T. Galbavý, poslanec: (2009-06-18):
Zákon o slobodnom prístupe k informáciám zakotvuje právo na informácie a vyčleňuje okruh informácií, ku ktorým má mať verejnosť prístup. V niektorých prípadoch zákon priamo stanovuje, ktoré informácie musia byť zverejnené. V prípade rokovania parlamentu sú to napríklad návrhy zákonov. Dá sa povedať, že v prípade rokovania parlamentu, vrátane zvukových záznamov, konečných návrhov zákonov, celý priebeh rokovania, celý proces legislatívny je zachytený a verejnosť má rôzne možnosti, ako tieto informácie dostane, či už prostredníctvom médií, prostredníctvom internetu, prostredníctvom materiálov, ktoré Národná rada dáva k dispozícii verejnosti. A preto cieľom novely aj v tomto prípade je rozšíriť tento okruh povinne uverejňovaných informácií aj na samotný priebeh rokovania a rozhodovania vlády obdobne, ako je to v prípade rokovania a rozhodovania parlamentu a to tak, že by vláda povinne uverejňovala aj zvukový záznam zo svojho rokovania. Vážené kolegyne, kolegovia, prečo som predložil tento návrh? Predovšetkým si treba uvedomiť, že vláda nerozhoduje o maličkostiach, ľudovo povedané, nerozhoduje o fazuľkách. Ide o milióny, o miliardy získané z daní občanov a podnikateľskej sféry, o miliardy a milióny z eurofondov a iných zdrojov. Taktiež vláda pripravuje vo svojom legislatívnom programe zákony, predkladá do parlamentu. V každom prípade budete so mnou súhlasiť, že ide o zákony, ktoré niekedy veľmi výrazne zasahujú do života občanov, ich súkromia, bezpečnosti, ochrany i zdravia a sociálneho postavenia v spoločnosti, o návrhoch, ktoré sa týkajú práv a povinností občanov. Preto by malo byť v záujme verejnosti, aby bola čo najpodrobnejšie informovaná nielen o tom, o čom bude vláda rokovať a aký bol výsledok rokovania, ale aj o tom, akým spôsobom minister návrh odôvodnil, aké sú pohnútky jednotlivých členov vlády pri hlasovaní, o ich pripomienkach, prípadných obavách a podobne. Rozptýlili by sa tiež pochybnosti o transparentnosti niektorých rozhodnutí, či o ich zákonnosti. Tu narážam na medializovaný prípad občana, ktorý sa domáhal zvukového záznamu najmä preto, že mal odôvodnené podozrenie, že vláda rozhodla nie v súlade so zákonom, rozhodla v konkrétnom prípade nie v súlade so zákonom. Myslím si, že takýto stav neslúži ku cti ani vláde, ani k jej prospechu. Vážené kolegyne, kolegovia, z hľadiska Ústavy Slovenskej republiky nie je žiadny dôvod, prečo by rokovania vlády mali byť utajené. Ústava Slovenskej republiky nikde nestanovuje, že rokovania vlády sú neverejné. Teda túto otázku možno riešiť zákonom nižšej sily, napríklad zákonom o slobodnom prístupe k informáciám. Neobstojí tiež argument, že zákon o slobodnom prístupe k informáciám umožňuje nezverejňovať informácie, ktoré sa týkajú osobných údajov osôb. Vláda predsa nie je súborom súkromníkov. Vláda je ústavným orgánom, ktorý rozhoduje o verejných zdrojoch. Zvukový záznam z rokovania vlády je teda záznamom z rokovania štátneho orgánu, a to, čo tam odznie, sú vyjadrenia ústavných činiteľov. Ak by bolo dôvodom k neuverejňovaniu záznamov z rokovania vlády to, že ide o výroky fyzických osôb , tak v takom prípade by bolo nevyhnutné ustanoviť aj neverejnosť rokovania Národnej rady Slovenskej republiky a nezverejňovať záznam z rokovania parlamentu. No a predsa sa tak nestalo a nestane, to by bola veľmi špatná a zlá cesta. Zhodou okolností preto, že v tomto prípade je verejnosť z rokovania priamo zakotvená v Ústave Slovenskej republiky. Podobne neobstojí odvolávanie sa na zákon o činnosti vlády, ktorý parlament prijal v roku 2007 a ktorý stanovuje, že rokovania vlády sú neverejné. To predsa taktiež nebráni zverejňovaniu zvukových záznamov z rokovania vlády. A pojem neverejný ešte neznamená, že je to materiál, ktorý spadá do kategórie dôverné alebo tajné. My predsa nechceme, aby rokovania vlády boli verejné, pretože to by mohlo znamenať, že počas rokovania vlády by sa po budove úradu pohybovali desiatky ľudí. Skrátka, technicky to ani nie je možné a zákonom nemám záujem presadiť takúto ambíciu. Čo však považujeme za nevyhnutné a prospešné, je, aby bol verejne dostupný zvukový záznam z rokovania vlády napríklad prostredníctvom internetu rovnako, ako je to v prípade parlamentu. Tu si na webovej stránke každý môže vypočuť napríklad aj to, ako dnes o probléme budeme diskutovať. Tu, čo skutočne môže a musí podliehať utajeniu, sú dôvody, ktoré pozná aj zákon o slobodnom prístupe k informáciám, teda materiály, ktoré už teraz majú označenie dôverné. Vážené kolegyne, kolegovia, ja si uvedomujem, že môj návrh ide nad rámec stavu, aký je bežný v Európe. Lenže pýtam sa: Sme my v situácii, v akej sú napríklad Veľká Británia, Francúzsko, Švédsko alebo Fínsko, teda krajiny, kde sa demokracia buduje desiatky rokov, či priam storočí, kde je teda aj iná a dovolím si povedať, vyspelejšia politická kultúra? No, nanešťastie nie sme. Ctené kolegyne, kolegovia, na záver snáď len jedna veta. Zopakujem, že mojou ambíciou je novelizovať zákon o slobodnom prístupe k informáciám. Dosiahnuť cieľ, aby okruh informácií pre občanov sa rozšíril aj o možnosť získať z internetu zvukové záznamy zo zasadnutia vlády. Nie je na tom nič zlé, keď chceme byť informovaní alebo máme záujem poskytnúť čo najviac informácií o činnosti vlády. Skôr to vnímam pozitívne, bude to slúžiť ku cti tejto výkonnej zložky. Vopred vám ďakujem za podporu.