Grendel, Gábor, poslanec NR SR (2024-04-18):
Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, pozorne som si prečítal dôvodovú správu k novele zákona, o ktorej rokujeme. A teda musím povedať, že z toho, čo tu trištvrte hodinu prednášal pán poslanec Michelko, som tam nenašiel ani, ani náznak, ani pol vety, nič. V dôvodovej správe sa riešila len dozorná komisia a povedal by som, že pomerne taká neškodná zmena. Možno by sa dalo povedať dokonca, že až užitočná, čo sa týka navýšenia počtu členov dozornej komisie, ktorých dokonca bude voliť samotná rada tajným hlasovaním. To by možno aj stálo za podporu. No ale to, čo ste tu teraz pán poslanec teda predviedli (povedané so smiechom), to s týmto (reakcia z pléna), to, to sme pochopili. A to je zaujímavé vlastne modus operandi pri predkladaní tohto zákona aj s tým pozmeňujúcim návrhom cez výbor. A treba si to zapamätať, lebo sa mi zdá, že je to ukážkový príklad toho, že aj zdanlivo neškodný, dalo by sa povedať, že až užitočný návrh na prvé čítanie, ako môže nakoniec dopadnúť po čítaní druhom. No takže povedzme si, čo je skutočná pointa toho pozmeňujúceho návrhu a toho, čo ste tu povedali, pán poslanec, v rámci úvodného slova. A podľa mňa tá skutočná pointa je, že Slovenská národná strana ide politicky ovládnuť Fond na podporu umenia. Že Slovenská národná strana ide politicky ovládnuť 20,2 mil. eur určených pre umelcov. Ale ak si politici Slovenskej národnej strany myslia, že si takto kúpia priazeň umelcov, tak sa podľa mňa hlboko mýlia. Naozaj stojí za pozornosť modus operandi, teda spôsob, akým bol spáchaný tento atentát na nezávislú kultúru. A modus operandi pri tomto zákone ukazuje, že sa na začiatku hodí poslancom dobre vyzerajúca udička, ktorá sa potom počas parlamentného procesu zmení na niečo úplne iné, ako bol pôvodný zámer. Tento poslanecký návrh vyzeral na začiatku v prvom čítaní, ako som už povedal, absolútne neškodne. A neškodné bolo paragrafové znenie a neškodná bola aj dôvodová správa, ktorú citujem: „Cieľom zákona je zvýšiť počet členov dozornej komisie z troch na päť členov." Koniec citátu. No, toto by podľa mňa nemalo byť cieľom zákona, cieľom zákona by malo byť niečo ušľachtilejšie. Napríklad posilnenie nezávislosti pri posudzovaní projektov, v tom sa asi zhodneme, zvýšenie transparentnosti napríklad pri prerozdeľovaní peňazí, väčšia férovosť možno, lepšia kontrola pri nakladaní s rozdelenými peniazmi. Ale cieľom by nemalo byť zvýšiť počet z X na Y. To podľa mňa nie je cieľom nejakého zákona, to je nejaký prostriedok. Ale dobre, povedzme si, že autori si nelámali hlavu s nejakým zdôvodnením. Ale návrh samotný pôsobil naozaj tak, ako keby predkladateľom išlo o zvýšenie férovosti pri kontrole fondu. Tento dojem mohol človek nadobudnúť aj zo samotného paragrafového znenia, kde sa teda konštatuje, že sa počet členov dozornej komisie zvyšuje zo súčasných troch na piatich, pričom tých dvoch nových volí rada fondu v tajnej voľbe, kým zvyšní traja sú menovaní tak, ako boli doteraz, jedného navrhuje minister financií a dvoch minister kultúry, fajn. A to, čo z toho pôvodného návrhu urobila koaličná väčšina vo výbore pre kultúru a médiá, sa naozaj nedá inak nazvať ako likvidáciou nezávislej umeleckej tvorby. Pozmeňujúcim návrhom totižto, od pána poslanca Michelka, vo výbore pre kultúru a média podľa mňa koalícia zlikviduje nezávislú umeleckú tvorbu a Fond na podporu umenia premení na politický orgán. Slovenská národná strana ide politicky ovládnuť Fond na podporu umenia a 20,2 mil. eur určených pre umelcov. A povedzme si, čo teda pán poslanec Michelko navrhol vo svojom pozmeňujúcom návrhu, ktorý prešiel cez výbor. Je toho tam viac, samozrejme, ale to najpodstatnejšie je toto. Po prvé, kompetenciu rozhodnúť o prideľovaní dotácií získa rada fondu. Počet členov rady sa zvýši zo súčasných deväť na trinásť. Počet priamo ministrom kultúry menovaných členov rady sa zvýši zo súčasných štyroch na osem, čo v prepočte znamená, že rozhodujúcu väčšinu v rade, ktorá bude priamo rozhodovať o rozdelení peňazí z fondu, rozhodujúcu väčšinu v rade získajú ôsmi ľudia priamo nominovaní ministrom kultúry. A teda ľudia navrhnutí profesijnými organizáciami sa na rozdiel od súčasnosti dostanú do menšiny v tejto rade. Veľmi mi to pripomína ten istý hrubý silácky valec ako pri schvaľovaní zrušenia špeciálnej prokuratúry, znižovaní trestov za korupciu či amnestovaní vlastných trestne stíhaných kolegov. Teraz máte problém s nezávislou kultúrou, tak sa ich pokúsite týmto zákonom politicky podmaniť. Kto dostane dotáciu? Ten, kto si to podľa aktuálneho ministra kultúry zaslúži. Tak to je. A žiaden iný rozumný dôvod neexistuje, prečo budú mať rozhodujúcu väčšinu v rade fondu predĺžené ruky ministra, alebo dnes ministerky kultúry. Vážení predkladatelia, ak si myslíte, že si takto získate uznanie a rešpekt umelcov, tvorcov a celej umeleckej obce, tak sa domnievam, že sa hlboko mýlite.