Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2013-11-27):
Ďakujem, pani podpredsedníčka. Vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, vážení prítomní milí študenti, dovoľte mi vyjadriť sa v rozprave k predloženému vládnemu návrhu novely zákona o prídavku na dieťa. Mnoho návrhov, mnoho zmien, ktoré v tomto návrhu sú, hodnotím pozitívne, okrem iného hodnotím pozitívne aj to, že pri posudzovaní nároku na prídavok na dieťa sa pri vysokoškolských študentoch už nebude posudzovať, či študent dodržal tzv. štandardnú dobu štúdia. Inými slovami – pre vysvetlenie kolegom, ktorí to až tak nesledujú – dnes majú rodičia nárok na prídavky na svoje dieťa, ktoré študuje na vysokej škole vtedy, keď povedzme v bakalárskom štúdiu na prvom stupni štúdia, ktoré má trvať tri roky, to dieťa skutočne tie tri roky študuje, neopakuje ročník alebo ročníky. V prípade, že dnes dieťa opakuje ročník, čiže študuje v poradí štvrtý rok na prvom stupni vysokej školy a malo to dieťa študovať roky tri, tak počas toho štvrtého roka už rodič prídavky nedostane. Na jednej strane je to možno v poriadku z toho pohľadu, že sa týmto spôsobom núti, vytvára určitý tlak na študentov, aby študovali poriadne, aby teda robili skúšky, neopakovali ročníky. Na druhej strane je to však diskriminujúce pri porovnaní s tým, že sú iní študenti, ktorí síce ročník neopakujú, ale povedzme skončí ročník-dva na nejakej vysokej škole, nechá tú školu, nechá to štúdium tak, začne študovať na ďalšej vysokej škole od začiatku a tam má nárok na rodinné prídavky, na prídavky na dieťa, takýto rodič, hoci to dieťa v konečnom dôsledku možno študuje dlhšie ako iné dieťa, ktoré opakuje možno nejakou nešťastnou zhodou okolností jeden ročník. Nehovoriac už o tom, že pri štúdiu detí v zahraničí je veľmi ťažké posudzovať, ani sa to v praxi nerobí, ako dlho dieťa študuje povedzme v Čechách, v Británii, v Amerike, vysledovať sa to vlastne nedá a takéto deti alebo takíto rodičia potom dostávajú prídavky možno aj neúmerne dlhú dobu, je to ich pozitívna diskriminácia, ale negatívna pre tých rodičov, kde dieťa opakuje ročník. Čiže túto zmenu hodnotím kladne a chcem vyzdvihnúť aj to, že to sledovanie štandardnej doby štúdia je pre..., či úrad práce, ale potom aj pre zamestnávateľov, poviem prečo, dosť administratívne zaťažujúce. Zabíja sa tým veľmi veľa času, nosia sa potvrdenia a nie je to jednoduché dokázať alebo vyvrátiť. Čiže aj tá administratíva, ktorá je s tým spojená, je pomerne vysoká a povedal by som zbytočná, čiže z tohto dôvodu je dobre, že taká, je takáto zmena v zákone a táto byrokracia sa zo zákona odstráni. Dopady tohto opatrenia, tak ako ich vyčíslili úradníci ministerstva, by mali byť také, že sa pozitívne dotknú približne 2 300 študentov ročne. Trošku ma mrzí, že už nebola odvaha v tej dopadovej správe v dĺžke finančných vplyvov poriadne zadefinovať, koľko to vlastne bude znamenať pre štátny rozpočet. No ja teda poviem svoj odhad, keď je to 2 300 študentov ročne krát 12 mesiacov krát suma prídavku na dieťa, tých 23 eur plus-mínus, tak je to okolo 600-tisíc eur ročne, ktoré budete musieť, pán minister, nájsť vo svojom rozpočte. Nie je to ani veľa, ani málo, ale je to teda 600-tisíc plus-mínus. A čo ma tak trochu prekvapilo, ma prekvapila jednoducho neznalosť skutočnosti, že ak sa takýmto spôsobom upraví zákon o prídavku na dieťa, že nebude sa sledovať štandardná doba štúdia na vysokej škole, tak má to priamy dopad aj na priznávanie daňového bonusu týmto rodičom a na tých istých 2 300 detí, na ktoré po novom dostanú rodičia prídavok, zároveň budú mať priznaný aj daňový bonus, pretože doteraz ho priznaný nemali. To znamená, že ministerstvo financií bude musieť počítať s tým, že suma porovnateľná so sumou, ktorá pôjde naviac na prídavku na deti, pôjde aj na daňové bonusy, čiže ďalších 600-tisíc bude stáť táto zmena ministerstvo financií v rozpočte z titulu zvýšenia vyplácania daňových bonusov. O tom sa v doložke vplyvov vôbec nič nehovorí a prekvapilo ma ja to, že keď bol na výbore pre sociálne veci pán štátny tajomník Burian a dal som mu túto námietku, resp. otázku, akým spôsobom sú s tým vysporiadaní, tak v podstatne ani on, ani jeho kolegovia z ministerstva skrátka akože o ničom netušili. Čiže toto je úplne úžasné, že tu sa schvaľuje legislatíva, ktorá má finančné dopady, v tomto prípade pozitívne na ľudí, negatívne na štátny rozpočet, a hoci tu všade hovoríme, že treba vždy pri nejakej novelizácii, pri nejakých pozmeňujúcich návrhoch pekne krásne vyčísliť, koľko to bude štát stáť, aký to bude mať dopad na štátny rozpočet, keď nejaký opozičný poslanec predloží nejaký návrh, ktorým by sa nejakým spôsobom zlepšila finančná situácia ľudí, tak z ministerstva financií príde zásadne odmietavá odpoveď, pretože to bude stáť peniaze a my na to nemáme, ale tu zrazu sa prijíma zmena, o ktorej na ministerstve práce ani nevedia mäkké f, že to má dopady aj na daňové bonusy, nevie to ani sám štátny tajomník a, pán minister, neviem, či o tom viete vy. Čiže chcem upozorniť tých, čo počúvajú tento môj príhovor a sú zodpovední za zostavovanie štátneho rozpočtu, že táto zmena bude stáť štátny rozpočet okolo 600-tisíc ročne na vyšších prídavkoch na deti a ďalších približne 600-tisíc eur ročne na vyšších daňových bonusoch. Zdôrazňujem, že schvaľujem túto zmenu, len upozorňujem, že bude stáť štátny rozpočet 1 200-tisíc eur ročne, aby ste si toho boli vedomí. Druhá vec, chcem podporiť pána kolegu Brocku, § 14 ods. 2, podľa ktorého majú rodičia po dosiahnutí tretieho roku veku svojho dieťaťa povinnosť oznámiť úradu práce a sociálnych vecí, akým spôsobom a kde sa budú o svoje dieťa ďalej starať, je úplne nezmyselná, alibistická a nič nerieši. Ak tu pán minister, resp. nie, pán, prepáčte, pán kolega Jasaň hovorí, že ak sa týmto novým byrokratickým opatrením zachráni čo len jeden detský život, tak to treba podporiť. To znie veľmi rozumne, pán kolega, a človek by slzu uronil, ako ste to vystihli, lenže ja sa vás, pán kolega, pýtam, vy si myslíte, že matka tej utýranej Lucky – hypoteticky, keby už táto povinnosť bola zavedená v tom čase –, že ona by, keď to jej dieťa, keď tá Lucka mala tri roky, prišla na ten úrad, postavila sa do tej fronty, ktorá tam bude sa stáť na tie potvrdenia, a povedala tej úradníčke: „Pani zlatá, ja moje dieťa budem týrať.“ Myslíte si, že do toho tlačiva napíše: „Ja sa nebudem o svoje dieťa riadne starať, ja sa, ja ho nechám zanedbané, ja mu nebudem kupovať veci, ja ho nebudem živiť.“ Myslíte si, že to nejaký rodič takto napíše? Ak si niekto myslí, že do toho nového tlačiva nejaký rodič napíše: „Ja sa o dieťa starať nebudem, ja ho nechám na ulici alebo ja neviem čo,“ tak to ste teda na veľkom, na veľkom omyle, veď to je absolútne jasné, že to nikto neurobí. 50-tisíc rodičov, ak nie 60-tisíc, toľko máme každý rok detí, ktoré dosiahnu teda tri roky veku, 50-60 tisíc rodičov bude musieť byť šikanovaných tým, že budú musieť ísť na úrad práce a sociálnych vecí, vyplniť tam pro forma jedno nezmyselné tlačivo, do ktorého napíšu, prepánajána, čo tak asi? Tak niekto tam napíše: „Ja sa budem starať o dieťa osobne, lebo nechodím do práce.“ Niekto iný tam napíše: „O moje dieťa sa bude starať stará mama, ktorá býva v našej blízkosti.“ Niekto iný tam napíše: „Ja mám zabezpečenú aupairku, bude ma stáť 150 eur mesačne,“ pochváli sa, ešte dokonca priloží fotografiu tej aupairky, aby bolo vidno, aká je šikovná a pekná. Niekto iný tam napíše: „No, tak ja budem mať teraz mesiac ešte dieťa doma, lebo do roboty pôjdem až o mesiac, potom dieťa dám do jaslí na Gercenovej, ak ho tam náhodou nezoberú, lebo to sú štátne, je tam málo miest, tak ho dám do súkromných jaslí na Minarovičovu, a keď náhodou aj v tých súkromných jasliach nebude miesto alebo budú odo mňa pýtať veľa, tak neviem, čo spravím, neviem, čo spravím, možno sa nejako dohodnem so susedkou, ale ešte viem o tom, že jedna škôlka na druhom konci mesta, kde vraj majú ešte dve voľné miesta, tak možno ju dám tam. A keď bude mať, to boli, to bude, keď bude mať dieťa tri roky, potom, keď bude mať štyri, tak potom pôjde do škôlky, ktorá je tam a tam a vedie ju moja známa, s tou som už dohodnutý, ale až o rok, a keď bude mať 5 rokov, tak dám ho do Kittsee do nemeckej škôlky, lebo sa naučí reči“ a tak ďalej a tak ďalej, „a keď bude mať 18, tak pôjde študovať medicínu, aby ste vedeli, heč!“ Takže takto to napíše do toho byrokratického, buzerantského potvrdenia či prehlásenia (smiech v sále), aby boli vaši úradníci spokojní. (Potlesk.) Váš úradník to dostane od rodiča, keď má to dieťa tri roky, niekde to založí do šanonu a svet pôjde ďalej. Akurát, že ten rodič zabil tri hodiny svojho, svojho času, to je všetko, čo sa tým dosiahne. Myslíte si, pán kolega, že tá matka tej utýranej Lucky napíše do toho tlačiva, že ja budem svoje dieťa týrať? A na základe toho ten úradník vyštartuje? To je veľký omyl, čistá buzerácia. Nič iné. Takže podporujem pána kolegu, zbytočne budete šikanovať 50-tisíc ľudí každý rok, ktorý vám napíšu nejakých pár háky-bákov, aby si tú povinnosť splnili, toto je váš typický prísľub, alibizmus a neriešenie skutočných problémov a potom sa stanú také všetci, aké sa stali v Banskej Bystrici. (Potlesk.)