Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-03-21):
Ešte stále je tu dosť ľudí, hajajáj. Pán minister, teraz by som ťa, vás prosil, že jeden návrh dávam, keby ste ho počúvali, prepáč mi, priateľ Julo, ja ti to budúci krát vrátim, keď ty budeš rečniť. V ’91 vo Federálnom zhromaždení bola predložená správa o ľudských právach v ČSFR. Predkladal to podpredseda vtedajšej vlády, náhodou som to bol ja, potom generálny prokurátor – to bol terajší prezident Gašparovič – a minister vnútra Langoš, čiže bolo to v slovenských rukách. Deň sa o tom vo Federálnom zhromaždení diskutovalo a veľmi, by som povedal, že múdre úlohy, závery, uznesenia sa dali a malo sa to každoročne opakovať a bolo to veľmi dobré. Žiaľbohu, išlo to do stratena, ale ja si myslím, že aj dnes na Slovensku by sme mali v tomto smere niečo robiť také globálne. Dnes budeme mať správu, onedlho hneď za tým slovenského ombudsmana o ľudských právach, najmä vo vzťahu jednotlivcov k verejnej správe. Onedlho tu bude správa o rodovej rovnosti, ktorou sme zaviazaní každoročne o nej hovoriť. Všetci čakáme na správu o Rómoch, ktorá by tiež mala byť, prípadne o ďalších menšinách, neprišla ešte. Ja si myslím, že zobrať deklaráciu OSN o ľudských právach a preprať trochu všetky individuálne a kolektívne práva by nezaškodilo a by to bolo dobre, keby sme tomu pár hodín venovali. Máme tu veľa nevládnych organizácií, medzinárodných organizácií, všetko o ľudských právach, ale nejaká jednotiaca správa, jednotiaci ťah, ktorý by zmapoval, ako je to u nás, by nebol zlý. Nedávam na to uznesenie, aj tak by neprešlo, ale je to ako domáca úloha, či by sa v budúcnosti o tomto nedalo viac hovoriť. Budeme tu mať o chvíľu pani ombudsmanku, veľa vo svojej správe hovorí o tom, ako nemá peniaze, v podstate asi je to pravda, no ale ministerstvo zahraničia minulý rok dalo 450-tisíc eur na tému o ľudských právach, ale boli to témy ako LGTBI, feministické hnutie a ďalšie veci, treba ich tolerovať, treba ich aj nejakým spôsobom brať v úvahu aj snáď podporiť ich prácu, ale zas na druhej strane, mne sa zdá, že 450-tisíc eur dať na tieto témy, je trocha mnoho, a keby sa k tomu niečo prihodilo ombudsmanke, bolo by dobre. Čo sa týka zahraničnej politiky, sme malý štát vo svete, čiže nemôžeme veľmi vyskakovať, ale niektoré svetové a európske zlyhania by som chcel komentovať, ktoré sa v správe nie veľmi prejavili. Niekto tu spomenul 10 rokov invázie, od Iraku, neviem to začleniť do filozofických, metodologických, politologických a neviem akých prúdov, o ktorých vždy hovorí pán Blaha, ale bol som vtedy v Ríme a sledoval som veľmi postoje, ktoré vtedy prebiehali. Bolo úplne jasné, že minister zahraničia Cheney nehovorí pravdu, proste toľko rozporov bolo v tom, toľko všelijakých kritík, ktoré existovali. Veľmi fundovane som sledoval vatikánske stanoviská, pápeža, Sodana – predsedu vlády, proti vojne, zásadne proti vojne. Potom tam prišiel Michael Novak, slovenský rodák a oháňal sa sv. Augustínom od nutnosti obrannej vojny atď. Tieto postoje vyústili do dnešnej situácie, keď naozaj je tam omnoho horšia situácia, ako bola predtým, skôr by som povedal, katastrofa, nikto nevie teraz ako ďalej. Teraz hovoríme o tom, že dve z tých troch hlavných dôvodov USA, ktorí išli do tej unilatelárnej akcie, keď do toho bolo vtiahnuté aj NATO, sú zlé. Ja si myslím, že všetky vtedy boli zlé. Pamätám si na tú pesničku Madony, keď spievala o irackej invázii a na pozadí boli všetky zástavy, ktoré sa na tom zúčastnili, našťastie slovenská sa vždy len tak mihla tam, nebolo ju celkom vidieť, ale mnohé bolo veľmi dobre vidieť a tá pesnička ešte stále beží. Obávam sa troška, že podobná situácia nastáva aj s Afganistanom, špičkoví diplomati, najmä ruskí, mnohokrát povedali, aj americkí, že tam sa nedá vyhrať, že USA dopadne tak ako Rusi voľakedy, Kábul nie je Afganistan, majú tam hory, bojovníkov, ktorí bojujú už 30 rokov a sú profíci a tak ďalej. Do toho nechcem zasahovať, Slovensko je malá krajina a ja v podstate oceňujem to, že nesieme bremeno a zodpovednosť aj za tamojší stav, ale však nesmieme hovoriť, že to je mierová misia, to je tvrdá vojnová misia. Taliani spravili chybu svojho času, už to nerobia, oni majú najviac, asi 15-tisíc vojakov v mierových misiách na svete a stále hovorili, že Irak, to je mierová misia, mierová, vôbec im nedali nejaké ťažšie zbrane na podporu atď. Skončilo to tak, že v roku dvetisíc tuším štyri devätnásti z Nasírie boli tvrdo zabití, a to, keď ich doniesli domov v rakvách, tak až potom si uvedomili, že ide o misiu vojnovú, aj to vláda potom tak hovorila. O Arabskej jari sa tu veľa hovorilo, nechcem sa už k tomu vracať. Tie vlády, ktoré boli aké-také, nenahradila demokracia, ale militantné islamské štáty, už tu o tom bolo dosť. Vážení, mám tu ešte všelijaké poznámky, ešte by sa dalo rozprávať o Turecku, o zaujímavej téme obavy írskeho a troška aj slovenského ľudu, je to nový, by som povedal, zákon Európskej únie, ktorý sa aj nás týka a išiel tak trocha dostratena v médiách, o Európe, o prezentáciách Slovákov v zahraničí atď., o slovenských krajanoch, ale to prenecháme aj iným. Ďakujem, že ste ma vypočuli.