P. Kubovič, poslanec: (2009-09-11):
Nie je naším záujmom, samozrejme, vyvolávať žiadne hystérie a žiadne vášne a žiadne napätia, ktorými sme svedkami v týchto dňoch. Sme presvedčení o tom, že len formou dialógu a formou konsenzu sa v tejto situácii jednoducho dajú nájsť riešenia. Preto sa vrátim k tomu vecnému posudzovaniu tohto návrhu a dovolím si na úvod povedať, že poslanecký klub SDKÚ – DS je pripravený podporiť tento návrh s nasledovnými zmenami, ktoré sme pripravení predložiť v prípade, že zákon prejde do druhého čítania. Už v úvodnom slove predkladateľa bolo spomenuté, že vlastne z tých 5 bodov, ktoré sú tu predložené, sa 3 body týkajú nie takých podstatných zmien, ale skôr formálnych, dokonca dve sú len v názve. A jedna je možno v tom podstatná, že naozaj posudzovať kodifikovaný slovenský jazyk majú odborníci, a nie úradníci, s čím sa dá, samozrejme, len a len súhlasiť. Takisto sa dá súhlasiť s bodom 5, ktorý vlastne vypúšťa pokuty, na ktoré sme už pri schvaľovaní tohto zákona poukazovali. A hovorili sme o tom, že jednoducho nie pokutami sa dá dosiahnuť správnosť slovenského jazyka, ale celkom inými spôsobmi. A považujeme pokutovanie občanov Slovenska a ktoréhokoľvek z nich za nedodržiavanie kodifikovaného jazykového zákona za nie namieste. A preto nemáme ani námietku k vypusteniu tohto paragrafu, ktorý sa týka pokút. Ale dovolím si upriamiť pozornosť na ten bod 3, ktorý hovorí o tom, aby sme § 5 ods. 7 vypustili kompletne, kde máme zase za to a jednoducho sme presvedčení o tom, že keď sa po Slovensku slovenský občan pohybuje, má právo sa dozvedieť aj v štátnom jazyku o tom, o akú kultúrnu pamiatku, aký pamätník jednoducho ide. A v prípade, že by sme tento článok úplne vypustili, tak tá povinnosť by tam nebola. A preto si dovolím prečítať návrh, ktorý predložíme síce v druhom čítaní, ale aby bolo jasné naše stanovisko v tomto prípade, ktorý vylepšuje alebo jednoducho dáva do inej polohy tento bod, to navrhované znenie by znelo: „Nápisy na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach na verejných priestranstvách sa uvádzajú v štátnom jazyku. Ak obsahujú text aj v iných jazykoch, musí byť obsahovo totožný s textom v štátnom jazyku. Toto ustanovenie sa nevzťahuje na historické nápisy na pamätníkoch, pomníkoch a pamätných tabuliach, ktoré podliehajú ochrane podľa osobitného predpisu.“ Jednoducho ide o to, aby ktorýkoľvek občan Slovenskej republiky, ktorý sa bude pohybovať aj na takých územiach, kde dôjde pred pamätník, na ktorom by bola tabuľa len v jazyku menšiny, myslíme si, je vhodné a bolo by samozrejme dobré, vedel, pri akom pamätníku stojí. A preto je potrebné, aby to tam bolo uvedené aj v štátnom jazyku a nielen v jazyku národnostnej menšiny. No a tým druhým návrhom je návrh, ktorý hovorí o prechodných ustanoveniach k úpravám účinným nie od 1. septembra, ale podľa nás od 1. januára 2010. To je doplňujúci návrh, ktorý znie nasledovne: „Orgány a právnické osoby podľa § 3 ods. 1, právnické osoby, fyzické osoby podnikateľov a fyzické osoby sú povinné do 31. decembra 2010 odstrániť stav odporujúci ustanoveniu § 5 ods. 7,“ ktorý som čítal, ako by mal znieť, „ak ide o nápis na pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli s textom v jazyku národnostnej menšiny. Povinnosť uvedená v predchádzajúcej vete sa považuje za splnenú, ak nápis v štátnom jazyku je umiestnený na viditeľnom mieste, pamätníku, pomníku alebo pamätnej tabuli.“ Toto je náš príspevok do dialógu a konsenzu, ktorým máme záujem hľadať v tejto otázke celkom určite pozitívne riešenia, aby všetka tá hystéria a to napätie, ktoré dnes v spoločnosti je, bolo odstránené, a preto poslanecký klub SDKÚ – DS s týmito návrhmi, ktoré sme pripravení predložiť v druhom čítaní, tento návrh podporí.