R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2003-03-05):
Prvá skupina príspevkov, pre mňa veľmi zásadná, boli príspevky, ktoré predniesli právnici, väčšinou členovia ústavnoprávneho výboru. Diskutovali o ústavnosti a neústavnosti novely a tá diskusia je dobrá a prinajmenšom cena tejto novely je v tom, že diskusia začala a každý sa nejakým spôsobom chce vysporiadať s článkom 40 ústavy. Ten čl. 40 nie je veľmi šťastný, ale je, aký je, a v tejto chvíli parlament nemá dostatok potenciálu na to, aby ho mohol zmeniť. Treba však vedieť, že aj právo a že keď sa stretnú traja právnici, tak väčšinou zaznejú štyri názory, to už tak v živote chodí. To znamená, som hlboko presvedčený, tak ako celá vládna koalícia, že zákon je v súlade s ústavou a že pojmy, ktoré sme do zákona zaviedli, sú pojmy moderné. Samozrejme, druhý okruh pripomienok bol okruh pripomienok, by som povedal, formálno-technických. Do tých patrí aj zásadný prejav pána poslanca Chovanca, ktorý z pohľadu primára jedného oddelenia pozerá na systém zdravotníctva a tento pohľad je cenný, i keď väčšinou chodí po javových a tých populárnych veciach. Prečo je na jeho oddelení 8 lekárov, má urobiť toľko čo inde 40 alebo podobne. Nemôžu byť niektorí poslanci neinformovaní o analýzach, ktoré sme vykonali a ktoré sme verejne publikovali a dodnes sú známe. Jeden krok za druhým, ktorý teraz robíme, sme poctivo povedali voličom aj širokej odbornej verejnosti, že ho robiť budeme. Nemôže byť nikto prekvapený, že by sme teraz vytiahli z rukáva niečo iné, že by sme nepovedali, že potrebujeme v tejto novele, ktorú som sám pri úvodnom slove vyhlásil nie za zásadný systémový krok, ale za prípravný krok na systémové zmeny. Že sme nehovorili, že by nás niekto obvinil, že by sme niekedy neboli hovorili o marginálnych poplatkoch. A zopár ekonómov, ktorí tu sedia a aj vedia, čo pojem marginálny poplatok znamená. Tá tretia skupina pripomienok boli pripomienky politické. Nakoniec parlament je politický orgán, je to najvyšší orgán, zákonodarný orgán. V tých politických pripomienkach rešpektujem a uznávam, že opozícia má výborný priestor sa prejavovať, nakoniec aj počet prihlásených do diskusie a faktických poznámok v pomere, pokiaľ som si to dobre rátal, 7: 1 je v prospech opozície. Lebo čo môže byť vďačnejšie, i keď je to zo záznamu a v noci, ako poukázať, ako tá koalícia chce toho občana zasa zdierať. A ďakujem za ten citát, povedal som to úplne jasne, ak táto vláda neurobí aj s vlastnými výdavkami niečo, taký Zajac tam nemá čo robiť. To je v úplnom poriadku, tento výrok nemám prečo odvolať. A je tu ešte štvrtý okruh a to je taká zmeska všetkého, keď sa fakty, argumenty, analýzy prelínajú s nejakými emotívnymi, politickými motiváciami, motiváciami získať osobný prospech. Každý zákon, ktorý vám predložíme do parlamentu, budete nazývať kontroverzný, pri každom zákone budete argumentovať ústavou, pri každom zákone budete tvrdiť, že to nie je možné, aby napríklad objekty súkromného práva poskytovali zdravotné poistenie, lebo akosi v nás všetkých zostalo čosi, čo hovorí, že štát musí, štát má, štát je ten, štát je henten. Nie je veľké umenie povedať, zaveďme poriadok a dajme si do politického programu. Zavádzačov poriadku tu bolo habadej. Umenie je ten poriadok urobiť a podľa možnosti systémovými krokmi. Pri tvorbe tejto novely sa ozvala kritika, že až toľko pozmeňujúcich návrhov ukazuje na jej nekvalitu. Treba však uznať odvahu koaličných poslancov, ktorí sú odhodlaní za túto novelu zahlasovať, že tiež prichádzajú odniekadiaľ, tiež sú pred očami svojich voličov a tiež musia voličom vysvetliť, prečo za takýto zákon hlasovali. A hľadajú istý priestor, ako to upraviť, zlepšiť, možno v niektorých prípadoch aj zmäkčiť. Veď to je ľudské. A zahlasovať za takýto zákon chce nielen politickú odvahu, ale v niektorých prípadoch aj ľudskú odvahu. Nech niekto povie z vás, čo ste tu, ale aj zo širokej verejnosti, že kroky, ktoré robíme, by sme neboli povedali, že urobíme. Že sme sa prepracovali s Alianciou nového občana do vlády ako nejakí takí a teraz sme tu začali robiť niečo také, čo nám napadlo. Nech si dá ruku na srdce každý z vás, kto tu sedí, aj z politických strán opozície, že ste nemali úvahu, že preberiete rezort zdravotníctva. Že síce ste ho mali v programe, lebo to malo byť, ale nikto nikdy z politických strán, ani v HZDS, viem to pozitívne, ani v Smere, ale ani vo vládnej koalícii veľká chuť nebola tento rezort zobrať, lebo je nepopulárny, lebo tam treba dať milión vecí do poriadku. A hlavne budete stáť vždy a vždy sám alebo v menšine voči pacientom. Nechcem tu sofistikovane diskutovať o kapitácii ako metóde platby, môžete si to nájsť na strane 54 „Stratégie reformy“, tá kniha mala 2 000 vydaní, je rozobraná. Nechcem tu hovoriť o metódach nákupu služieb, o konkurencii, nechcem spochybňovať ústavu tak, ako ju spochybňujete všetci tí, čo tu horujete proti poistnému systému, pretože ho máte zapísaný vo vašej ústave. V ústave, ktorú de facto a de iure v článku 40 sme si zobrali niekde z roku 1960. A nemôžem tú ústavu tak úplne znásilňovať, že toto je protiústavné, ale keď nebudú poisťovne, to bude asi v súlade s ústavou. Lebo pokiaľ si dobre pamätám, tak čl. 40 hovorí, „každý občan tohto štátu má právo na bezplatnú zdravotnú starostlivosť na základe zdravotného poistenia podľa“ a ideme ďalej. Nechcem ani vnášať kontroverzie a poviem len, nebudem komentovať jednotlivé vystúpenia, nakoniec počuli sme ich všetci dobre a ja som ich naozaj počul dvesto- alebo tristokrát. Poviem len dve také osobné a skončím, ako už je mojím zvykom, dvoma citátmi. Prvé osobné je, čo ma zaskočilo v politike a čo som teraz rád, že sa zneužíva aj taká vznešená vec, ako je zdravie, na politické ciele. O to lepšie, keď systém začne fungovať, o to lepšie, keď sa lekár bude správať ako lekár a občan tú službu dostane tak, ako ju má dostať v modernej Európe. Korupcia v zdravotníctve, ktorou sme zamorení do posledných miest. Veď tá korupcia tam nevznikla v roku 1990 alebo 1989? Veď tá korupcia bola veľmi typická aj v roku 1960, aj 1970, aj 1980, keď tu boli „lepšie včerajšky“. Prezamestnanosť, nezodpovednosť, strata humanity, to sú len sprievodné znaky. Úradníci, ktorí sa nehanbia brať peniaze za to, že povoľujú to, čo im zákon káže – licencie, povolenia, kategorizácie, ťažký nákup techniky z centrálnych peňazí, priateľovi dám, nepriateľovi nedám, politické výmeny manažérov, to všetko je naše zdravotníctvo. Keď vás ráno, nedajbože, pichne v ľavom boku, vaša myšlienka nie je, čo mi je, ale kto mi pomôže. A začínate presne tak, ako som ja 40 rokov behal – nemáš niekoho v Mototechne, v TUZEX-e, pančuchy, lego, žigulák? Vaša prvá otázka je: Nemáš nejakého lekára? A voláte Štofkovi, Chovancovi a neviem komu, prosím ťa, zožeň mi niekoho. Ten najčastejší pohyb každého občana, či je koaličný, opozičný poslanec alebo ktokoľvek. To neznamená, viete si predstaviť niekde v Hainburgu, v Bonne, v Paríži? Alebo urbanizáciou De La Pas, jedna malá dedinka, ani neviete, kde je, že by toto niekomu napadlo? Tam majú iné myšlienky. Chvalabohu! Urobíme tú reformu zdravotníctva, keď tu budeme vysedávať po večeroch a keď tu budeme počúvať donekonečna, aké je to protiústavné a protiobčianske? Tí, ktorí si ten zákon pozreli, ten pôvodný vládny zákon, vidia, že je tam niečo o pacientovi, je tam niečo o liekoch, je tam niečo o poisťovniach a je tam niečo o vláde. Nikto z tejto reformy nemôže vybŕdnuť len tak, akože on je víťaz. Víťazom musí byť občan, ktorého všetci, samozrejme, statočne strašíme, hovoríme mu, aké to bude hrozné, ako bude umierať. Sme slepí a nevidíme, že len dvom zo šiestich ľudí vieme dať kvalifikovanú kardiologickú pomoc? Tí štyria, to nie sú občania? Sme slepí a nevidíme, že prerušujeme onkologickú cytostatickú liečbu? To nie sú občania? Sme slepí a nevidíme, že nevieme urobiť dobrú prevenciu? Chceme povedať, že rómsky problém nie je aj problém zdravotníctva? Že to je dnes minorita na úrovni 400, 500 000 občanov s vysokým nárastom HIV, s vysokým nárastom luesu, s hepatitídou? To nie sú občania tejto republiky, kde treba zasiahnuť? A tu niekto povie o nejakých 20-korunových žobráckych poplatkoch? Veď asi musí niečo o tom vedieť? Aby ste vedeli, čo to je reforma zdravotníctva, budem citovať Jeffreyho Saxa, on povedal: „Na to, ako z kapitalizmu spraviť socializmus, na to sú tisícky spisov – Marxove spisy, Engelsove spisy, Leninove spisy, Stalinove spisy, vyberte si, Maove spisy.“ To nie je problém. Ale teraz to prirovnám: „To je ako urobiť z krásneho skvostného akvária rybaciu polievku.“ Ale my stojíme pred obráteným problémom, ako z rybacej polievky ideme urobiť krásne skvostné akvárium. To je ten problém transformácie toho, hentoho, tamtoho. To je problém vzťahov, morálky, etiky, hodnôt. To je problém, o čom sa tu bavíte celé poobedie, korupcie. Veď tá korupcia nevznikla v roku 1990? Tú sme si doniesli v génoch. Celá generácia nepozná iné ako korupciu, žije s tým a rozmýšľa s tým – a nie jedna. Celým svojím životom som veril vo vieru a slobodu človeka, v jeho schopnosť myslieť a hľadať optimálne riešenia. A nepotrebujem veľmi štát, aby mi darúval niečo, čo aj tak štyri- až päťkrát viacej ma stojí, ako keď si to urobím sám. My musíme vidieť aj dva milióny ľudí, ktorým perverzným ekonomickým spôsobom odoberáme 14 %. Niečo, čo môžu použiť pre seba na svoj rozvoj alebo rozvoj spoločnosti, aby sme uvládali ako-tak vyfinancovať generáciu, ktorá ešte nemôže, a generáciu, ktorá už nemôže si to platiť. Ale ja musím byť solidárny a myslieť aj na túto skupinu ľudí, ktorí nebudú schopní to trvale robiť, ktorým odoberáme zdroje, pretože solidárnosť je istá ľudská hodnota, ktorá je tu konzervovaná vari od Kristových čias a podľa môjho názoru má tu byť. Ale donekonečna ich zdierať nemôžeme, pretože nám sami prestanú robiť a nebudeme mať z čoho žiť. Ja musím byť solidárny aj s tými, ktorí vidia, ako sa narába s tými prostriedkami v systéme, ktorý sme tu zdedili a ktorý sme tu 10 alebo 12 rokov pestovali. V systéme, ktorý určite patrí medzi najkorupčnejšie, aké vôbec máme. Som presvedčený, že istá miera slobody a vysoká miera zodpovednosti sú oveľa lepšie ako centralizmus, dirigizmus, zavádzanie poriadkov a ústredné všelijaké orgány. A skončím citátom Tonyho Blaira, je to socialista hodne, hodne napravo od nás, čo sa hlásime, že sme pravicoví, ktorý povedal: „Vláda je tu na to, aby kormidlovala, nie na to, aby veslovala.“ A reforma zdravotníctva bude reforma, aby zdravotníctvo slúžilo občanom, lebo pre nich je tu, aby im poskytovalo kvalitné služby v tom balíku, na ktorý spoločnosť má peniaze a na ktorom sa spoločensky dohodne, a nie na to, aby tu vláda s ním „kafrovala“, kšeftovala alebo, nedajbože, politicky chytráčila. A táto novela je to šesťnovela, nakoniec to všetci viete, je prvým krokom k tomu, aby sme na rozdiel od minulosti neotáčali toky „řek“, ale aby sme povedali len to, čo je pravda v celej modernej Európe: 2 a 2 sú 4. Ďakujem pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán spravodajca, chcete sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči.