M. Damborská, poslankyňa: (2008-09-12):
V návrhu zákona je o. i. dôležitá aj tá skutočnosť, že hoci sú všeobecne prospešné sociálne služby službami verejného záujmu a sú poskytované bez dosiahnutia zisku, návrh umožňuje poskytovanie týchto služieb aj v rámci živnosti alebo podnikania. Predložený návrh zákona ustanovením nových veľmi potrebných sociálnych služieb, ako sú napr. odľahčovacia služba, sprostredkovanie tlmočníckej služby, sprostredkovanie osobnej asistencie, pomoc pri výkone opatrovníckych práv a povinností, sprievodcovská a predčitateľská služba, tlmočnícka služba, požičiavanie pomôcok a tak ďalej, ako aj úprava niekoľkých nových druhov zariadení, napr. nocľahární, domov na pol ceste, nízkoprahových centier ap., veľmi správne reaguje na dlhoročné potreby praxe. Navrhované viacúrovňové komunitné plánovanie sociálnych služieb, pri ktorom má komunitný plán sociálnych služieb obce vychádzať z národných priorít rozvoja sociálnych služieb s cieľom plánovať sociálne služby tak, aby zodpovedali miestnym špecifikám a potrebám fyzických osôb a vychádzali z analýzy skutkového stavu poskytovania sociálnych služieb, ako aj z koncepcie sociálnych služieb vyššieho územného celku, to všetko má vychádzať z národných priorít rozvoja sociálnych služieb a komunitných plánov v obci, v jeho územnom obvode. To všetko môže výrazne a pozitívne ovplyvniť komplexnosť a kvalitu poskytovaných sociálnych služieb. Hoci je predložený návrh zákona o sociálnych službách pripravený skutočne kvalitne, mám za to, že v druhom čítaní bude ešte potrebné vykonať v ňom niekoľko zmien. Bude vhodné odstrániť napr. nerovné postavenie medzi vyšším územným celkom a obcou tým, že sa zo zákona vyššiemu územnému celku umožní nielen zabezpečovať sociálne služby, ale ich aj poskytovať. Mám totiž za to, že rovnako ako obec mal by mať aj vyšší územný celok zákonom ustanovenú pôsobnosť na poskytovanie sociálnych služieb a nielen na ich zabezpečovanie. Zastávam názor, že nemožno vyššiemu územnému celku odoprieť právo, aby sám vo svojom mene, resp. vo svojej vlastnej pôsobnosti mal možnosť poskytovať niektoré druhy sociálnych služieb, ktoré v územnom obvode kraja chýbajú alebo sú nedostatkové, a mal možnosť ich financovať, samozrejme, za predpokladu, že bude dodržaná zákonom spravodlivá rovnováha financovania sociálnych zariadení v pôsobnosti samosprávneho kraja, resp. samosprávnych krajov a neverejných poskytovateľov sociálnych služieb. Chcem veriť, že novým predloženým zákonom ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny dobre ošetrilo toto nebezpečie, ktoré tu stále je, a že nebudeme nútení podávať podnety na Generálnu prokuratúru za porušovanie zákona samosprávnymi krajmi, resp. za prijímanie nezmyselných a protizákonných všeobecných záväzných nariadení v neprospech občana. Obdobne ako pani poslankyňa Gibalová, tak aj ja som, žiaľ, bola nútená podať podnet na Generálnu prokuratúru z dôvodu porušovania zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci Nitrianskym samosprávnym krajom, samozrejme, v mene všetkých neštátnych poskytovateľov sociálnych služieb. Verím aj v to, že Generálna prokuratúra zaujme spravodlivé stanovisko a všeobecné záväzné nariadenie a nezmyselný normatív s tým súvisiaci bude Nitriansky samosprávny kraj nútený zrušiť. Prosila by som pani ministerku, aby nám dala záruky, že podľa nového zákona nebudú porušovaniaschopné samosprávne kraje tak, ako tomu bolo doteraz zo zákona o sociálnej pomoci. Ďalej, nerovné postavenie v pôsobnosti obce a vyššieho územného celku nie je v súlade ani s ustanoveniami § 8 ods. 8 a 9 návrhu zákona. Nie je totiž vhodné oklieštiť postavenie vyššieho územného celku tak, že na jednej strane je za určitých podmienok povinný uzatvoriť zmluvu o zabezpečení poskytovania sociálnej služby s budúcim poskytovateľom sociálnej služby, avšak na druhej strane nemá možnosť pôsobiť ako poskytovateľ sociálnej služby. Obec a vyšší územný celok majú rovnaké postavenie, pokiaľ ide o zákonom danú pôsobnosť konať a rozhodovať o odkázanosti fyzickej osoby na sociálnu službu. Aj preto by sa nemalo vylúčiť poskytovanie sociálnych služieb z kompetencií vyššieho územného celku, a tým akceptovať iné postavenie v pôsobnostiach vyššieho územného celku, než má obec, navyše keď obec môže poskytovať sociálne služby vo vlastnej pôsobnosti, resp. vo vlastnom mene a aj prostredníctvom právnických osôb, ktoré na tento účel zriadi alebo založí. Súčasne mám za to, že verejní poskytovatelia sociálnych služieb by sa nemali zapisovať do registra poskytovateľov sociálnych služieb, ktorý vedie vyšší územný celok, pretože v prípade, ak by vyšší územný celok skúmal splnenie podmienok na poskytovanie sociálnych služieb v obciach, a tým povinne podmieňoval ich registráciu, išlo by vlastne o zásah do samosprávnej pôsobnosti obcí a o spochybňovanie nielen ich originálnej pôsobnosti, ale aj ústavou danej nezávislosti. Obec a vyšší územný celok totiž majú zákonom ustanovenú pôsobnosť na poskytovanie sociálnych služieb a na ich zabezpečenie. A tak sa na ne vzťahujú automaticky povinnosti, ktoré im zákon ukladá, na účely ich poskytovania a zabezpečovania. Nech je teda potrebné výkon tejto ich pôsobnosti podriaďovať osobitnej registrácii, čo súčasne odporuje statusu postavenia obce a vyššieho územného celku daného zákonom. Vážená pani podpredsedníčka, vážená pani ministerka, milé kolegynky, kolegovia, rada podporím posunutie vládneho návrhu zákona o sociálnych službách do druhého čítania s tým, že uplatním, ako som naznačila vo svojom vystúpení vo výbore pre sociálne veci a bývanie, niekoľko pozmeňujúcich návrhov. A pevne verím, že neoľutujem to, že som tak urobila. Znovu apelujem na nebezpečie porušovanie zákona samosprávnymi krajmi, ktorého sa skutočne my neverejní poskytovatelia sociálnych služieb bojíme. Ďakujem vám za pozornosť.