J. Jasovský, poslanec: (2003-05-22):
K tej prvej časti k štátnemu odbornému dozoru chcem hovoriť k príslušným ustanoveniam zákona č. 315/1996 o premávke na pozemnej komunikácii, kde ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií, krajský úrad a okresný úrad majú svoje pôsobnosti vymedzené prísne v ustanoveniach zákona. Je stanovená otázka hlavného štátneho dozoru, ktorý vytvára a zabezpečuje ministerstvo dopravy a ministerstvo dopravy vykonáva a taxatívne je vymenované, ktoré úkony najmä, takisto ministerstvo vnútra najmä. V tejto oblasti a k tomuto zákonu č. 315 mám požiadavku na riešenie zabezpečenia viacerých kontrol, ktoré budú zamerané na dodržiavanie dohody ADR. Táto dohoda sa prísne a intenzívne kontroluje vo všetkých krajinách Európskej únie. Pokuty za nedodržanie predpisov sú ukladané podľa platných sadzobníkov a sú veľmi vysoké, napr. v Belgicku je to až 260 EUR. Mám poznatky, že u nás tieto kontroly vykonávané nie sú. V časti krajského dopravného inšpektorátu, a preto teda aj ministerstvo vnútra v bode e) „krajský dopravný inšpektorát spolupôsobí pri kontrole technického stavu vozidiel v premávke na diaľnici, ako aj pri sledovaní, či ich držitelia sa podrobujú pravidelným kontrolám technického stavu“. Chcem poznamenať a požiadať, aby bol kontrolovaný technický stav zahraničných motorových vozidiel, pretože kontroly v štátoch Európskej únie sú v tomto ohľade nekompromisné, prísne sankcionované a znovu podľa mojich poznatkov tieto kontroly na území Slovenskej republiky vykonávanie nie sú, čím je porušované príslušné ustanovenie zákona č. 315. Interpelujem takisto k zákonu č. 168/1996 Z. z. o cestnej doprave, kde najmä ministerstvo má taxatívne vymedzené svoje povinnosti, kde v bode k) „udeľuje povolenie zahraničnému dopravcovi na vykonanie prepravy medzi dvoma miestami na územie Slovenskej republiky“. Vykonávanie kabotáže na území Slovenskej republiky, ale znovu podľa mojich poznatkov, nikto nekontroluje. Treba si uvedomiť skutočnosť, že vykonávať kabotáž bude zakázané aj po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie minimálne na dva roky a tento zákaz pri splnení podmienok môže byť predložený až na ďalšie tri roky. Upozorňujem teda na vážnu skutočnosť a žiadam príslušné ministerstvo o riešenie tohto problému. V tejto situácii podľa ďalších ustanovení tohto zákona žiadam zintenzívniť kontroly zamerané na dodržiavanie predpisov prepravy nebezpečných vecí v zmysle dohovoru ADR a zákona o cestnej doprave. V tejto súvislosti chcem poznamenať, že takisto samosprávny kraj v časti obec, kde je uvádzaná v písm. c) „povinnosť vykonávať odborný dozor nad cestnou dopravou v obci“, podľa môjho názoru sa musia zintenzívniť kontroly parkovania všetkých úžitkových vozidiel na parkoviskách alebo iných verejných priestranstvách. Takisto útvary Policajného zboru v zmysle ustanovení tohto zákona sú oprávnené kontrolovať, či je vozidlo dopravcu označené a vybavené dokladmi podľa zákona o cestnej doprave. Domnievam sa a požadujem, aby bola zintenzívnená kontrola všetkých dokladov potrebných na jazdu motorového vozidla, najmä doklady potrebné na výkon povolania podnikania a uzatvorenie povinného zmluvného poistenia. Ako bod  č. 3 tejto interpelácie chcem hovoriť k zákonu č. 135/1961 Zb. o pozemných komunikáciách, kde ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií v bode e) „má zabezpečovať príslušné zriadenie a prevádzku váh“ atď. Tu chcem požiadať najmä v týchto častiach sprísniť kontroly zamerané na preverenie používania diaľničných známok. Tieto kontroly je potrebné zamerať najmä na zahraničné vozidlá, ktoré platenie úhrady za používanie diaľnic väčšinou ignorujú a v zahraničí je všeobecne známe, že zakúpenie známok na území Slovenskej republiky nie je potrebné. Bolo by vhodné, keby ministerstvo dopravy spočítalo, skúsilo možno odhadnúť, aké milióny korún slovenskému rozpočtu z tohto titulu unikajú. Otázka krajských úradov, a to znamená ministerstva vnútra, v častiach A a B sú uvádzané povinnosti krajských úradov. V tejto súvislosti by som si dovolil požiadať zabezpečiť  väčšie množstvá kontrol zameraných na nadrozmerné prepravy, najmä u zahraničných dopravcov, pretože tieto ustanovenia zákona sú na území Slovenskej republiky takisto nedodržiavané. Takisto by som chcel ešte povedať pár slov k vyhláške č. 35/1984, ktorou sa vykonáva zákon o pozemných komunikáciách, a v tejto súvislosti by som upozornil na zintenzívnenie kontroly na hraničných priechodoch pri vstupe na územie Slovenskej republiky. Domnievam sa, že na tieto kontroly by mali byť prizývaní aj zástupcovia cestných dopravcov, pretože títo majú najlepšie vedomosti, ako sú naši prepravcovia a dopravcovia sankcionovaní a šikanovaní po vstupe na územie iných štátov. Druhá časť mojej interpelácie sa dotýka poplatkov, ktoré platia naši prepravcovia počas prepravy cez Slovinsko a Bielorusko. Hovorím a budem hovoriť o dohode medzi vládou Slovenskej republiky a vládou republiky Slovinsko o medzinárodnej cestnej dopravy, ktorá bola podpísané ešte v roku 1994 v Bratislave. Nadobudla platnosť výmenou nót v roku 1995, kde čl. 11 tejto dohody, nebudem citovať, ale hovorí o tom, čo dopravcovia, ktorí majú sídlo na území štátu a vykonávajú dopravu, platia za prepravu. Tu odporúčam tento článok zmeniť na takéto znenie: „Doprava vozidlami evidovanými na území štátu jednej zmluvnej strany dočasne vykonávaná v súlade s ustanoveniami tejto dohody sa na území štátu druhej zmluvnej strany oslobodzuje od všetkých daní a poplatkov spojených s používaním alebo vlastníctvom vozidiel a prevádzkou vozidiel na cestách štátu druhej zmluvnej strany. Palivo obsiahnuté v bežných, výrobcom pevne zabudovaných nádržiach vozidiel na účely pohonu vozidla, na uchovanie tovaru pri kontrolovanej teplote, ako aj mazivá sú oslobodené od cla, daní a iných platieb vyberaných pri dovoze podľa vnútroštátnych právnych predpisov štátov zmluvných strán. Takisto náhradné dielce dočasne dovezené na územie štátu druhej zmluvnej strany na účely opravy poškodených vozidiel vykonávajúcich dopravu podľa tejto dohody sú oslobodené od cla v súlade s platnými colnými predpismi štátu zmluvnej strany. Vymenené dielce sa vyvezú späť alebo sa zničia pod dohľadom príslušných colných orgánov štátu tejto zmluvnej strany. Doprava vykonávaná podľa ustanovení tejto dohody na území štátu druhej zmluvnej strany podlieha poplatkom za používanie ciest, mostov a tunelov. Tieto poplatky sa vyberajú od vnútroštátnych aj zahraničných dopravcov na základe nediskriminácie.“ V tejto súvislosti si dovolím uviesť príklad. Kým slovinskí dopravcovia za prejazd na Slovensko alebo cez Slovensko zaplatia len alikvotnú sumu cestnej dane, čo je cca 500,- korún na jednej deň, a diaľničnú známku, ktorú si zakúpia, alebo skôr nie, môže byť napríklad aj 15-dňová v hodnote 1 200,- korún, alebo nech je to ročná v hodnote 8 000,- korún, ale slovenskí dopravcovia zaplatia neporovnateľne vyššie poplatky za prejazd v Slovinsku. Táto skutočnosť sa vzťahuje na vozidlá nad 7,5 ton úžitkovej, alebo užitočnej hmotnosti. Poviem len príklad: Slovenskí prepravcovia alebo dopravcovia zaplatia do Slovinska alebo cez Slovinsko poplatky napríklad za diaľnice 1 443,- korún, komunálne za udržovanie poriadku na hraničných priechodoch 264,- korún, národný tranzit 880,- korún a napríklad cestná daň 87,9 euro za jeden tranzit. Odporúčam v tejto interpelácii urýchlene zmeniť článok bilaterálnej dohody a tým vyrovnať platenie daní a poplatkov medzi obidvomi krajinami. Ten, kto vie, aká je prax, ako nie sú prepravné povolenia cez územie Rakúskej republiky, vie dobre, že naši dopravcovia musia prechádzať Slovinskom. Tieto poplatky dnes značne diskriminujú našich dopravcov. To isté prosím v prípade Bieloruskej republiky, kde pôvodná dohoda je z roku 1996. Dotýka sa problému, o ktorom hovorím, v čl. 15 tejto dohody. Treba povedať, že je už pripravený nový článok na základe rokovania zmiešanej komisie Slovenskej republiky a Bieloruska. Ten text bol predložený vládam obidvoch krajín a následne na ratifikáciu parlamentom. Odporúčam zmeniť text na takéto znenie: „Preprava vozidla zaevidovaného na území štátu jednej zmluvnej strany, ktoré dočasne používajú na území druhej zmluvnej strany, sa podľa tejto dohody oslobodzuje od platieb, ktoré sa vyberajú podľa vnútroštátnych právnych predpisov tohto štátu za vlastníctvo, evidenciu a používanie vozidiel na území štátu tejto druhej zmluvnej strany. Prepravy, ktoré sa vykonávajú podľa ustanovení tejto dohody, podliehajú poplatkom za používanie ciest, poplatkom za prejazd po platených cestách alebo iným platbám, ktoré sa vyberajú za používanie cestnej siete a mostov. Tieto poplatky vyberajú od domácich a zahraničných dopravcov na základe nediskriminácie.“ Do nadobudnutia platnosti tohto čl. 15, ktorý som spomínal, príslušnej dohody slovenská strana požiadala už bieloruskú stranu o poskytnutie úľavy z platenia poplatkov za prejazd cez územie Bieloruska. Bieloruská strana prisľúbila riešiť tento problém už na rok 2003, bohužiaľ, sme v polovičke roka a ešte sa tak nestalo.  Preto považujem tieto poplatky za diskriminačné, pretože bieloruská strana ich od domácich dopravcov 22 štátov nevyberá, vyberá ich len od dopravcov Slovenskej republiky. Na ilustráciu, len jeden tranzit v Bielorusku je 156 euro, čo je 6 396,- korún, poplatky spolu cez Bielorusko 12 792,- korún. Iste uznáte, že to nie je nízka položka. Na základe uvedeného teda žiadam, aby vnútroštátna legislatíva podliehala bilaterálnej dohode, teda aby uplatňovanie bilaterálnej dohody bolo podobné ako s ostatnými krajinami a nie diskriminačné voči slovenským dopravcom, ako je to v prípade čl. 15, ako som to spomínal, tejto dohody. To znamená, aby som zhrnul, interpeloval som ministra dopravy, pôšt a telekomunikácií Pavla Prokopoviča a ministra vnútra Slovenskej republiky Vladimíra Palka vo veciach štátneho odborného dozoru a vo veciach vyberania poplatkov na základe medzinárodných dohôd cez územie Slovinska a Bieloruska, kde som navrhol komplexné riešenia. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej s interpeláciou vystúpi pán poslanec Komlósy. Po ňom pani poslankyňa Podracká. Zs. Komlósy, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, vážený pán premiér, dúfam, že vládna loď sa nepotápa, že zostal len kapitán, ctená Národná rada, vo svojom vystúpení chcem interpelovať pána ministra školstva, pána Martina Fronca. Príde, odovzdám mu to písomne. Vážený pán minister, v uplynulých dňoch sa mi dostal do ruky dotazník pre učiteľa prírodovedných predmetov. Je súčasťou medzinárodnej štúdie TIMS 2003, čo znamená Trendy v medzinárodnom vyučovaní matematiky a prírodných vied, o žiakoch, ktorí sa učia matematiku a prírodné vedy. Predmetný dotazník je určený učiteľom, ktorí týchto žiakov učia prírodovedné predmety, pričom zisťuje informácie učiteľov o akademickom vzdelaní a profesionálnych skúsenostiach, vyučovacích metódach a postojoch k vyučovaniu prírodovedných predmetov. Na Slovensku zabezpečuje agendu spojenú s touto štúdiou Štátny pedagogický ústav v Bratislave, a preto sa obraciam so svojimi zisteniami na vás, pán minister. Ako som tu už uviedol a ako je to napísané aj v úvodnej časti dotazníka pod názvom „Všeobecné pokyny“, dotazníkom sa zisťujú okrem údajov o akademickom vzdelaní učiteľa a jeho profesionálne skúsenosti, vyučovacie metódy a postoj k vyučovaniu prírodovedných predmetov. Po prelistovaní dotazníka, po prečítaní niektorých otázok a k nim uvedených možností odpovedí som nadobudol presvedčenie, že ak má dotazník slúžiť uvedenému účelu, ak odpovede majú byť pravdivé a objektívne, ak hodnotenie stavu a úrovne vyučovacieho procesu má zodpovedať skutočnosti a v neposlednom rade nemôže byť zneužitý proti danej škole alebo samotnému učiteľovi, ktorý dotazník vyplňuje, musí byť dotazník anonymný. Na moje prekvapenie na prvej strane dotazníka však bol nalepený štítok, ktorý celkom jednoznačne identifikuje školu, triedu a vyplňujúceho učiteľa s menom a prideleným identifikačným číslom. Už úvodné otázky, kde sa zisťuje vek, pohlavie, dosiahnuté najvyššie vzdelanie, prax, špecializácia, splnenie ďalších požiadaviek na to, aby sa opýtaná osoba stala učiteľom prírodovedných predmetov v ôsmom ročníku alebo kvarte, pedagogické kritériá a tak ďalej, sú typické pre anonymné štatistické zisťovania. V ďalšom dotazník obsahuje otázky týkajúce sa hodnotenia samého seba ohľadne odbornej pripravenosti a odborného rastu, ako napríklad: „Do akej miery sa cítite pripravený vyučovať nasledujúce témy v ôsmom ročníku?“ Alebo: „Koľko hodín týždenne okrem povinností určených rozvrhom približne venujete nasledujúcim aktivitám?“ – a sú ponúknuté odpovede, hodnotenie žiackych testov, písomiek a iných žiackych prác, príprava na vyučovanie, administratívne úlohy, vedenie záznamov vrátane pedagogických porád a iné. Alebo otázka: „Zúčastnili ste sa za ostatné dva roky v rámci odborného vzdelávania aktivít v niektorej z uvedenej oblastí?“ Ďalej sú otázky smerované k hodnoteniu školy, pracovných a pedagogických podmienok a možností výkonu vo vyučovacom procese, ľudské vzťahy a materiálne zdroje na danej škole, ako napríklad, či sa škola nachádza v bezpečnom prostredí, či sa učiteľ cíti bezpečne na škole, či je na danej škole uspokojený z učiteľskej profesie, aký je stupeň úspešnosti učiteľov pri implementácii školských učebných osnov, aký je stupeň pracovnej morálky, aké sú materiálne zdroje a vybavenosť školy učebnými pomôckami a tak ďalej. Tieto otázky bez toho, aby som pokračoval v uvádzaní ďalších podrobností z dotazníka, už celkom jasne ukazujú, že pravdivosť a objektívnosť môže byť zaručená len anonymitou toho, kto vyplní dotazník. Je zriedkavosťou, aby sa opýtaný vyjadril o vlastnej osobe, o svojich kolegoch a o vedení školy v súlade so skutočnosťou pri uvedomení si, že to môže mať dosah na jeho ľudské a pracovné vzťahy. Preto sa v prvom rade pýtam, pán minister, či v takejto podobe a pri takejto organizácii, distribúcii a zozbierania dotazníkov slúžia účelu a tým cieľom, ktoré sú veľmi stručne napísané aj v úvode dotazníka, či údaje takto uvedené budú odzrkadľovať skutočnosť vo vyučovaní prírodovedných predmetov. Druhá moja otázka sa týka zákonnosti tohto dotazníka. Vzhľadom na to, že ani v dotazníku nie sú uvedené skutočnosti požadované zákonom č. 428/2002 Z. z. o ochrane osobných údajov, ani iným spôsobom nebol vyžiadaný súhlas opýtaného k zhromažďovaniu a manipulácii s osobnými údajmi, pričom údaje budú poskytnuté aj do zahraničia, musím predpokladať, že nie sú dodržané zákonné podmienky. Pýtam sa, či sú v tejto súvislosti dodržané všetky podmienky dané citovaným zákonom, či sú splnené všetky požiadavky na prevádzkovateľa a sprostredkovateľa zhromažďovania osobných údajov podľa citovaného zákona a či je zabezpečená ochrana práv dotknutých osôb. Za odpoveď vám vopred ďakujem. A ak sú moje zistenia opodstatnené, verím, že docielite v tejto veci nápravu. Ďakujem pekne za pozornosť.