V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-23):
Otváram rozpravu. Písomne sa do rozpravy prihlásil pán poslanec Hurban za Slobodné fórum, potom sa prihlásil ešte... (Reakcia z pléna.) Pán poslanec, všetko má svoj poriadok, teraz písomne a potom. A potom. Tak písomne ešte raz: pán poslanec Hurban, pán poslanec Vážny. A potom otvorím možnosť prihlásiť sa ústne do rozpravy. Pán poslanec, nech sa páči, máte slovo. J. Hurban, poslanec: Ďakujem pekne, vážený pán podpredseda. Ctené kolegyne a kolegovia, vážený pán minister, dovoľte mi, aby som v mene skupiny poslancov Slobodného fóra vystúpil k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 544/2002 Z. z. o Horskej záchrannej službe v znení zákona č. 515/2003 Z. z. a zákon č. 129/2002 Z. z. o integrovanom záchrannom systéme v znení zákona č. 579/2004 Z. z. Uvedený materiál je pod tlačou 1086. Dovoľte mi na úvod niečo z histórie Horskej záchrannej služby. Horská služba na Slovensku vznikla v roku 1954, minulý rok teda oslávila 50 rokov svojej existencie. Do 1. januára 2003, keď nadobudol účinnosť zákon Národnej rady č. 544 o Horskej záchrannej službe, pozostávala Horská služba na Slovensku asi z 500 dobrovoľných členov a asi 45 profesionálnych pracovníkov. Popri Horskej službe na Slovensku pôsobila v záchrane na horách aj Tatranská horská služba, ktorú tvorilo asi 25 profesionálov a do roku 1991 aj približne 100 dobrovoľníkov. Týchto 100 dobrovoľníkov sa v roku 1991 od Horskej služby na Slovensku odčlenilo a založili si občianske združenie Tatranská horská služba – dobrovoľný zbor. V roku 2002 profesionálni pracovníci Horskej služby na Slovensku a profesionálni pracovníci Tatranskej horskej služby pripravili zákon o Horskej záchrannej službe bez toho, aby prizvali k jeho tvorbe dobrovoľných záchranárov. Vznikol tak zákon, ktorý mal byť zákonom o záchrane na horách, a nie zákon o Horskej záchrannej službe. Tento zákon má podľa mňa už od začiatku veľa nedostatkov, pretože rieši len postavenie profesionálnej Horskej služby a prakticky úplne ignoruje skutočnosť, že vyše 50 rokov tu existuje mnohonásobne početnejšia skupina dobrovoľných horských záchranárov, ktorí navyše túto činnosť vykonávajú prakticky zadarmo. A to už je azda pre Slovensko aj typické. Namiesto toho, aby sme si prácu týchto ľudí vysoko vážili, pretože často nasadzujú svoje vlastné životy na záchranu životov iných, namiesto toho, aby sme sa aspoň občas týmto ľuďom verejne poďakovali a ich prácu aspoň morálne ocenili, táto Národná rada sa chystá prijať zákon, ktorý prakticky zavádza monopol profesionálnych záchranárov a likviduje dobrovoľných záchranárov a stavia ich na okraj spoločnosti. Čo sa dá k tomu viacej povedať? Čo by asi povedali tí, ktorí stáli pri zrode záchrannej služby na Slovensku, keby dnes žili? Asi nič, iba by zrejme krútili hlavami. Niečo k financiám, k počtu záchranárov, k zásahom. Keďže na Slovensku sa všetko zvykne točiť okolo peňazí, samozrejme, nie inak je to aj teraz. Pred vznikom zákona do roku 2003 nás daňových poplatníkov stála záchrana na horách pri všetkých existujúcich zložkách asi 26 mil. korún. Isteže, nebola to suma dostatočná, ale spôsob fungovania záchrany na horách za dostatočný považovať možno. Dnes nás stojí záchrana na horách vyše 80 mil. korún, ale v kvalite záchrany na horách sa nezmenilo nič, len nás daňových poplatníkov to stojí trojnásobne viac. Horská záchranná služba ako profesionálna zložka dostáva zo štátneho rozpočtu okolo 77 mil. korún, má približne 80 záchranárov, má oveľa menší počet zásahov, ako majú dobrovoľné zložky, pričom jeden zásah stojí v priemere, jednoducho prepočítané, okolo 30-tisíc korún. Dobrovoľníci dostávajú zo štátneho rozpočtu len 2,5 mil. korún. Je ich okolo 600, podľa mňa rovnako dobre vyškolených ako profesionáli, majú oveľa väčší počet zásahov ako profesionáli a jeden zásah stojí len 1 500 korún. To znamená, že dobrovoľné zložky vedia zachraňovať ľudský život až 20-krát lacnejšie? A ja sa spolu s vyše 600 dobrovoľnými záchranármi na Slovensku pýtam: Kde je tu logika, kde je zmysel pre efektívnosť? Pán minister, naozaj chceme zlikvidovať dobrovoľných záchranárov? Lebo z dikcie zákona to tak vyzerá. Veď takto organizovaná záchrana na horách neexistuje v žiadnej európskej krajine. Nestálo by za úvahu prepracovať tento zákon, ktorý osobne považujem za zlý? Nestálo by za úvahu aj v súvislosti s prípravou zákona o štátnom rozpočte na rok 2006 prehodnotiť výšku a systém prideľovania prostriedkov pre profesionálnych i dobrovoľných horských záchranárov? Ja som presvedčený, že pri dobrej vôli by to išlo. Nebudem však, samozrejme, predkladať procedurálny návrh, aby sa zákon vrátil alebo niečo podobné. Dovolím si teda vyjadriť snahu pozmeniť niektoré ustanovenia a pokúsiť sa zlepšiť tento zákon. Dovoľte mi teda predložiť už konkrétny pozmeňujúci a doplňujúci návrh k predloženému vládnemu návrhu zákona. Čl. I: 1. V § 1 sa za slová „v horských oblastiach“ vkladajú slová „práva a povinnosti prevádzkovateľov zjazdových lyžiarskych tratí a prevádzkovateľov zariadení určených na osobnú lanovú dopravu“. 2. V § 8 nadpis znie: „§ 8 Povinnosti a oprávnenie prevádzkovateľa lyžiarskej zjazdovej trate a prevádzkovateľa zariadenia určeného na osobnú lanovú dopravu“. 3. V § 8 ods. 1 a 2 znejú: „(1) Prevádzkovateľ zjazdovej lyžiarskej trate je povinný“ a ďalej nasleduje text, ako je v predlohe zákona. „(2) Prevádzkovateľ zjazdovej lyžiarskej trate je oprávnený zakázať činnosť na zjazdovej lyžiarskej trati osobe, ktorá nedodržiava pravidlá správania sa na zjazdovej lyžiarskej trati.“ Odôvodnenie k týmto bodom je spoločné, a preto treba aj potom hlasovať o bodoch 1 až 3 spoločne. Je zrejmé z textu, že je tam len doplnené slovo „zjazdové“, nie teda „lyžiarskej trate“ ako všeobecne, ale „zjazdovej trate“. Ide o slovo zjazdovej. A teraz k odôvodneniu. Ustanovenia § 8 by sa mali týkať iba prevádzkovateľov zjazdových lyžiarskych tratí, ktorí majú presne stanovené prevádzkové hodiny. V praxi je podľa mňa nerealizovateľné, aby toto ustanovenie mohli dodržiavať prevádzkovatelia bežeckých lyžiarskych tratí, na ktorých je prevádzková doba neobmedzená. Pre športové kluby, športové zariadenia, športové zväzy, pre obce a mestá, ktoré zabezpečujú prevádzku bežeckých lyžiarskych tratí, je navrhované znenie § 8 podľa mňa prakticky likvidačné. Ide teda o to, že tam sú vlastne neobmedzené prevádzkové hodiny, lebo takto, jednoducho povedané, môžete si na bežeckej trati zabehať aj o polnoci alebo o druhej v noci a na zjazdových tratiach to asi možné nie je. 4. V § 12 sa dopĺňa ods. 11., ktorý znie: „(11) Osoba vykonávajúca horskú záchrannú službu môže získať odbornú spôsobilosť špecializovanou prípravou a úspešným vykonaním skúšky aj v školiacom stredisku alebo v inom vzdelávacom zariadení s platnou akreditáciou pre prípravu osôb na výkon horskej záchrany.“ Odôvodnenie: Vládny návrh podľa mňa vytvára možnosť praktickej monopolizácie profesionálnej Horskej záchrannej služby, pričom vôbec neberie do úvahy skutočnosť, že desiatky rokov tu existuje niekoľko sto dobrovoľných horských záchranárov. Navrhujem, aby Horská záchranná služba nebola jediným školiacim pracoviskom, pretože najmä dobrovoľní horskí záchranári majú možnosť získať odbornú spôsobilosť aj v inom školiacom stredisku s riadnou akreditáciou na prípravu osôb na výkon horskej záchrany. Dôkazom toho je terajší právny stav, že naozaj je tu platná akreditácia od ministerstva školstva a takéto školenia môžu oni vykonávať. Chcem teda poprosiť v mene všetkých dobrovoľných záchranárov aj v mene svojom o podporu tohto pozmeňujúceho návrhu. Ďakujem pekne.