Mezenská, Helena, poslankyňa NR SR (2012-07-26):
Takže, vážená pani predsedajúca, vážené panie poslankyne, páni poslanci, v úvode môjho príspevku v rozprave chcem v prvom rade v pozitívnom zmysle vyzdvihnúť iniciatívnu snahu o zapracovanie potrebných ustanovení smernice o súdnych príkazoch na ochranu spotrebiteľských záujmov s cieľom odstrániť nedostatky v jej implementácii. Spotrebiteľská prax a podnety spotrebiteľov vskutku čoraz viac nadobúdajú celoplošný rozmer, a tak prinášajú čoraz väčšiu potrebu legislatívne a inštitucionálne zabezpečenej kolektívnej ochrany spotrebiteľov. Najviac kolektívnych podnetov sa v súčasnosti objavuje na internetovom, energetickom trhu. Rovnako však narastá počet skupinového poškodzovania spotrebiteľských práv aj v podomovom a zásielkovom predaji a pri ponuke balíku služieb v cestovnom ruchu. Nateraz nebol presne určený postup a neboli presne určené kompetencie kontrolných orgánov v konaní pri podaní návrhu na vydanie predbežného opatrenia spotrebiteľským združeniam, ktoré podávali tieto podnety orgánu dozoru. Umožnením podania tohto návrhu združením, pokiaľ predajca ani napriek výzve združenia do dvoch týždňov od doručenia výzvy združením neupustil od poškodzujúceho konania, sa výrazne posilňuje pôsobnosť spotrebiteľských mimovládnych organizácií pri účinnom zastupovaní a zabezpečení kontrolovaného výstupu. Orgán dozoru bude tak vstupom a zásahom do konania v kolektívnej ochrane spotrebiteľských práv voči združeniu vydaním predbežného opatrenia i viazaný. Oproti ďalším návrhom vyplývajúcim z transpozičného deficitu, ktorými sa v predmetnej novele precizuje označenie textilných výrobkov a pneumatík, chcem poukázať však na ďaleko širšiu potrebu zapracovania nových systémových prístupov a legislatívnych opatrení pre komplexnejší a ucelenejší vstup do zákona o ochrane spotrebiteľa, opierajúci sa a vyplývajúci z poznatkov praxe. Tie poznatky sa týkajú predovšetkým ustanovení o reklamačnom konaní a ustanovení s vymedzenými a zadefinovanými základnými pojmami. Bezvýslednosť a bezvýchodiskový stav jednotlivých sporových reklamačných konaní, ktorý vo väčšine prípadov predstavuje neprimeranú záťaž pre spotrebiteľa, spôsobuje zneistenie a deformáciu zdravých kúpno-predajných vzťahov medzi predajcami a spotrebiteľmi, spôsobuje nabúranie vžitých obchodných tradícií, prispieva k nezdravej konkurencii a znečisťuje trhové prostredie. Už dlhodobejšie v uplatňovaní a vymáhaní spotrebiteľských práv narážame na bezzubosť jednotlivých na seba nadväzujúcich ustanovení, ktorým chýbajú v praxi použiteľné analógie a v praxi jasne použiteľný výklad. Nedá sa dokonca oprieť v mnohých prípadoch ani o súdnu prax. V reklamačných sporoch sa tu najviac prejavuje pochybnosťami o objektivite a nezávislosti procesu dokazovania a vyvodzovania záverov v zamietnutých reklamáciách predajcami. Spotrebiteľom v rámci rovnosti šancí v režime uplatnení reklamácie do 12 mesiacov a po jej zamietnutí predajcom chýba opravný prostriedok, ktorý by formou odborného posúdenia, tak ako môžu učiniť spotrebitelia po 12 mesiacoch, aby tak mohli preukázať oprávnenosť podanej reklamácie tovaru alebo služby a dosiahnuť tak jej uznanie. Aj keď je reklamácia sporu v mnohých prípadoch pre spotrebiteľov oprávnená a mnohokrát sa vedia preukázať aj odborným posúdením, je veľmi komplikované v súčasnej situácii ich práva vymôcť. V mimosúdnom režime rovnako chýba nezávislý nestranný subjekt, ktorý by pre vyvodenie záverov vykonal komparatívne posúdenie a skúšky, sprostredkoval by mimosúdne riešenie s prijateľným a nespochybniteľným záverom pre obidve sporové strany. Je zbytočnou záťažou a nezmyslom v rozpore a v rozpore s celoeurópskymi tendenciami zameranými na rozvoj mimosúdneho riešenia, aby spotrebiteľské nízkopredmetové spory boli hromadne postupované na súdne konanie. Prekážkou spustenia reklamačného riadneho reklamačného konania je aj nepresné vymedzenie a nedostatočné vymedzenie pojmu „odborné posúdenie“. V danom pojme nie je presne určené, aké kritériá a náležitosti pre vzájomné uznanie má posúdenie vôbec obsahovať. V mnohých prípadoch sa v aplikačnej praxi pri predajcami zamietnutých reklamáciách stretávame s dvoma obsahom zásadne odlišnými posudkami od rozdielnych znalcov, prípadne s kategorickými závermi bez akéhokoľvek zdôvodnenia. Posúdenia v mnohých prípadoch s predajcom previazaných určených osôb spotrebiteľom dokonca ani nie sú predkladané. Spotrebiteľ si ich obsah nemá možnosť bez dobrej vôle a zľutovania predajcu dokonca ani prečítať, nie to ešte preveriť či navyše podať k nim vecnú námietku. Často sú spotrebiteľom predkladané závery len z vizuálnych prehliadok, mnohokrát evidentne subjektívnym a neverifikovaným charakterom. Na základe niekoľkoročnej praxe som presvedčená, že inštitucionálnu a legislatívnu úpravu pre posilnenie mimosúdneho riešenia je nesprávne odkladať, spoločenská objednávka a spotrebiteľský dopyt po zákonom vymedzenom mimosúdnom konaní pre rýchlu a efektívnu vymožiteľnosť spotrebiteľského práva sú dnes nespochybniteľné. Okrem zavedenia inštitucionálnej formy mimosúdneho konania a precizovania výkladu základných pojmov spotrebiteľskej terminológie navrhujem do legislatívnej úpravy zákona o ochrane spotrebiteľa už v tomto štádiu a v druhom čítaní zakomponovať aj celospoločenskú snahu o zvyšovanie efektivity verejnej správy, ktorú je možné dosiahnuť prepájaním a súčinným synergickým pôsobením viacerých subjektov. Žiaduce je i prepojenie subjektov, ktoré špecializovane a tematicky v systéme ochrany spotrebiteľa vedia spolupracovať a aj pôsobia. Ako reprezentanti spotrebiteľských organizácií sme už dávnejšie navrhovali, aby rôznorodé verejnoprávne, súkromné a mimovládne organizácie vytvorili napríklad spotrebiteľskú radu, ktorá by pracovala a vyhodnocovala celoplošné podnety a navrhovala by systémové opatrenia na princípe práva spolupráce a na princípoch systému práce ADR – alternative dispute resolution podľa v zahraničí usadených a ustálených efektívne fungujúcich vzorov. Slovensko sa tak môže stať ďalšou krajinou Európskej únie s progresívnym systémom alternatívneho spôsobu riešenia nízkopredmetových spotrebiteľských sporov. Je na škodu veci, že predložená novela s takýmto systémom nepočíta, a to aj napriek tomu, že to vyžaduje doba, a napriek tomu, že tento systém zrýchli a zlacní vymožiteľnosť spotrebiteľského práva a v neposlednom rade i prispeje k rastu konkurencieschopnosti predajcov na trhu a zlepší kultúru riešenia konfliktov medzi spotrebiteľmi a predajcami. V závere môjho výstupu chcem prejaviť svoju vôľu spolupracovať na spracovaní pripomienok a námetov k zákonu o ochrane spotrebiteľa v druhom čítaní pre dosiahnutie spoločného záujmu spočívajúceho v čoraz väčšom zvyšovaní významu a kredibility spotrebiteľskej politiky na Slovensku. Ďakujem za pozornosť.