Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2014-01-31):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca, za slovo. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, možno nadväzujúc na kolegu Kuffu, by som chcel požiadať členov poslaneckého klubu strany SMER, aby teda s kolegom Martvoňom potom pohovorili o tom pokání, lebo asi od nás by to celkom neakceptoval, za niektoré veci, ktoré sa tu naozaj v príprave týchto zákonov udiali. Ale poďme k samotnej podstate veci. Pani podpredsedníčka Laššáková (obzretie sa rečníka), ešte stále, ešte stále tu je, ja vám tiež chcem poďakovať za ten váš vstup, ktorý ste mali po tom, čo hovorila pani poslankyňa Žitňanská. Chcem len povedať, že bolo by ale veľmi dobré, keby sa ten sľub aj naozaj naplnil, lebo pokus o to v podstate urobiť to spojením rozpravy o niektorých bodoch už padol na začiatku tejto schôdze, kde práve bolo povedané, že viaceré tie zákony riešia to isté a bolo by fajn rokovať o nich spolu. A tento návrh, musím povedať, že bol väčšinou odmietnutý, čo, samozrejme, ešte nezabráni tomu, aby sme o tých zákonoch medzi prvým a druhým čítaním naďalej rokovali. Len chcem povedať, že zatiaľ naozaj reálne, reálna ústretovosť preukázaná nebola, a dúfam, že sa to zmení, a dúfam, že naozaj väčšina ukáže to, že jej ide o verejný záujem. Ja nebudem opakovať to, čo aj pani Žitňanská, nemá to zmysel, ja ju možno skôr skúsim vecne doplniť, aby sme vedeli, o čom hovoríme, v čom sú naozaj tie prekryvy a čo by bolo treba riešiť. Tento zákon, ako spomenuli predchádzajúci kolegovia, primárne mal riešiť niečo iné a rieši niečo iné a je to naozaj ochrana spotrebiteľa pri predaji na diaľku. To znamená, že tento zákon priamo nesúvisí s finančnými službami, čo je dôvod, prečo predkladá pán minister koniec koncov, a napriek tomu sa do toho zákona dostali články ďalšie doplňujúce, ktoré už práve takéto veci riešia. A ja musím povedať, tak ako spomenula kolegyňa Žitňanská, že vo všeobecnosti kvalita tých ustanovení je vyššia, ako je kvalita toho poslaneckého návrhu pána poslanca Martvoňa a tímu, je komplexnejší, je lepšie napísaný, nie je vnútorne rozporný, má však tiež určité svoje problémy, ktoré treba doriešiť. Takže myslím si, a k tomu sa vrátim na záver, že tento vládny návrh nie je zlý základ na to, aby sa prípadné riešenie našlo, ale tiež ho treba dopracovať. Dovoľte mi teda stručne urobiť prehľad, o čo tam ide. V článku II sa tiež novelizuje Občiansky zákonník, Občiansky zákonník novelizuje aj pán poslanec Martvoň a spol., Občiansky zákonník novelizujeme aj my v tom našom návrhu a v podstate tu sa rieši v bode 1 novely to, aby sa nemohlo vlastne do spotrebiteľskej zmluvy dať záloh alebo teda zabezpečenie záväzku v hodnote neprimerane vyššej, ako je výška záväzku. To znamená, že aby ste nemohli ručiť za povedzme tisíceurovú pôžičku svojím domom, aby to jednoducho nebolo zákonne platné. Je to zaujímavá právnická otázka, či ide o úplne ideálne ustanovenie, pretože sú situácie, keď spotrebiteľ má len nejaký typ aktíva a môže ručiť len, len ním, ale vo všeobecnosti si myslím, že to nie je zlý nápad. Chcem však upozorniť, že je to v podstate v priamom vecnom, nie v tomto prípade právnom rozpore práve s tým návrhom, ktorý predložili kolegovia Martvoň a Brixi, aby jednoducho sa nemohli predávať, použiť tieto záväzky, ak sú za úvery menšie ako 2-tisíc eur, to znamená, ten ich návrh teda smeroval k tomu, aby sa za malé úvery nemohli predávať autá alebo domy. To však neriešilo situáciu, keď ten úver alebo taký ten zostatok, suma je vyššia povedzme o jedno euro. Z tohto pohľadu ten návrh, ktorý je v tomto návrhu zákona, je lepší, lebo on hovorí o neprimeranom rozdiele, to znamená, že on bude chrániť spotrebiteľa pri rôznych výškach úverov, a to znamená, že nebude dávať motiváciu podvodníkom, aby povedzme dostali človeka na úroveň 2001 eur a potom zrazu už mohli mu zobrať všetko. Tento návrh jednoducho hovorí o tom, že neprimeraný rozdiel je vždy zakázaný. Takže v tomto zmysle si myslím, že ten vládny návrh je v tom bode lepší, ako je návrh kolegov Martvoňa a spol. Pokiaľ ide o to, čo sme my navrhli, alebo navrhujeme, my, myslím si, že to dopĺňame, alebo to nie je v rozpore v tom, že my zasa hovoríme, že takéto typy vymáhania voči spotrebiteľom tak či tak sa musia diať až na základe rozhodnutia súdu, to znamená, že určitý typ vymáhania záväzku sa musí diať až na základe rozhodnutia súdu a tým pádom vôbec ten spotrebiteľ má šancu lepšie, lepšie ten samotný záväzok vyriešiť. Druhá vec, ktorú tento návrh obsahuje, je, v článku III hovorí o tom, že záväzkové vzťahy súvisiace so spotrebiteľskou zmluvou sa spravujú slovenským právnym poriadkom, ibaže právo, ktoré bolo inak rozhodné, poskytuje spotrebiteľovi lepšiu ochranu jeho práv. To je skôr také poistné ustanovenie, aby teda nemohli spotrebitelia podpisovať zmluvy podľa iných, iných jurisdikcií a tým by sa obchádzalo slovenské, slovenské právo. Pokiaľ, nie som právnik, ale pokiaľ som to konzultoval s právnikmi, aj bez tohto ustanovenia by mali byť spotrebitelia chránení proti zneužívaniu v jurisdikcii, ale reálna vymáhateľnosť toho môže byť niekedy problematická, takže ja vítam toto ustanovenie, ktoré, ktoré to explicitne ustanovuje. A myslím si, že, myslím si, že je to dobré ustanovenie. Teraz zatiaľ pán minister alebo jeho zákon bol predmetom skôr pochvaly alebo zdôraznenia toho, že ide vyšší stupeň kvality oproti návrhu kolegu Martvoňa a v podstate skôr komplementárny návrh s tým, čo predkladáme my. Teraz mi dovoľte byť aj trošku, nie, nemôžem povedať že kritický, lebo stále budem súhlasiť, ale upozorním na možné problémy, ktoré naozaj potrebujeme doriešiť. Je tam v článku, pardon, musím sa, musím (zhľadúvanie v podkladoch), aby som nepovedal nepravdu, v čl. VIII je zákon o ochrane spotrebiteľa, je § 5a, kde sa hovorí, že „neprípustné je zabezpečenie uspokojenia pohľadávky alebo splnenie záväzku zo spotrebiteľskej zmluvy dohodou o zrážkach zo mzdy..., ibaže táto dohoda bola uzavretá vo forme osobitnej listiny, spotrebiteľ bol poučený o dôsledkoch jej uzavretia a mal možnosť ju odmietnuť, alebo zmenkou alebo šekom“. Toto sa priamo, toto musím povedať úprimne, že kolegovia Martvoň, Brixi a ďalší vôbec neriešili, my s kolegyňou Žitňanskou to práve v našej novele sme riešili a riešime a riešime to inak a poďme o tom chvíľu hovoriť. Tento, hovorme v prvom rade o zrážkach zo mzdy. Zrážky zo mzdy sú fenomén, ktorý, samozrejme, v slovenskom práve je upravený dlho, ale jeho zneužívanie v tejto oblasti je skôr nedávnejšia vec, alebo vec ostatných rokov a kde v podstate vzniká situácia, že spotrebiteľ podpíše dohodu o zrážkach zo mzdy a potom následne, keď ten, kto mu ten úver poskytol, alebo uzavrel s ním spotrebiteľskú zmluvu, sa rozhodne, že on porušil zmluvu, jednostranne sa rozhodne tento, táto povedzme nebanková spoločnosť, splátková spoločnosť, tak jednoducho dôjde za zamestnávateľom a povie, pozrite sa, tu na tomto papieri váš zamestnanec podpísal dohodu o zrážkach zo mzdy v prípade porušenia zmluvy alebo nedodržiavania podmienok, tuto môj právnik hovorí, že nedodržal podmienky, tuto vás týmto žiadam, aby ste strhávali 100 eur mesačne alebo 200 eur mesačne z jeho mzdy, inak vás zažalujem a vy nesiete právnu zodpovednosť za tieto záväzky, ak to vy ako zamestnávateľ nevykonáte. V tej chvíli je zamestnávateľ v situácii, že on na seba má buď prebrať všetky riziká súvisiace s tým, či je takáto zmluva platná, alebo neplatná, alebo ju môže začať vykonávať. Samozrejme, veľa zamestnávateľov ju začne vykonávať, prečo by mali na seba preberať takéto riziká, osobitne, najmä keď hovoríme o malých zamestnávateľoch, ktorí povedzme aj z hľadiska schopnosti získať si právne rady, získať, mať sofistikovaných právnikov, sú, samozrejme, obmedzení v tomto, tak zamestnávateľ začne plniť a zamestnanec, chudák, ktorý môže namietať to, že vôbec zmluvu napríklad neporušil v skutočnosti, alebo že zmluva je v skutočnosti neplatná už podľa dnešného práva, musí ísť on sám aktívne na súd, napadnúť túto zmluvu a až kým nedosiahne na súde rozhodnutie o tom, že je to neplatné a celé v rozpore s tým, čo hovorí slovenský právny poriadok, alebo aj tá zmluva, tak mu bude zamestnávateľ strhávať zo mzdy príslušné sumy. To znamená, dnešný stav je obrátenie bremena dôkazného v praxi, teoreticky nie, ale v praxi áno. Preto sme my navrhli s kolegyňou Žitňanskou, aby takýto inštitút mohol byť uplatnený, až keď súd uzná ten záväzok, uzná to porušenie zmluvy a až potom môže niekto prísť za zamestnávateľom a povedať, že tu chcem zo mzdy tohto človeka pravidelne 100, 200, 300 eur mesačne. Návrh pána ministra hovorí len o tom, že iba, že táto, že ďalej to môže pokračovať, stačí len, aby táto dohoda bola uzavretá vo forme osobitnej listiny, spotrebiteľ bol poučený a má možnosť ju odmietnuť. No úprimne povedané, priatelia, ak by toto postačovalo, tak nemusíme skoro nič meniť, lebo aj dnes spotrebiteľ vždy musí niečo podpísať a potom už sa voči nemu, by som povedal, deje peklo. Takže ak sme presvedčení o tom, že spotrebiteľské spory – a v iných bodoch to pán minister aj robí, alebo tým smerom ide – nemôžu bez súdneho rozhodnutia byť riešené tým, že vám niekto vezme váš majetok, alebo váš príjem, tak si myslím, že nestačí to, aby spotrebiteľ podpísal ďalší list papiera, ocitne sa stále v tej situácii, ktorú som opísal pred chvíľou. Pokiaľ ide o zmenku alebo šek, tam sa s pánom ministrom stotožňujeme, treba však len upozorniť, že aj dnešný zákon o spotrebiteľských úveroch zakazuje teda použitie zmenky alebo šeku v spotrebiteľskom úvere. Jediná tá diera dnešného systému je v tom, že mnohé reálne spotrebiteľské úvery nie sú v zákone klasifikované ako spotrebiteľské úvery, lebo je tam veľký zoznam výnimiek na úvod zákona o spotrebiteľských úveroch. Preto to, čo robí tu pán minister, je, že prenáša tento zákaz zo zákona o spotrebiteľských úveroch do zákona o ochrane spotrebiteľa, čo z môjho pohľadu vítam, len upozorňujem, že to až taká zásadná zmena nie je, ale je to zmena k lepšiemu a tam musím povedať, že som, som rád. Obsahuje, obsahuje táto, tento zákon aj ďalšie dobré ustanovenie, ktoré však, keby napríklad bola prijatá naša novela, by ani nebolo treba prijímať, a to je zákaz toho, že nemôžete poveriť niekoho tretieho k pôvodnej zmluve, aby vo vašom mene uznal záväzok, čo sa naozaj dneska niekedy stáva, že v podstate vy už pri podpísaní úveru alebo spotrebiteľskej zmluvy splnomocníte niekoho, aby vo vašom mene podpísal notársku zápisnicu na uznanie záväzku, čo v podstate znamená, že vás hneď môžu exekvovať. Pán minister rieši tento jeden konkrétny subpríklad tým, že ho zakazuje vôbec. My sme o tomto riešení tiež uvažovali, takže ja teraz nebudem predstierať, že je to zlé riešenie, ale nakoniec sme s kolegyňou Žitňanskou dospeli k tomu, že lepšie riešenie je povedať, že všetky takéto veci musí preskúmavať súd, pretože problém nie je len tá autorizácia na podpis notárskej zmluvy, ale keď ju náhodou za určitých okolností podpíšete a potom sa voči vám vymáha v rozpore so zákonom. Právnici, ktorí sa týmto zaoberajú; kolega Kadúc vidím, že má reč tela a pomerne výraznú v tejto chvíli; hovoria, že už dneska väčšina tých vecí, ktoré sa dejú, je v rozpore so zákonom. To znamená, že keď to dôjde na súd a súd sa zaoberá tými spormi, tak v mnohých prípadoch, by som povedal, tých najtvrdších zneužívateľov dá za pravdu spotrebiteľovi, len problém je v tom, že sa tam buď nikdy nedostane, alebo to trvá veľmi dlho a človek nemá ani majetok, ani príjem a je vo veľmi zlej situácii. Preto to, čo je dôležitejšie, a to, čo tu chýba, a to je to, čo navrhujeme my, je, aby určité typy úkonov naozaj nemohli byť vykonané voči spotrebiteľovi bez súhlasu súdu. To znamená, aby mu nemohol byť zobratý majetok alebo príjem. Z tohto pohľadu ja naozaj vnímam ten vzťah, pán minister, s vaším zákonom tak, že v niektorých oblastiach sa navzájom dopĺňa, nie je tam žiadny rozpor, v niektorých oblastiach vy navrhujete čiastkové riešenie, s ktorým ja nemám vecne žiadny problém, ale myslím si, že by nevyriešilo tú situáciu komplexne, a to riešenie, ktoré navrhujeme, je komplexnejšie, a potom sú veci, kde jednoducho navrhujete veci, ktoré sú podľa mňa dobré, nad rámec toho, čo sme my navrhli a ja ich môžem len podporiť a byť za ne. Z tohto hľadiska si ale naozaj myslím, že by bolo dobré urobiť to, čo tu teda už zaznelo zo všetkých strán, a to je medzi prvým a druhým čítaním sa stretnúť. Myslím si, že nie je potrebné pristupovať k skrátenému legislatívnemu konaniu, máme k dispozícii lepšie procesné riešenie. Procesné riešenie je jednoduché, v tomto zákone už sú otvorené všetky relevantné zákony v tej oblasti, ktorou sa zaoberáme, a ak nie, dá sa tam ten článok bez problému pridať. Zhodli sme sa na tom, že tento zákon nepredstavuje zlý základ, aj keď v niektorých veciach ho bude treba asi doplniť, preto ja osobne si myslím, že najčistejšie riešenie je tento zákon poslať do druhého čítania a ja zaňho budem aj hlasovať v prvom čítaní, hoci je to vládny návrh zákona, ale potom sa naozaj medzi prvým a druhým čítaním dohodnúť na jeho doplneniach a zmenách tak, aby naozaj fungoval a vytiahol z tých jednotlivých návrhov to, čo je najlepšie. Tento zákon napr. nerieši tú otázku maximálnej úrokovej sadzby, ktorú rieši kolega Zajac, ktorú riešime aj my, ktorú riešia aj kolegovia Martvoň a Brixi, aj keď musím povedať, že spôsobom, ktorý už tu raz pán Harabin skúsil a nefungoval vtedy dobre. Takže, ale vracajúc sa k podstate veci, tento zákon môže pokojne byť základom dobrého riešenia, nemá od toho ďaleko. Je to naozaj otázka veľkorysosti a ochoty vládnej strany. Ja za seba môžem povedať, že asi opozícia nemôže urobiť väčšie gesto ako to, keď povie, že základom riešenia môže byť vládny návrh a zaňho aj zahlasuje, myslím, že to už väčšiu ústretovosť nemôžeme preukázať. Teraz je naozaj tá loptička na strane vlády a poslancov SMER-u, či túto veľkorysosť budú opätovať a ja si myslím, že následne by potom bolo možné doriešiť aj otázku tých ostatných zákonov, napr. ich stiahnutím alebo nejakým ďalším krokom. Som veľmi rád, že tá diskusia dnes dopoludnia zatiaľ mala niekde možno síce emotívnejší, ale obsahovo vždy racionálny základ. Som veľmi zvedavý, pán minister, na váš záverečný prejav, lebo koniec koncov môžeme my tu navrhovať, sľubovať, ale vy ste predkladateľ, to znamená, máte určité práva a aj povinnosti, ktoré vám nikto nemôže, ani nechce zobrať. Takže som veľmi zvedavý na váš postoj a verím, že to naozaj v marci budeme môcť schváliť v podobe, ktorá skutočne pomôže slovenským spotrebiteľom, a najlepším meradlom toho bude to, ak v máji, júni, v júli, v auguste uvidíme, že sa tá situácia naozaj zásadne mení. Ďakujem pekne.