Ľ. Petrák, poslanec: (2008-02-01):
Vážené dámy, vážení páni, rozprávame už druhý deň či tretí deň o privatizácii Slovenského plynárenského podniku, ktorý bol a je jedným z najvýznamnejších, ak nie vôbec najvýznamnejší podnik v Slovenskej republike. Ja by som sa pozastavil pri tom, aké boli motívy privatizácie tohto podniku a vôbec kto od tej privatizácie čo očakával. Očakávania SPP nie je jednoduché zdokumentovať, lebo predstavitelia SPP boli vymenovaní vládou, to znamená, de facto mohli hovoriť len to, čo hovorila vláda. Ale ja som si vybral názor jedného z predstaviteľov SPP, ktorý bol publikovaný v podnikovom časopise Slovgast č. 5, 6 z roku 2002, kde sa hovorí, predstavitelia SPP, že základnými ich cieľmi privatizácie sú najmä „zabezpečenie posilnenia ekonomického rozvoja, rozšírenie exportných možností, diverzifikácia zdrojov, formovanie konkurenčného prostredia“. Ja sa vás pýtam – a k čomu došlo? Toto boli predstavy predstaviteľov Slovenského plynárenského podniku v roku 2002, z ktorých nebol naplnený ani jeden. Postavím otázku možno trošku inak. Prečo chcela vláda Mikuláša Dzurindu za každú cenu predať Slovenský plynárenský podnik? Citujem z vystúpenia Ivana Mikloša z 9. marca 2002, ktoré odznelo v Slovenskom rozhlase: „Najdôležitejší dôvod, prečo SPP chceme predať, vôbec nesúvisí so stavom verejných financií, ale súvisí s tým, že tento podnik potrebuje silného investora, ktorý ho zapojí do týchto medzinárodných štruktúr a zabezpečí do budúcna, aby veľa plynu tieklo cez Slovenskú republiku.“ Ak žiadne ekonomické záujmy Slovenskej republiky, a ja sa spýtam, ako bol zabezpečený, aj zmluvne zabezpečený hlavný dôvod, prečo vláda chcela podľa slov pána poslanca Mikloša privatizovať Slovenský plynárenský podnik? Ja si pomôžem tabuľkou a porovnám len štyri čísla. Zvýšenie objemu tranzitu plynu, rok 1999 88,3 mld. metrov kubických, rok 2006 73,8 mld. metrov kubických. Bol zabezpečený hlavný cieľ privatizácie zo strany vlády? Poďme na domáci predaj. Rok 1999 7 mld. metrov kubických, rok 2006 6,3 mld. metra kubického. No absolútne žiaden. Ak toto bol hlavný dôvod, prečo sa privatizovalo SPP, tak asi to malo byť aj nejako zmluvne ošetrené a podchytené. Ale vrátim sa k finančnej otázke. Ja si myslím, že po týchto číslach ako reakcia na vystúpenie pána Mikloša v rozhlase môžem úplne kľudne si dovoliť aj druhé tvrdenie. Dôvodom privatizácie bolo pre vládu Mikuláša Dzurindu možno hlboké presvedčenie, že trh vyrieši všetko, ale hovorím len „možno“ a hovorím, nech si dá na túto otázku odpoveď každý obyvateľ Slovenskej republiky sám. Určite nebudem polemizovať o tom, že nespornou prednosťou trhu je, že v konkurencii viacerých subjektov môže predávajúci dosiahnuť lepšiu tému, a o tomto hovoril aj pán Mikloš pred privatizáciou. 26. 10. 2001 povedal: „Absolútne nevyhnutným predpokladom pre privatizáciu SPP je skutočná konkurencia minimálne dvoch serióznych a finančne silných záujemcov až do konca súťaže.“ Áno, vážená opozícia, toto je ten jediný a rozhodujúci predpoklad hospodárskej súťaže, že je tam viacej záujemcov. Ak by ste mali, a tu hovorím o pánovi poslancovi Dzurindovi, ktorý tu nie je, a hovorím o pánovi poslancovi Miklošovi, ktorý tu v súčasnosti nie je, ak by ste vy dvaja mali chrbtovú kosť, tak by ste sa podľa týchto tvrdení aj riadili a privatizácia SPP s jedným záujemcom by sa nebola uskutočnila. Ak hovoríte, že to bolo nemožné, no ja poviem, ak argumentujete inými príkladmi z Českej republiky, ja si pomôžem tiež. Privatizácia ČEZ. Ak bol jeden záujemca a ponúkol cenu, ktorá bola, alebo ak bola ponúknutá cena, ktorá nezodpovedala predstavám vlády českej, no privatizácia sa neuskutočnila a dneska je ČEZ jeden z najvýznamnejších energetických podnikov v Európe. Aký problém s tým máte? Ak dovolíte, prejdem k privatizačnému poradcovi niekoľkými slovami. O odmene tu bolo povedané už toho veľa, ale skúsim to dať do trošku iného kontextu. Prečo nebol vybratý ten, kto ohraničil svoju odmenu 18 mil. amerických dolárov? Pán Mikloš povedal, „pretože každé ohraničenie nie je motivujúce pre poradcu“. Prosím vás a čo toto má znamenať? Zoberiem si kalkulačný vzorec a dám to do kontextu s týmto tvrdením. Podľa kalkulačného vzorca, ktorý ste použili pre odmenu privatizačnému poradcovi, zopakujem, aby to nebolo mylne interpretované, podľa ktorého bola vyplatená odmena privatizačnému poradcovi, by bola predajná cena, ktorá by bola nevýhodnejšia, alebo by bola odmena poradcovi, ktorá by bola nevýhodnejšia ako odmena druhého v poradí, 1,911 mil. amerických dolárov. A ja sa chcem spýtať, vy ste chceli podľa vlastných pravidiel, ktoré ste potom použili, privatizovať Slovenský plynárenský podnik za cenu nižšiu, ako je 1 911-tisíc amerických dolárov, teda 1 911 miliónov? Ako to nemyslíte vážne?! Vy ste chceli takto hlboko pod cenu predať Slovenský plynárenský podnik? A postavme otázku horného ohraničenia alebo kalkulačného vzorca pre výpočet ceny alebo odmeny privatizačného poradcu aj z inej strany. Vy považujete degresívnu maržu nad dvojmiliardovú cenu predaja za motivačnú? Ak by ste chceli motivovať, ak by bola skutočne vaším cieľom motivácia privatizačného poradcu, tak by tá marža bola progresívna až do konca a nebola by v závere degresívna. Páni, toto hovorí o jednom jedinom, že to, čo ste tu spomínali veľakrát, že metódou, že pracovnou metódou je lož, áno, pracovnou metódou je lož, ale je to vaša pracovná metóda, a nie pracovná metóda tejto vlády. (Potlesk.) Dámy a páni, poďme k cene predaja a už iba niekoľko poznámok. Bolo tu už spomínané, že základné imanie SPP predstavovalo pred privatizáciou 52,2 mld. Sk. Podnik plánoval dosiahnuť v roku 2002 výnosy 77,7 mld. korún a zisk pred zdanením 11,8 mld. korún. V ďalších rokoch sa predpokladal ďalší nárast zisku, hlavne v dôsledku zvýšenia tranzitu a rastu cien plynu, čo bolo povedané aj v privatizačných zámeroch, takže boli predpoklady pre dosiahnutie dobrých hospodárskych výsledkov aj v ďalších rokoch a boli vytvorené dobré predpoklady pre dobrú predajnú cenu. Ak máte takéto východiská, ja sa pýtam, na základe čoho ste stanovovali takú nízku predajnú cenu a na základe čoho ste boli ochotní pristúpiť na takú nízku predajnú cenu? Jedno z vašich tvrdení, ktoré odznelo v procese privatizácie, bolo aj to, že SPP potrebuje know-how a odporúčal to aj váš slávny privatizačný poradca. Citujem: „Investor z oblasti plynárenstva zvýši hodnotu aj zvyšnej časti SPP vo vlastníctve štátu prostredníctvom transferu know-how a manažérskych zručností.“ Ja podčiarknem formuláciu „manažérskych zručností“, lebo sa k nim vrátim. „Zákazníci SPP budú profitovať z kvalitnejších služieb, ktoré budú poskytované ako výsledok transferu know-how.“ Ale ja sa spýtam, kvôli akému know-how bolo potrebné privatizovať SPP? Inžinier Kazimír Kmeť, ktorý bol v tom období riaditeľom úseku pre techniku SPP, v roku 2002 tvrdil znovu z časopise Slovgast: „SPP má potenciálnu výhodu, dlhoročné skúsenosti s prepravou zemného plynu, vyspelé prepravné technológie, kompresorové stanice, tranzitné trasy. V SPP je dlhodobo dobrá technická a prevádzková úroveň riadenia.“ Páni, potreboval SPP know-how, keď toto tvrdili čelní predstavitelia tohto podniku, ktorí boli vymenovaní vládou Mikuláša Dzurindu? To snáď nemyslíte vážne?! Poďme ďalej. Čo si myslel o know-how a transfere a jeho podiele na cene pán exminister Nemcsics? Povedal, že „dôvod na nízku cenu za SPP bol, že strategický partner prinesie do firmy know-how“, citát pokračuje, „nikto nehovoril o tom, že za reštrukturalizačné know-how bude treba zaplatiť ešte raz a k tomu sa dostaneme znovu“. Tu dodám, že zaplatiť po privatizácii. Dámy a páni, ako o čom bola táto privatizácia? O akom prenose know-how do Slovenského plynárenského podniku? Ale tu pieseň nekončí a nadviažem na to. Čo bolo potrebné zmeniť privatizáciou, a to odznelo aj v tejto sále, zaznieva to opakovane z rôznych úst a dá sa s tým stotožniť, citujem: „To, čo je potrebné v našej firme zmeniť, je etika podnikania a myslím, že nielen v SPP, ale v celej spoločnosti.“ Toto boli slová jedného z predstaviteľov Slovenského plynárenského podniku. Chceli meniť etiku podnikania, lebo nebola dobrá. Poďme sa pozrieť na to, ako sa to udialo. V Správe o činnosti Slovenskej informačnej služby za rok 2003 sa píše, a budem citovať: „SIS upozornila na pokračujúce tunelovanie štátnych spoločností a rozpočtových organizácií ich manažmentom. Na nevýhodnú privatizáciu štátneho majetku či na tunelovanie spoločností v konkurznom konaní.“ Pokračuje správa ďalej: „SIS informovala napríklad o prípadoch tunelovania strategických energetických podnikov, v ktorých je majoritným vlastníkom štát.“ O čom hovorila správa SIS? Lebo mám dojem, že z tých krokov, ktoré následne urobila vláda, dodnes možno neviete, o čom hovorila. Ja vám osviežim troška pamäť. Nebolo to náhodou o konzultačných službách v hodnote 1,2 mld., ktoré si menšinový akcionár vďaka delegovaným manažérskym právomociam, alebo neboli to náhodou manažérske zručnosti, o ktorých hovoril privatizačný poradca, si vyplatil túto odmenu, ktorú si objednal u materských spoločností bez informovania a súhlasu dozornej rady. Ej, toto je nová etika podnikania! Hovorkyňa SPP Dana Kršáková vtedy povedala, že „konzultačné služby majú pripraviť podnik na úplnú liberalizáciu trhu v roku 2007“. A opätovne Robert Nemcsics, citát, ktorý som už použil: „Nikto nehovoril o tom, že za reštrukturalizačné know-how bude treba zaplatiť.“ Veď to malo byť procesom privatizácie. Tak sa vás pýtam, čo ste vlastne chceli procesom privatizácie získať? Zámery boli iné, cena bola minimálna a celé to bolo jeden, pravdepodobne, kolosálny podvod. Skúsme sa pozrieť na to inými očami, aby ste nepovedali, že ja ako koaličný poslanec, ktorý je v opozícii vám, mám na to trošku zlý pohľad. Slová Transparency International, pani Emília Sičáková-Beblavá: „Otvára to otázku, ako si štát chráni svoje záujmy. Považujem to za zlyhanie ochrany verejného záujmu, ak štát nemá dosť ošetrený svoj vplyv v privatizovaných podnikoch alebo ho dostatočne nepresadzuje.“ A tu, páni a dámy, ťažko povedať, že manželka vášho bývalého štátneho tajomníka by hovorila slová opozície alebo to, čo si myslí opozícia. (Potlesk a reakcia z pléna.) Pani poslankyňa, vy si tiež nepleťte dojmy s pojmami, ako to, že ste sa zúčastnili v roku 2002 nejakej debaty s veľvyslancami o privatizácii Slovenského plynárenského podniku, ešte neznamená, že viete, o čom sa tam hovorilo. (Smiech v sále.) Pán poslanec Štefanec, žiaľ, tu nie je, ale ja sa ho napriek tomu spýtam. Ako ste to mysleli s tvrdením vo vašom vystúpení, že dôvodom privatizácie je, aby sa ďalej nekradlo. A čo sa dialo v roku 2003, na čo upozorňovala Slovenská informačná služba? Vy mi chcete povedať svojím tvrdením, že v roku 2003 sa nekradlo? Tak si prečítajte správu Slovenskej informačnej služby a dobové zdroje. Národná rada Slovenskej republiky schválila 18. 6. 2004 uznesenia k zabezpečeniu hospodárskych záujmov Slovenskej republiky pri privatizácii podnikov s charakterom prirodzeného monopolu alebo majetkovej účasti štátu na podnikaní uvedených právnických osôb. V správe vlády o plnení opatrení na zabezpečenie uznesenia Národnej rady vláda uvádza, budem citovať: „Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky ako vykonávateľ akcionárskych práv dbá o presadenie hospodárskych záujmov Slovenskej republiky v jednotlivých podnikoch charakteru prirodzeného monopolu cez zástupcov štátu v orgánoch jednotlivých spoločností. Dozorná rada je tvorená majoritou štátnych zástupcov, čo by malo zaručovať, že v spoločnosti nebudú schválené žiadne rozhodnutia, ktoré by mali strategický charakter a ktoré by boli v rozpore s hospodárskymi záujmami Slovenskej republiky.“ Dámy a páni, malo by to zaručovať, ale pod vašou taktovkou to nezaručovalo. V tom je ten problém. Po týchto citátoch sa musím vrátiť k tomu, čo som povedal na začiatku tejto témy. Išlo o tunelovanie strategického podniku, v ktorom je majoritný vlastník štát, a musím dodať, za asistencie vlády, ktorá bola nečinná. A tu je jediná otázka, ktorú môžem v tejto chvíli vysloviť: Kde vy beriete tú drzosť sa postaviť pred tento poslanecký zbor a pred občanov Slovenskej republiky a moralizovať a obviňovať súčasnú vládu z nečinnosti pri rôznych iných veciach, keď promptne reaguje? Kde beriete tú drzosť? Ctené kolegyne, kolegovia, ešte jeden citát zo správy vlády Mikuláša Dzurinda o plnení opatrení na zabezpečenie uznesenia Národnej rady. Tentokrát k prijatiu opatrení v procese privatizácie zamedzujúcich opakovane skutočností opísaných v správe o plnení úloh SIS za rok 2003. „Správa SIS za rok 2003 neobsahuje žiadne konkrétne skutočnosti, ktoré by poukazovali na konkrétne porušenie právnych predpisov v doterajšom procese privatizácie.“ Vážená opozícia, ako a to je čo? To je zametenie problému pod koberec? Ako inak tento skutok nemôžem vôbec definovať. Ak hľadáte príklady arogancie vládnej moci, tak si spomeňte na toto vládne uznesenie, ako reagoval na uznesenie parlamentu Národnej rady Slovenskej republiky. Toto je arogancia vládnej moci, čo ste predviedli v roku 2004. Zaznievalo tu opakovane, desiatky krát, podľa komunikačnej príručky SDKÚ, veľa poznámok o dymovej clone. No ja vám musím povedať, že ak hľadáte dymovú clonu, tak hľadajte ju vo vašich vystúpeniach. Tou dymovou clonou je to, aby ste prekryli, mediálne prekryli tému SPP, ste ochotní zobrať si ako rukojemníkov prostredníctvom Lisabonskej zmluvy aj všetkých občanov Európskej únie. Na čo môžete byť skutočne hrdí. Pán Mikloš a pán Dzurinda, ktorí tu v tejto chvíli nie sú, a musím spomenúť ich mená, lebo to boli dvaja hlavní aktéri privatizácie SPP a to okolie, ten komparz menili podľa toho, či im vychádzal v ústrety, alebo nevychádzal v ústrety, takže preto je to adresované predovšetkým im. Budem, teda musím povedať, že je neseriózne, ak títo dvaja páni nechávajú svojich kolegov vytvárať ďalšiu dymovú clonu, pričom im zamlčujú obsah privatizačných zmlúv. Tým, že vytvárate konštrukcie, ktoré sú odtrhnuté od reality, vytvárate pravú dymovú clonu, a myslím si, že toto nie je korektné, to, že voči nám, to ma vôbec netrápi, ale toto nie je korektné voči samotným kolegom, ktorí sedia s vami v poslaneckých laviciach. Ale ako hovoria naši susedia, trošku juhozápadne a západne, „es kommt der Tag“ a dymová clona sa rozplynie. Nepodliehajte ilúzii, priatelia z opozície, že čím viac špiny naváľate na nás, tým vy budete čistejší. Nepodliehajte ani ilúzii, že naším obviňovaním z nekompetentnosti budete vy výnimoční a najmúdrejší. Som ochotný pristúpiť na túto tézu, ale za jediného predpokladu, že táto téza vo vašom prípade bude platiť, ak tam budete sami, a možno ani vtedy nie úplne. Ďakujem pekne. (Potlesk.)