Dubačová, Viera, poslankyňa NR SR (2016-05-17):
Dobrý deň, ďakujem. Vážení kolegovia a kolegyne, tak ja sa vrátim teda k obhajobe ľudských práv, pani Toman..., á, pardon, obyčajných ľudí. Keď som počúvala pána kolegu Číža, zrazu som si predstavila dobrého vojaka Švejka a Haška a videla som Švejka, ako po príhovore pána kolegu Číža kričí: „Nevládnite, veď sú tu ľudia!“ My sme sa neskutočne dlho venovali ľudským právam, pani bývalej, pán kolega Číž sa venoval pani bývalej ministerky a členky strany SMER. V správe pani ombudsmanky sa konštatuje, že zistenia porušenia základných práv, slobôd bolo v 144 prípadoch. Predstavuje teda, to predstavuje porušenie základných práv a slobôd približne v každom piatom podnete. Koľko sme sa my venovali porušeniu práv pani bývalej ministerky a bývalej členky strany SMER pani Tomanovej? Veď to je obraz naozaj ľudských práv tejto spoločnosti. Ľudské práva obyčajných ľudí sú na chvoste. Zaujímajú vás, páni prázdni členovia strany, ktorí vlastne tu ani nesedíte, zaujímajú vás tie deti v Moldave? Zaujímajú vás tie zásahy? Boli ste tam, vidíte, viete sa k tomu vyjadriť okrem toho, že sa tu všetci ješitne vyjadrujete k svoje bývalej kolegyni a obhajujete ju? Je to ako smutný obraz aj tohto miesta. Takže idem sa vrátiť z Vodného vrchu a z Olympu na zem k obyčajným ľuďom a k správe pani ombudsmanky, za ktorú jej naozaj veľmi ďakujem. Osobne, keď som komunikovala s ľuďmi z osád, s deťmi z detských domovov, tak som volala v krajnom prípade pani ombudsmanku. Išlo o siroty z detských domovov, išlo o deti z východu Slovenska, zo stredu, vždy to bola posledná inštitúcia, keď som sa nedovolala ani na polícii, ani u právnikov. A bolo jej úplne jedno, či mám stranícke tričko, alebo nemám. Jednoducho vždy zdvihla telefón a riešila ten prípad – a to je dôležité. Ľudské práva potrebujú empatiu a potrebujú človeka, ktorý vás počúva a je odhodlaný riešiť prípad aj toho posledného dieťaťa. V tomto som naozaj vďačná za tento svetlý bod, za to, že máme pani ombudsmanku. Takže naspäť k správe. Správa vo viacerých častiach konštatuje porušovanie základných ľudských práv zadefinovaných v Ústave Slovenskej republiky priamo príslušníkmi Policajného zboru. To sú tie zásahy, Moldava. Čo je horšie, tieto chyby si Policajný zbor iba ťažko priznáva a porušovatelia ostávajú nepotrestaní. Úplne najhorším príkladom sú zásahy v rómskych osadách, kde skončili obyvatelia osady s fyzickými zraneniami, ale polícia žiadnu z hľadaných osôb nenašla. Policajný zbor si však pochybenie nepriznal a, naopak, doteraz hovorí o úspešnej akcii. Je to prejav totálnej arogancie k dodržiavaniu zákonov a vyjadrenie moci, ktorú policajti majú, a vyjadrenie moci, ktorú s požehnaním svojich šéfov môžu beztrestne zneužívať. Úplné nepochopiteľné je ignorovanie správy ombudsmanky v prípade zadržiavania v celách policajného zaistenia. Ja by som očakávala, že kompetentní sa budú touto správou zaoberať a nie ju ignorovať. Práve preto, že ide o ľudí, o obyčajných ľudí, normálnych ľudí bez straníckej príslušnosti. Ako jedno z riešení vidím nezávislú inšpekciu, v zavedení nezávislej inšpekcie ministerstva vnútra. Čiže nezávislý orgán na kontrolu silových zložiek, ktorá by bola nezávislá od ministerstva vnútra, a tak vlastne by zabezpečila účinné, efektívne a nezávislé vyšetrenie. No a nakoniec je možno dôležité podotknúť, že aj tu nám chýba vzdelávanie. My sami by sme sa mali vzdelávať každým dňom práve preto, že tá doba nás tlačí, možno aj zo strany extrémistov, ktorí narastajú a je ich o to viac, o čo prázdnejšie sú lavice po mojej ľavej ruke. O čo viacej sa poslanci po mojej ľavej ruke budú zaoberať svojimi straníckymi a bývalými straníckymi kolegami a ich ľudskými právami a budú ignorovať práva ľudí, ktorí sú (reakcia z pléna) v tiesni a v situácii, hovorím o vládnej strane, pán kolega, a ktorí absolútne ignorujú správu pani ombudsmanky dlhé roky a mesiace. A preto, že sa venujem týmto komunitám, pretože s nimi pracujem veľmi intenzívne, viem, o čom hovorím. Som ochotná robiť aj terénneho poslanca a chodiť s vami po tých osadách a tých školách, kde sa o segregácii rozpráva, kde nie je túto segregáciu v súčasnosti možné odstrániť, pretože situácia a realita je naozaj taká. Veľmi rada tam pôjdem s vami, budem vám ukazovať starostov, riaditeľov škôl, môžeme sa s nimi rozprávať, môžeme robiť verejné diskusie. Okrem toho to pokladám v súčasnosti za nesmierne dôležité, pretože práve v týchto oblastiach narastá extrémizmus a spoločnosť sa radikálne fašizuje. Takže ja prosím a žiadam aj o nápravu a zároveň aj o vzdelávanie policajtov v dodržiavaní ľudských práv, prístupu k ľuďom, k empatii, k ľuďom, ktorí sú slabí a bezbranní, ktorí majú inú farbu pleti alebo sú postihnutí. A na záver ja vám ďakujem veľmi pekne a ďakujem aj Jaromírovi (pozn. red.: správne „Jaroslavovi“) Haškovi. Ďakujem. (Potlesk.)