M. Fronc, minister školstva SR: (2004-06-17):
Viete, v spoločnosti, mám pocit, sa začína šíriť, ako keby minister školstva si vzal čosi do hlavy a tvrdohlavo to presadzoval. Pýtam sa, ktorý politik bude robiť nepopulárne opatrenia a strácať len tak kvôli tvrdohlavosti voličskú podporu? Ktorá politická strana dá mandát svojmu politikovi takto konať? Ale z druhej strany, páni poslanci a panie poslankyne, som presvedčený, že politik má robiť aj nepopulárne opatrenia, ak je presvedčený, že sú potrebné, užitočné a že sú v prospech. Viete, aby sme si povedali, ako to vyzerá trošku v Európe. Z 15 pôvodných krajín Európskej únie a ďalších 5 krajín Európskeho združenia voľného obchodu, teda z 20 krajín, v 13 krajinách už sú zavedené poplatky v rôznej forme. A minimálne by sme sa mali pýtať, prečo to robia? Keď sa masívne zdvíha počet vysokoškolských študentov, nie je ani finančne dosť dobre únosné pre bohatšie krajiny ťahať to len z verejných zdrojov. A k tým našim susedom. Neviem, či ste zaregistrovali, že v Čechách takisto prebieha veľmi vážna diskusia a že senát, druhá komora českého parlamentu, schválil poplatky. Samozrejme, to neznamená, že sú už zavedené, pretože je tam trochu iný ústavný systém. Keď hovoríme o Írsku. Viete, mne prekáža, keď hovoríme o Írsku ako vzore, ktoré je ekonomicky, by som povedal, úžasná krajina ako príklad, a nepovie sa, že je to aj preto, že masívne investovali do vzdelania. Ale takisto nemôžem súhlasiť s tým, že Íri zrušili poplatky. Dovoľte, aby som odcitoval dvoch. Po prvé. Zrušili ich v roku 1995 politickým rozhodnutím a citujem: „K školnému sa treba vrátiť, podľa mňa sa tak o pár rokov stane. Zažili sme, že poplatky ozaj podporujú kvalitu, konkurenciu a prinášajú dodatočné zdroje,“ vysvetľuje Don Thornhill Higher Educational Authority. Teda jeden z najvyšších predstaviteľov. A aj írsky minister – ináč môj priateľ, ktorého dobre poznám, je to múdry človek – Noel Dempsey verejne priznal, že zrušenie školného sa mu vidí veľmi nejasné. Chcem sa dotknúť aj ten témy financovania internátov. Viete, to je súčasť dôvodovej správy, že odtiaľ chceme tiež použiť peniaze na sociálnu podporu študentov iným spôsobom, cez sociálne štipendiá. To nie je vec zákona. A tak či tak by som k tomuto pristúpil a poviem aj prečo. Pretože dnes plošné vyplácanie podpory na lôžko ide tomu, kde rodina má čistý príjem 10 000 aj 100 000. A nedostáva to ten, ktorý nedostal internát a tých nie je málo. Myslím si, že sociálny podporný systém aj v tejto oblasti má byť adresný pre tých, ktorí to potrebujú. Pre chudobných v prvom rade. Pán kolega Madej, vraveli ste, ako keby som sa bránil diskusii. Neviem, či ste to nezaregistrovali, 5 rokov o tom hovorím. Päť rokov. A princípy stále tie isté, aj so študentmi. Navštívil som mnoho vysokých škôl, debatoval som na rôznych úrovniach, aj na Študentskej rade vysokých škôl. Na jednom takom zasadaní sme boli spolu, pokiaľ si pamätáte, vy na jednej strane, ja na druhej strane. A tie princípy, ktoré hlásam a z ktorých som neustúpil, že treba zaviesť, že každý platí, že nie plne, ale len čiastočne, že to musí byť spojené s účinným sociálnym podporným systémom. A menil som to. Áno, aj na základe diskusií, aj na základe požiadaviek študentov, aj na základe diskusií s vami, pán poslanec Madej. Aj na základe toho hľadáme to najlepšie riešenie, ktoré sme schopní dosiahnuť. A pokladám, a to by som chcel rád zdôrazniť, vždy som vravel, nie na prvom mieste financie, peniaze do školstva. Sú mimoriadne dôležité, celkom iste. Ale tak ako Nicolas Baar, jeden zo špičkových odborníkov, hovorí, je dôležité, aby sme urobili aj spravodlivosť. A spravodlivosť je o tom, že nie je dobré, aby tých, ktorí sa skladajú a nemajú z toho nič, nikdy neštudovali, aby sa plne skladali na to, že študent, ktorý vyštuduje, má komparatívnu výhodu. Štatistiky hovoria, že vysokoškolsky vzdelaní ľudia nie sú dlhodobo nezamestnaní, prakticky neexistujú dlhodobo nezamestnaní, že plat vysokoškolsky vzdelaných ľudí je v priemere, opakujem, v priemere dvojnásobný ako tých, ktorí majú o stupeň nižšie vzdelanie. No ale, samozrejme, chcem o tom hovoriť, pretože pokladám za dôležité, aby ten systém bol aj efektívny. A efektívnosť, myslím, prinesie to, keď zavedieme čiastočné spoplatnenie. Dovoľte jeden príklad z minulosti, spred 89. roku. Jednoducho zaviedlo sa 1 korunu za recept a stačilo to na to, aby výrazne klesla spotreba liekov v krajine. Jeden manipulačný korunový poplatok stačil na to. Jednoducho je to tak, že každý z nás sa nie príliš zodpovedne správa, keď má niečo absolútne bezplatné. Nehovorím zadarmo, pretože platíme vlastne to vysokoškolské vzdelávanie všetci. A k tým podporám treba povedať, že áno, rektorská konferencia podporila tento návrh s tým, a to treba povedať tiež, že mala isté požiadavky, aby sa súčasne s tým splnili. K tej Študentskej rade vysokých škôl, pán poslanec Madej, ja som si veľmi pozorne dnes znova v televízii počúval, čo ste hovorili. Vy ste stotožnili predsedníctvo Študentskej rady so Študentskou radou vysokých škôl. To nie je to isté. Vypočujte si nahrávku. Debata, ktorá prebehla 5. 6., trojhodinová, bola trošku o inom. Nakoniec tu citovala pani poslankyňa Černá, k tomu sa nechcem vracať, ale to sú nielen mládežníci, ako vy tvrdíte, z nejakých pridružených organizácií politických strán pravicových, ale dovoľte z citátov, ktoré píšu študenti. Bývalý podpredseda Študentskej rady vysokých škôl Michal Považan píše: „Výhodou systému, ako je navrhnutý dnes, je dôraz na zabezpečenie dostupnosti štúdia pre tých, ktorí to skutočne potrebujú.“ Ešte jeden citát z iného článku, takisto študenta vysokej školy, ktorý hovorí, je to študent, pokiaľ viem, Trnavskej univerzity Michal Novotný: „Zákon má tok peňazí zmeniť, štát požičiava za výhodných podmienok študentovi, ktorý sa rozhodne, ktorej škole svoje peniaze dá. Znamená to, že akademickí funkcionári a učitelia budú musieť svoje úsilie zamerať najmä na študenta.“ To je pohľad aj iných študentov, len aby sme tu mali aj z druhej strany videnie. A k tej sociálnej podpore. Páni poslanci a panie poslankyne, aspoň dva príklady. Dnes po tých dohodách aj so študentmi sociálne štipendium, ak rodina má dvoch členov, kde jeden študuje, tak rodina musí mať vyšší čistý príjem ako 25 000, aby nedostal sociálnu podporu. Ak dvaja študujú, tak musí mať vyšší príjem ako 37 000. A vráťme sa k tomu. Maximálne štúdium podľa nového životného minima je 6 870 korún oproti 2 000 korunám, ktoré dnes dávame. Hovoríte, že mohli by sme znížiť. Ja si viem predstaviť, že dáme aj do zákona jednoducho pravidlá, akým spôsobom sa bude stanovovať koeficient. Ale, páni poslanci, pozreli ste si správu, v roku 2000 sme dávali 10 mil. na sociálne štipendiá a počas môjho pôsobenia v rámci toho rozpočtu, ktorý mám, sa snažím zvyšovať. Posledne v roku 2003 sme dávali už 200 mil., 200 mil. na sociálne štipendiá. Stále je to málo. Áno, ale tá snaha to zvyšovať celkom iste je. Páni poslanci, ja by som bol rád, keby ste aj tu v pléne postupovali nielen pri prijatí tohto zákona, ale tak ako postupoval, a oceňujem, výbor pre vzdelanie, kde bez ohľadu na politickú príslušnosť všetci prítomní poslanci podporili návrh na zvýšenie kapitoly rozpočtu školstva, pretože naozaj je to potrebné. To by som bol veľmi vďačný a ocenil by som to. A vrátim sa ešte k tomu rokovaniu so Študentskou radou vysokých škôl. Po prvé. Ktoré veci som s nimi dohodol, nedá sa všetko. Jednak zvýšil som ten koeficient pre študentov, ktorí študujú mimo bydliska, na 1,5, to znamená zvýšenie výšky sociálneho štipendia ma hranicu 6 870 korún maximálne. Ďalej, čo som urobil, je, že sme sa dohodli na tom, aby vysoká škola nemohla manipulovať, ochrana študentov, aby nemohla, keď mu raz dá nízke školné, ho len tak, keď si zmyslí, zvýšiť. Dali sme tam inštitúty na ochranu študentov. Pripustili sme nulovú hranicu školného. Urobili sme to, že študenti nemôžu byť v senáte majorizovaní, teda budú rozhodujúcim spôsobom vplývať na použitie peňazí, ktoré budú získané zo školného. Zvýšili sme aj, čo sa týka kvality, kontrolu cez nominantov Akreditačnej komisie. Nehovorím, že je to všetko, nevidím pani poslankyňu Angyalovú, ktorá hovorila o kvalite, nie je to všetko, ale nikdy som nedal rovná sa medzi poplatky a kvalitu, ale povedal som, že prispeje. A študenti sami prezentovali, že prinesú mi svoju pozíciu, že spoločne s Rektorskou konferenciou a Študentskou radou vysokých škôl budeme hľadať taký model, aby sme zvýšili kvalitu a jednoducho pomohli tak vysokým školám, ale, samozrejme, aj im. A nakoniec je tu aj inštitút, čo dnes nie je z prospechového štipendia, ak by sa tie poplatky zaviedli, študenti by mohli dostať približne okolo 300 mil. motivačné prospechové štipendium. To je takisto o kvalite, páni poslanci a panie poslankyne. Len jednu poznámku ešte k pánovi poslancovi Madejovi. Hovoríte o desaťtisícoch. Prepáčte, ale to je také číslo, ktoré ste si vytvorili veľmi zvláštnym spôsobom. Prosím, pozrite sa na štúdiu, ktorá hovorí o dopadoch, kde prieskum robila Študentská rada vysokých škôl, ktorá má úplne iné čísla, ako vy tu uvádzate. Panie poslankyne, páni poslanci, nechcem dlho hovoriť, ale tento zákon predkladám v prvom rade preto, že som presvedčený, že je užitočný, potrebný pre slovenské vysoké školstvo. Zavádza efektívny systém financovania, ale aj účinnú sociálnu podporu. Páni poslanci, panie poslankyne, naozaj chcete, aby zostal zachovaný dnešný systém? Aby dnes tí, ktorí sú nemajetní, sa vôbec neprihlásili na vysokú školu, pretože nemajú túto sociálnu podporu? Chcem spoluúčasť študentov, ale chcem, aby sa aj mohli pýtať, čo za svoju spoluúčasť dostanú. Páni poslanci, panie poslankyne, myslím si a som presvedčený, že spoločne môžeme nájsť zákon, ktorý prospeje študentom aj vysokým školám, a preto vás prosím o podporu. Ďakujem.