Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-10-16):
K predkladateľovi, nechýbali ste mi, pán minister, ako, teda aby to nebolo pochopené zle, ako, ale ako predkladateľ. Tak som chcel teda predkladateľovi adresovať moje vystúpenie. Skôr ako začnem, dovoľte uviesť takú, chytím sa toho posledného, ono to súvisí, ten múr, čo ste povedali. Ja poznám takú peknú príhodu o múre. Že sú tri partie ľudí. Robia to isté. Stavajú ten istý múr, ale rozdiel je vo vnímaní toho múru. Pýtajú sa tej prvej partie: „Čo robíte?“ Oni povedia: „Staviame tento ...“, a povedia škaredé slovo, „múr.“ Pýtajú sa druhej partie: „A vy čo robíte?“ „My staviame tento múr tak, aby bol, tak ako má byť, aby držal, aby bol staticky pevný.“ A tretích sa pýtajú: „A vy čo robíte?“ „My staviame katedrálu.“ Všetci traja robili presne to isté, ale to vnímanie bolo rádovo iné, pán minister. Ja by som si prial, keby sme sa aspoň k tomu silnému statickému múru, k tomu múru, čo pán Paška teraz búra, tomu, čo Tiberia chránil, toho múra, ktorý tu je vedľa kúsok od nás, toho múra, ktorý teraz búrajú, pán minister, aspoň k tomuto keby sme sa dopracovali. K samotnému návrhu dovoľte uviesť. Stotožňujem sa s tým, že nemajú sa zbrane váľať po povalách, s tým sa stotožňujem. Nemám s tým najmenší problém. Som za. Podľa mňa nemajú byť zbrane nielenže po povalách u tých, čo nemajú robiť, ale nemajú byť zbrane aj u tých, ktorým boli vydané, a zabudli im ich zobrať. Som zvedavý na odpoveď na moju interpeláciu, na moju interpeláciu v tej veci, či sa odoberali zbrojné preukazy tým, ktorí... (Reakcia ministra.) Odoberali sa? Tak rád počujem. Tak si ju pozriem potom v kľude. Čiže s týmto dovoľte vyjadriť spokojnosť. Pán minister, samozrejme, nedodržali ste, ale v zásade sa nečudujem, neboli ste korektný. No neboli ste korektný. Ja nechcem porušovať rokovací poriadok tak flagrantne, ako by to možno sa niekomu zdalo, a komentovať vaše predchádzajúce vystúpenie. Znova ste využili tú možnosť záverečného slova, tvrdili ste, čo ste tvrdili. Nepovedali ste, že som klamal, ale že som nehovoril pravdu. Ono je to v zásade to isté, však? (Reakcia ministra.) Aj vy ste z pohľadu toho zákona hovorili, vášho zákona. Nehovorím o Paškovi teraz, ja hovorím o tom zákone, že som nehovoril pravdu, ergo som klamal. Neklamal som. Ale dovoľte uviesť. Ak teraz robíme, my nerobíme amnestiu, lebo pokiaľ si pamätám, tak amnestiu môže robiť iba prezident. My robíme teraz ustanovenie zákona, ktoré pre zjednodušenie by sme mohli nazvať ako zbraňová amnestia. Aby sme to ľahšie uchopili. A, prosím vás, ja chcem deklarovať jednu vec. Ak sem raz niekto príde a povie, že chce dať amnestiu na ničenie archeologických vykopávok, tak neprejde. Neprejde. Lebo raz tu niekto bude musieť prísť. Raz tu niekto bude musieť prísť, aby dostal niekto amnestiu na ničenie archeologických vykopávok. Prosím vás, mňa uráža tá poloha, čo vy ste, čo tu niekto povedal. A to je presne to. Vy od tých archeológov, od tých pamiatkarov chcete, aby ruky, nohy, bozkávali alipašovi Paškovi, že dal peniaze na výskum? Prosím vás, kto iný, ak nie Národná rada mala dať peniaze na výskum Severnej terasy? A keby tam našli iba pozostatky z amfiteátra z 50. rokov, tak vtedy mohli povedať, môžme tu niečo postaviť. To by bolo korektné. Lenže niekto chcel stavať. A medzi stavbou stál tento otravný výskum, ktorý museli dať urobiť. A to je presne tá poloha. Mňa mrzí tá porobnícka poloha archeológov, pamiatkarov, že oni sú teraz vďační, že tri roky sa mohli hrabať. Áno, mohli sa hrabať, lebo to platil štát, nie Paška. Mohli sa päť rokov hrabať v tej zemi! A mohli nájsť Tiberia. Aj ho našli. To je, nesedí to tak, že Paška zabezpečil, že sme našli. Nie! Nie, nie, nie. Našli sme, urobili ste to, čo... Kto iný, ak nie Národná rada to mala urobiť? (Reakcia ministra.) Kto iný, ak nie Národná rada? Nemusíš ma počúvať. Ja to len chcem povedať, aby si to ľudia pamätali. Lebo vy ste schopní, vy ste schopní ten múr, ten pylón z dôb Tiberia zbúrať kvôli tomu, aby ste si tam mohli zaparkovať auto. O to teraz ide, vážení! A ľudí chcem na to upozorniť. Ja viem, že niekomu to je utrum, stĺp jeden hore, druhý dole. To ja viem. Ale niekde ešte, prosím vás, by sme mohli mať v sebe stopku. Ja to poviem cez nejaké rozmery. Možno sa na niečo to chytí. Keď niekto nevie, kto bol Tiberius, že mu to je jedno, tak to poviem cez religiózny rozmer. V tej dobe, keď bol ten chrám, tak možno, lebo to bolo na Jantárovej ceste. To znamená, ak bol niekde Jeruzalem a tam pôsobil Ježiš Kristus, tak možno súčasníci Ježiša Krista boli tiež na tom hradnom kopci. To znamená, ľudia, ktorí stretli Ježiša Krista, možno spali na našom hradnom kopci. Tak prosím vás, má to zmysel... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)