Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2013-04-16):
Ďakujem, pani predsedajúca. Vážené kolegyne, kolegovia, poslanec Národnej rady má málokedy možnosť vystupovať o trištvrte na jedenásť v pléne parlamentu, za túto česť ďakujem poslancom vládnej strany, že sme mohli o téme nezamestnanosti, ktorá sa možno mnohým zdá futbalovou alebo chlebovou témou, že každý sa vie k nej vyjadriť a nejakým spôsobom snaží sa vzbudiť nejakú mieru kompetencie, aby túto tému nejakým spôsobom vedel vyjadriť. Ja som počas, keďže sme tu od deviatej ráno, keďže sme mali ešte poslanecký klub pred rokovaním pléna, do terajšej hodiny a než sa budem venovať tomu, čo som si pripravil predtým, po chodbách parlamentu a v diskusiách ohľadom tejto schôdze som počúval asi najčastejšiu otázku, že načo je vôbec táto schôdza? Ako, čo si to vlastne 31 poslancov dovolilo a podpísalo sa pod zvolanie schôdze, ktorá sa má venovať problému nezamestnanosti? Nuž, táto schôdza je potrebná a mal som pocit, že je to fórum, kde by mohlo prísť k nejakému aspoň náznaku alebo možnej obhajobe z vládnej strany systémových riešení, ktoré prichádzajú a môžu pohnúť tento problém a môžu ho odstraňovať. A z druhej strany teda možnú kritiku, čo sa, predpokladám, od opozičných poslancov očakáva, alebo prínos svojich vlastných riešení. Ja som v jednej relácii z jednej z komerčných televízií, a veľmi sa ma ten moment dotkol, keďže to bola taká všeobecne veľmi sledovaná relácia, tak pekne sa volá Modré z neba, počul taký záväzok premiéra tejto krajiny, že on síce rieši ad hoc situáciu jedného človeka, ale ponúkne krajine, pretože je to potreba, ktorá sa od neho očakáva, je to potreba systémových riešení. Win-win stratégie a komerčnej televízie s premiérom tejto krajiny, jednému rastie možno popularita, druhému sledovanosť, bola na úkor jedného ad hoc človeka. A potrebu systémových riešení som ani v prejave pána ministra, ani pri mnohých kritických prejavoch, či už tuná z hornej časti jedného z predsedu výborov zaznieva, že teda to bolo tiež jeho očakávanie, proste nepočul. Potreba systémových opatrení aj pod tým tlakom, že dnes sa pán premiér rozhodol rozdávať stimuly, sú takisto podľa mňa nie systémové riešenia, sú to ad hoc riešenia. Ad hoc riešenia konkrétnych, míňania konkrétnych peňazí, mám pocit, že, myslím, že pán poslanec Kaník to vravel, že ponúknuť 54-tisíc eur na vytvorenie pracovného miesta je výsmechom malému a strednému podnikaniu na Slovensku. Skúsme sa tu a teraz opýtať, koľko malých a stredných podnikateľov by vedelo využiť daný stimul alebo v miere, že by ho teda vláda neposkytovala týmto spôsobom, použili na vytvorenie omnoho viac a dlhodobo udržateľných alebo stabilných pracovných miest? Neviem, či bolo ambíciou tejto schôdze priniesť liek na boj proti nezamestnanosti, ale ja som jeden z tých 31 poslancov, ktorí sa pod túto mimoriadnu schôdzu podpísali, a mal som pocit, že je našou povinnosťou dať nejakú víziu ľuďom tejto krajiny, že sa ktosi zamýšľa nad problémami nezamestnanosti, že bude presadzovať riešenia, ktoré by liekom na problémy nezamestnanosti mohli byť. Namiesto toho som tu počul často ad hominem útoky, osobné útoky, ktoré si tu vybavovali poslanci, lebo sa im nepáčilo, čo práve povedal dokonca v ideologických bláboloch a žvástoch obviňovaný z jednej ľavej alebo pravej strany. Pán Blaha, ja by som si dovolil, keďže ste tu kritizovali viacerých poslancov, že sú ako keby pod nejakou nálepkou ideologického zbožšťovania kapitalistických, neoliberálnych a neviem akých riešení. Vy ste priniesli aké riešenie? Ani raz ste ho počas vašich, a vy ste expressis, vy ste priamy príklad tých ad hominem útokov, vy ste sa vždycky venovali osobe poslanca viac ako riešeniu nezamestnanosti, viac ako je riešenie tejto schôdze. A chcel by som vás poprosiť, že prídite aspoň s jedným. Myslím si, že je psou povinnosťou alebo povinnosťou každého poslanca si túto tému v parlamente vypočuť. A ja sa pripájam k tej výzve pána poslanca z KDH, pána kolegu Brocku, že ponúknuť jedno riešenie za každého z nás by nemuselo byť od veci. Jedno riešenie konkrétne na hovorenie alebo nápady, možno brainstorming, ktorý môže poskytnúť mimoriadna schôdza, ktorá nevedie k prijatiu zákona, ktorou si parlament plní jednu z iných funkcií ako zákonodarnú a ústavodarnú, a to je to, že vyhajlajtuje alebo vypichne niektoré témy, ktoré z hľadiska spoločnosti sú dôležité. Ja som sa pri tom riešení, som to spomenul v niektorých faktických poznámkach, zameral a chcel som sa zamerať na problém dlhodobej nezamestnanosti. Možno v príspevku v rozprave, keď nechcem byť dlhý, by som sa chcel vrátiť na to, že k tej téme, že dlhodobá nezamestnanosť, ako nám posielali kolegovia z Inštitútu zamestnanosti, konkrétne pán Michal Páleník, hovorí o biľagu Slovenska. Hovorí o tom, že od čias, kedy sa meria nezamestnanosť, tzv. harmonizované meranie nezamestnanosti v Európskej únii, sme my tu na Slovensku v rámci tejto jednej kategórie, teda dlhodobej nezamestnanosti, na úplnom chvoste v rámci celej dvadsaťsedmičky. Podľa tohoto výskumu dosahuje percento vyše, je dosah vyše 50 % aj tak z vysokej miery nezamestnanosti, ktorá z mnohých príčin, ktoré tu kolegovia predtým hovorili, rastie. V celoštátnom priemere každý ôsmy človek, ktorý by mohol pracovať, už niekoľko rokov nepracuje. Pre porovnanie tuná s V4 alebo z najbližších susedov, v Českej republike a v Poľsku je tento pomer 1 : 33, v susednom Maďarsku 1 : 18. Z regionálneho pohľadu na Slovensko je situácia ešte horšia. V okresoch ako Rimavská Sobota, Veľký Krtíš, Trebišov je tento pomer až 1 : 3. Ich šance, čiže armády, 300-tisícovej armády dlhodobo nezamestnaných je uplatnenie na súčasnom trhu práce prakticky nulové. Chcem vedieť teda, páni poslanci, ktorí máte vládnu zodpovednosť, chcem vedieť systémové riešenia. Pretože ľudia z tohoto inštitútu pripravili, dokonca v paragrafovom znení nám to poslali a možno to mnohí z vás majú, okrem tabuliek a výpočtu, ktorým sa nechcem venovať podrobne, máme na to iný podnik, návrh, paragrafový návrh zavedenia tzv. inkluzívneho trhu. Hovorí o, keďže tu zaznievali niektoré ideologické, ideologicky podfarbené nápady ohľadom sociálnych podnikov, dokonca družstevného hospodárenia, ktoré môže byť riešením. Toto je konkrétne riešenie. Dám vám potom k dispozícii, kolegom, ktorí by sa mohli tomu, možno aj pánovi ministrovi, ak by tu bol, ktorý by sa tomuto jednému konkrétnemu riešeniu s názvom inkluzívny podnik mohol venovať. Z hľadiska výkonu poslaneckého mandátu, a keďže títo ľudia nemajú právo legislatívnej, teda zákonodarnej iniciatívy, si dovolím len zacitovať niektoré veci, o čo by malo ísť. „Inkluzívny podnik na účely zákona by bola právnická alebo fyzická osoba, ktorá by zamestnávala inkluzívnych zamestnancov, ktorí by predstavovali 75 z celkového počtu zamestnancov, najmenej 80 % z finančných prostriedkov získaných z príjmov a predmetu činnosti, ktoré zostanú po úhrade všetkých výdavkov. Na predmet činnosti by boli použité na vytváranie nových pracovných miest.“ Nechcem sa venovať, to paragrafové znenie je dosť široké, ale vzhľadom na to, čo som sa zaviazal, že okrem spomenutia témy malého a stredného podnikania, ktoré je a podľa mňa bude dlhodobou záchranou, alebo v dlhodobom horizonte záchranou našej krajiny a jeho podporu, aby sme či už začínajúceho vzdelávacieho procesu, kde by možno bolo dobré aj ministrovi Čaplovičovi spomenúť, že máme veľmi malú znalosť finančných trhov a finančných operácií v spoločnosti ako takej a výchovný a vzdelávací proces sa tomu venuje minimálne. Takisto predmet podnikanie, ktorý by mohol pomôcť tomu, aby opadol prvotný strach z toho, že mladí ľudia predsa nemajú byť tí, ktorí pracovné miesta požadujú, ale tí, ktorí pracovné miesta vytvárajú. To by bola zdravá spoločnosť. Čiže dva návrhy, ktoré by z hľadiska môjho príspevku boli dôležité, a potrebu systémových riešení, ktoré ani z tejto rozpravy mne nevypadli, by som fakt ocenil. Chcel som na záver povedať niečo troška politicky, keďže som s tým konfrontovaný v spoločnosti a ľudia sa pýtajú hlavne na ponúkané istoty. Odopierať ľuďom prácu je odopieranie tej najzákladnejšej istoty, ktorú ste v kampani, vážení páni poslanci vládnej strany, ponúkali práve vy. Aké istoty ste mali na mysli, ja v tomto prípade nevidím, pretože istota práce, ak ste nejaké chceli priniesť, by mala byť motivátorom všetkých vašich rozhodnutí. Myslím si, že dookola omieľaný argument o kríze v čase, kedy ste vy kandidovali a žiadali ste o dôveru parlamentu, a kríza vtedy bola, vás diskvalifikuje z tejto diskusie, pretože kríza tu bola, keď ste tie istoty sľubovali, a kríza nie je tým argumentom, ktorý vás môže vyviniť z toho, že mnohé vaše opatrenia reálne ľudí o prácu pripravujú. Ja v tomto momente chcem poďakovať za pozornosť a dúfam, že námet ohľadom debaty o inkluzívnom podniku a zameranie sa na túto sféru by mohli padnúť na úrodnú pôdu. Ďakujem.