J. Tkáčová, poslankyňa: (2009-09-09):
Čo sa mi troška menej páčilo, že sa do debaty nezapojila vôbec koalícia, ktorá má výkonnú moc, ktorá má zákonodarnú moc, má väčšinu a mohla by tieto problémy oveľa rýchlejšie riešiť. Ale keď na jednom ministerstve sa ministri menia ako špinavá spodná bielizeň, tak sa obávam, že v tomto volebnom období to nevyriešime. To táto vláda nevyrieši a my na to hlasy nemáme. Pán kolega Kahanec, keď hovoríme o stopercentných limitoch, tak ekologické dane to vyriešia. Ako, v tom sa zhodneme. A je vecou dohody a napísania zákona tak, aby tieto dane neboli príjmom štátneho rozpočtu. Ja dokonca nemám problém, aby boli v sústave miestnych daní. Však tam, kde vzniká ten odpad, tam nech tie prostriedky plynú. Kto je zodpovedný za likvidáciu a separáciu odpadu? Obce a mestá. Tak nech tie peniaze dostanú. Vždy ide o to, ako pán kolega Miklós hovoril, aby nerozhodovali o tom politici, ale tí, ktorí sa starajú o občanov v tej prvej línii. Ak si pamätáte, keď sme prerokovávali návrh zákona o odpadoch v júli, tak bol pozmeňujúci návrh, aby do všeobecného sektora išlo 50 %. Aby sa teda pre tie obce skutočne navýšili prostriedky. Ale táto snemovňa nebola ochotná takúto zmenu podporiť, hoci ten spracujúci priemysel v podstate už vybudovaný je a tie prostriedky, si myslím, oveľa viac by pomohli obciam a mestám. Škoda. A tiež nie som si vedomá z tej novely, ktorú sme schválili včera, že by prostriedky pre Recyklačný fond boli znížené. Takže, pán kolega, 25 % z toho istého základu. Predtým 12, teraz 25, takže... A keď hovoríte pol centa, alebo ja neviem tisícina centa za kelímok, ale to sa všetko zbiera. Mlieko zabalíte, biologickú kultúru zabalíte, viečko je takisto odpadom. Keď vyrábate rožok, múka je zabalená, droždie, proste to by sa nabalil jeden centík k ďalšiemu, a keď denne predáme milióny rožkov po jednom cente, tak si spočítajte, koľko to je. Čiže aj more len z kvapiek pozostáva. Pán kolega Kahanec, ja som v júli v rozprave povedala, že za tých sedem rokov, ktoré som v parlamente, som ešte nikdy nebola pod takým silným lobistickým tlakom, ako to bolo pri návrhu zákona o odpadoch a vôbec som nešpecifikovala, či sú to výrobcovia, ZMOS, alebo ktokoľvek, pretože to bolo rôzne množstvo skupín, v ktorých sme sa ani nevyznali a môj návrh vtedy bol: podporme to, čo dala vláda, pretože nám hrozí žaloba pre zlú transpozíciu smernice o elektroodpade a potom sa venujme debate a potom riešme problémy. Lenže to bolo také hádzanie hrachu na stenu. Nechceli nás, však to navrhoval aj kolega Miklós, nechceli nás, nechcela nás vláda ani vládni poslanci vypočuť. Áno, súhlasím s vami. Nový systém by mal byť transparentný, jasný, predvídateľný a mal by byť výsledkom konsenzu všetkých zúčastnených – výrobcov, dovozcov, spracovateľov odpadu, občanov, samosprávy, ale aj politikov, ktorí ten konsenzus potom prenesú do zákonov. A čím viac budeme riešenie týchto problémov odkladať, tým viac sa nám to v budúcnosti vypomstí, tak ako sa nám dnes už vypomsťujú staré environmentálne záťaže. Mňa strašne trápi, že takzvaný trojuholník smrti medzi Strážskym, Humenným a Michalovcami je územie Slovenska a územie zemegule, ktoré je najviac znečistené PCB látkami. A my sme doteraz nedokázali s tým nič urobiť za 20 rokov, odkedy ten problém tam existuje, aj oveľa skôr. Takže problém odpadov starých aj nových je veľký problém a už druhý rok sa nám zjavujú signály, že s odpadmi budú veľmi veľké problémy. Máme nedostatok vhodných skládok. Vyplávalo to pri probléme pezinskej skládky alebo v Žilinskom kraji. Pretože ľudia už nechcú žiť na úpätí skládok. Ja sa ani nikomu nečudujem. Vidíme, že na Slovensku je množstvo malých nelegálnych skládok. Proste nemám to kde hodiť, nechcem zaplatiť za odvoz odpadu, tak to zahodím za kríky. Vidíme, že o separovaný odpad nie je záujem, pretože je drahší ako podobná surovina z dovozu alebo prvotná surovina. A vidíme, že ceny za likvidáciu odpadu zbytočne rastú práve začlenením takých medzičlánkov, ako je Recyklačný fond. V príprave na ministerstve životného prostredia je vraj nový zákon o odpadoch. Pevne dúfam, že ozaj je a že sa, ja už neviem, či pán Čaplovič, alebo nejaký nový minister dostane k tomu, aby tento zákon priniesol aspoň do celospoločenskej diskusie, pretože my si v tejto celospoločenskej diskusii musíme zodpovedať niektoré otázky. Napríklad, či má občan platiť dvakrát za likvidáciu. Jednak v obligatórnom poplatku za likvidáciu komunálneho odpadu, ktorý platí samospráve, a druhýkrát v každom výrobku. Predsa ľudí nezaujíma neschopnosť úradov dobre zorganizovať a zaplatiť likvidáciu odpadkov. A celý ten dnešný systém je prešpekulovaný, drahý a nie veľmi účinný. Musíme si odpovedať na otázku, či je vydávanie potvrdení o recyklácii a spracovaní odpadu tým správnym spôsobom, tou správnou formou kontroly cyklu obehu odpadu. Odpovedzme si na otázku, ale myslím si, že už časť poslancov na ňu aj odpovedala, či existencia Recyklačného fondu je v prospech zberu triedenia recyklácie, alebo ho zbytočne predražuje. A musíme odpovedať aj na otázku, či nie je alibizmom hodiť celú zodpovednosť za odpad na plecia samosprávy vrátane jeho financovania a tváriť sa, že štátu sa to netýka. Ale v ústave v článku 44, šiesty oddiel druhá hlava sa hovorí. „Každý má právo na priaznivé životné prostredie.“ Kto má garantovať toto právo každého obyvateľa na Slovensku? V prvom rade štátna moc, verejná moc. A tu patrí nielen samospráva, ale aj štátne orgány, zákonodarný orgán, výkonná moc. No tou legitímnou a základnou otázkou, na ktorú by sme mali odpovedať, ale úplne na začiatku, je, či chceme lacné výrobky a špinavé ulice, alebo sme si ochotní za čisté životné prostredie priplatiť. Na túto debatu sa teším, pán Miklós, dúfam že nás pozvete na tú konferenciu, ktorú pripravujete, a verím, že v danom čase rozhodne parlament o novom zákone o odpadoch v prospech občanov, nie v prospech lobistov. A nato nám všetkým držím palce. Ďakujem.