T. Galbavý, poslanec: (2007-11-26):
Ctené kolegyne, kolegovia, tak ako tu spomenul môj kolega Stano Janiš, návrh na odvolanie predsedu parlamentu tu nemáme každý deň. Ak ma pamäť neklame, parlament sa ocitol pred takouto situáciou naposledy len raz práve zhodou okolností, keď bol odvolávaný pán Gašparovič, súčasný prezident. Pod návrh sa podpísal súčasný ministerský predseda pán Robert Fico. Nuž, časy sa menia a politické pozície tiež. Čiže po dvanástich rokoch opäť parlament rokuje o návrhu na odvolanie predsedu parlamentu. Tak ako pán poslanec a súčasný prezident Gašparovič vtedy nebol ochotný priznať prešľapy ohrozujúce parlamentnú demokraciu a ústavnosť, rovnako dnes pán Pavol Paška nepripúšťa zlyhanie. Ba dokonca hovorí, že by konal aj v budúcnosti rovnako. Pán predseda parlamentu veľmi často hovorí o tom, ako sa snaží zaviesť od svojho nástupu do rokovania parlamentu slušnosť, kultúrnosť, konsenzuálnosť. Ale zrazu, ako keby to nebola pravda. Hnevá sa na nás opozičných kolegov, že sme si dovolili poukázať na porušovanie pravidiel. Považuje to a vníma ako jasný dôkaz, že opozícia sa nachádza v akejsi politickej bezradnosti. Jasný dôkaz, že opozícia ignoruje záujmy občanov. Dokonca povedal aj to, že si riešime komplexy, frustráciu, ktorá pochádza zo snahy zviditeľniť sa. Pán predseda vlády Robert Fico zašiel ešte ďalej. Odkázal opozícii mlčte. Trošku sa musím zamyslieť nad príbehom, ktorý sa stal minulý týždeň v Bratislave, keď kazašská novinárka v cele zadržania sa pýtala, čo vlastne urobila, keď musí byť zatvorená. Bojovala za svoje ľudské práva a skoro vždy dostala rovnakú odpoveď: „Drž hubu a seď.“ Takže toto je vaša politická kultúra, ktorú vnášate aj do iných oblastí spoločenského života. Úplne priznávam, tak ako som povedal, odvolanie predsedu parlamentu nemáme na stole každý deň. Táto výnimočnosť a fakt, že predseda parlamentu je druhý najvyšší ústavný činiteľ, ma zodpovedne zvádza k tomu, aby som k otázke odvolania predsedu vlády pristupoval veľmi zodpovedne, teda, aby som zvažoval všetky argumenty, či sú dostatočné dôvody na to, aby bol odvolaný. Ale preto, aby som mohol slobodne uvažovať o týchto dôvodoch, aby som slobodne mohol o nich hovoriť, nemôžeme mlčať, tak ako by si to želal pán ministerský predseda. Musím tiež odmietnuť tvrdenia pána predsedu parlamentu, ktorý na adresu opozičných poslancov, čiže aj na mňa hovorí, že nemám morálne právo ukazovať prstom na tých, ktorí toto právo porušujú. Je nielen mojím právom, ale aj mojou povinnosťou poukazovať a kontrolovať vládu. Je mojou povinnosťou brániť základné princípy parlamentnej demokracie, a preto nikomu nedovolím, aby toto moje ústavné právo a poslanie spochybňoval. Ani premiérovi a ani vám, pán predseda parlamentu. Áno, práve dnes rokujeme o tom, či sú dostatočné dôvody na odvolanie predsedu parlamentu. Som o tom presvedčený, že existujú. Ctené poslankyne a poslanci, skúste so mnou porovnávať slová a skutky predsedu parlamentu od momentu, kedy nastúpil do tejto funkcie až do dnešného dňa. Začal by som inauguračným prejavom pána Pašku. Prejav bol plný pekných slov o konsenze, spolupráci a rešpekte. Pán predseda v prejave hovoril o tom, že demokracia má byť, citujem, „kontinuálnym procesom zohľadňujúcim vôľu občana“. Tiež hovoril o tom, že naplnenie tejto vízie znamená dobrý spôsob vládnutia, zodpovedný prístup k ochrane demokracie. A o tom, že spätnú väzbu k občanom chápe ako esenciálnu súčasť našej demokracie. Nemohol som vtedy s vami nesúhlasiť. Pán predseda, dokonca som vám aj zatlieskal. Vtedy som ale netušil, že vaše slová sa čoskoro budú červenať pred vašimi skutkami. Vážené dámy a páni, vari naozaj môžem považovať za prejav konsenzu napríklad skutočnosť, že v minulom volebnom období post šéfa výboru pre európske záležitosti patril automaticky opozícii? Boli sme si plne vedomí toho, že takýto dôležitý post, ktorý plní kontrolnú funkciu pre tých, ktorí spravujú túto spoločnosť, patrí opozícii. Čo ste urobili vy? Vážený pán predseda, naozaj si myslíte, že k prehlbovaniu konsenzu, rešpektu a vzájomnej spolupráce prispieva metóda paušálneho odmietania opozičných poslaneckých návrhov? No, raz sme to tu už mali, keď väčšina valcovala menšinu. Celá tá filozofia, celý ten prístup do roku 1998 by som si dovolil ilustrovať na jednej vete ministra, vtedajšieho ministra financií, ktorý povedal: „Už len preto, že to Langoš navrhol, to nemôžem schváliť.“ Nasledovala vulgarita, ktorú nebudem uvádzať. Dnes sme opäť svedkami podobného prístupu a ozaj zvláštna podoba. Pán predseda, tentoraz je to pod vašou gesciou. Vážený pán predseda, ďalším vaším záväzkom, o ktorom ste hovorili vo vašom inauguračnom prejave, je, že budete rešpektovať vôľu občanov. Poprosím vás, aby ste ma počúvali. Zopakujem, že budete rešpektovať vôľu občanov. Preto sa pýtam, prečo ste ignorovali skoro 300-tisíc podpisov pod petíciami. Dúfam, že aspoň na tom sa zhodneme, že petícia je jednoznačný dôkaz vyjadrenia vôle občanov. Mali ste jedinečnú príležitosť dokázať, že to, čo hovoríte, myslíte aj naozaj vážne. Vy ste sa rozhodli inak. Rozhodli ste sa kamuflovať, formálne a alibisticky síce rokovať o týchto návrhoch v parlamente, ale ľudovo povedané s krížikom po funuse. Vy rozhodujete o umiestnení jednotlivých bodov do programu a vy ste ukázali, ako vám záleží na ľuďoch. Vážený pán predseda parlamentu, vaše konanie pri zákone o sociálnom poistení je bezprecedentnou ukážkou, ako si predstavujete rešpekt a vzájomnú úctu. To, čo ste si dovolili vy, si nedovolil nikto v histórii parlamentnej slovenskej demokracie. Vy ste sa rozhodli zobrať do vlastných rúk nielen spravodlivosť, ale i demokraciu a parlamentný systém. Nie je pravdou, že situáciu nezvládla len pani Vaľová. Pani Vaľová je novou poslankyňou. Isteže dostala úlohu spravodajkyne pri ťažkom zákone, kde sa objavovali stále nové pozmeňujúce a stále sa meniace návrhy. Práve o to starostlivejšie, pán predseda, ste mali kontrolovať hlasovanie a celú situáciu ste mohli zastaviť včas. Vážený pán Paška, chyby pani Vaľovej sú v porovnaní s vaším pokynom, aby legislatívny odbor ignoroval hlasovanie zákonodarného zboru, chybami, ktoré parlamentná demokracia pripúšťa. Vaše konanie nezobrať do úvahy hlasovanie 130 poslancov je spochybnením základných princípov, základných pravidiel právneho demokratického štátu. Tento prešľap, pán kolega Paška, je chybou, ktorú parlamentná demokracia nepripúšťa. Nemôžem uveriť tomu, že nepoznáte, kam siahajú vaše kompetencie a právomoci. To naozaj muselo tak dlho trvať, aby vám vaši experti z komisie pre ústavu, ktorých profesionalitu si nedovolím spochybňovať, pripomenuli a vysvetlili, že nech by už poslanci v tomto parlamente schválili čokoľvek, pripomínam čokoľvek, nemá nikto právo meniť na tomto texte ani bodku. Vy ešte stále neviete, že váš podpis nie je ničím iným len overením, že to, čo posielate – znenie zákona  pánovi prezidentovi je také isté, ako ho ctená snemovňa schválila? Vážený pán predseda, veľmi ma mrzí, že do dnešného dňa ste v sebe nenašli silu, ktorá chlapa robí chlapom, silu na priznanie, že predseda parlamentu je omylný, silu na ospravedlnenie verejnosti, svojim kolegom. Ale predsa ste sa na niečo zmohli. Všetkým ste odkázali, že to, ako ste sa rozhodli riešiť tento problém, považujete za správny postup. Po zvážení všetkých faktov a argumentov môžem konštatovať, použijem slová ministerského predsedu Roberta Fica. Existuje objektívna a subjektívna zodpovednosť predsedu parlamentu za to, že svojím konaním podkopol jeden zo základných pilierov demokracie, totiž rozhodovanie v parlamente. Vážené dámy a páni, na čo je potom parlament so 150 členmi, keď jeho predseda nakoniec rozhodne o zmene zákona. Obávam sa, že máme na výber. Alebo stratí stoličku jeho predseda, alebo stratí vážnosť nás ostatných 149. Osobne som presvedčený a budem podporovať tú prvú alternatívu. Ďakujem pekne. (Potlesk.)