obvinenému Róbertovi Beňovi pokyn na sledovanie Michala Kováča, neriadil sledovanie a ani nehovoril s obvineným Ing. Lexom a obvineným Mgr. Beňom a riaditeľom 2. sekcie  SIS dňa 31. augusta 1995 o sledovaní a zadržaní Michala Kováča. Jeho tvrdenia nie sú pravdivé a sú evidentnou snahou zbaviť sa trestnej zodpovednosti. Jeho obhajoba je vyvrátená jednak výpoveďou obvineného Róberta Beňa, ktorý ho usvedčuje z podielu na spáchaní trestného činu voči poškodenému Michalovi Kováčovi mladšiemu. Pokiaľ ide o sledovanie Braňa Chila-Ptáka, obvinený Gejza Valjent uviedol, že pokyn dal riaditeľ 2. sekcie, ktorý mu uviedol, že má súhlas od obvineného Ivana Lexu. Obvinený Igor Kurtiš uviedol, že sa necíti byť vinný zo spáchania skutku, za ktorý je stíhaný, nenachádzal sa na mieste, ktoré sa uvádza v uznesení o stíhaní. Aj jeho tvrdenie je snahou zbaviť sa trestnej zodpovednosti a je vyvrátené výpoveďami jeho priameho nadriadeného svedka Ivana i svedka Muzslaya, ktorí videli jemu pridelené osobné motorové vozidlo dňa 31. 8. 1995 na Dolnozemskej ulici, a výpoveďou svedka Manu, ktorý ho mal spoločne s obvineným Romanom Kuciakom priviezť kritického dňa z Rakúska, potom ako previezli Michala Kováča do Hainburgu. Obvinený Roman Kuciak poprel spáchanie skutku, tvrdil, že kritického dňa oslavoval výročie svadby. Aj jeho tvrdenie je nepresvedčivé a zo spáchania skutku je okrem výpovede svedka Manu usvedčovaný aj výpoveďou priameho nadriadeného svedka Ivana, podľa ktorého sa mu mal na konšpiračnom byte na Kladnianskej ulici priznať, že spolu s Igorom Kurtišom vyviezol poškodeného do Rakúska. Obvinený Ing. Ľubomír Kosík poprel spáchanie trestného činu a obhajoval sa tým, že kritického dňa bol na pohotovostnom útvare Policajného zboru a odovzdával výstroj, nakoľko končil služobný pomer. Zo spáchania skutku je však usvedčovaný výpoveďou utajeného svedka č. 1006, podľa ktorého sa mal podieľať spoločne s ďalšími členmi „Hrbáčkovej skupiny“ na zadržaní Michala Kováča, použil voči nemu fyzické násilie a mal za to dostať odmenu 50 000 Sk. Spáchanie trestného činu je preukázané priznaním obvineného Mgr. Róberta Beňa, ktorý pri výsluchu pred vyšetrovateľom uviedol, že na sledovanie dostal pokyn od riaditeľa 46. odboru, ktorý mu bol priamym nariadeným, a bol nim obvinený JUDr. Gejza Valjent, CSc. Na základe jeho pokynu dňa 31. 8. 1995 priviezol do mesta Svätý Jur príslušníka SIS Oskara Fegyveresa, ktorého pridelil príslušníkovi na osobnom motorovom vozidle značky Hyundai. Svojou výpoveďou usvedčuje obvineného JUDr. Gejzu Valjenta, že asi 7 dní pred 31. 8. 1995 si zavolal príslušníkov z jeho útvaru do kancelárie, medzi ktorými boli Skrutek, Novotný a Majtán, a vysvetlil im, kde býva prezidentov syn, a uložil im vykonať obhliadku miesta, poveril ich sledovaním za súčasného použitia sledovacieho Mercedesu-Benz 208 D. Obvinený priznal, že vedel, že ďalšia skupina bude realizovať Michala Kováča, a jeho priamy nadriadený mu povedal, že musí zabezpečiť priestor za vozidlom Kováča, aby nedošlo k zraneniu realizačnej skupiny. O zadržaní Michala Kováča informoval obvineného JUDr. Gejzu Valjenta, CSc., ktorý mu dal pokyn, aby o tom zachovával mlčanlivosť. Potom, ako boli zverejnené fotografie bieleho Mercedesu 208 D, ktorý bol použitý na sledovanie Michala Kováča, dal obvinený JUDr. Gejza Valjent, CSc., pokyn na jeho premaskovanie a na výmenu skiel. Obvinený Róbert Beňo pri výsluchu spracoval aj nákres postavenia vozidiel v momente zadržania Michala Kováča. Priznal tiež, že v nočnej dobe z 30. 8. na 31. 8. 1995 na základe pokynu obvineného JUDr. Valjenta sa zdržiaval spoločne s ďalším príslušníkom SIS Petrom Crkoňom v meste Svätý Jur a mal zistiť, kto sa nachádza s Michalom Kováčom v aute pri jeho návrate z Harmónie do Pezinka. Na základe pokynu riaditeľa 46. odboru skončil pohotovosť o 1.30 hodine a už o 7.30 hodine ráno sa mu hlásil do služby. Skutočnosti uvádzané obvineným Mgr. Róbertom Beňom potvrdzuje aj ďalší príslušník sledovacieho útvaru obvinený Igor Majtán, stíhaný za trestný čin nadržovania, ktorý vo svojej výpovedi uviedol, že príslušníci SIS sledovali Braňa Chila-Ptáka, zaregistrovali ako dvakrát bol vo Svätom Jure, pričom prvýkrát sa rozprával s Michalom Kováčom a druhýkrát, keďže mu nikto neotváral, vhodil do schránky list. Potvrdil, že sledovací spis „Únik“ je autentický a že v ňom sú aj jeho podpisy. Uviedol, že o sledovaní Michala Kováča neboli urobené zvodky, nebola v tom čase spracovaná žiadosť o sledovanie a o skutočnostiach zistených pri sledovaní bol informovaný riaditeľ 46. odboru obvinený JUDr. Gejza Valjent. Uviedol, že mal vedomosť o tom, že Kováč je medzinárodne hľadaný a že môže prísť zo strany polície k jeho zadržaniu. Popísal, ktorí príslušníci SIS sa zúčastnili na akcii 31. 8. 1995, taktiež situáciu pri zadržaní Michala Kováča. O postavení jednotlivých vozidiel pri zadržaní Michala Kováča pri výsluchu spracoval nákres. Obvinený Igor Majtán uviedol, že sa necíti byť vinný zo spáchania skutku, pre ktorý je stíhaný. On nevybavoval alibi pre mercedes, ale len odviezol svojho kolegu do obce Vojka nad Dunajom. Rovnako ho doviezol aj do Sklenárstva Ložan na Jurigovom námestí. Potvrdil, že sklá dali vyrobiť z titulu maskovania služobného vozidla, ktoré boli dekonšpirované, avšak nevie, kto robil ďalšie maskovanie vozidla Mercedes 208 D. Spáchanie trestného činu zavlečenia Michala Kováča do cudziny dokumentujú písomné materiály zo Slovenskej informačnej služby obsahujúce skutočnosti prísne tajného charakteru, týkajúce sa nariadení riaditeľa SIS, organizačnej štruktúry, systému riadenia 2. sekcie SIS a odborov, ktoré sa podieľali na spáchaní skutku, tzv. ľavých mien obvinených, pridelených mobilných telefónov a osobných motorových vozidiel použitých pri sledovaní, zadržaní Michala Kováča, jeho prevoze do Rakúska i dovezení páchateľov z Rakúska na Slovensko. Vykonaným vyšetrovaním boli jednotlivé fázy trestnej činnosti zdokumentované výpoveďami svedkov, listinnými dôkazmi, ako i výpismi spoločnosti Eurotel o telefonických kontaktoch medzi funkcionármi SIS a riadiacimi dôstojníkmi. Jednoznačne sa potvrdila existencia sledovacieho Mercedesu-Benz 208 D, použitého na statické sledovanie Braňa Chila-Ptáka v Bratislave a Michala Kováča vo Svätom Jure. Z listinných dôkazov vyplýva, že na základe faktúry z 27. mája 1994 bolo zakúpené vozidlo pod krytím pre Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky od firmy Helbig, spol. s r. o., Bratislava, za sumu 1 071 763 Sk. Na základe žiadosti z 1. 6. 1994 bol Mercedes-Benz 208 D-KB 3350, rok výroby 1993, zaevidovaný na kryciu firmu Centrum ekonomických informácií a od 3. 6. 1994 daný do užívania odboru sledovania a operatívnej techniky SIS s pridelenou ŠPZ BLC 87-29 vyhradenou pre SIS. Dňa 5. 6. 1995 na vozidlo bola pridelená štátna poznávacia značka BHA 42-59, použitá pri sledovaní Kováča v dňoch 28. 8. až 31. 8. 1995. Podľa knihy prevádzky mercedesu dňa 31. 8. 1995 je v nej vyznačená fiktívna jazda v Bratislave v čase od 5.40 hodiny do 6.16 hodiny s najazdením 5 kilometrov, hoci v tom čase bolo vozidlo zaparkované vo Svätom Jure. Z výpovede svedka Tomáša Kállaya, vedúceho autodopravy SIS, vyplýva, že v septembri 1995 odovzdal všetky doklady pracovníkovi SIS Androvičovi (pravým menom Ambruš) a potvrdil tiež pravosť protokolu o odovzdaní dokladu č. 111018. Sledovanie Braňa Chila-Ptáka, pracovné porady príslušníkov SIS dňa 13. 8. 1995 na Kopčianskej ul. a v iných objektoch SIS s ohľadom na to, ktorý riadiaci príslušník SIS ich zvolával, boli potvrdené výpoveďami príslušníkov, ktorí sa zúčastnili sledovania. Ich tvrdenia sa zhodujú s obsahom sledovacieho spisu SIS s krycími menami i znakmi, pod ktorými v tomto prípade vystupovali, a potvrdzujú výpoveď poškodeného Michala Kováča v tom smere, že Braňo Chilo-Pták sa snažil nadviazať s ním kontakt a pod rôznymi zámienkami ho vylákať z domu do erotického salónu, resp. do zahraničia. Ich obsah zodpovedá pôvodným tvrdeniam bývalého príslušníka SIS Oskara Fegyveresa, ktorý už v roku 1995 vypovedal o podiele SIS na sledovaní Braňa Chila-Ptáka, Michala Kováča a vyjadroval sa o tom pred redaktorom Sme, svedkom Petrom Tóthom, ktorý ich potvrdil svojou výpoveďou pred vyšetrovateľom. Okrem výpovedí príslušníkov SIS Róberta Štiglica, Jána Molnára, Renáty Ilavskej, Miroslava Kriaka je to doložené aj obsahom sledovacieho spisu pod krycím názvom „Únik“. Rovnako je preukázané aj sledovanie Michala Kováča v meste Svätý Jur v poslednom augustom týždni roku 1995. Z výpovedí radových sledovačov Prvoniča, Milošoviča, Jesného, Rakúsa i utajeného svedka č. 1002 vyplýva, že sa podieľali na sledovaní pomocou Mercedesu 208 D, ktorého výskyt na rohu Novej Pezinskej ulice a Krajinskej cesty pred domom č. 2 potvrdzujú výpovede obyvateľov Svätého Jura, svedkyne Ľudmily Černákovej, Vlastislava Gejduša, Petra Halenkoviča a Denisy Szelepcsényiovej. Svedok Róbert Križan, obyvateľ domu č. 2 na Novej Pezinskej ulici, od 28. 8. 1995 zaregistroval mercedes so štátnou poznávacou značkou Bratislava-vidiek s nálepkami českej firmy na klimatizáciu pred svojím domom. V nočnej dobe z 30. 8. na 31. 8. 1995 zaregistroval ruch pri mercedese, pri ktorom videl vozidlo limuzínu so štátnou poznávacou značkou BLD 42-95. Poznačil si údaje na útržok Nového Času, ktorý odovzdal príslušníkom Policajného zboru Slovenskej republiky a ktorý tvorí súčasť pôvodného vyšetrovacieho spisu. Výskyt týchto vozidiel potvrdil aj strojom písaný list, adresovaný manželke poškodeného, kde pisateľ uviedol typy vozidiel a štátne poznávacie značky. Zisteniami vyšetrovateľov sa preukázalo, že išlo o osobné motorové vozidlá, na ktorých jazdili príslušníci sledovacieho útvaru SIS Jiří Novotný, Igor Majtán a Dušan Rakús. Okolnosti, za ktorých bol dňa 31. 8. 1995 zablokovaný Michal Kováč a neskôr zadržaný tzv. Hrbáčkovou skupinou, potvrdzuje výpoveď utajeného svedka č. 1006 i svedka Františka Hulenu, jazdiaceho z Bratislavy smerom do Svätého Jura, ktorý dňa 31. 8. 1995 o 10.45 hodine videl pred obcou 9 áut, pričom nakreslil plán postavenia vozidiel a jeho tvrdenia sa zhodujú s vyjadreniami príslušníkov sledovacieho útvaru, v akom postavení boli vozidlá. Spáchanie skutku potvrdzuje výpoveď poškodeného Michala Kováča, ktorý podrobne popísal, aké autá ho predbiehali, blokovali, ako boli oblečení muži, ktorí ho zadržali a použili proti nemu fyzické násilie. To, že voči nemu bolo použité fyzické násilie, je potvrdené lekárskym vyšetrením v Rakúsku 1. 9. 1995 vykonaného Dr. Mortingerom. Zo záznamu vyplýva, že poškodený mal vľavo na čele trojcentimetrovú odreninu, na pravom oku krvnú podliatinu a na pohlavnom úde v strede červené škvrny. Dychovou skúškou z 31. 8. 1995 o 21.45 hodine bolo v krvi zistené 0,65 promile alkoholu. Akútna intoxikácia nastala u poškodeného v dobe medzi 12.00 hodinou a 14.00 hodinou, keď upadol do bezvedomia a spánku. A toto mohlo byť spôsobené aj v dôsledku nadmerného použitia alkoholu. Podľa vyjadrenia lekára v prípade vypitia väčšieho množstva ako 1 liter, by mal v krvi 4,8 až 5 promile  alkoholu, čo by viedlo k jeho smrti. Z vyjadrenia svedka MUDr. Haninca vyplýva, že dňa 31. 8. 1995 o 22.00 hodine videl Kováča v nemocnici, pričom si zapamätal, že má nesúmernú tvár, opuch lícnej kosti, na oku krvnú podliatinu, páchol alkoholom a špinavý bol od bieleho prachu aj na časti tváre. O tom, ako vyzeral, zhodne vypovedali otec poškodeného i svedok Maňák. V rámci vyšetrovania sa podarilo zistiť, kde sa nachádza jedno z osobných motorových vozidiel, ktoré boli použité pri blokovaní mercedesu Michala Kováča a na jeho prevoz z miesta zadržania, a to Seat Toledo s ŠPZ BLE 75-67, ktoré bolo od 8. 6. 1995 evidované na vedúceho odboru špeciálnych operácií 2. sekcie SIS Mgr. Júliusa Ivana. Dňa 13. 3. 1996  bolo prevezené, prevedené, JUDr. Feňkovi, bytom v Starej Ľubovni. A bola mu pridelená nová ŠPZ SLA 31-67. Pri oboch týchto vozidiel je uvádzané totožné osvedčenie, technický preukaz č. SC 038152. Dňa 25. 6. 1999 bola vyhotovená fotodokumentácia z ohliadky tohto motorového vozidla, ktorá je súčasťou vyšetrovacieho spisu, pričom poškodený Michal Kováč po predložení fotodokumentácie spoznal vozidlo podľa vnútorných poťahov. Z knihy prevádzky osobného motorového vozidla vyplýva, že sa malo kritického dňa v dobe od 6.30 hodiny do 23.00 hodiny nachádzať v meste Žarnovica. Teda je v nej uvedená fiktívna jazda, hoci kritického dňa bolo použité na odvezenie  zadržaného Michala Kováča. Príslušníci tzv. Hrbáčkovej skupiny, obvinení Ing. Ľuboš Kosík, Ing. Martin Lieskovský, Miroslav Šegita a Jozef Zoššák, nespĺňali podmienky uvedené v § 11 ods. 1 písm. c) zákona č. 46/1993 Z. z., pretože v ich prípade nešlo o osoby konajúce v prospech informačnej služby. Spáchanie trestnej činnosti týmito osobami je potvrdené predovšetkým výpoveďou utajeného svedka č. 1006, z ktorej vyplýva, že voči poškodenému Michalovi Kováčovi použili  fyzické násilie, pričom tieto osoby sa mali vyjadrovať, že ho mali zbiť viacej, aby si menej pamätal. Za túto službu dostali odmenu po 50 000 Sk. Pohyb mercedesu dňa 31. 8. 1995 vo Vajnoroch  je preukázaný výpoveďou svedka  Pokrivčáka, pričom v tom čase bol ešte možný prejazd smerom na Vajnory, nakoľko prehradenie jazdného pruhu bolo uskutočnené až v roku 1998. Pokiaľ ide o obvinených Romana Kuciaka a Igora Kurtiša, spáchanie trestnej činnosti je preukázané výpoveďou ich priameho nadriadeného svedka Júliusa Ivana, ktorý spoločne so svedkom Muzslayom videl 31. 8. 1995 na Dolnozemskej ulici v Petržalke odstavené vozidlo  Kia Sephia so štátnou poznávacou značkou BLE 83-63, ktoré mal pridelené obvinený Igor Kurtiš. Rovnako potvrdil, že obvinený Roman Kuciak sa mu priznal, že spoločne s obvineným Igorom Kurtišom vyviezli Michala Kováča do Rakúska. Z výpovede svedka Ivana vyplýva, že obvinený Igor Kurtiš ťažko psychicky niesol fakt, že jeho fotografia z osobných materiálov na základe anonymného listu bola doručená vyšetrovateľovi v septembri 1995 a bola obsahom vyšetrovacieho spisu. Fakt, že 31. 8. 1995 sa nachádzali v Hainburgu, potvrdzuje výpoveď svedka Stanislava Manu, vodiča ochrancu kancelárie riaditeľa 2. sekcie, ktorý na pokyn JUDr. Svěchotu ich priviezol z Rakúska cez hraničný priechod Kittsee – Jarovce. Spáchanie trestného činu obvineným Milanom Lovichom je preukázané jednak záznamom z knihy služieb, v ktorej je uvedený jeho výskyt na hraničných priechodoch Jarovce a Petržalka, a jednak výpoveďami službukonajúcich príslušníkov, svedkov Jána Póňu, Mariána Schaubmára, Ladislava Silla, Ruženy Matejovičovej, Jána Maslena, Františka Galoviča, z ktorých vyplýva, že dňa 30. 8. 1995  o 20.00 hodine prišiel na hraničný priechod v Jarovciach a o 21.15 hodine pritom, ako telefonoval zo služobnej miestnosti, požiadal svedka Maslena, aby nebol prítomný pri hovore. Pri stretnutí dňa 31. 8. 1995 o 7.30 hodine na jeho otázku, čo tu robí, odpovedal, že sa to nezrealizovalo. Z výpovedí ďalších svedkov vyplýva, že dňa 31. 8. 1995 videli v diplomatickej zóne pohybovať sa bývalého  príslušníka pohraničnej stráže, v súčasnosti pracovníka SIS obvineného Milana Lovicha, ktorý viackrát volal zo služobného telefónu. Svedkovi Sillovi oznámil, že je tu kvôli vozidlu a bude sa pohybovať v zóne diplomatov, a po 17.00 hodine v jeho prítomnosti odovzdal správu, všetko je v poriadku, a červeným mercedesom odišiel cez diplomatickú zónu do Rakúska. Z výpovede ďalšieho príslušníka pasovej kontroly vyplýva, že sa stalo prvýkrát, aby SIS priamo na hraničnom priechode monitorovala pohyb motorových vozidiel. Spáchanie trestnej činnosti je ďalej preukázané výsluchom utajeného svedka č. 1001, ktorý na základe pokynu riaditeľa 2. sekcie SIS dňa 31. 8. 1995 zavolal na policajnú stanicu v rakúskom Hainburgu o výskyte vozidla s osobou, na ktorú bol vydaný medzinárodný zatykač, ďalej, výpoveďou utajeného svedka č. 1002, ktorý potvrdil, že z Mercedesu 208 D sledoval pohyb Michala Kováča v meste Svätý Jur a v tomto vozidle ho vystriedal dňa 31. 8. 1995 príslušník SIS Dušan Holec. Potvrdil, že spojenie medzi príslušníkmi bolo zabezpečené pomocou rádiostanice, pričom vnútorné zariadenie bolo prispôsobené na nepretržité sledovanie. A uviedol tiež, ktorí príslušníci SIS a na akých vozidlách jazdili pri sledovaní Michala Kováča. Utajený svedok č. 1003 reprodukoval to, čo sa dozvedel o zavlečení, pričom skonštatoval, že  týždeň po únose videl obvineného Mgr. Michala Hrbáčka so zmeneným výzorom, pretože bol dohola ostrihaný, hoci predtým nosil dlhšie zvlnené vlasy. Rovnako vypovedal aj svedok Kriak o zmenenom výzore ďalších príslušníkov sledovacieho útvaru, ktorí po zavlečení začali nosiť dlhé vlasy, fúzy, okuliare a čiapky, aby zmenili svoj výzor. Súčasťou vyšetrovacieho spisu je aj prepis magnetofónového záznamu, rozhovoru riaditeľa 2. sekcie SIS JUDr. Svěchotu v postavení obvineného so zástupcom riaditeľa sekcie vyšetrovania Ministerstva vnútra Slovenskej republiky JUDr. Šátekom i poskytnutý rozhovor pre denník Plus 7 dní, ktorý uviedol, že obvinený Ing. Ivan Lexa mu dal ústne pokyny na sledovanie Michala Kováča, určenie vozidiel a príslušníkov SIS na stanovište na Dolnozemskej ceste, o splnení ktorých ho informoval dňa 31. 8. 1995 o 10.00 hodine na Kopčianskej ulici. Prítomnosť obvineného Ing. Lexu v tomto objekte potvrdil aj svedok Lacho. Rovnako JUDr. Svěchota potvrdil, že obvinený JUDr. Gejza Valjent, CSc., informoval obvineného Ing.  Lexu o plnení úloh ním podriadenými príslušníkmi SIS a o situácii v meste Svätý Jur. Prostredníctvom mobilného telefónu prijímal správy a na základe pokynov obvineného Ing. Ivana Lexu rozhodoval o ďalšom postupe, najmä pokiaľ ide o umiestnenie osobného motorového vozidla s poškodeným Kováčom do Hainburgu i príkaz vyslať príslušníka  SIS na telefonovanie na policajnú stanicu. Z pripojeného záznamu telefonického rozhovoru medzi obvineným Ing. Ivanom Lexom  a Martinkom sú zrejmé také detaily, z ktorých je zrejmé, že obvinený Ing. Ivan Lexa vedel podrobnosti o zavlečení Michala Kováča do cudziny. A tento telefonát presne zapadá do mozaiky telefonických kontaktov medzi obvineným JUDr. Valjentom, CSc., a obvineným Mgr. Beňom a obvineným  Mgr. Hrbáčkom a obvineným Skrutekom i riaditeľom 2. sekcie SIS JUDr. Svěchotom dňa 31. 8. 1995. Prítomnosť obvineného Ing. Ivana Lexu na Úrade vlády dňa 31. 8. 1995 potvrdzujú výpovede   svedkov Jany Laskovskej a JUDr. Michalíka, z ktorých vyplýva, že asi po 10.30 hodine sa dostavil na Úrad vlády Ing. Ivan Lexa a požiadal svedkyňu, aby oznámila predsedovi vlády, že je tu, načo Vladimír Mečiar prerušil rokovanie a spoločne s obvineným Ing. Ivanom Lexom opustili miestnosť, pričom v osobitej miestnosti sa spolu rozprávali približne 20 až 30 minút. Potom obvinený Ing. Ivan Lexa z budovy odišiel a do skončenia rokovania sa nevrátil na Úrad vlády Slovenskej republiky. Trestná činnosť obvinených je  dokumentovaná aj ďalšími listinnými dôkazmi obsiahnutými v jednotlivých vyšetrovacích spisoch, a to záznamom o tom, že otec poškodeného sa  dozvedel o zavlečení Michala Kováča dňa 31. 8. 1995 o 21.30 hodine na Táloch, volal ministrovi vnútra Slovenskej republiky Hudekovi, s ktorým sa stretol 1. 9. 1995 o 1.30 hodine na priechode v Petržalke, a so synom o 2.30 minút v Hainburgu, záznamom príslušníka operačného strediska podplukovníka Karasa na Úrade ochrany ústavných činiteľov z 31. 8. 1995, z ktorého vyplýva, že manželka poškodeného Michala Kováča o 20.50 hodine  telefonicky oznámila unesenie jej manžela, záznamom príslušníka Policajného zboru npor. Svetlovského z 1. 9. 1995 o oznámení zavlečenia do cudziny Ing. Michalom Kováčom  starším, zápisnicou o obhliadke motorového vozidla Mercedesu 190 D so štátnou poznávacou značkou BLD 46-41 na Račianskej ulici č. 46 v Bratislave dňa 1. 9. 1995 o 3.40 hodine, ďalej, záznamom o obhliadke miesta činu dňa 1. 9. 1995 o 10.45 hodine na úseku 12. až 14. kilometra štátnej cesty II/502,  246 metrov za  dopravnou značkou „koniec mesta Svätý Jur“, ďalej, správou v Rádiu Twist z 1. 9. 1995 o zavlečení Michala Kováča mladšieho do cudziny po telefonickej informácii hovorcu prezidenta republiky Štefka o 7.30 hodine, záznamom  pplk. Maleca o prehliadke priestoru od systému Slovakia po Vajnory dňa 2. 9. 1995 v dobe od 13.00 hodiny do 17.00 hodiny s cieľom hľadania fliaš od whisky a zápisnicou z 2. 9. 1995 o vydaní siedmich kusov faxových správ podľa § 78 Trestného poriadku Ing. Michalom Kováčom starším nájdených v odkladacom priestore Mercedesu-Benz a odcudzených z domu  poškodeného, ktorých originály si ponechala rakúska polícia a týkali sa korešpondencie  medzi JUDr. Havlátom a právnym zástupcom Blumleinom v dobe od 4. 8. do 16. 8. 1995 a obsahom bolo upresnenie termínu výsluchu Ing. Michala Kováča, ktorý sa mal uskutočniť v dobe od 12. 9. do 22. 9. 1995 na Veľvyslanectve Spolkovej republiky Nemecko v Bratislave. Zo spisového materiálu vyplýva, že poškodený v dobe od 24. 8. do 30. 8. 1995 mal v oprave osobné motorové vozidlo značky Mercedes a z tohto dôvodu páchatelia nemohli uskutočniť jeho zadržanie, pretože na realizovanie svojho zámeru potrebovali jednoznačne jeho osobné motorové vozidlo. Vo večerných hodinách 30. 8. 1995 sledovali poškodeného v oblasti Harmónie, avšak zadržanie neuskutočnili z toho dôvodu, že s ním v aute sa nachádzala aj jeho manželka, ktorej prítomnosť by skomplikovala situáciu. Ukončenie akcie v nočnej dobe z 30. 8. na 31. 8. 1995 dokumentuje aj telefonický kontakt medzi obvineným Ing. Lexom a obvineným Mgr. Hrbáčkom o 1.42 hodine, ďalej, pokyn obvineného JUDr. Valjenta obvinenému Beňovi, aby o 1.30 hodine opustil stanovište vo Svätom Jure, a pokyn vodičovi Manovi o 1.00 hodine na návrat na Slovensko, ktorý v Kittsee čakal na dvoch príslušníkov SIS... (Vystúpenie prerušené predsedajúcim.)