P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-09-23):
Á. Duka-Zólyomi, poslanec: Pán predseda, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, viac ako 50 rokov sa systematicky realizuje idea Roberta Schumana – postupného vybudovania spoločnej Európy –, širokej a vzájomnej spolupráce všetkých krajín nášho kontinentu. Jeho vízia a predsavzatia sa postupne napĺňajú. Vytvorila sa Európska únia, jej počet členských  krajín v roku 1995 sa ustálil na 15. A po páde socialistického systému záujem krajín východnej a strednej Európy urýchlene sa pripojiť k spoločenstvu, ktoré už niekoľko desaťročí existuje s demokratickým a dobrým hospodárskym základom, znamenal doslova hrozbu pre pätnástku. Toto zoskupenie sa vytváralo postupne cez rôzne formy Európskych spoločenstiev. Už pätnástka mala veľké problémy so zosúladením spoločnej činnosti a vzájomných vzťahov. Vnútorná rôznorodosť, používanie rôznych postupov a foriem rozhodovania robí Európsku úniu ťažkopádnou s veľmi zložitou štruktúrou. Členské štáty Európskej únie prijali výzvu a rozhodli sa rozšíriť spoločenstvo. Súčasne si uvedomili, že treba prebudovať existujúcu štruktúru a pristúpiť k zjednodušeniu a reforme inštitucionálnej stavby a právneho rámca Európskej únie – aby mohli zvládnuť presnejšie riadiť takýto kolos. Rozšíriť Európsku úniu o 10 nových členov, to znamená o 2 tretiny členov, resp. o 67 %, nie je jednoduchý akt, a dokonca treba prijať za nových členov také problematické krajiny, ako sú postkomunistické krajiny, v ktorých demokratické inštitúcie a hospodárstvo boli v ruinách na dne. Pred 50 rokmi začali šiesti, teraz ich je 15 krajín a za rok bude ich 4-násobok – 25. Nedalo sa vyhnúť zodpovednej úlohe, vytvoriť mechanizmus taký, aby spôsob rozhodovania a fungovania pôvodne pre hospodársku integráciu šiestich krajín nestratil na efektívnosti. Dôležitým medzníkom v tomto vývoji bol summit v Nice, ktorý deklaroval štyri základné postuláty  budúcnosti Európskej únie. Ale ešte dôležitejším a v praxi významnejším medzníkom bol summit v Laekene, na základe deklarácie ktorého bol ustanovený Konvent o budúcnosti Európy, ktorý mal za úlohu pripraviť taký zrozumiteľný a pomerne stručný spoločný základný dokument Európskej únie, z ktorého aj priemerný euroobčan pochopí, aká je stavba, ako funguje spoločenstvo, aké právomoci majú inštitúcie, ako sú ohraničené výlučné národné kompetencie a tak ďalej. Teraz už môžeme konštatovať, že práca Konventu bola úspešná. Za pol druha roka pripravil 105-členný rôznorodý zbor dôkladný, prehľadný a dobrý dokument – návrh ústavnej zmluvy Európskej únie. Samozrejme, každá krajina môže mať a má pripomienky a výhrady a pripravuje sa ich presadiť v priebehu medzivládnej konferencie. Je potrebné ale konštatovať, že výstup z Konventu musel byť konsenzom – je to dobrý materiál pre medzivládnu konferenciu a pre možnosť prijatia spoločných pravidiel, resp. pravidiel budovania spoločnej Európy. Používam radšej termín ústavná zmluva, a nie ústava preto, lebo ústava znamená prísnejší právny rámec pre ešte kompaktnejšie zoskupenie členských krajín, ako je a má byť Európska únia. Veľmi významným prvkom  je, že pripravovaný dokument vlastne ustanovuje Európskej únii právnu subjektivitu, a tak sa odstráni doterajšia nevyváženosť medzi postavením spoločenstiev, ktoré zastrešuje Európska únia, ktorá ale nevlastní právnu subjektivitu. Takým spôsobom ústavná zmluva zjednoduší a sprehľadní primárne práva Európskej únie, a tak aj jej právny a inštitucionálny základ. Týmto spôsobom sa odstráni aj ťažkopádny a zložitý systém doterajšieho fungovania Európskej únie na troch pilieroch, ktorými sú komunitárny pilier, spoločná zahraničná a bezpečnostná politika a pilier policajnej a justičnej spolupráce v trestných otázkach. Vytvára sa jednotný systém mechanizmu rozhodovania pre všetky oblasti pôsobnosti Európskej únie. Únia – v zmysle návrhu dokumentu – bude konať len v medziach, ktoré na ňu prenesú členské krajiny. Aj doteraz platí, že každá zmluva Európskych spoločenstiev zakotvuje princíp, v zmysle ktorého sa koná len v rozsahu a v záujme cieľov, ktoré sú zakotvené v týchto zmluvách. Ústavná zmluva vlastne len komplexne zhrnie a ustanoví to, čo v praxi už dávno funguje, resp. systémy, ktoré sa už potvrdili. Napr. článok 2 a článok 3 vo všeobecnosti ustanovujú kritériá kodanského summitu z roku 1993, na základe ktorých sa prísne kontroloval politický a hospodársky vývoj v jednotlivých kandidátskych krajinách. Významnou časťou predloženého návrhu je oblasť deľby kompetencií, kde základné princípy sú totožné s terajším stavom, ale dochádza k značnému sprehľadneniu a jasnému vymedzeniu jednotlivých oblastí. Kompetencie, ktoré v zmysle návrhu ústavnej zmluvy neboli prenesené na Európsku úniu, si zachovajú členské štáty. S uspokojením treba konštatovať, že v návrhu ústavnej zmluvy výrazné miesto dostáva subsidiarita a proporcionalita, ktorými sa má riadiť výkon právomocí. V súvislosti s tým treba kladne hodnotiť aj zvýraznenie úloh národných parlamentov najmä v oblasti kontroly dodržiavania princípu subsidiarity. Ako značnú zmenu hodnotíme – v kladnom zmysle – rozlíšenie a vyjasnenie vzťahu medzi legislatívou a exekutívou. Dokument upresňuje právomoci inštitucionálneho rámca Európskej únie, Európskeho parlamentu, Európskej rady, Rady ministrov, Európskej komisie a Súdneho dvora. Toto potvrdzuje aj snahu o posilnenie úlohy Európskeho parlamentu, resp. zrovnoprávnenie spolurozhodovania Európskeho parlamentu a Rady. Doteraz nedostatkom demokracie v Európskej únii bolo, že prvoradým rozhodovacím aj legislatívnym normotvorným orgánom bola Rada, kde sú zastúpené vlády členských krajín, čiže je to výkonný orgán. Súčasne sa navrhuje, že právne normy by sa mali prijať zhodou medzi Európskym parlamentom a Radou. Interpretuje sa tak, akoby sa vytváral dvojkomorový systém. Európsky parlament reprezentuje občanov a Rada reprezentuje národný princíp. Preto pre nás toto konštatovanie a tento systém nie je úplne jasný, lebo naďalej sa zmieša pri rozhodovaní a normotvorbe zákonodarstvo s exekutívou. Kladnou stránkou dokumentu je, že jasne vymedzuje legislatívne triedenie v oblasti sekundárneho práva, kde budú 4 druhy normotvorných možností, európsky zákon, európske rámcové zákony, európske nariadenia a európske rozhodnutia, s jasne vymedzenými účinnosťami. Táto  zmena určite sprehľadní výkon právomocí Európskej únie. Osobitnou a nie jednoduchou oblasťou návrhu ústavnej zmluvy je spoločná zahraničná a bezpečnostná politika, ktorej poslaním je jasne určiť strategické záujmy a ciele Európskej únie, t. j. platné všeobecné pravidlá pre všetky členské štáty. Dôležitým momentom je, že v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky je prijímanie európskych zákonov vylúčené, a to, že právo iniciatívy v rámci spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politiky budú mať aj členské krajiny. Nie je to jednoduchá oblasť, lebo si treba uvedomiť, že zahraničná politika každej krajiny má svoje špecifiká a treba pozorne sledovať rôzne a osobitné medzinárodné vzťahy jednotlivých členských krajín. Okrem predchádzajúceho uvedeného všeobecného konštatovania som presvedčený, že by sa dalo veľa diskutovať o tejto oblasti: o spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike Európskej únie, kde bude treba vybudovať veľmi obozretne harmonizáciu a zosúladenie záujmov – určiť presne oblasť, čo to je spoločná zahraničná politika. Členské krajiny by mali mať v tejto oblasti značný stupeň voľnosti. Nevyjasnenou oblasťou je aj spoločná obrana Európskej únie. K prechodu k spoločnej obrane dôjde až vtedy, ak sa na tom jednomyseľne dohodne Európska rada a následne to ratifikujú aj členské krajiny. Je to otvorená otázka. Nejednotnosť názorov v tejto oblasti potvrdzujú  aj závery posledného rokovania V-4, kde sa konštatovalo, že obranu by malo zabezpečiť výhradne NATO, ktoré je osvedčenou a dostatočnou politicko-bezpečnostnou  organizáciou. Vážená Národná rada, veľmi významným faktorom návrhu ústavnej zmluvy je, že sa do dokumentu zabudovala Charta základných práv Európskej únie, ktorá bola prijatá v roku 2000 na summite v Nice a súčasne je len politickým dokumentom. Charta ústavnou reformou Európskej únie v rámci ústavnej zmluvy nadobudne právnu silu. Charta sa odvoláva na dávnejší dokument, na Európsky dohovor o ochrane ľudských práv a základných slobôd, a potvrdzuje práva vyplývajúce z tohto dokumentu. Práva obsiahnuté v charte korešpondujú s právami ustanovenými dohovorom. Charta ale môže ísť nad rámec dohovoru a dáva vyššiu mieru ochrany. Presnejšie, práva obsiahnuté v charte, ich význam a rozsah sa interpretujú rovnako ako v prípade dohovoru. Výnimkou je, že charta môže ísť nad rámec dohovoru. V článku 7 návrhu ústavnej zmluvy sa konštatuje, že základné práva, tak ako sú zaručené dohovorom, predstavujú všeobecné zásady práva Európskej únie, čiže Európska únia sa bude snažiť o pristúpenie k tomuto dokumentu. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v mene poslancov za SMK chcem poukázať na vážny  nedostatok predloženého návrhu. Návrh ústavnej zmluvy ani v rámci toho Charta základných práv Európskej únie, žiadna jej kapitola alebo článok nie je venovaný právam, resp. právnej istote národnostných menšín v krajinách Európskej únie. Táto menšinová komunita v Európe nie je malá, je viacmiliónová, viac desaťmiliónová. Národná rada Slovenskej republiky 26. februára prijala uznesenie č. 185, ktorým  poveruje predstaviteľov Národnej rady v Konvente, aby presadili zapracovanie princípu ochrany a práva národnostných menšín do návrhu ústavnej zmluvy. Chcem podotknúť, že v súčasnom navrhovanom texte pojem národnostné menšiny sa objavuje len na jednom jedinom mieste a aj to v Charte základných práv únie v odseku 1 článku II-21, a to v súvislosti so zákazom akejkoľvek diskriminácie príslušníkov národnostných menšín. A to je veľmi málo. V súvislosti s touto problematikou musím vyjadriť prekvapenie a nesúhlas s postojom predstaviteľov Slovenskej republiky na poslednom stretnutí V-4, kde jednoznačne odmietli návrh, aby v návrhu ústavnej zmluvy bola zmienka o právach národnostných menšín v členských krajinách Európskej únie. Pripomínam, že na Slovensku tvoria národnostné menšiny 15 % obyvateľstva. Preto v mene poslancov za SMK prekladám návrh uznesenia tohto znenia: „Národná rada žiada vládu Slovenskej republiky, aby na medzivládnej konferencii presadzovala zapracovanie princípu a ochrany práv národnostných menšín do návrhu ústavnej zmluvy Európskej únie.“ Vážená Národná rada, Parlamentné zhromaždenie Rady Európy v januári prijalo dokument pod názvom „Spolupráca Rady Európy v ústavodarnom procese Európskej únie“, kde je návrh, aby Európska únia využila a prevzala už existujúce dokumenty ako napr. Európska sociálna charta, Rámcový dohovor o ochrane menšín, Európska charta regionálnych jazykov a iné. Odporúčame preto vláde Slovenskej republiky, aby podporovali a presadzovali túto iniciatívu, tento návrh. Vážená Národná rada, medzivládna konferencia sa začína 4. októbra. Do tej doby každá krajina vypracuje svoje stanovisko. Poslanci za SMK vo všeobecnosti podporujú stanovisko ministerstva zahraničných vecí a predložené štyri návrhy. Podporujeme vytvorenie silnej komisie spôsobom jedna krajina – jeden komisár alebo aspoň spravodlivú rotáciu. Napriek tomu, že v preambule je odvolanie sa na náboženské dedičstvo Európy, podporujeme iniciatívu, aby bola zdôraznená európska minulosť a vývoj v zmysle kresťanských hodnôt. Súhlasíme s tým, pokiaľ bude na to možnosť, aby sa presadzovala spravodlivá rotácia, čo sa týka predsedu Európskej rady, resp. predsedníctva sektorálnych rád. Z hľadiska zabezpečenia spravodlivého a efektívneho rozhodovania v oblasti daní, sociálnej politiky, obrany, hospodárskej a sociálnej súdržnosti sme za zachovanie jednomyseľného spôsobu hlasovania. Návrh ústavnej zmluvy je dobrý východiskový materiál na rokovanie medzivládnej konferencie. Každá suverénna krajina má právo vysloviť svoj názor a pokúsiť sa nájsť spojencov na presadenie svojich návrhov. Ale treba k tomu pristupovať triezvo tak, aby sa nepresadzovali také požiadavky a zmeny, ktoré môžu zablokovať tento dôležitý proces. Tu pripomeniem výrok, ktorý vyslovil prezident Konventu Giscard d‘Estaing, keď povedal: „Návrh Európskej ústavy je vyváženým celkom. Ťažko ho vylepšia predstavitelia 25 krajín v priebehu medzivládnej konferencie.“ Vítame dohodnutú spoluprácu V-4 zámerom vytvoriť vyšehradskú platformu, ktorá dáva nádej, že spoločná stratégia vedie k väčšej pravdepodobnosti úspechu. Predložený návrh ústavnej zmluvy je významným krokom Európskej únie na ceste k prehĺbeniu demokratických hodnôt a snahou vytvoriť stabilizáciu mieru, spravodlivosti a solidarity nielen v Európe, ale aj na celom svete. Nové spoločenstvo európskych krajín vrátane Slovenskej republiky je odhodlané budovať svoj osud – vytvoriť silnú väzbu na dosiahnutie cieľov, ktoré sú nám spoločné. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)