Novotný, Viliam, poslanec NR SR (2014-06-12):
Vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážená pani navrhovateľka, vážený pán spravodajca, vážené dámy, vážení páni, dovoľte mi, aby som sa vyjadril k tomuto poslaneckému návrhu zákona, ktorý považujem za dobrý návrh. Hneď na úvod by som to chcel povedať. Rád by som pochválil predkladateľov a hlavne pani MUDr. Horváthovú, že si teda dala tú námahu a druhýkrát prichádza s veľmi podobným riešením výberových konaní na stanice záchrannej zdravotnej služby. Raz sme už podobnú novelu zákona v tejto snemovni z dielne pani poslankyne prerokovali, no nestretla sa v tom čase s nejakým veľkým ohlasom v tejto snemovni. Musím povedať, že táto novela je ešte prepracovanejšia, čo sa týka detailov. Ja ich nebudem opakovať, lebo pani navrhovateľka to pred chvíľou veľmi, veľmi detailne vysvetlila. Takže nebudem dvakrát hovoriť to isté, čo tu už odznelo ale musím povedať, že v tejto verzii je to ešte lepšie, ako to bolo pri tej prvej novele, ktorá bola prerokovaná v Národnej rade. Takže naozaj by som sa chcel poďakovať navrhovateľom. Myslím si, že tak nejako by mala vyzerať zodpovedná zdravotnícka legislatíva. Jediné, čo mi „vadí" na tomto návrhu zákona, je, že tu mala sedieť pani ministerka zdravotníctva, niežeby som nerád videl pani MUDr. Horváthovú dnes ráno, ale toto je typický ministerský návrh zákona, ktorým ministerstvo zdravotníctva chce vylepšiť fungovanie systému výberu prevádzkovateľov záchrannej zdravotnej služby. Toto je ministerská úloha. To, že tu v Národnej rade suplujeme prácu ministerstva zdravotníctva, je len dôkazom toho, že to tak celkom dobre nefunguje, aby som bol presnejší, nefunguje skoro vôbec, lebo v ostatných dvoch rokoch nám ponúkajú skôr sny, napríklad ten včerajší sen, keď ste videli, akú nádhernú nemocnicu tu budeme mať, pozor, v roku 2017, čiže po skončení mandátu Ficovej vlády. Takže ministerstvo zdravotníctva sníva a zodpovedná opozícia robí legislatívu, ktorá by mala vylepšiť fungovanie systému. Nerozumiem ani tomu, čo mi povedala pani poslankyňa Horváthová včera, že teda bola s týmto návrhom zákona na ministerstve zdravotníctva, a teda zniesla sa skôr na ňu znôška kritiky. Tomu už teda vôbec nerozumiem, lebo vari ministerstvo zdravotníctva nechce transparentnejšie výberové konanie na stanice záchrannej zdravotnej služby alebo nechce efektívnejšie využívanie verejných zdrojov v zdravotníctve? Totiž o tom je tento návrh zákona. Nerozumiem tomu. Môžu mať výhrady voči tomu, koľko bodov sa za ktorú časť projektu vo výberovom konaní nakoniec dá. Tomu rozumiem, ale o tom je druhé čítanie. Ale tá filozofia, aby to bolo transparentnejšie, aby to bolo efektívnejšie, je správna. To, že navrhovatelia navrhujú elektronickú aukciu namiesto výberového konania, ktorá zvýši bez diskusie transparentnosť výberu a bude tlačiť na nižšiu cenu, je podľa mňa dobrý návrh, o ktorom sa nielenže oplatí diskutovať, ale za ktorý sa oplatí hlasovať. To, že prichádzajú navrhovatelia s lehotami pre ministerstvo zdravotníctva, kedy musí vyhlásiť novú aukciu, teda najmenej sedem mesiacov pred uplynutím platnosti povolenia, je znovu dobré opatrenie, aj keď v súvislosti hlavne s tým, čoho sme tu boli svedkami v septembri minulého roku, o tom budem hovoriť v druhej časti svojho vystúpenia. Ale je aj ďalšie opatrenie, ktoré by som chcel zdôrazniť, že nové povolenie musí nadobudnúť právoplatnosť najneskôr v posledný deň platnosti predošlého, to druhé, teda to, aby lehoty pre ministerstvo zdravotníctva, kedy musí vyhlásiť novú aukciu, boli najmenej sedem mesiacov pred uplynutím platnosti povolenia predchádzajúceho alebo v tom čase aktuálneho prevádzkovateľa záchrannej zdravotnej služby, a aj to, že nové povolenie musí nadobudnúť právoplatnosť najneskôr v deň skončenia povolenia predchádzajúceho prevádzkovateľa danej stanice, sú reakcie, ktorými chcú, a tak to vnímam, navrhovatelia riešiť situáciu, ktorej svedkami sme boli v septembri minulého roku. V tejto chvíli musím povedať skutočnosť, že nie je najšťastnejšie, ak sa snažíme legislatívou zabrániť ľudskej blbosti, lebo to, čo predviedlo ministerstvo zdravotníctva v septembri minulého roku, to nebolo, dámy a páni, o tom, že by súčasná legislatíva, ktorú máme od roku 2005, bola zlá. Určite sa dá obmeniť, zlepšiť, skvalitniť, ale o tom, že boli sme svedkami toho, ako v päťčlennej výberová komisii si zo zákonov urobili trhací kalendár a flagrantne sa rozhodli, že to vyhodnotia, keď oni uznajú za vhodné, a nie vtedy, keď končí právoplatnosť povolení dovtedajším prevádzkovateľom vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. Čiže trošku to tak vnímam, že navrhovatelia nás chcú chrániť proti ľudskej blbosti. Ale uisťujem vás, že ľudská blbosť je skoro nekonečná a neporaziteľná. Takže tento náš zápas nebude vôbec jednoduchý, lebo môžete čokoľvek napísať do zákona a s tými najlepšími úmyslami môžete napísať zákon, nikdy vás aj tak neochráni proti neuveriteľnej ľudskej arogancii a blbosti, ktorej sme boli svedkami v podaní vysokých ministerských úradníkov na ministerstve zdravotníctva v septembri minulého roku. Čo sa vtedy stalo? Ja vám to pripomeniem, lebo sám som si dal záväzok, ktorý budem držať, že túto kauzu, ktorá je bezprecedentná v dejinách slovenského záchranného systému, budem stále pripomínať a nedám jej pokoj, kým nedostaneme zrozumiteľné odpovede na to, čo sa vlastne stalo, lebo stále ich nemáme. Boli svedkami v dňoch 12. až 16. septembra 2013 päťdňového výpadku vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby, ktorý, ako som už povedal, nemá obdoby v dejinách záchranného systému na Slovensku. Dňa 11. septembra 2013 o polnoci skončila platnosť povolenia dovtedajším poskytovateľom vrtuľníkovej záchrannej služby v Bratislave a v Trenčíne. Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky však nestihlo včas dokončiť súťaž o takéto nové povolenia a vydalo ich až 16. septembra 2013. Prosím, hovoríme o septembri, keď ich nestihli vydať. Z nich 11. septembra malo byť najneskôr vydané povolenie pre nového prevádzkovateľa, ale výberové konanie bolo vypísané 2. mája. Prízvukujem to len preto, že času na to bolo dosť, nebol problém s časom, že by starý zákon bol zapísaný zle alebo dnes platný. Ten problém je v tom, čo sa potom dialo. Čiže 2. mája 2013 ministerstvo zdravotníctva vyhlásilo výberové konanie na vydanie povolenia na prevádzkovanie ambulancií vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. Lehota na podanie žiadosti naň bola ministerstvom stanovená na 3. júla 2013. Takže znovu do 11. septembra, keď končila platnosť dovtedajším prevádzkovateľom, času bolo dosť. Deň predtým, 2. júla 2013 pani ministerka zdravotníctva vymenovala členov výberovej komisie na prevádzkovanie ambulancií vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. A teraz prichádzam k tomu meritu, o ktorom hovorím, že nedokážete zakotviť ľudskú blbosť a ochrániť sa pred ňou v zákone, lebo tá je nekonečne kreatívna. Takže čítam vám, čo sa vlastne dialo na tom ministerstve. Vo výberovej komisii im trvalo tri týždne, kým sa prvý raz stretli nad doručenými žiadosťami, a dňa 23. júla 2013 konštatovali, že obaja uchádzači o stanice v Trenčíne a Bratislave formálne splnili podmienky, ďalšie dva týždne trvalo, aby 6. augusta 2013 zistili, že jednému z uchádzačov chýba certifikát EMS, ktorý ale nebol uvedený v súťažných podmienkach. A pri formálnom posúdení žiadosti si jeho potrebu výberová komisia nevšimla. Termín na doručenie certifikátu EMS mali súťažiaci do 30 dní, pozor, teda do 13. septembra 2013, to bolo 2 dni po tom, ako sa skončila platnosť predchádzajúcich povolení. Na svojom dopoludňajšom zasadnutí vo výberovej komisii dňa 9. septembra 2013 sa dohodli, 11. 9. sa končili povolenia, 9. 9. sedeli, to je len, aby sme boli v dátumoch presní, že vec uzavrú až 16. septembra s vedomím, že to bude 5 dní po skončení platnosti dovtedajších povolení. Pritom súťažiaci doručil chýbajúci doklad na ministerstvo v deň zasadnutia výberovej komisie popoludní 9. septembra 2013. Mohli rozhodnúť 9., 10. aj 11. doobeda, keďže o polnoci končila tá platnosť. Výberová komisia nemala žiadnu prekážku, aby obratom rozhodla a predišla výpadku vrtuľníkovej záchrannej služby. Jej členovia, tak ako sme to zistili na poslaneckom prieskume my, ktorí sme tam boli, však mali vraj toľko iných závažných pracovných povinností, že sa nemohli stretnúť skôr. Výsledkom tohto nezodpovedného konania ministerských úradníkov bolo, že 5 dní nemohli z Bratislavy a Trenčína lietať záchranárske vrtuľníky k pacientom. V tomto časovom období, dňa 13. septembra 2013 sa stala vážna dopravná nehoda na Záhorí, keď mladá žena utrpela ťažké poranenie hrudníka, ktoré si vyžadovalo rýchly letecký prevoz do NÚSCH-u v Bratislave. V čase, keď bol k tejto pacientke privolaný záchranársky vrtuľník, žiadny nebol k dispozícii. A tá, bohužiaľ, svojim zraneniam podľahla. Okolnosti tohto prípadu na základe môjho podnetu, ale aj podnetu pani ministerky zdravotníctva, ako aj podnetu rodinného príslušníka zomretej pacientky preskúmal Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. Zo záverov vyšetrenia vyplýva, že jej nebola správne poskytnutá zdravotná starostlivosť, takže naše podanie aj moje podanie bolo opodstatnené. Prekvapilo ma však, že Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou konštatoval, že táto poranená pacientka prevoz vrtuľníkom vlastne nepotrebovala. Ja sa s týmto druhým záverom neviem stotožniť. Nebudem to tu teraz rozoberať a diskutovať o tom ani riešiť, ako by reagovali záchranári, ak by boli privolaní k poraneniu hrudníka vrtuľníkom, ktorý nebol k dispozícii, ale konštatujem len, že s týmto záverom Úradu pre dohľad nesúhlasím. Urobiť s ním ale nič neviem, iba to, čo môže urobiť občan v takejto situácii. A to som teda aj urobil. Rozhodol som sa 6. mája 2014 podať na Generálnej prokuratúre trestné oznámenie vo veci minuloročného tendra ministerstva zdravotníctva na záchranárske vrtuľníky. Chcem vás informovať aj o tom, že už som dostal aj odpoveď z Generálnej prokuratúry o tom, že celú vec odstúpili polícii, ktorá to šetrí, a že budú ma priebežne o tom informovať. Dúfam, že to šetrenie nebude trvať desať rokov, čo sú také bežné lehoty na Slovensku pre rýchle vyšetrenie takéhoto prípadu. Ale ja som trpezlivý, ja vydržím. Dámy a páni, nehnevajte sa, že som vám to tu prečítal. A možno vás zdržiavam v tejto rannej hodine začiatkom rokovania. Ale považujem to za dôležité povedať, že päťdňový výpadok vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby sa stal na Slovensku preto, pretože úradníci, vysokí úradníci ministerstva zdravotníctva jednoducho flagrantne porušili lehoty, ktoré mali na to, aby rozhodli, jednoducho si neurobili svoju robotu správne. Navrhovatelia nás chcú touto novelou okrem iného chrániť proti tomu a snažia sa posunúť lehoty, kedy treba vypísať výberové konanie a dokedy treba rozhodnúť o skorších termínoch, posunúť tieto termíny. Je to chvályhodné, ja to podporím. Len znovu chcem zopakovať k lenivému úradníkovi alebo úradníkovi, ktorý flagrantne poruší zákon, podľa môjho názoru to, čo predviedlo ministerstvo zdravotníctva, môže byť naplnením skutkovej podstaty trestného činu všeobecného ohrozenia. To som sa pýtal Generálnej prokuratúry, nech to vyšetria orgány činné v trestnom konaní, či došlo alebo nedošlo k naplneniu skutkovej podstaty trestného činu všeobecného ohrozenia, či existuje súvislosť medzi tým, že 5 dní nelietali vrtuľníky, a smrťou mladej ženy. Ja na to neviem dať odpovede. Na to majú dať odpovede orgány činné v trestnom konaní. Ale to, čo viem v tejto chvíli povedať, je, že keď ľudská blbosť ovládne vysokých štátnych úradníkov, ktorí sa nedržia toho, čo je napísané v zákone, ale sami si to vyložia s tým, že veď však rozhodnú o 5 dní neskôr, veď miesto siedmich staníc vrtuľníkovej záchrannej služby budú k dispozícii vrtuľníky na jej piatich staniciach, veď keď bude v Skalici úraz, poletí vrtuľník z Popradu, veď je tam „co by dup“, veď to je blízko, čiže keď si to takto nejako voľne vyložia, proti tomu sa nikdy nebudeme vedieť dostatočne brániť v návrhu zákona. Na záver chcem povedať aj to, že keď bola prvýkrát súťaž týkajúca sa staníc záchrannej zdravotnej služby, a teraz myslím aj hlavne na pozemnú záchrannú zdravotnú službu, na sanitky, v roku 2005 opozícia, ktorej dominoval vtedy SMER, jačala, kričala o tom, ako Zajac robí obchod so zdravím, ako sa netransparentne vyberajú budúci prevádzkovatelia záchrannej zdravotnej služby. Keď robil výberové konanie v roku 2009 pán minister Raši, vtedy jačala opozícia, najviac ja, keď sme boli svedkami toho, ako prevádzkovatelia záchrannej zdravotnej služby, ktorí už štyri roky robili dobre, majú svoju stanicu, svoje sanitky, svoj vyškolený personál, svoj jasný projekt fungovania a štvorročnú prax v danej stanici, neuspeli voči novým uchádzačom, ktorí nemali nič, ktorí vyhrali na výberom konaní tak, že čestným prehlásením vydokladovali, že budú mať personál, čestným prehlásením vydokladovali, že budú mať stanicu, čestným prehlásením vydokladovali, že budú mať sanitky, čestným prehlásením vydokladovali, že majú vinkulované peniaze v banke, a čestným prehlásením povedali, respektíve predložili nejaký projekt, kde niečo opísali z predchádzajúcich projektov. A vyhrávali, pretože jednoducho tá výberová komisia rozhodovala v ich prospech. Vtedy sme to kritizovali. Iste sa pamätáte, že sme sanitkami, ktoré boli plne funkčné a mohli slúžiť občanom tejto krajiny, chodili po Slovensku, aby sme aj v predvolebnej kampani v roku 2010 mobilizovali ľudí, že je predsa nenormálne, ak tu máte krásne plne vybavené sanitky, ktoré dnes budú fungovať ako dodávky pre pekárov, keď miesto toho noví prevádzkovatelia nakupujú nové sanitky, pretože akurát im bola priradená licencia na prevádzkovanie stanice záchrannej zdravotnej služby, že je to asi trošku neefektívne v tom našom zdravotníctve. Teraz sme boli svedkami tretieho kola výberových konaní. Vedel by som vám veľa rozprávať o tom, ako boli vyberané stanice pozemnej záchrannej zdravotnej služby, teda sanitky, rýchla zdravotná a rýchla lekárska pomoc. Ale čo prekrylo tieto obľúbené problémy alebo obvyklé problémy v týchto podozrivých výberových konaniach, to bola skutočnosť, že 5 dní z dvoch spomenutých staníc z Trenčína a Bratislavy nemohli lietať záchranárske vrtuľníky k pacientom, pretože ministerstvo zdravotníctva flagrantne nesplnilo to, čo malo v zmysle zákona splniť, flagrantne si úradníci na ministerstve zdravotníctva neurobili svoju robotu. A podľa môjho názoru mohlo tak dôjsť k všeobecnému ohrozeniu, o čom budú musieť rozhodnúť orgány činné v trestnom konaní. To, čo navrhuje pani poslankyňa Horváthová so spolunavrhovateľmi je riešením tohto stavu tak, aby ďalšie výberové konania boli transparentnejšie a aby ďalšie výberové konania mohli predísť tomu, aby sme neboli svedkami výpadku v záchrannom systéme Slovenska. Na záver ja len znovu zopakujem, že aj keď môžeme vymyslieť sebelepší zákon, proti ľudskej blbosti sa brániť je veľmi náročné. Napriek tomu túto snahu vykonajme, lebo keď nebudeme s ľudskou blbosťou bojovať, tak nás nakoniec porazí ona. Takže chcel by som vás poprosiť o podporu tohto poslaneckého návrhu zákona. Ďakujem pekne.