V. Palko, poslanec: (2002-01-30):
Pán predseda Weiss, tento názor musím pokojne a zdvorilo, ale zásadne odmietnuť. Každý, kto má oči, kto vie čítať, a to tu dokáže každý, keď si prečíta text deklarácie, tak vidí, že o tom to nie je. Text deklarácie nie je o tom, ako sa má odpovedať na kultúrno-etické otázky. Je to o tom, že o týchto otázkach má rozhodovať tento parlament. Nič viac, nič menej. Pán predseda Weiss tiež tvrdil, že tento návrh deklarácie je zbytočný, pretože vraj nič nám nebráni, aby sme v tomto parlamente naďalej formulovali naše vlastné odpovede na kultúrno-etické otázky. Ale zároveň si trošku odporuje, keď hovorí, že KDH chce týmto brániť Slovensko pred určitými trendmi. To znamená, že priznáva, že v Európskej únii takéto trendy sú. A áno, je to presne tak. Keď čítate dôvodovú správu, tak tie formulácie Európskeho parlamentu sú veľmi jasné. Európsky parlament hovorí: splňte to, splňte tamto, splňte toto. Nie je to síce záväzné, ale na inom mieste hovorí, ak to nesplníte, potom možno nebudete členmi Európskej únie, a tak ďalej. Pán predseda Weiss, o niekoľko dní tu budú vaši kolegovia zo strany prezentovať návrh zákona o registrovanom partnerstve a som presvedčený, a tak to doteraz bolo, že vo svojej argumentácii v každej druhej vete budú používať argument, toto od nás žiada Európska únia. Tak to je ale v rozpore s tým, čo hovoríte, že návrh tejto deklarácie je zbytočný. Áno, v súčasnosti to, čo v deklarácii žiadame, je v súlade so súčasným právnym stavom Európskej únie. Na druhej strane v tej Európskej únii prebieha proces a prebieha veľmi rýchlo. To, čo je zatiaľ nezáväzné, to už môže byť zajtra záväzné ako súčasť zmlúv o Európskej únii. Rád by som ocenil vystúpenie pána poslanca Šebeja, ktorý hovoril naozaj k meritu veci a upozorňoval na to, že toto je vlastne diskusia ani nie tak o nejakej našej predstave, o prijatí nejakého nášho etického dokumentu, ako odpovedať na tie otázky, ale to je debata zahraničnopolitického charakteru. Je to debata o tom, že máme dodržiavať princíp subsidiarity. To je vlastne princípom samosprávy, ku ktorému sa všetky hlásime. Pán poslanec Šebej správne poznamenal, že treba hovoriť nielen o týchto kultúrno-etických otázkach a o zvrchovanosti nášho parlamentu v nich, ale aj o zvrchovanosti nášho parlamentu ako budúcej členskej krajiny Európskej únie aj v iných veciach. Vo veciach ekonomického charakteru, daňového charakteru a tak ďalej. Tu by som si len dovolil upozorniť, že návrh deklarácie vychádza aj jemu v ústrety v tejto veci, pretože on sa síce zameriava na kultúrno-etické otázky, ale v závere hovorí aj o iných veciach. Hovorí, že princíp subsidiarity je osvedčenou zásadou rozdeľovania kompetencií medzi Európskou úniou a členskými štátmi, ktorý má byť rešpektovaný pri kompetenciách, pri rozdelení kompetencií medzi EÚ a členskými štátmi vo všetkých oblastiach politiky ako je ekonomika, justícia, vnútorné záležitosti a spoločná zahraničná bezpečnostná politika. Teda všetky tri piliere Európskej únie. Panie poslankyne, páni poslanci, s potešením oceňujem vystúpenie pána poslanca Kanisa. Z jeho vystúpenia je jasné, že on pochopil, že ten materiál, ktorý tu predkladáme na schválenie, nepredstavuje žiadny spor medzi ľavicou a pravicou! A že vlastne, naopak, je to možnosť, ako sa môže aj ľavica, aj pravica, aj ktorýkoľvek iný smer zjednotiť na presadzovaní istého národno-štátneho záujmu Slovenskej republiky. Pán poslanec Kanis povedal veľmi správne, že je to deklarácia, ktorá bude adresovaná členom a aj kandidujúcim členom do Európskej únie. Áno, je to tak, ale nad tým sa predsa nemusíme znepokojovať! Na to máme plné právo! Veď presne nato vznikol Konvent Európskej únie. Vznikol za tým účelom, aby sme takéto naše predstavy hovorili a tam nanášali. Otázku postavil pán poslanec Kanis, či to nie je predčasné. No tak návrh tejto deklarácie je v parlamente už niekoľko mesiacov, to znamená, že bolo dosť času na diskusiu, každý kto chcel, mohol diskutovať. Ako správne povedal pán poslanec Kanis, veď táto téma, formulovať národno-štátny záujem Slovenskej republiky v zjednocujúcej sa Európe, to je vlastne téma aktuálna počas celej existencie Slovenskej republiky od roku 1993! To znamená, kedy sa máme k tomu zásadným spôsobom vyjadriť? Poznáte to heslo: „Kto, keď nie my, kedy, keď nie dnes!“ Opäť zdôrazňujem, že my sme iba vypichli a zdôraznili tie kultúrno-etické otázky preto, lebo sú to existenciálne otázky. Podľa toho, ako sa k nim spoločnosť postaví, od toho závisí jej budúci vývoj v oblasti demografie, vývoj v oblasti problémov sociálneho zabezpečenia, dôchodkového zabezpečenia občanov, ekonomického blahobytu. A sú to témy, sú to politické témy 21. storočia. O tom si nerobme žiadne ilúzie. Ale nehovoríme iba o nich, to opäť zdôrazňujem, zmieňujeme sa aj o udržiavaní istého stupňa zvrchovanosti vo všetkých iných oblastiach politiky, ktorých sa Európska únia týka. K vystúpeniu pani poslankyne Keltošovej. Taktiež ďakujem za podporu deklarácie. Mala výhrady voči dôvodovej správe. Prosím, to pripúšťam. Chcel by som zdôrazniť, že tá výhrada k formulácii, teda že sa tam tvrdí, že v nekompletných rodinách alebo teda že nemanželské deti majú väčšiu tendenciu stať sa potom páchateľmi kriminálnych činov. Chcem povedať, že to tam nie je uvedené ako názor predkladateľov, ale ako názor tých, ktorí zastávajú tradičný pohľad na kultúrno-etické otázky. Pani poslankyňa Keltošová tiež správne pripomenula, že deklarácie môžu vznikať v európskom parlamente aj takým spôsobom, že zíde sa nejaká ad hoc väčšina a využije, že má väčšinu, alebo aj menšina, a využije, že tam má väčšinu prítomných a odhlasuje potom nejaký dokument, ktorý nie je záväzný. Ale to nás nemôže uspokojovať, že tie dokumenty nie sú záväzné, pretože tlak, ktorý vytvárajú napriek tomu, je obrovský. Spomeňme si na diskusie v tomto parlamente, napríklad keď sme preberali zákony o verejnej správe, zákony o štátnej správe, keď pán minister Magvaši, minister práce a sociálnych vecí, hovoril, že aj tak niektoré zmeny, keďže sa to týkalo sexuálnej orientácie, bude musieť Slovenská republika prijať, pretože to Európska únia žiada. Pán poslanec Budaj, vy ste argumentovali tým, že je tu spor predkladateľov, ktorí žiadajú zvrchovanosť v kultúrno-etických otázkach s tým, že hlasovali za zmluvu so Svätou stolicou, ktorá našu zvrchovanosť obmedzuje. Ale v tom je obrovský rozdiel! Zmluva so Svätou stolicou vznikla tak, že Slovenská republika s ňou dobrovoľne súhlasila. Ale keď nebude platiť princíp etickej zvrchovanosti, to znamená, že či budeme súhlasiť, alebo nebudeme súhlasiť, tak v týchto veciach nás niekto v Bruseli bude môcť prehlasovať. V tom je ten zásadný rozdiel. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Peter Weiss vtedy vo svojom vystúpení položil takú dramatickú otázku. Zamyslime sa, čo sa stane, ak Národná rada Slovenskej republiky prijme túto deklaráciu. No myslím si, že nič dramaticky negatívne sa nestane. Možno to bude dramatické, ale iba v pozitívnom zmysle. Slovenská republika tým iba ukáže, že si dokáže udržiavať istý odstup, pokoj a sebavedomie aj vo vzťahu k veľkej autorite. Takouto veľkou autoritou je aj Európska únia! A Slovenská republika dokáže, že je schopná pokojne zhodnotiť hlasy, ktoré z Európskej únie prichádzajú, že je schopná odlíšiť tie hlasy, ktoré idú od koreňov zjednocovania Európy, od tých hlasov, ktoré sú len dobovým nánosom, ktorý raz bude odplavený, ktoré pominú a ktoré sú len výsledkom istého ideologizovania na pôde Európskej únie. Slovenská republika tým ukáže, že je zvrchovaný, sebavedomý, kultúrny európsky štát. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Chcem sa spýtať pána spoločného spravodajcu, chce sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči, pán kolega, máte slovo.