Matovič, Igor, poslanec NR SR (2017-04-04):
Kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som podporil tento návrh, o ktorom rokujeme, a pripomenul možno pár mesiacov dozadu. Vtedy dvaja ľudia z nášho poslaneckého klubu a bola to Anka Verešová a Rišo Vašečka, predseda nášho poslaneckého klubu, urobili jednu, možno pre niekoho nenápadnú tlačovú konferenciu, kde povedali, že dozrel čas, aby na Slovensku sme začali obmedzovať prácu v nedeľu a počas sviatkov. Povedali, že vytvárajú takýmto spôsobom priestor a chcú, aby bola diskusia medzi poslancami, a boli by veľmi radi, aby sa tu našla väčšina, ktorá by obmedzila prácu v nedeľu a počas sviatkov. Keď si pamätám, tak bolo to, plus-mínus október minulého roku. Následne približne za mesiac zrazu pán poslanec Podmanický, aj neviem, s ktorým kolegom z koalície, prichádza s návrhom na zákaz práce počas sviatkov a výsledok dnes poznáme. Schválil sa návrh, že ďalších, neviem, či desať, či trinásť dní, pribudlo vlastne k sviatkom, v ktorých doteraz bolo zakázané pracovať, alebo boli zakázané otvorené obchody. Toto je zmysel aj tohto návrhu. Tak ako Anka Verešová a Rišo Vašečka otvorili tému, vytvárali alebo pomáhali formovať verejný dopyt, následne ste sa toho návrhu chopili, lebo máte jednoducho väčšinu, aj keď ich ste obišli. Dobre, to je váš spôsob politiky, výsledok dnes poznáme, sviatky sú, povedzme si, že vyriešené, a dnes preto predkladáme tento návrh zákona. A znova sú tu takými „hedlainistami“ tohto návrhu títo dvaja ľudia, že áno, pome sa rozprávať aj o tých nedeliach, lebo nejako sme na ne zabudli. Môj osobný názor je, že to, čo ste si vybrali, z toho, čo prezentovali vlastne títo dvaja ľudia v tom októbri, že ste si vybrali sviatky, tak síce to bolo možno ľahšie gusto a ľahšie sa s tým súhlasilo obchodníkom, ale myslím si, že nie je to dobrá cesta, hlavne pri sviatkoch, ktoré pripadnú na stred týždňa. Opätovne, ja som ani za ten návrh zákona nehlasoval, tak si myslím, že mám trošku právo to kritizovať, opätovne podotýkam alebo upozorňujem na sviatky, ktoré pripadnú na stred týždňa. Bude ich, podľa toho, aký rok bude, od 6 až do 8, 6, 7, 8, aký teda rok, ktoré budú buď v utorok, v stredu, alebo kedy my zavrieme obchody, všetky okolité krajiny budú mať otvorené obchody, lebo jednoducho sú to naše sviatky, nie sú to sviatky, ktoré zdieľajú s nami okolité krajiny, alebo jednoducho nemajú to pravidlo, že by počas sviatkov mali zavreté obchody. Čo sa stane v takýto deň napríklad tu dva kilometre od Rakúska? Ľudia, ktorí sú nákupuchtiví alebo nákupovchtiví a v ten deň v strede týždňa zrazu budú mať voľno, do Tatier nepôjdu, lebo jednoducho to je ďaleko na ten jeden deň, do obchodného centra v Bratislave nepôjdu, za nákupmi nepôjdu, možno niektorí pôjdu na Železnú studienku, ale veľká časť Bratislavčanov skončí v Rakúsku na nákupoch. Čiže síce sme teraz takí spokojní, že však sme vyriešili, pomohli sme tým ženám, ktoré pracujú v obchodoch počas sviatkov, ale ekonomike, sa obávam, že sme ublížili minimálne v týchto dňoch, ktoré budú nie pri víkende, ale budú v strede týždňa, v čase, kedy okolité krajiny jednoducho nebudú mať zavreté obchody, my ich tu budeme mať zavreté, a tie rodiny alebo jednotlivci nebudú mať čo robiť, keď sú jednoducho zvyknutí voľný čas tráviť na nákupoch, tak pôjdu na nákupy do Rakúska, do Čiech, do Poľska, na Ukrajinu, do Maďarska, kamkoľvek, kde bude otvorené. Omnoho lepšie, a ja tu dlhodobo ten názor prezentujem, sa mi zdala cesta dať nohu do dverí do nedeli. Nemuselo by to byť automaticky, že en bloc celé nedele a ísť na to možno zhurta, ale ísť cestou urobiť nejaký kompromis. Keďže sme tu 27 rokov ľudí učili a pomáhali tomu aj napríklad obchodné reťazce, Tesco, ktorý urobil ako právo, pomaly základné, ľudské právo, že však obchody otvorené sedem dní v týždni 24 hodín, takže v podstate nonstop, neviem, či okrem jedného dňa v roku, tak tí ľudia si logicky zvykli, sme si povedali, že však jednoducho nemám niečo v chladničke, idem do obchodu a vždy je obchod otvorený. A sme 27 rokov sa tvárili, že to problém nie je a že to je normálne, lebo to je pre mnohých, to je akože znakom slobody. Hoci osobne si myslím, že keď sloboda vstupuje teda do práva niekoho druhého, a nemusím si to myslieť sám, ale to je definícia, definícia liberalizmu, že sloboda jedného končí tam, kde končí sloboda druhého, že akosi sme zabudli chrániť práva tých pracujúcich, hlavne matiek, ktoré v tých obchodoch aj o tých dvoch hodinách v noci alebo nad ránom museli byť. Lebo sme hájili právo toho, kto si zmyslí akurát o dvoch v noci, ráno ísť na nákup do Tesca, tak toho sme chránili, ale tie matky sme akosi zabudli. A to je práve tá sloboda a zodpovednosť, že keď sloboda je bez zodpovednosti a keď slobodu vnímame úplne bezhranične a nepozeráme na to, že komu ubližuje, tak nakoniec je z toho anarchia. Áno, my všetci, a politici hlavne, lebo tí sú od toho, aby nadstavovali pravidlá v tomto štáte aj v iných parlamentných demokraciách, sme zabudli chrániť slobodu ľudí, ktorí sú slobodou iných utláčaní. Ktorí sú slobodou iných alebo uplatňovaním slobody nútení byť o dvoch ráno v noci v práci alebo v nedeľu v práci alebo počas sviatkov v práci. Áno, ešte raz hovorím, som rád, že do sviatkov sme vstúpili, aj keď hovorím zároveň, že pri sviatkoch, ktoré sú v strede týždňa, nešťastne, lebo to dopadne tak, že ľudia pôjdu na nákupný exodus do okolitých krajín. Preto, ešte raz, si myslím, že bol by som veľmi rád, ak by sme postupne dospeli k názoru, že z toho jedného extrému dokážeme urobiť aspoň kompromis, dáme nohu do dverí a dohodneme sa napríklad na tom, že v nedeľu budú zatvorené obchody do druhej, do štvrtej do poobedia. To znamená, že rodiny budú môcť byť spolu v nedeľu na obed, matka sa nebude musieť stresovať, že ráno na ôsmu, rýchlo-rýchlo, idem niekde, niekam do obchodu, do šichty čakať na pár nákupovchtivých ľudí, ktorí teda ráno alebo v nedeľu doobeda sa po obchodoch potulujú. Budú môcť byť do toho skorého poobedia spolu a tí, ktorí sa už nevedia dočkať a už o dvoch sa im ruky budú takto trásť, aby už mohli míňať s kartou alebo keš v tých obchodoch, aby si mohli uplatniť tú svoju nákupnú potrebu alebo uspokojiť tú nákupnú potrebu, tí nech by išli do obchodu niekedy poobede, či už o dvoch, o štyroch. A toto mi pripadá naozaj, že bol taký rozumný kompromis ako tie nedele načať. Zároveň ako nevyplašiť ľudí, ako ich vyplašili v Maďarsku, kde išli na to vlastne zhurta. Išli natvrdo na celonedele a potom ľudia síce na začiatku si to priali, ale keď zistili, že zrazu tá nedeľa, nejak do toho obchodu by chceli ísť, tak nakoniec to vybojovali a zase je to späť v tom druhom extréme. Čiže ešte raz. Keď sme dvadsaťsedem rokov ľudí učili na jeden extrém, pome skúsiť sa dohodnúť na tom že teraz urobiť nejakú časť, tú nohu do dverí pri nedeli, zakázať nákupy do skorého poobedia v nedeľu, kedy to najmenej ublíži obchodníkom, lebo jednoducho vtedy majú najmenšie tržby z celého týždňa, kedy ženy a rodiny budú najradšej, lebo ide práve o ten nedeľný, ten symbolický nedeľný obed, aby mohli byť spolu. Uvidíme, ako si ľudia na to zvyknú. A nič nám potom nebráni za dva, za tri roky, keď si ľudia na to zvyknú a zistia, že vlastne im tie nedeľné nákupy nechýbajú, môžme ísť a skúsiť ísť až do toho extrému a zakázať celú nedeľu. Keď niekto si myslí, že tým, že zakážeme nákupy v nedeľu, automaticky ekonomike ublížime, tak myslím, že to hovoriť, a, Rišo Vašečka, myslím, že aj kolega Marek Krajčí, bude o tom hovoril podrobne, tá štatistika z toho Maďarska hovorí, že jednoznačne nie. Zakázať nákup v nedeľu neublíži ekonomike, lebo práve podporí, ak to bude taký deň, kedy je rodina dokopy, kedy má voľno, kedy môže cestovať, kedy môže ísť niekam sa kultúrne vyžiť a podobne, namiesto nákupov, tak vlastne síce niečo zakážete, ale tí ľudia získajú priestor, čas, možno trošičku, nieže ich donútime, ale obmedzíme ich nákupné správanie, ale môžu sa inak vyžiť. To znamená, že vznikajú iné miesta v službách, ktoré takýmto spôsobom vlastne podporíme. Takže bol by som veľmi rád a takto aj vnímam tento návrh, je to návrh na udržiavanie ohňa alebo udržiavanie pahreby v krbe. V krbe, v diskusii o tom, že mali by sme slobodu vnímať naozaj aj so zodpovednosťou. Nielen teraz púhy liberalizmus, a to hovorím s vedomím, že naši voliči sú plus-mínus konzervatívci a liberáli vyrovnaní. Nielen taký bezbrehý liberalizmus, to znamená, sloboda bez zodpovednosti, ale sloboda zároveň ruka v ruke so zodpovednosťou. Čiže bol by som veľmi rád, aby sme aj v tejto otázke otváracích hodín obchodných prevádzok našli alebo spojili rozum so srdcom.