Rafaj, Rafael, poslanec NR SR (2011-05-27):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci, za slovo, rovnako chcem poďakovať aj pánovi spravodajcovi, že mi umožnil vystúpiť ešte pred ním. Chcel by som sa vyjadriť k téme, ktorá je nepochybne o ľuďoch a pre ľudí, pretože je o rodinných vzťahoch, ktoré sú veľmi citlivé, a túto problematiku zhodou okolností sme chceli riešiť aj v poslaneckom klube alebo cez poslanecký klub SNS, myslím, že pani navrhovateľka o tom vie. Totožne sme komunikovali aj so záujmovou skupinou ľudí, ktorí urobili v priestoroch Národnej rady aj prezentáciu, a myslím si, že presvedčili aj mnohých ďalších poslancov o nevyhnutnosti otvoriť túto problematiku. Myslím si, že toto je taký, taký prvý nástrel s tým, že poslanecký klub SNS má zato, že keďže spoločným menovateľom tohto problému je vynútiteľnosť práva a, samozrejme, je citlivou otázkou aj vstupovať do kompetencií, alebo akýchsi zvyklostí súdov cez Občiansky súdny poriadok, ale myslíme si, že na konci tohto reťazca vynútiteľnosti práva by mala byť aj novela Trestného zákona, na ktorej pracujeme my, resp. už ju máme, máme ju hotovú. A dúfam, že spoločnými silami takto sa nám podarí preklenúť celú tú problematiku predovšetkým k spokojnosti tých, ktorých povedzme práva v rámci zvyklostí, ktoré panujú a možnože ktoré už nezodpovedajú modernému vývoju predovšetkým na súdoch, ale aj v rámci mediácie alebo sociálnej kurately na úradoch práce a predovšetkým v posune na práva dieťaťa, že sa nám to podarí tak, aby s tou povestnou špinavou vodou nebolo vyliate práve to dieťa. A ja osobne mám zato, že tu ide predovšetkým naozaj o dieťa a o jeho práva a súčasne ide o zrovnoprávnenie oboch rodičov, ktorí by mali mať rovnaké práva na nielen styk, ale aj výchovu dieťaťa. Čiže v tej rodinnej trojčlenke matka – otec – dieťa častokrát dospejeme k výsledku, tá štatistika nepopustí, tretina manželstiev sa rozvádza, no a potom sa následne musí riešiť aj tá najcitlivejšia otázka a to je právo dieťaťa na oboch rodičov, pokiaľ teda nie sú prekážky na to, aby tu bola striedavá starostlivosť, ktorá sa zaviedla do nášho právneho poriadku. Ale tiež mám zato, že s vynútiteľnosťou práva sú problémy, pretože sa naráža na určité skostnatené stereotypy. Preto a práve preto, že rozvod je trauma pre celú rodinu a vzhľadom aj na práva dieťaťa, ktoré je v tomto naozaj najslabšie, a keďže SNS je konzervatívna strana, a pokiaľ už dôjde k rozvodu manželstva, tak si myslíme, že rodinu, predovšetkým rodinné väzby, rodinné vzťahy najmä oboch rodičov na dieťa je možné naďalej udržiavať práve takými spôsobmi. Čiže nie je to, pokiaľ som sledoval komentáre, nie je to vlastne akási nepriama podpora alebo strach z toho, že či to nepodporí rozvodovosť, nie, myslím si, že práve naopak. Práve naopak. Kto pozná tú problematiku a ja som si preštudoval možno takúto hŕbu materiálov vrátane tých listov, ktoré som ako poslanec dostal naposledy z 22. 11. tohto mesiaca od občana zo Žiliny, kde popisuje asi na šiestich stranách veľmi podrobne svoj smutný príbeh k tomu, že ako otec sa nemôže dostať v rámci striedavej starostlivosti k svojej dcérke a, bohužiaľ, dochádza aj k prieťahom, a to tak, že celý proces sa začal, keď jeho dcérka mala 2 roky a momentálne už má 4,5 roka. Takže vidíme, že za 2,5 roka za súčasnej jestvujúcej legislatívy aj zákona o rodine, ktorý umožnil striedavú spravodlivosť, nie je možné, nie je možné uplatniť aj jeho práva, ale predovšetkým práva jeho dcéry na oboch rodičov. Pretože vieme, že niektorí rodičia, bohužiaľ, dieťa začínajú používať aj ako citovo alebo pozičnú zbraň voči tomu druhému. A spoločnosť by v tomto prípade mala brať ohľad na vyrovnanosť práv a predovšetkým chrániť aj legitímne práva a záujmy dieťaťa. V Českej republike, všetci vieme, že je približne už 7-tisíc detí v striedavej starostlivosti s minimom problémov, lebo je tam naozaj lepšie nastavený systém aj legislatíva, takže vítam, že sa posunieme trošku ďalej aj v tejto oblasti na Slovensku a v podstate tak zabránime nejakým citovým vydieraniam dieťaťa. Pokiaľ som počul aj pána spravodajcu, tak budem reagovať, mňa osobne oslovuje predovšetkým čl. 12 výboru, teda Dohovoru o právach dieťaťa, ktorý podporuje aj Výbor OSN pre práva dieťaťa v roku 2007 a ktorý dokonca vyzval zmluvné strany, teda aj Slovensku republiku, aby podporovali aj v súdnych konaniach zásadu rešpektovania názorov dieťaťa vrátane práva dieťaťa na vypočutie, čo je dôležité nielen už v tom porozvodom konaní, ale častokrát ešte aj v mediácii alebo pred samotným týmto nepríjemným konaním, ktorým rodina, bohužiaľ, musí prejsť. Takže, čo sa v podstate deje, aby som to zhrnul, máme tu obštrukcie, problém s vymožiteľnosťou rozhodnutí a problém s dovolaním sa práva. Čo ostáva nedoriešené? Také maličkosti, ktoré trápia naozaj ľudí, napríklad problémy pri asistencii polície, už keď je nejaké aj rozhodnutie na svete a druhá strana odmieta styk s dieťaťom. Čiže veľmi jednoznačne hovoríme o marení súdneho rozhodnutia. Ale napriek tomu, že takúto skutkovú podstatu máme zavedenú, tak vieme, že v praxi v podstate policajt sa otočí od zatvorených dverí a odchádza preč. Máme tu v praxi problém v tom, že jedna strana si mení cyklicky prechodné bydliská u rôznych svojich známych alebo u rodiny, a tým sa vlastne umelo, ale, bohužiaľ, zdá sa, že legálne, naťahuje čas a ten čas hrá proti dieťaťu a hrá proti citovým väzbám druhého rodiča. Tie štatistiky takisto poznáme, takže ja na záver tohto môjho vystúpenia v prvom čítaní chcem povedať, že otvorene podporím jeho posunutie do druhého čítania, pretože ma to rovnako oslovuje a chápem to. A čo je moja výhoda, osobná, možno ako slobodného človeka, nie som zúčastnený a nie som teda ani na jednej strane tohto problému a snažím sa na to pozerať z nadhľadu, pretože v mojom okolí tiež je veľa takýchto problémov. Veľa ľudí ma rovnako oslovilo a nemám problém ako opozičný poslanec podporiť to, čo je dobré. A znova to teda opakujem a želám, aby táto norma priniesla čím menej bolesti a čím viac spravodlivosti v našom systéme. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)