J. Kovarčík, poslanec: (2002-12-11):
Zdá sa, že celý proces prenosu kompetencií na samosprávne kraje bez adekvátneho prenosu finančných prostriedkov je zo strany vlády dobre premyslený až do takej miery, že konečným efektom bude z núdze cnosť, zrejme podľa nasledovného scenára. Vláda chce zjavne finančne poddimenzovanú decentralizačnú dotáciu, bude intenzívne dusiť regióny a ich predstaviteľov sťaby nechcené deti, ušetrené prostriedky bude deliť podľa politických zásluh a po skončení prvého funkčného obdobia samospráv bude kričať, že ich predstavitelia a zastupiteľstvá nezvládli proces decentralizácie a že sú teda neschopní. A teraz už budem veľmi konkrétny. Vláda vo svojom programovom vyhlásení týkajúcom sa reformy verejnej správy deklaruje, že jej principiálnou snahou bude realizovať efektívny, nie drahý štát. Aká je realita? Môže byť efektný štát, ktorý buduje duálny systém na krajskej úrovni? Prečo nerešpektujeme skúsenosti okolitých krajín, napr. Českej republiky, kde hajtman riadi aj úradníkov krajského úradu. Vo výbore pre obranu a bezpečnosť som ponúkol pánovi ministrovi Palkovi, aby sa vzdal budov, ktoré dneska obhospodaruje štátna správa, že tým si zníži náklady. Tuná navrhujem, aby sa vzdal aj vedenia týchto krajských úradov. A nech to dá predsedom vyšších územných celkov a tí si budú riadiť vlastne tú štátnu aparatúru, ktorá vlastne tam ešte dneska veľmi hojná a vo veľmi veľkom počte je. Ak hľadáme teda rezervy, tak už tu máme nie bezvýznamný objem ušetrených zdrojov. Otázka však znie, či koalícia bude mať politickú vôľu odkryť túto obrovskú rezervu. V politickom programovom vyhlásení znie veta: „V záujme dokončenia reformy verejnej správy bude vláda pokračovať v procese decentralizačnej štátnej správy. Cieľom je vytvoriť také právne prostredie na rozvoj územnej samosprávy, ktoré zverenými kompetenciami a verejnými financiami dokáže utvárať podmienky pre harmonický rozvoj regiónov.“ A realita? Mizerné právne prostredie, v ktorom si príliš často predseda samosprávneho kraja musí „hádzať mincou“, ktorý z viacerých konverzných zákonov má porušiť. Veď zoberte si len dnes schvaľovaný navrhovaný zákon o štátnom rozpočte. Zo zákona vyplýva, že samosprávny kraj je povinný zverejniť parametre vyrovnaného rozpočtu 14 dní pred zasadnutím zastupiteľstva prerokúvajúceho tento najzávažnejší dokument samosprávy. Dnes máme 11. decembra, schôdza Národnej rady sa skončí a teraz mi povedzte, ako samosprávny kraj splní túto povinnosť, keď zákon mu zároveň ukladá schváliť rozpočet do konca decembra. Po tretie. Programové vyhlásenie vlády hovorí: „Vláda rešpektuje, že samosprávne kraje majú právo na vlastné finančné zdroje, ktorými disponujú na základe právomocí a zodpovednosti.“ Už v programovom vyhlásení minulej vlády bolo, že od 1. 1. 2004 sa spustí reforma rozpočtovej sústavy. Je tu záver roka 2002 a spýtajte sa predsedov VÚC-iek, či vedia, aká reforma to bude. Nikto s nimi na túto tému nediskutuje. Je pritom paradoxné, že tá istá vláda, ktorá tak neochvejne blokuje prvky regionálnej samosprávnosti, veľmi ochotne podporuje proces privatizácie štátneho majetku používajúc zaklínadlo, že štát je zlý vlastník. Kde je tu logika? Takto by som mohol pokračovať ďalej s tým, že môj diskusný vstup by trval príliš dlho. Neodpustím si však ako poslanec Národnej rady za nitriansky región, aby som sa nedotkol ešte konkrétnejších problémov, ktoré so schvaľovaním predloženej verzie o rozpočte Slovenskej republiky na rok 2003 súvisia. Je obecne známe, a vyplynulo to už aj z môjho vstupu, že základným stavebným kameňom samosprávneho kraja položeným aj v zákone č. 302/2001 Z. z. o samosprávnych krajoch je „starať sa o všestranný rozvoj svojho územia a potreby svojich obyvateľov“. Je teda zrejme, že samosprávne kraje by ako jeden z dominantných pilierov svojej rozpočtovej politiky mali mať zdroje na regionálny rozvoj. Aká je skutočnosť? Až do konca novembra sa o tejto položke súdne mlčalo a dnes je v rozpočte návrh smiešnej čiastky na túto najvýznamnejšiu činnosť samosprávneho kraja. Ako potom majú samosprávne kraje plniť túto zo zákona im uloženú úlohu? Pozrime sa do rozpočtu Nitrianskeho samosprávneho kraja a zistíme, že po prvé na rozvoj ekoturizmu, agroturistiky a vôbec vidieckeho cestovného ruchu pôvodne nebola vyčlenená ani koruna. Ako sa má potom čo i len propagovať táto významná zložka rozvoja kraja, keď jeho predstavitelia nemajú ani len na slušné propagačné bulletiny? Ako majú rozvíjať turistický priemysel? Je hanbou, že musia sponzorsky  zháňať peniaze a obracať sa pritom na rovnako chudobné obce regiónu. Po druhé. Poďme ďalej a konfrontujme si zámer programového vyhlásenia vlády deklarovaný ako „podporu dopravnej infraštruktúry menej rozvinutých regiónov Slovenskej republiky“. Aká je  realita v rozpočte Nitrianskeho samosprávneho kraja? Nielenže nie sú na tento účel určené adekvátne finančné zdroje, ale už dnes prechádzajú zimomriavky po chrbte každého rozumne zmýšľajúceho človeka, keď počuje o tom, že sa idú aj rušiť už pred 120 rokmi vybudované infraštruktúrne jednotky, predovšetkým v osobnej železničnej doprave a nezamestnanosťou najmä v postihnutých regiónoch. V našom kraji je to napr. zamýšľaná likvidácia osobnej železničnej dopravy na trase Nitra – Lužianky – Zlaté Moravce – Kozárovce. Už dnes je jasné, že z technických dôvodov neexistencie mostov cez vodné toky nie je možné autobusovou dopravou nahradiť viaceré tieto železničné komunikačné spojenia. To je veľmi vážny fakt, krásny to príklad vyrovnania regionálnych rozdielov podľa receptu súčasnej vlády. Znovu ideme teda šetriť na tých najchudobnejších v čase, keď nezodpovedný manažment Železníc „kope v Bratislave čierne diery“ spôsobom, ktorý sa nepozdáva ani súčasnému pánovi ministrovi dopravy. Mohol by som veľmi konkrétne hovoriť o nákupe nových automobilov najdrahšej triedy. Nestačili by náhodou takto premárnené prostriedky na sanovanie údajných strát Železníc Slovenskej republiky aj na niekoľko rokov? Dotknem sa nakoniec otázky kofinančného potenciálu regiónov. Ak analyzujeme rozpočty samosprávnych krajov zospodu či z vrchu, nenájdeme v nich ani zárodky kofinančných zdrojov. Pritom vláda proklamuje, že v spolupráci s predstaviteľmi územnej samosprávy vytvorí aj transparentný inštitucionálny a finančný návrh na kofinancovanie regionálneho rozvoja z prostriedkov štátneho rozpočtu a fondov Európskej únie, ktorého súčasťou bude aj kontrolný monitorovací mechanizmus efektívneho využívania nástrojov podpory regionálneho rozvoja. V rozpore s touto proklamáciou sú informácie verejne ventilované členmi vlády o tom, že implementácia programov bude centralizovaná na úrovni vlády. Ak tomu tak bude, budem prekvapený, ak sa predsedovia samosprávnych krajov neobrátia na európske inštitúcie miestnych a regionálnych samospráv v Štrasburgu a v Bruseli a nepožiadajú ich o pomoc v prospech naplnenia ich zákonných práv. Vzhľadom na uvedené nemôžem návrh rozpočtu Slovenskej republiky na rok 2003, ktorý predkladá predseda vlády  Mikuláš Dzurinda, podporiť. Ďakujem za pozornosť.