Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2019-12-04):
Ďakujem. Teda návrh umožňuje, aby bolo možné pozastaviť výkon funkcie sudcu alebo výkon funkcie prokurátora aj nad rámec tých súčasných dôvodov, ktoré v zásade sú, že buď bolo vznesené obvinenie voči, voči sudcovi alebo prokurátorovi, teda vedie sa trestné konanie a je už v takom štádiu, že je vznesené obvinenie, alebo je vedené disciplinárne konanie a ide tam o závažný disciplinárny delikt. Návrh zákona predpokladá, že sudcovi bude môcť pozastaviť, pozastaviť výkon funkcie sudcu Súdna rada, prokurátorovi generálny prokurátor, u sudcu to môže navrhnúť minister spravodlivosti, predseda Súdnej rady alebo predseda, predseda Najvyššieho súdu. A konkrétne to ustanovenie v navrhovanom § 22a ods. 1 hovorí o tom, že dočasne pozastaviť výkon funkcie sudcu možno aj sudcovi, u ktorého existujú dôvodné pochybnosti o tom, že spĺňa predpoklady sudcovskej spôsobilosti, ak tým môže byť vážne ohrozená dôveryhodnosť súdnictva alebo dobrá povesť súdnictva. Môžu byť, môžu byť, samozrejme, že situácie, že takéto rozhodnutie by predchádzalo trestnému konaniu alebo disciplinárnemu stíhaniu, a vtedy áno, možno sa baviť o tom, že či takýto inštitút má zmysel a treba ho, treba ho zaviesť, aby mohla Súdna rada vo vzťahu k sudcom alebo generálny prokurátor vo vzťahu, vo vzťahu k prokurátorom reagovať promptnejšie aj pred tým, ako začne samotné disciplinárne stíhanie alebo, alebo bude teda vznesené obvinenie v rámci trestného konania. Ale ako vyplynulo aj z rozpravy k skrátenému legislatívnemu konaniu, aj k tomu, ako v prvom čítaní pán minister uvádzal návrh zákona, tak sa počíta aj s tým, že by sa tento inštitút využíval v situáciách, keď nie je možné dokázať to zavinenie alebo to konanie, ktoré je dôvodom na buď trestné stíhanie, alebo disciplinárne stíhanie. A tu sa priznám, že kým v tej prvej situácii naozaj mám pochybnosti o tom, že môže to byť potenciálne zneužiteľné, lebo je to voľne naformulované, v situácii, keď dočasné pozastavenie by malo predchádzať či už trestnému konaniu, alebo disciplinárnemu stíhaniu, v situácii, ak by sa to malo udiať mimo rámec týchto dvoch inštitútov, tak mi nie je vôbec jasný zmysel toho, načo by sa to urobilo. Lebo dobre, sú dôvodné pochybnosti, hovorili sme o konkrétnych prípadoch alebo teda nie o konkrétnych prípadoch, ale hovorili sme o sudcoch, ktorí sú spomínaní v Threeme, padá na nich vážny tieň podozrenia, nie je to možné v súčasnej situácii, v súčasnej situácii preukázať, ale je možné, že to nebude, nebude možné, možné vôbec preukázať. Tak aký má zmysel dočasné pozastavenie, ktoré môže byť pol roka, môže byť predĺžené o ďalších, ďalších šesť mesiacov, ak potom nebude nasledovať trestné stíhanie alebo disciplinárne stíhanie? Tak bez ohľadu na to, že tie pochybnosti budú, budú pretrvávať, tak sudca opäť nastúpi do, nastúpi do výkonu, výkonu funkcie. Nie je mi teda jasný účel takéhoto opatrenia. Lebo hovorím, že vo vzťahu k situáciám, že predpokladáme, že sa bude viesť trestné konanie alebo že nastane disciplinárne stíhanie, tak toto je nejaký rýchlejší nástroj, ako pozastaviť výkon funkcie sudcu aj bez toho, aby už sme boli v štádiu, že je vznesené obvinenie. To má zmysel, aj keď, aj keď teda tam tie dôvody sa mi zdajú, zdajú veľmi všeobecné, ale vo vzťahu k situáciám, o ktorých hovoril pán minister, že by, že by nenasledovalo trestné stíhanie, nenasledovalo disciplinárne konanie, čo dosiahneme tým, že pozastavíme výkon funkcie sudcu alebo prokurátora na šesť mesiacov alebo, alebo na 12 mesiacov? Lebo to je, to je, keď potom sa on vráti, tak tie pochybnosti môžu ostať, samozrejme, že môžu byť rozptýlené, vyvrátené. A teda používať to ako prirovnanie k tomu, že jasné, že aj ak sa voči sudcovi vedie napríklad trestné konanie, je obvinený, ale potom sa zistí, že sa skutok nestal, alebo je dokonca súdený a nie je mu preukázaná vina, tak tam máme nejaký jasný moment, že niekto, orgán činný v trestnom konaní alebo súd rozhodne, že nie je dôvod trestne stíhať alebo, alebo nie je dôvod odsúdiť dotyčného. Máme nejaké autoritatívne rozhodnutie. Takisto v prípade disciplinárnych stíhaní, máme, máme nejaké rozhodnutie disciplinárneho senátu, či teda došlo k disciplinárnemu previneniu alebo nie, a samozrejme, že keď sa to nepreukáže, tak nejaký tieň pochybností ostane, ale, ale s tým sa teda vlastne nedá nič robiť, lebo máme tam autoritatívne rozhodnutie. Ale čo bude, čo bude tým rozhodnutím v prípade sudcov alebo prokurátorov, pri ktorých tie pochybnosti existujú, ale nebude prijaté žiadne rozhodnutie, lebo ak súd odmietne, odmietne žalobu, no tak aspoň si, môžme s tým nesúhlasiť, byť s tým nespokojní, ale máme tu rozhodnutie súdu. Čo bude podkladom pre, pre to, aby sa zrušilo takéto dočasné pozastavenie výkonu funkcie či už sudcu, alebo, alebo prokurátora? Len uplynutie tej lehoty a on sa potom vráti, ako keby sa vlastne nič nestalo? Lebo ja, ja v tom vidím teda dosť, dosť veľký rozdiel, či sme v situácii, že nejaký orgán rozhoduje a rozhodne, či už tak alebo onak, teda rozhodne tak, že nedošlo k tomu deliktu, a medzi tým, keď iba uplynie, uplynie doba. Čiže na obdobie toho jedného roka to môže byť, to môže byť pozitívne, ale či to bude mať nejaký pozitívny efekt na, na celkové zvýšenie alebo dôveryhodnosti súdnictva, alebo očistu súdnictva, tak o tom v prípade, v prípade dočasných pozastavení výkonu funkcie sudcov aj prokurátorov pochybujem. A najmä keď, ako bolo už konštatované, ako je napríklad aj konštatované v dôvodovej správe, tie nástroje existujú, iba sa nedostatočne využívajú. Čiže ten hlavný problém nie je v tom, že neexistujú nástroje na postihnutie nehodných sudcov a nehodných prokurátorov, ale v tom, že sa nedostatočne využívajú, tak treba hľadať spôsoby, ako ich začať aktívnejšie a dôslednejšie využívať, a nepridávať k nim nejaký ďalší nástroj, ktorý systémovo nič nerieši. Ďakujem.