Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2013-11-27):
Ďakujem, pani podpredsedníčka. Vážení kolegovia, kolegyne, pán minister, mám len veľmi krátky pozmeňovák. To znamená, nepôjdem do, do ani okolností, ktoré sa týkajú zavedenia tejto známky, ani do ceny, koľko to bude stáť. Nie som odborníkom na tieto veci a rád to prenechám ľuďom, ktorí sa tým zaoberajú viac. Ale každopádne som človek, ktorý po tých diaľniciach jazdí, a chápal som doteraz, že, že pri tej pevnej známke bol nejaký zmysel toho, aby sa vydávala na, na kalendárny rok. Ale uniká mi tento zmysel v momente, keď sa zavádza známka digitálna. Pán štátny tajomník Stromček mi na ústavnoprávnom výbore povedal, že ak by sme to dali pohyblivo, to znamená, že od momentu, keď si človek tú známku kúpi, tak mu rok platí, tak by štát prišiel o prostriedky, pretože presne tie peniaze tých ľudí, ktorí platia si ročnou známkou dajme tomu iba za polroka jazdenia alebo štyri mesiace jazdenia a potom si musia na ďalší kalendárny rok kúpiť ďalšiu, tak tie by nám odtiaľ ušli. Ale podľa mňa ten princíp, že človek by mal dostávať, ak to je možné, v zásade to, čo si zaplatil, je vyššie. Je vyššie a pri stave slovenských ciest a tom, že koľko bolo umožnené všetkým garnitúram, aby, ako sa hovorí, slovenské diaľnice boli oblepené vatou, a tie peniaze proste unikli do, do vrecák kadekoho, tak ten občan sa na to doteraz naozaj pozeral a po tých cestách musí jazdiť a myslím si, že je iba fér, keď voči nemu sa spraví aspoň taký ústretový krok, že keď sa to dá spraviť, tak naozaj dostane to, čo si zaplatí. To znamená, keď si kúpi ročnú známku, tak dostane známku na rok. Preto dávam pozmeňujúci návrh poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Martina Poliačika k vlastnému návrhu zákona o diaľničnej známke a o zmene niektorých zákonov. Vládny návrh zákona o diaľničnej známke a o zmene niektorých zákonov sa mení takto: 1. V čl. I v § 2 ods. 2 druhá veta znie: „(1) Úhrada diaľničnej známky sa platí na 365 dní, na 30 dní alebo na 10 dní bez ohľadu na počet vykonaných jázd.“ 2. V čl. I v § 3 ods. 1 znie: „(1) Diaľničná známka s platnosťou 365 dní je platná 365 dní vrátane dňa určeného užívateľom vymedzených úsekov ciest.“ Myslím, že odôvodnenie ani nemusím čítať. To je jeden z malých, z mála zákonov, ktorý aj nie pre právnika hovorí presne to, čo v ňom má byť. To znamená, že keď si zaplatím 365-dňovú známku, tak mi 365 dní platí. Beriem ten argument, že môže tam na konci byť nejaká strata na, na strane štátu, ale podľa mňa nemôže byť až taká veľká, pretože v zásade ten objem tých áut, ktoré po tej diaľnici budú jazdiť, ostane rovnaký. To znamená, že tí ľudia, ktorí využívajú tú diaľnicu, tak..., síce budú priebežne prispievať, možno nie tak nárazovo do toho štátneho rozpočtu a tie ročné známky si kupovať, ale podľa mňa takí ľudia, ktorí teraz si rozmyslia, radšej 4 mesiace v roku s novým autom dajme tomu jazdia po starých cestách, bude chodiť po starej ceste do Trnavy, nie po novej, tak teraz si tú diaľničnú už kúpi, lebo tie 4 mesiace jednoducho už nebude musieť čakať. Takisto človek, ktorý dajme tomu v júli predá auto a v auguste si kúpi nové, tak už ani tú starú diaľničnú známku nemôže si preniesť na to nové auto, to znamená, že on v tom istom roku zaplatí dve rovnako rovnako drahé diaľničné známky na to, aby sa mohol na jednu voziť od januára do júla, a od júla do augusta sa bude voziť na ďalšej. Takže naozaj podľa mňa tam nie je čo riešiť. Jediné, čo možno pán minister by mi mohol povedať v reakcii, je, že aká veľká strata by teda bola na strane štátu, či sa to dá nejakým spôsobom vyčísliť. Ja dúfam, že po tom, čo som sa na to pýtal pána štátneho tajomníka na výbore, tak sa nad tým na ministerstve aspoň niekto zmyslel a v prípade, že tá strata nie je tak obrovská, tak masívna, že by to nabúralo, že by to nabúralo štátny rozpočet, tak si myslím, že by to bol veľmi sympatický, ústretový krok, ktorý by sme voči občanom tohto štátu mohli urobiť. Ďakujem veľmi pekne.