L. Žitňanská, poslankyňa: (2009-09-10):
Tento vládny návrh má neuveriteľných 145 bodov. Je to naozaj veľká a rozsiahla novela zákona o verejnom obstarávaní. Rozumiem tomu. Ide vo veľkej miere o technické zmeny a o implementáciu smernice tak, ako povedal pán podpredseda vlády. Ja nekritizujem to, čo je v nej, ale budem kritizovať to, čo v nej nie je. Alebo chcem upozorniť na to, čo tejto novele zákona o verejnom obstarávaní chýba. Pretože pochopiteľne, že je našou povinnosťou implementovať smernicu a pochopiteľne je dobré, keď sa spresňujú pravidlá kontroly a, samozrejme, je dobré, keď aj účastníci, a nielen Úrad pre verejné obstarávanie, môžu napadnúť zmluvu, ktorá je výsledkom verejného obstarávania, ktoré prebehlo v rozpore so zákonmi tejto krajiny. Ale kontrola a možnosť súdiť sa o zrušenie zmluvy sú, samozrejme, kroky, ktoré prichádzajú až vtedy, keď už verejné obstarávanie prebehlo a ja si myslím, že je našou povinnosťou nastaviť systém tak, aby sme už preventívne zabránili plytvaniu a klientelizmu a korupcii v rámci verejného obstarávania. Preto to, čo ja vyčítam tomuto vládnemu návrhu, je to, čo tam chýba, a síce to, že neobsahuje žiadne zásadné zmeny, ktoré by zabránili plytvaniu štátnych peňazí a prihrávaniu obchodov vlastným. Nebudem teraz spomínať konkrétne kauzy, ale poviem, čo mi chýba a budem hovoriť o návrhoch, ktoré predkladáme už niekoľkýkrát do pléna tejto Národnej rady, o ktorých sa možno aj v zákulisí diskutuje, že nie sú možno také zlé tieto návrhy, ale zatiaľ nenašli v pléne  Národnej rady podporu. A preto sa pýtam, prečo nemôže byť v návrhu vlády ustanovenie, ktoré by vylúčilo možnosť, aby bol z tendra vylúčený uchádzač len preto, že ponúkol najnižšiu cenu. Máme také situácie, opakovane sa stávajú v praxi a myslím si, že vylúčenie uchádzača len preto, že ponúkol najnižšiu cenu, nešetrí peniaze a nemá žiadne logické opodstatnenie. Ja to poviem na jednom konkrétnom prípade. Vrátim sa k mýtnemu tendru. Vieme, že vyhrala najdrahšia ponuka, že rozdiel medzi najdrahšou a najlacnejšou bol okolo 6 mld. Sk. Musím povedať, že jedným z argumentov vtedy bolo aj to, že nemá zmysel brať najlacnejšiu ponuku, pretože potom cez systém dodatkov sa aj tak dopracujeme k vyšším cenám. Pokiaľ mám správne informácie, jeden dodatok k mýtnemu tendru už je na svete. Tak tento argument nejako nefunguje. Druhá vec, ktorá mi chýba, naďalej vo vládnom návrhu zákona o verejnom obstarávaní je ustanovenie, ktoré by zaviazalo vládu alebo ministerstvo financií, aby vydala katalóg cien, za ktoré môže verejná správa nakupovať štandardné tovary a služby, ktoré bežne obstaráva. Je to zaužívaný systém vo viacerých štátoch. Takéto katalógy existujú, kde je jasne stanovený strop, koľko môže stáť auto ministra, nižšieho úradníka a podobne. Je to efektívny systém, ktorý vo svete funguje. Tretia vec, ktorá mi chýba vo vládnom návrhu verejného obstarávania, sú elektronické aukcie. Opakovane sa vraciam k tejto téme, pretože reálne skúsenosti starostov a primátorov zo samospráv opakovane preukazujú, že všade tam, kde je možné použiť elektronickú aukciu, dosahujú úspory. Minulý týždeň som sa rozprávala s primátormi, konkrétne s primátorom Novej Dubnice a on to robí už dlho, povedal: priemerná úspora – 30 %. Primátor Martina zaviedol antikorupčný balík asi pred polrokom. Robil prvé elektronické aukcie, potvrdil: priemerná úspora – mínus 30 %. A to sú impozantné čísla a myslím si, že vo veľkých číslach štátneho rozpočtu sú to zaujímavé cifry. Neviem, prečo sa vláda bráni a tieto efektívne inštitúty nezakomponuje do vládneho návrhu zákona o verejnom obstarávaní. Pripomeniem kritiku SOPK, kde SOPK vo svojom vyjadrení prednedávnom, ktoré som zachytila, spomína zneužívanie inštitútu časovej tiesne. Vo vládnom návrhu nie je spresnená dikcia časovej tiesne. Pokiaľ sa tento inštitút zneužíva, tak možno si treba jasne a natvrdo zadefinovať časovú tieseň tak, aby nebolo možné tento inštitút zneužívať. Podrobnejšie o všetkých týchto návrhoch budem hovoriť, keď predložíme, keď budem predkladať náš návrh novely zákona o verejnom obstarávaní. Ale cítim potrebu o tom hovoriť aj v prvom čítaní pri vládnom návrhu zákona novely o verejnom obstarávaní, takej rozsiahlej novely zákona o verejnom obstarávaní, kde, treba povedať, že 140 bodov, cca 150, 160 paragrafového zákona je legislatívne veľký zásah a treba povedať, že právna úprava verejného obstarávania sa už opäť dostáva do toho stavu, že potrebujete tím právnikov, aby ste obstarali v súlade so zákonom a, samozrejme, pokiaľ je právna úprava takto komplikovaná, tak potom v takýchto vodách sa právnikom uchádzačov dobre loví, pochopiteľne, to je fakt. Myslím si, že o verejnom obstarávaní treba vážne hovoriť. Treba hovoriť o tom, prečo vláda doteraz nespustila systém spoločného verejného obstarávania. Prečo sa neuvažuje o tom, aby Úrad pre verejné obstarávanie dostal na starosti kompletnú starostlivosť o verejné obstarávanie, to znamená, nielen dohľad, ale aby niesol aj zodpovednosť za efektívnosť verejného obstarávania. Myslím si, že tieto všetky otázky sú na mieste, a je na mieste sa pýtať, prečo na tieto otázky neodpovedá vládna novela zákona o verejnom obstarávaní. A myslím si, že máme právo a povinnosť sa toto pýtať o to viac, že sme si tento týždeň prečítali správu o globálnej konkurencieschopnosti, ktorú zverejnilo Svetové ekonomické fórum, kde Slovenská republika vo vyhodnotí konkurencieschopnosti sa umiestnila na 47. mieste zo 133 krajín, klesla o jedno miesto. Ale čo je hrozivé z môjho pohľadu a týka sa tejto debaty, je to, že za najväčšiu konkurenčnú nevýhodu Slovenskej republiky identifikuje Svetové ekonomické fórum vysokú mieru klientelizmu v krajine. V hodnotení v tejto oblasti, pokiaľ ide o klientelizmus, sme na 127. priečke spomedzi 133 krajín, to je hrozné, za Ukrajinou a za africkými štátmi. Ďalej, v tejto správe sa uvádza, medzi najvýraznejšími konkurenčnými nevýhodami je nízka vymožiteľnosť práva, mimoriadne nízka dôvera verejnosti vo finančnú bezúhonnosť politikov, nízka efektívnosť verejných výdavkov, netransparentnosť pri verejnom obstarávaní, vysoké administratívne zaťaženie a náklady poľnohospodárskej politiky. Netransparentnosť pri verejnom obstarávaní znižuje našu konkurencieschopnosť. Rebríček konkurencieschopnosti nie je o ničom a nie je dobré ho zhodiť zľahka zo stola. Pretože správa o globálnej konkurencieschopnosti hodnotí schopnosť krajín zabezpečiť vysokú úroveň prosperity pre svojich občanov. To znamená, aj to, ako budeme obstarávať, aj to, či obstarávanie bude transparentné a ako sa budú vynakladať verejné zdroje, aj to má veľmi úzku súvislosť s tým, ako sa budú mať ľudia v tejto krajine. Opakujem, problémom tejto novely, pán podpredseda vlády, nie je to, čo v nej je, pretože to, čo v nej je, v nej musí byť, pretože ide o implementáciu európskeho práva. Problémom tejto vládnej predlohy je to, čo v nej chýba. Pretože tento vládny návrh novely zákona o verejnom obstarávaní vôbec nereaguje na zásadné problémy verejného obstarávania na Slovensku dnes. Ďakujem pekne. (Potlesk.)