Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2014-02-13):
Ďakujem pekne, pán predseda. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, sú také chvíle, ktoré ma aj trochu mrzia, ale toto zdá sa, že je taká drobná rodinná vec. Nebude to dlho trvať. Vybavíme si to v opozícii, tak poprosím chvíľku strpenia. Pán poslanec Poliačik, poviem to úplne normálne, otvorene a jasne: to, čo tu predviedol pán premiér, vy ste pomerne dobrý psychológ, bola snaha odviesť pozornosť. Od čoho? Od emisií. Úplne jasne hovoril o všetkom možnom. Ja sa priznám, že polovicu som počúval na pol ucha. Zachytil by som, keby hovoril o emisiách. Zachytil som, že hovoril aj o štandardných stranách, ale poviem otvorene, nie veľmi som sa tomu venoval. Prečo? Lebo som zodpovedný poslanec Národnej rady a viem, že ho chcem dnes odvolať za emisie, aj za tie ďalšie veci, mimochodom, ktoré pán predseda Richard Sulík pospomínal. Ale tie emisie sú naozaj kór, na ktorom chcem ukázať ako predkladateľ, že tu existuje istý vzorec chovania. Považujem to za veľmi dôležité tak to pomenovať, lebo veľmi podobný proces, to znamená, riešenie marginálnych vecí, ktoré s tým nesúvisia, viedol aj k pádu vlády Ivety Radičovej. Hovorím to úplne otvorene. Hovorím to úplne jasne, nejak sa s tým netajím. A myslím si, že keby dnes tá vláda tu bola, tak by sme boli v situácii, že by sme ten zoznam mali podstatne kratší, toho, čo na Slovensku vadí, podstatne kratší. A myslím si, že tu sa treba vrátiť z kratšej cesty. Ja nechcem teraz rozoberať, jak to presne celé bolo. Lebo naozaj tam bolo pomerne, pomerne veľa faktorov, ktoré k tomu viedli, ale ak jeden viedol, tak to bol ten, že sa nechali sami seba rozoberať. Sami seba rozoberať. Toto je tá chvíľa. Toto je normálne tá chvíľa. Dôjde sem premiér, ktorý mimochodom, ja neviem teda ako vás, ale trochu nás aj urazí, že odíde, ani si nevypočuje faktické, a my tu rozoberáme jak písmo sväté nejaký jeho šplech, nech je šiesty, siedmy, ôsmy, desiaty. Veď ich vyskúša všetky, ktorý z nich zaberie. Veď to jednoduché, to je jednoduchý normálny model. To ste nikdy nevideli vo svojej praxi nejakého žiaka, ktorý niekde dobehne a vyhovára sa? No ja hej. Tak toto bolo ono. A ja teda naozaj hovorím, veľmi skromne: nerobme to! Je to úplne zbytočné. Je to úplne zbytočné. Možno páni za nami uzatvárajú stávky, že na čo sa chytíme. Možno uzatvárali stávky. Možno toto malo dobrý kurz, možno zlý kurz. Ale na čo to robíme? Ten zoznam, pán poslanec Zajac ho veľmi dobre ukázal, je dosť dlhý a, poviem to otvorene, dosť drahý a príliš drahý na to, aby my sme tuná si dopriavali ten luxus, že si tu budeme vzájomne vysvetľovať, čo, kto, jako pomenoval a tak ďalej. Verte mi, keby sa nám darilo lepšie, to znamená, že sme údernejšia opozícia, tak donesie iné šajby. Donesie ďalšie. A vyskúša to rozobrať, či to zaberie. Začne takto pomenovávať všelijakých ľudí a začne tu vyťahovať niečo, nejakú špinu. Určite by to spravil, lebo doteraz to vždy fungovalo a špeciálne za minulé tri roky. A ja by som chcel apelovať na to, preto som použil výraz „rodinná vec“: nerobme tieto chyby! Tak buď sme dospelí ľudia a ktorí vedia toto zadanie si prečítať, riešime emisie, tak vyriešme emisie. Riešime to, že zoznam je dlhý a drahý, uznávam, tak ho proste normálne vyriešme pri odvolávaní. Riešime to, že parlament stráca kontrolu nad vládou, ale nerobme to, že naskakujeme na to, že sa niekto vykrúca do roztrhania tela. Chcel by som naozaj na to apelovať, nie je to nijak myslené, nijak politologicky, čisto, by som povedal, ľudsky a zodpovedne. Dospelí ľudia sa nenechajú odkloniť od svojej témy. A veľmi pekne poprosím, ktokoľvek ďalší má záujem o nejakú politologickú diskusiu, kedykoľvek, ale nie vtedy, keď to pomáha premiérovi, ktorý tu nie je, nie vtedy, keď mu to pomáha vykrútiť sa z odvolávania, nie vtedy, keď to rozbíja to, čo chcem občanom tejto krajiny povedať. Ďakujem veľmi pekne.