Huba, Mikuláš, poslanec NR SR (2012-07-25):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, to, čo poviem, stručne sa týka celého tohto balíka, ktorý predkladal pán minister Čaplovič, ale zhodou okolností to dopadlo tak, že som si uvedomil, že tento návrh zákona o celoživotnom vzdelávaní je možno najvhodnejší na to, aby som v rozprave vystúpil so svojou stručnou pripomienkou. Ja veľmi vítam ten opakovane deklarovaný zámer pána ministra podporovať rozvoj vedomostí a zručností v prospech rozvoja zelenej ekonomiky alebo celkového ozelenenia života našej spoločnosti. Verím, že súvisí aj s týmto posledne predkladaným zámerom, aj keď ho spomínal pri tom predchádzajúcom. V tejto súvislosti beriem aj ten spomínaný pozitívny príklad Fínska, ale s tými dôvetkami, ktoré tu taktiež odzneli, že by sme tento príklad mali brať naozaj komplexne. V tejto súvislosti však chcem upozorniť na obrovský deficit, ktorý má Slovensko vo sfére environmentálnej výchovy a vzdelávania, a naozaj sa to týka celoživotného vzdelávania, nielen vzdelávania na základných, stredných a odborných školách. Kým pred dvadsiatimi rokmi ten pomer medzi povedzme Slovenskom a Českou republikou, aby sme nemuseli ísť až do Fínska, bol približne vyrovnaný v tejto sfére, môžem povedať, keďže som sa tým dosť vtedy zaoberal, že sme za Českou republikou nejako výraznejšie nezaostávali. Za 20 rokov ten rozdiel je rádovo 50-násobný v prospech Českej republiky, keď použijeme také ukazovatele ako počet funkčných centier ekologickej výchovy a vzdelávania alebo počet dobrovoľníkov, ktorí avšak na profesionálnej úrovni a s nejakou, či už štátnou, samosprávnou alebo inou dotáciou, sa tejto problematike venujú. V Českej republike je to okolo 500 ľudí, u nás je to okolo 10 ľudí. Čiže vidíme, že tento stav je naozaj alarmujúci. Nechcem ísť ďalej, nechcem hovoriť, ako sa to premieta do života spoločnosti, aj keď som o tom hlboko presvedčený, keďže nejde len o vedomosti, zručnosti, ale o isté hodnoty, ktoré našej mladej generácii, a nielen mladej generácii, chýbajú. Komplexne by som to možno nazval slovom gramotnosť. Ja viem, že rezort, ktorý vedie pán minister, nie je jediný zodpovedný za tento stav, ale na druhej strane, keďže ide o výchovu a vzdelávanie, určite je to jeden z tých najviac zodpovedných subjektov. A preto by som chcel apelovať nielen pri definitívnej podobe týchto zákonov, o ktorých sme dnes hovorili, ale aj v praxi, nemusí to ísť len cestou legislatívy, niekedy sú možné aj oveľa jednoduchšie opatrenia typu organizačného alebo skoncentrovania nejakých finančných prostriedkov. Napríklad je to obnovenie spoločnej pracovnej skupiny ministerstva školstva a ministerstva životného prostredia pre environmentálnu výchovu a vzdelávanie, ktorá pomerne dobre fungovala v minulosti. Predstavovala značný odborný potenciál. Mala výrazný poradenský, iniciačný potenciál. Nejakým nedopatrením zanikla a nejako sa nám ju nedarí obnoviť. To je veľmi jednoduché a finančné nenáročné opatrenie, ktoré sľubuje pomerne solídne efekty. Takže toto je ďalší apel na pána ministra. A určite sa to nezaobíde aj bez určitých finančných zdrojov, takže nechcem tu teraz rozdávať recepty, určite by sa dalo vygenerovať niekoľko možných modelov. Hovorím, možno najjednoduchšie je sa ísť inšpirovať do Českej republiky, ako aj finančne podporiť tento pre budúcnosť nevyhnutný typ výchovy, vzdelávania a osvety. Ďakujem za pozornosť.