M. Fronc, poslanec: (2006-10-24):
A trochu iný pohľad. Viete, Slovensko v Európskej únii je menším štátom, a preto beriem, že je celkom oprávnený názor, že veľké krajiny dokážu účinnejšie presadzovať svoje záujmy ako menšie. A zdá sa teda, že šanca udržať si daňovú suverenitu a postaviť sa proti harmonizácii daní v Únii, proti veľkým krajinám, ktoré toto presadzujú, nie je príliš veľká. Lenže takýto prístup k veci je znakom malovernosti a nesamostatnosti a naopak, historická skúsenosť učí, že aj malí môžu uspieť, ak sú presvedčení o svojej pravde a dokážu múdro a vytrvalo za ňu bojovať. Je rozumnejšie nebyť maloverným, ale položiť si skôr otázku, či tento neľahký zápas má zmysel a či úspech, ktorý by sme takto dosiahli, je pre krajinu takým prínosom, že sa ho rozhodneme podstúpiť. A som presvedčený, že náš zápas zachovať si daňovú suverenitu stojí za to. Reformy v daňovej oblasti, ktoré sme v uplynulých rokoch zaviedli, posunuli Slovensko míľovými krokmi vpred. Investori majú záujem o krajinu, klesá nezamestnanosť, rastú mzdy, ľudia majú vďaka reformám dobrú motiváciu pracovať. Rovná daň, ku ktorej KDH významne prispelo, priniesla transparentný a jednoduchý daňový systém. Funguje len pár rokov, ale o jeho pozitívnom vplyve na našu ekonomiku určite nemožno pochybovať. Napokon svedčia o tom aj pozitívne reakcie ministerstva financií v predloženom návrhu o štátnom rozpočte, kde sa hovorí o dobrom stave ekonomiky, ako aj skutočnosť, že vládna garnitúra sa zatiaľ neodvážila zásadnejšie siahnuť na tento daňový systém, no pritom najsilnejšia vládna strana na likvidácii daňovej reformy postavila svoju takpovediac predvolebnú kampaň. Ale späť. Čo nám hrozí, ak si nezachováme suverenitu v daňových otázkach a ak dôjde v Európe k harmonizácii daňových systémov? Ako sa to dotkne peňaženiek našich ľudí? Je známe, že najväčší zástancovia harmonizácie daní v Európe sú Nemecko a Francúzsko. A sú to krajiny, ktoré majú daňové a odvodové systémy, ktoré vedú skôr k poklesu produktivity práce a voľnej súťaže. Jednoducho povedané, systémy, ktoré u nich platia, nenútia byť aktívnymi, pracovať a presadiť sa, práve naopak jednotlivcom často vytvárajú veľký priestor na to, aby žili na úkor iných. A rovnako je aj známe, že verejnosť v západných krajinách nie je nijako naklonená akýmkoľvek reformám. O tom, aké sú toho príčiny, nechcem špekulovať, ale je veľmi pravdepodobné, že svojich daňových systémov sa tieto krajiny nevzdajú a možno ich nanajvýš trochu poopravia. A preto myslím, že je dobré sa pozrieť napr., ako to vyzerá vo Francúzsku. Výplatná páska Francúza má okolo 30 kolónok, mám ju k dispozícii aj v slovenčine, môžete si ju pozrieť. A treba povedať, že viac ako 90 % Francúzov vlastne nevie, kam a aké peniaze zo svojej výplaty odvádza. Viete čo, hovorí sa, že ani vysokoškolské vzdelanie nestačí na to, aby Francúz si dokázal zrátať svoje odvody a dane. Tak spomeniem len trošku malý obraz o tom. Dane a odvody sa počítajú podľa typu zamestnaneckej zmluvy, podľa úrovne zamestnanca, napr. špeciálnou  kategóriou je káder, ktorý má vyššie odvody. A platia preňho špeciálne pravidlá. Inak sa počítajú vo verejnom sektore, inak v súkromnom sektore. Navyše sú špeciálne sektory, poľnohospodárstvo, stavebníctvo, ale dokonca aj špeciálne regióny vzhľadom na históriu, napr. Alsasko a Lotrinsko, kde platia úplne iné pravidlá. No mohlo by sa o tom veľa hovoriť. Potom súčasťou sú rôzne odpočty, rodina, počet detí a tak ďalej, preukázateľné náklady, ale aj rôzne prípočty. A uvediem niektoré z nich, príjmy z kapitálovej investície, úrokov, životnej poistky, z burzy. Len taký zaujímavý príklad uvediem. Ak Francúz vlastní nehnuteľnosť a výnosy z tejto nehnuteľnosti presahujú výšku mzdy, tak prestáva mať štatút zamestnanca a padá do štatútu spoločnosti a platí daň ako firma. Pri zdaňovaní sa počítajú tzv. diely, musím povedať, nie jednoducho. A na základe týchto vypočítaných dielov a matematického vzorca sa dostanete k hodnote, ktorá určí, do akého pásma padne Francúz pri zdanení. A viete, čo je francúzsky paradox? Zamestnávateľ príde za svojím zamestnancom a oznámi mu, že mu zvýši plat. Zamestnanec sa zamyslí. Po čase príde a poprosí svojho zamestnávateľa, aby mu plat nezvyšoval, pretože bude mať plat vyšší, ale vzhľadom na tento daňový systém príjem nižší. No bol to veľmi malý a krátky exkurz. Ak chcete bližšie o tomto systéme vedieť a počuť, som ochotný s vami diskutovať aj uviesť vám tú pásku, ale nechcem vám týmto zamotať hlavu. Mojím cieľom bolo, aby sme si na tomto príklade uvedomili, o čo vlastne chceme bojovať. Je to náš zatiaľ jednoduchý daňový systém. Snahy o harmonizáciu, ktoré zaznievajú práve z týchto veľkých krajín v Európe, by nás o túto výhodu mohli pripraviť a posunúť presne smerom k modelom, aké sú napr. vo Francúzsku alebo v iných veľkých krajinách. Preto má zmysel brániť daňovú suverenitu i prostredníctvom tejto deklarácie. Bránime totiž našich vlastných občanov, bojujeme za ďalšie znižovanie nezamestnanosti, zlepšenie podnikateľského prostredia, životnej úrovne. A je aj na vás, kolegovia z vládnej koalície, či sa postavíte na stranu záujmov občanov tejto krajiny. Ďakujem. (Potlesk.)