P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-03-10):
M. Murgaš, poslanec: Dámy a páni, zdravotníctvo patrí z hľadiska riadenia medzi najkomplikovanejšie systémy. Rozhodnutia prijaté pri tvorbe a realizácii zdravotníckej politiky majú plošný charakter a často majú dopad nielen na zdravie, ale aj na samotnú existenciálnu stránku obyvateľov. Preto považujem za nevyhnutné, aby tvorba uskutočňovania zdravotníckej politiky nebola prvoplánovo straníckopolitickým, ale odborným problémom. Nepovažujem za správne, ak sa tento proces zverí do rúk úzkej straníckej reprezentácie bez širšieho zapojenia odborníkov bez ohľadu na ich politickú orientáciu. Považujem za nekorektné, ak sa pri takom zložitom procese, ako je reforma zdravotníctva, mechanicky preberajú a implementujú prvky systémov fungujúcich v parametricky iných prostrediach, v kultúrnych a historicky daných podmienkach. Považujem za nezodpovedné, ak totálne zmeny zdravotníctva usmerňujú čerství absolventi vysokých škôl a učebnicoví manažéri, ktorí nemajú žiadne skúsenosti z riadenia a poskytovania zdravotníckych služieb. A napokon považujem za nebezpečné, ak meritórne rozhodnutia v zdravotníckej politike stanovujú v úvodzovkách odborníci, ktorí sa vyznajú vo všetkom - v medicíne, v podnikaní, v ekonómii, práve, politológii a tak ďalej. Sú to ľudia, ktorí s ľahkosťou vlastnou len im kĺžu na povrchu javov bez schopnosti preniknúť do ich vnútorných súvislostí. Na základe povrchného hodnotenia vo svojej neomylnosti vyslovujú a presadzujú jedine správne súdy nezodpovedajúce objektívnej skutočnosti. Žiaľ, mnohé indície nasvedčujú tomu, že v rezorte zdravotníctva vyššie uvedené procesy prebiehajú a sú presadzované vyššie charakterizovanými osobami. Predložená správa tieto indície nevyvracia. Správa vlády Slovenskej republiky obsahuje celý rad ekonomických nezmyslov. V časti druhej sa napríklad hovorí, citujem: „Kľúčovým predpokladom vyššej utilizácie vzácnych zdrojov je zvýšiť akcieschopnosť ponukovej strany zdravotníckeho systému. Rezort zdravotníctva je v tomto ohľade na reformu dokonale pripravený, lebo existuje prebytok ponuky, z čoho vyplýva, že je vysoký priestor na zvyšovanie ako alokatívnej efektívnosti, tak aj technickej efektívnosti.“ Koniec citátu. Toto tvrdenie vo mne vyvoláva minimálne dve pochybnosti. Po prvé, čo oprávňuje predkladateľa konštatovať, že v slovenskom zdravotníctve existuje prebytok ponuky, a ak tak akých služieb? Po druhé. V ekonomickej teórii a v zdravotníckej praxi zatiaľ nebolo preukázané, že existuje lineárna závislosť medzi prebytkom ponuky a technickou efektívnosťou. Dostupné výskumy skôr potvrdzujú, že elasticita technickej efektívnosti poskytovateľov zdravotníckych služieb je vo vzťahu k prebytku ponuky temer nulová. Autori správy hovoria o fatálnych dôsledkoch pevnej siete a tvrdia, že neexistuje ekonomický bankrot. Na základe čoho prijali toto konštatovanie? Nevedia azda o tom, koľko poskytovateľov zdravotníckych služieb už skončilo svoju činnosť? Slabá znalosť ekonomickej teórie zdravotníckych služieb vedie spracovateľov správy k nekorektným záverom. Dogmatická predstava o tom, ako trh vyrieši všetky neduhy slovenského zdravotníctva, je v správe všade prítomná. Spracovatelia a predkladateľ sa tak prezentujú ako ekonómovia samoukovia alebo ako príručkoví ekonómovia. Keby sa naozaj seriózne venovali poznaniu vnútorných ekonomických súvislostí poskytovania zdravotníckych služieb, vedeli by veľmi dobre, že v zdravotníctve nemôže existovať dokonalá konkurencia a samotný trh nemôže zabezpečiť efektívnu spoločenskú alokáciu zdrojov v odvetví zdravotníctva bez vylúčenia časti obyvateľov zo spotreby zdravotníckych služieb. V správe sú definované príčiny vysokej miery korupcie vo vzťahu k centrálnemu stanovovaniu miezd a k marginálnym nákladom v bode dostania zdravotnej starostlivosti. Prvá súvsťažnosť je polopravda, pretože nie celá mzda zdravotníckych pracovníkov sa stanovuje centrálne, druhá súvsťažnosť je ekonomický blud. Ak by toto malo platiť, potom by najväčšia korupcia bola v zdravotníckych systémoch škandinávskych krajín, čo je, samozrejme, nezmysel. Keď autori nesprávne definujú príčiny korupcie, akú máme záruku, že ju budú odstraňovať správnym spôsobom a že pritom budú aj úspešní. Autori sa nekorektne odvolávajú na výsledky rôznych výskumov a prieskumov. Nekorektne preto, že čitateľ správy sa nikde v texte nedozvie, kto a kedy tieto výskumy vykonal. (Potlesk.) Preto si nemôže overiť správnosť či nesprávnosť ich výsledkov. Takáto prax nemôže vzbudzovať u čitateľov správy dôveru, skôr nedôveru. V správe sa vyskytujú obsahové spojenia, ktoré seriózni zdravotnícki manažéri nepoužívajú a ponechávajú ich diskutérom pri pive. Mohol by som v tejto súvislosti použiť viacero príkladov, možno jeden za všetky. Správa narába s pojmom filozofia elastickej siete a filozofia pevnej siete. Nuž, zaoberám sa ekonómiou zdravotníctva a manažmentom zdravotníctva už dlhé roky, ale s takýmto zmätočným termínom som sa ešte nestretol. Viem, že filozofia môže byť idealistická, že môže byť materialistická, ale že by mohla byť aj filozofia elastickej siete, to som doteraz naozaj netušil. (Potlesk.) Program vlády sľubuje občanom Slovenskej republiky, že vláda zabezpečí vyššiu ekonomickú efektívnosť liečby a spokojnosť pacientov uvoľnením ambulantnej siete zdravotníckych zariadení a presunom ťažiska z lôžkovej starostlivosti na ambulantnú, domácu ošetrovateľskú starostlivosť a jednodňovú chirurgiu. Toto považujem za správny cieľ. Sme však v roku 2004 a zatiaľ nič nenasvedčuje tomu, že by sa doteraz nepriaznivý pomer medzi nemocničnou a ambulantnou starostlivosťou začal meniť v prospech ambulantnej starostlivosti, o jednodňovej chirurgii nehovoriac. Autori sa akože inak aj tu v plnej miere spoliehajú na trh, keď konštatujú, citujem, „prebytok ponuky je garantom konkurencie“ a ďalej, citujem, „tento prebytok prinúti poskytovateľov presunúť veľkú časť zdravotnej starostlivosti do ambulantnej sféry“. Koniec citátu. Dámy a páni, to je tiež ekonomický blud. V žiadnej ekonomicky vyspelej krajine nedošlo k zmene štruktúry poskytovaných zdravotníckych služieb len pod vplyvom prebytku ponuky. Zmena v prospech ambulantných služieb bola vždy v prvom rade spôsobená zmenou systému financovania zdravotníckych služieb a tú, ako som sa v správe dočítal, ministerstvo nemieni urobiť. Mrzí ma, že pri podrobnom štúdiu predloženej správy som nedostal odpoveď na také kľúčové otázky, ako sa bude v praxi realizovať systém kontroly kvality? Teda, kto bude vykonávať kontrolu kvality poskytnutých zdravotníckych služieb? Ako ju bude vykonávať z hľadiska procesuálneho a časového? Ako bude sankcionovaná nekvalita a ďalšie a ďalšie otázky? Namiesto odpovede na tieto otázky som si prečítal len vágne prísľuby, ktoré by mali byť obsiahnuté v budúcom zákone o poskytovateľoch. A čo, ak ten zákon v parlamente neprejde? Potom ministerstvo na kvalitu rezignuje alebo konečne začne využívať systémy kontroly kvality dlhodobo aplikované v zahraničí? Dámy a páni, v predvolebnej kampani v roku 2002 hovoril vtedajší podnikateľ, súčasný minister, že má v paragrafovom znení pripravené zákony, ktoré zásadne zmenia slovenské zdravotníctvo. Zdá sa, že slovenský volič aj za toto dal politickej strane, ktorú pán minister reprezentuje, svoj hlas. Je marec 2004, ukázalo sa, že s tými zákonmi to nebola pravda. (Potlesk.) V ďalšom období uvidíme, či jeho tvrdenie o zásadnej zmene slovenského zdravotníctva nebolo myslené ako zmena k horšiemu. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)