B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-04):
Pán minister, nech sa páči, môžete sa vyjadriť k rozprave. P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Ďakujem. Vážený pán podpredseda, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, hneď v úvode by som chcel poďakovať za konštruktívnu a skutočne veľmi kľudnú a tvorivú diskusiu, rozpravu, ktorá sa viedla v tomto prvom čítaní. A myslím si, že všetci vystupujúci počnúc na začiatku pánom Mesiarikom a končiac na konci pánom Tatárom vlastne vyjadrili asi tú myšlienku, že tento zákon patrí medzi jedny z najrozhodujúcejších zákonov, ktoré sa prijímajú v tomto parlamente v tomto volebnom období. Nie je to náhoda a určite to nie je problém len slovenský, ale je to problém dokonca celoeurópsky. A ak tu na záver pani poslankyňa Záborská spomenula Barcelonu, tak treba vlastne aj jasne povedať, že problém kvality života starších ľudí a otázky ich dôchodkového zabezpečenia ako jedného podsystému je trošku komplexnejší problém, ktorý tu ale vlastne v rozprave aj zaznel. A ja si to práve preto vážim, že vlastne táto diskusia nebola len úzko spätá s týmto zákonom, ale sa snažila niektoré aj tie externality, ktoré ovplyvňujú tento zákon alebo tento systém, povedať. Treba ale zároveň aj povedať, že v Barcelone bolo zobraté na vedomie memorandum Holandského kráľovstva a Českej republiky, ktoré predložili k otázke dôchodkových reforiem, kde predovšetkým toto memorandum varuje pred mimoriadnymi očakávaniami z kapitalizačných systémov. Toto memorandum vážne upozorňuje ale aj na úskalia a nebezpečenstvá kapitalizačných systémov. A dokonca aj prípad Enron je jedným veľkým výkričníkom, ktorý úzko nadväzuje aj potom na otázku penzijných fondov, ich fungovania, ich nederegulácie. A myslím si, že toto vyhlásenie a memorandum, ktoré Rada Európskej únie prijala ako memorandum na vedomie, je veľmi zaujímavé, a bolo by potrebné pre mnohých z nás, aby sme si ho uvedomili, pretože také tie zjednodušené výňatky, ktoré sa z Barcelony na túto tému dostali, sú mnohokrát skôr v slovenských médiách skresľované, ako je skutočnosť tých dokumentov, ktoré sa v Barcelone prijali. A práve vo väzbe s touto kapitalizáciou pretože tu tá kapitalizácia trochu tak zaznievala príliš sväto a rozprávalo sa o tom, že div nie, že keď pustíme penzijné fondy, naakumulujeme tu prostriedky a vyriešime ekonomiku Slovenska, práve v Barcelone sa postavila dosť vážna ruka a upozornenie, že to, že mimoriadne očakávania sa z toho predpokladajú mnohokrát aj v samotnej Európe, nie je celkom pravda, že skúsenosti či už napr. Argentíny, ale nakoniec z toho, že v Čile sú správne výdavky na penzijné fondy 30 %, to znamená z peňazí, ktoré sú vybraté, 30 % sa dáva na správu takýchto penzijných fondov, sú veľmi vážne, aký je to efektívny systém. Ja chcel by som sa trošku vrátiť k tomu, že my vlastne predkladáme vo väzbe s koncepciou reformy sociálneho poistenia tento dokument a koncepcia reformy sociálneho poistenia skutočne zahŕňa v sebe 3 zložky, teda nemocenské, dôchodkové a úrazové poistenie. Viacej sa sústredila diskusia do dôchodkového poistenia. Je to prirodzené, je to najväčší objem, rozhodujúci objem. Ale nebolo by dobré, aby sme si neuvedomili to, čo Národná rada zobrala tiež na vedomie, že sme tam hovorili o tom, že bude to musieť byť predprípravná fáza a že bude musieť existovať postupnosť určitých krokov a že tá predprípravná fáza bude vyčistenie predovšetkým zákon č. 100/1988 Zb. a zákona č. 274/1994 Z. z. preto, aby mohol byť plynulý prechod do vytvorenia prvého piliera. Skopovitá zmena z pôvodného znenia zákona č. 100/1988 Zb. a tých niektorých, tak ako bola napísaná – Sociálna poisťovňa –, samozrejme, v roku 1994 v tom najlepšom slova zmysle, nevytvárala podmienky pre to, aby mohol byť plynulý a difúzny prechod do vlastne budovania prvého piliera ako nie zabezpečovacieho systému, ale poistného systému. A to sa udialo. Boli tu veľké zápasy, či už, ako nakoniec spomínal pán spravodajca Mesiarik, otázka kategórií, však to bol vážny krok, ktorý sme spravili, otázka doriešenia prevzatia úrazového poistenia do Sociálnej poisťovne, inštitucionálne jeho vyriešenie, vyriešenie vlastne aj podstaty majetku Sociálnej poisťovne. Málo sa o tom vie. To sú všetko kroky, ktoré sa tu vytvárali ako pre určité predpolie, o ktorých správne rozprával pán poslanec Tkáč. A je otázka, či to predpolie sa vytvorilo dostatočné alebo ešte nedostatočné. Chcel by som ho zároveň ubezpečiť o tom, že v Správnej rade sa zákon preberal a bolo tam dané stanovisko aj výkonných orgánov v samosprávnych orgánoch a zamestnanci Sociálnej poisťovne sa podieľali na tvorbe zákona o sociálnom poistení. A zároveň by som vás chcel informovať, pán poslanec, že sme prijali dokonca harmonogram postupnosti určitých krokov bez toho, že nevieme, či sa tento zákon schváli, že už dnes treba začať v Sociálnej poisťovni niektoré kroky preto, aby 1. 7. 2003 bola spôsobilá inštitucionálne v plnom rozsahu prevziať tento zákon do platnosti. Dokonca sa ukazuje, že to ročné obdobie je príliš krátke na to, čo treba všetko uskutočniť pre nábeh tohto zákona 1. 7. 2003. Ale vítam to, že príde Výbor Národnej rady do Sociálnej poisťovne a na tvári miesta sa budete môcť presvedčiť o tom, ako sa vlastne vo výkonných orgánoch týmito otázkami zaoberáme. Chcel by som teda snáď povedať ešte, že pri nemocenskom poistení oproti koncepcii reformy nikto ste nepovedali, ale chcel by som zvýrazniť, opustili sme to, aby krátkodobú nemocnosť platil zamestnávateľ. To, čo je teda inakšie zvykom v Európe, nebolo možné presadiť pre odpor ako odborov, tak aj zamestnávateľov. A myslím si, že práve preto potom tá ďalšia požiadavka, ktorá bola zo strany odborov v otázke minimálnej dávky nemocenského, nekorešponduje s tým, čo sme chceli riešiť otázkou krátkodobej nemocnosti platenej zo strany zamestnávateľa. O tom úrazovom poistení sme diskutovali, pán poslanec Tkáč, na stretnutí politických expertov. Samozrejme, je to model, ktorý je v Európe jedine v Spolkovej republike Nemecko. A Spolková republika Nemecko od tohto modelu odchádza, pretože sa ukazuje, že tie otázky refundácie teoreticky sú veľmi krásne, ale prakticky sú veľmi zložité. Alebo si uvedomte, že keď niekomu vznikne úraz, tak ten človek sa najskôr sa stane nemocným. Je zabezpečený sociálne cez nemocenské poistenie s tým, že v následnosti, pokiaľ sa uzná, že je dlhšie nemocný, sa dostane do invalidného stavu, s tým, že ak je teda chorý dlhšie ako jeden rok, sa stáva invalidom a je financovaný teda inakšie z dôchodkového systému, pretože mnohokrát dokazovanie a potvrdzovanie o tom, ako nastal ten úraz, je dlhšie, ako je to obdobie, keď ten človek je chorý a dostáva sa do stavu invalidity. A preto teda ukazuje sa, že potom to odškodné, ktoré nastáva, celá tá otázka vyplácania úrazových príspevkov sa prechádza časovo ďaleko v neskoršom období. My ale za to obdobie toho človeka, ten človek je práceneschopný, musíme riešiť. A práve aj preto v Nemecku teda prechádzajú na tento systém. K systému, ktorý tu navrhuje na druhej strane napr. vo väzbe s dôchodkovým poistením pán poslanec Brocka a ktorý je v dobrom mienený, musím povedať, že zanikol po druhej svetovej vojne, že nie rodina je poistená sociálne, ale je občan sociálne poistený. A tá diskusia, samozrejme, o tom sa môže teoreticky veľmi dobre viesť, ale existujú ľudia, ktorí zostávajú slobodní, a diskriminácie voči slobodným ľuďom tiež nie je možné vo väzbe s takým variantom, o akom vravel pán poslanec, dopustiť sa. Ale, samozrejme, treba o tom diskutovať. Chcel by som na záver teda povedať asi toľko, že v súčasnosti je daný do vlády Slovenskej republiky legislatívny zámer na budovanie druhého piliera. To znamená k myšlienke, ktorú tu povedal pán poslanec Tatár, že nie je možné ísť len cestou, že vybudujeme len jeden pilier, že tam musí kontinuálne ísť niečo iné, príde sem do Národnej rady dosť zásadná novela o doplnkovom dôchodkovom poistení ako treťom pilieri. Bude vybudovaný prvý pilier a vlastne legislatívny zámer dáva to, čo napĺňa vlastne prepojenosť tejto celej koľajnice, ako o nej hovorí pán poslanec Tatár. A myslím si, že bude dobré, keď tento materiál v najbližších dňoch, predpokladám, schváli vláda Slovenskej republiky a keď ho budeme môcť poskytnúť poslancom a keď v druhom čítaní tu bude jasná predstava vlastne aj vlády, ako vyplniť tú koľajnicu medzi prvým a tretím pilierom. Ten problém 25 % z výnosu predaja 49 % akcií Slovenského plynárenského priemyslu je problémom, ktorým vláda sa zaoberala. Guvernér Národnej banky Slovenska predložil do slovenskej vlády materiál, ktorý hovorí, ako s tými 65 mld. korún sa má zaobchádzať. Bude tento materiál predmetom rokovania v najbližších dňoch vo vláde Slovenskej republiky. To znamená, že je možné to, na čo ste tu vyzvali, pán poslanec Tkáč, aby sme sa tým zaoberali, bude tu deklarované o tom, aká je predstava tejto vlády a Národnej banky Slovenska, ako tieto peniaze ošetrovať a riešiť. Chcel by som teda na záver, keď sa tu zazvonilo zo strany pána predsedajúceho, vás poprosiť, aby sme v druhom čítaní skutočne pristupovali k tomuto zákonu ako k zákonu, ktorý je kľúčovým zákonom o tom, ako bude ďalej smerovať Slovenská republika v tejto oblasti. A myslím si, že vzhľadom na tie výzvy, ktoré tu boli povedané zo strany napr. pána poslanca Tkáča, pán spravodajca, pán podpredseda výboru, by som chcel poprosiť, aby tá koordinačná funkcia výboru bola v tomto aktívna. My sme ako predkladatelia pripravení sa tohto zúčastniť. Myslím si, že fakt je pravdou to, že treba, aby druhé čítanie tu prebiehalo nie v nervóznom prostredí, ale v prostredí takom že budeme ubezpečení o tom, že pripravili sme zákon, ktorý bude slúžiť občanom tejto republiky nielen v tomto desaťročí, ale možnože aj v budúcom. Ďakujem.