Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2018-01-30):
Ďakujem pekne. Vážený pán podpredseda, dámy poslankyne, páni poslanci, vy páni poslanci, ktorí ste vystupovali v rozprave, skúsim to sformulovať tak, že, alebo rozdeliť obidva prejavy pána poslanca Mizíka, aj pána poslanca Schlosára. Pán poslanec Mizík de facto prezentoval politiku, ktorú vaša strana vlastne prezentuje pravidelne a na to máme demokraciu, aby každý mohol povedať slobodne svoj názor. Pán poslanec Schlosár sa snažil do toho zapojiť aj vecné argumenty, ktoré nám ale trochu nesedia, a aj vo faktickej pani poslankyňa Grausová. Ak si spomeniete, ešte pred naším členstvom Slovenskej republiky v Európskej únii sme bojovali ako Slovensko o to, aby nás najprv uznali v roku ´93. Potom sme sa všetci snažili, aby sme mali zrušenú vízovú povinnosť, aby sme vlastne to, čo najviac občania chceli v roku ´89, to znamená slobodné voľby, slobodu cestovania a všeobecne zrušenie všetkých obmedzujúcich pravidiel komunistickej strany. A jeden z nich boli práve možnosti cestovania, štúdia, ale aj práca v zahraničí. Keď zoberieme tých 300-tisíc, o ktorých hovoríte, čo tak nám nejako vyjde niekde na úrovni okolo 6-7 %, patrí to medzi najnižšie číslo v Európskej únii. Nie sme teda nejakí veľkí cestovatelia, pretože aj krajiny ako Nemecko alebo Anglicko, o Írsku ani nehovoriac, majú ďaleko väčší počet svojich občanov za prácou v zahraničí. A práve toto sme veľmi chceli a preto vlastne Slovenská republika pristupovala k jednotlivým bezvízovým dohodám s jednotlivými štátmi ešte predtým, než sme vstúpili do Európskej únie. A to, čoho sa tak strašne bojíte, teda ľudia, ktorí majú vzdelanie a ktorí, dajme tomu, chcú u nás študovať, keď už nehovorím o tých vedcoch z tretích krajín, ja vám to poviem naopak, pre mňa sú tretie krajiny aj Ukrajina, ale aj Bielorusko, kde od aj dnes mnohých lekárov, ktorí chýbajú na východe Slovenska, nie je to o tom, že je niekto nezamestnaný, pretože nezamestnaných lekárov asi veľa nie je. Naopak sú obce, ktoré sa nevedia dostať k lekárskej starostlivosti, lebo jednoducho všeobecného lekára ku nim dostať nevieme. Takže aj taký lekár, ktorý u nás vyštuduje z Ukrajiny a bude tu chcieť pracovať, tak určite nejaký ten priestor by mohol dostať. Čiže netreba sa na všetko pozerať tak všeobecne a jednorazovo a rovnako tak platí, keďže už máme tie bezvízové kontakty s Európou už od roku ´93, mnohé, tak takisto platí, že občania týchto štátov ku nám môžu tiež prísť a mnohí potom neskôr, keď už sme vstúpili do Únie, aj študovať a pracovať. Nemusia to byť len ekonomickí migranti z Afriky, pretože tam platia nejaké pravidlá, predovšetkým bezpečnostné. Na to, aby mohol vôbec prísť, musí prejsť bezpečnostnou previerkou, našou. To znamená, nie je to úplne tak, že sme absolútne bez akýchkoľvek možností, pretože tie stále zostali. Len platí to pravidlo, že čo urobíte voči občanom Európskej únie, ktorí sú nebezpeční, keby to tak bolo, ako hovoríte? A práve to je ten dôvod, pre ktorý sa snažíme veľmi podrobne monitorovať všetkých, ktorí sú u nás a nie sú občanmi Slovenskej republiky, nakoniec aj v mnohých prípadoch aj občanov, aj my sme si sami sebe niekedy nebezpeční, ale aj vďaka tomu, aj tej politike, ktorú robí vláda už viac ako desať rokov, tak patríme medzi najbezpečnejšie krajiny. Dočítali ste sa v poslednom prieskume alebo teda v zverejnenom indexe, že Slovensko je tridsiatou najlepšou krajinou na život vo svete, ale v oblasti bezpečnosti sme už osemnásty, a to je pre nás určitá pozitívna vizitka v tom, že aj k takým výzvam, o akých ste hovorili, sa vieme postaviť k tomu, aby sme zagarantovali bezpečnosť na Slovensku. A ja sa teraz opýtam, a to si musíme dať na váhu, že keď máme dajme tomu nejakú zahraničnú spoločnosť, v ktorej bude 90 % pracovať Slovákov a 10 % ich už nebudú vedieť zohnať, pretože v niektorých regiónoch ten problém proste je, čo sa rozhodneme? Pripraviť o prácu tých 90 % Slovákov alebo tam za podmienok, ktoré nebudú výhodnejšie ako zamestnávanie Slovákov, zamestnáme tých, aby sme tú fabriku udržali? To je otázka, na ktorú si budete musieť pri tej politike, ktorú teraz presadzujete absolútneho čohokoľvek odmietania, zodpovedať. Keď hovorila pani poslankyňa Grausová o tom, že do posledného Slováka, ktorý bude nezamestnaný, tak sú ľudia, ktorí nechcú pracovať, niektorí, ktorí nikdy nebudú pracovať, ale platí pravidlo, že chceme teda riziko ohrozovať, lebo tá politika vlády viete, aká je. To je sociálny dumping, ktorý po slovensky znamená, že nie je možné, aby bolo pre akýchkoľvek investorov, či domácich alebo zahraničných, výhodnejšie zamestnávať cudzinca ako Slováka. To je základ. Pretože keby ich mohli zamestnávať za nižšie peniaze, tak samozrejme zoberú tie miesta, o ktorých hovoríte, ale dneska tá situácia taká nie je. Voči nemu sa intenzívne bojuje. Je len otázka, či ak je tu fabrika, ktorá má tisíc zamestnancov, má 900 Slovákov a 100 jej chýba, lebo už nevie proste nájsť, či ju necháme odísť a pripravíme tak o zamestnanie 900 Slovákov len preto, lebo máme tento postoj, o ktorom vy hovoríte. To je všetko. Ďakujem.