F. Devínsky, poslanec: (2008-11-26):
To sa naozaj dobre počúva, aká však bude realita v roku 2009. Návrh rozpočtu pre školstvo, výskum a šport, ale nielen pre tieto oblasti spočíva na dvoch otáznych predpokladoch. Prvým je, že bol konštruovaný na základe odhadovaného rastu HDP 6,5 % a všetky čísla uvádzané v rozpočte vychádzajú z tohto predpokladu. Po korekcii uznesením vlády bol tento rast znížený na 4,6 %, čím však vznikol výpadok do 10 miliárd korún na strane príjmov. Ja budem hovoriť v slovenských korunách aj z dôvodov, ktoré uviedol pán poslanec Mikloš. V pondelok ste sa v koaličnej rade dohodli o riešení tohto výpadku formou prehĺbenia deficitu štátneho rozpočtu, ale aj tak mi nedá nepoložiť otázku na vládu, ktorú tu dnes zastupuje pani ministerka a, samozrejme, aj príslušných podpredsedov vlády, ministra financií a ministra školstva, že ak sa prijmú globálne úsporné opatrenia, akože sa prijmú, bude vzdelávanie a výskum ušetrené prípadným viazaním. Druhým takýmto otáznym predpokladom je, že v podstate celý nárast rozpočtu školstva sa spolieha na čerpanie európskych fondov. Pán minister financií aj pán minister školstva predkladajú štvrťročne správy o čerpaní europeňazí školskému výboru, teda dobre vedia, že celkové čerpanie v predchádzajúcom programovacom období nedosiahlo v školstve ani 46 % a na tom sa už fakticky nič nedá zmeniť v tejto chvíli a že čerpanie v novom programovacom období rokov 2007 až 2013 bolo v roku 2007 blízke nule, presne 0,08 % a v roku 2008 to nie je o nič lepšie. Teda spoliehať sa na to, že nárast zabezpečia eurofondy, je ako piť na kožu medveďa, ktorý spí tam kdesi v brlohu. Navyše spoliehať sa na eurofondy ako zdroje nárastu rozpočtu je neperspektívne aj z hľadiska strednodobého výhľadu. Pán poslanec Mikloš veľmi jasne ukázal príslušné čísla, ale ich opakovanie je kľúčom k pochopeniu toho, že tento návrh rozpočtu pre školstvo a výskum je stagnačný a v žiadnom prípade nemožno hovoriť o potrebnom rozvoji v školstve a výskume. Nárast, ktorý je reálny, a to je ten, ktorý pochádza zo štátnej dotácie, predstavuje pri vysokých školách 9,5 %, čo je práve dosť na zvýšenie platov, teda ide do spotreby a na vyrovnanie straty, ktorú minulý rok utrpel rozvoj vysokých škôl, keď sa mu 400 miliónov na rozvoj odobralo. V regionálnom školstve je to 9,1 %, čo ledva pokrýva zvýšenie platov a príslušných odvodov na celý rok. Teda okrem eurofondov prakticky žiadne navýšenie. Ja som už hovoril o čerpaní eurofondov. Nakoniec to vidieť aj z podielu výdavkov na HDP, kde regionálne školstvo predstavuje 1,76 %, to je presne to isté číslo ako minulý rok a vysoké školy majú 0,63 % bez výskumu, to je to isté, čo bolo vlani. Jedine výskum sa z rozpočtových zdrojov mierne zvýšil a dosiahol 0,57 %. Avšak v programovom vyhlásení vlády sa očakával na úrovni 0,8 % a treba ešte dodať, že podľa bodu 12 takzvaného balíčka opatrení, ktorý sa nazýva presun, ja to slovo zdôrazňujem, presun zdrojov základného výskumu do aplikovaného výskumu a na inovácie zrejme do kapitoly ministerstva hospodárstva sa očakáva, že 50 % zdrojov Agentúry pre podporu výskumu a vývoja, teda 600 miliónov korún odíde preč z rezortu školstva. Uvedené pomerné ukazovatele sú dokonca aj v prípade vysokých škôl, aj v prípade regionálneho školstva nižšie ako napríklad v roku 2006, keď boli vysoké školy opäť bez  výskumu  na úrovni 0,71 % a regionálne školstvo na úrovni 2,04 %. Je teda evidentné, že po odpočítaní europeňazí dochádza k stagnácii, ba dokonca k poklesu. Pomerne slušná suma vo výške 400 miliónov sa určila vysokým školám na rozvoj, ale mali by sme si uvedomiť, že v roku 2008 bolo 390 miliónov rozvojových prostriedkov vysokým školám odobratých, teraz sa vlastne vraciame späť na úroveň roku 2007. Avšak 700 miliónov na rozvojové projekty v regionálnom školstve krátených v roku 2007 bude krátených o ďalších 80 miliónov, čiže za dva roky rozvojové zdroje klesli z 829 miliónov na 50 miliónov a zrejme sa tam už nikdy nevrátia. Ak teda čítame v programovom vyhlásení vlády, že vláda považuje formovanie vedomostnej spoločnosti za svoju prioritu, dalo by sa predpokladať, že sa tieto sľuby odrazia najmä pri financovaní takej kľúčovej a rozhodujúcej kapitoly, ako je kapitola ministerstva školstva. Vláda nevyužila príležitosť na to, aby potvrdila tento svoj zámer ani v návrhu, ani pri schválení rozpočtu na rok 2007, ani v návrhu rozpočtu 2008 a ani teraz. Naše školstvo a veda napriek tisíckrát opakovaným Lisabonom, Bologniam a nadväzným stratégiám dostáva finančné prostriedky s nižším medziročným tempom rastu, než sú priemerné výdavky štátneho rozpočtu. Kým výdavky štátneho rozpočtu majú rásť v roku 2009 v priemere o 11,8 %, tak v kapitole školstva po odpočítaní eurofondov je  rast  nižší  ako  priemerný  celkový  rast výdavkov o 1,7 %, pričom pri vysokých školách je to menej ako 2,3 % a pri regionálnom školstve dokonca až o 2,7 %. No a šport dostáva len o 0,1 % viac ako vlani, lenže nie na svoj materiálno-technický rozvoj, ktorý klesá porovnateľne až o 68 miliónov korún. A ako sa tieto vstupy odrazili v štruktúre jednotlivých programov vidieť na prvý pohľad v tom, že najmenšie prírastky dostali položky na sociálnu podporu, rozvoj voľnočasových aktivít detí a mládeže, ako aj profesionálny rozvoj učiteľov. Výdavky vyšších územných celkov, miest a obcí na školstvo zostávajú prakticky na úrovni  roku 2008, zvýšenie činí len 0,6 %, z čoho je zrejmé, že tu nemožno očakávať žiaden optimizmus, keďže riešenie problémov školstva si vyžaduje razantnejšie navýšenie. Je teda legitímne sa opýtať, že kedy sa bude investovať do vzdelania a výskumu ak nie teraz, keď ekonomika ešte stále, ako to tu viackrát odznelo, poskytuje pomerne slušné zázemie. Okrem už spomínanej likvidácie rozvoja regionálneho školstva nemožno z ďalších rán školstvo opomenúť nedostatok prostriedkov na Infovek, zostal taký istý ako v roku 2008, ale hlavne neriešený fyzický stav našich škôl a ich vybavenie. Kapitálové výdavky v regionálnom školstve nestúpli, všetky prírastky sa týkajú len bežných výdavkov. Je evidentné, že sľuby z programového vyhlásenia vlády sa nebudú dať naplniť. Nenaplnia sa ani v regionálnom školstve, ani vo vysokom školstve, ani vo výskume. Ak by sa totižto v roku 2010 mal dosiahnuť cieľ 5-percentného podielu na HDP v rozpočte určenom na školstvo, tak by tento rozpočet musel byť vo výške 123 miliárd korún. Teraz je to celkom 71,5 miliardy bez eurofondov, to vždy zdôrazňujem, ale zase celé školstvo financované aj cez mestá a obce. To znamená, že za budúci rok by muselo dôjsť k navýšeniu o vyše 51 miliárd Sk, čo pán minister financií celkom iste uzná, že je absolútne vylúčené, pretože už návrh rozpočtu naozaj na rok 2010 uvažuje len so 75,6 miliardami, čo je o 47 miliárd menej, ako je v programovom vyhlásení sľúbených 5 %. Podobne je to aj s výskumom. Cieľ 0,8 podielu na HDP na vedu znamená v roku 2010 18,3 miliardy, dnes veda dostala zo štátneho rozpočtu 0,57 % podielu na HDP, to znamená 9 miliárd. Dosiahnuť 0,8 % v roku 2010 je opäť nesplniteľný sľub. Aby náhodou nedošlo opäť k diskusii tak ako minulý rok o všeobecne vo svete používanom kritériu výdavkov ako ich percentuálnom podiele na HDP, tak odcitujem slová vtedy ešte opozičného poslanca, dnes podpredsedu vlády pána Dušana Čaploviča, ktorý povedal, „že všade v Európe sa vždy vyčleňujú prostriedky na konkrétny rast v pomere k HDP a na základe týchto idú prostriedky aj do vedy, výskumu aj do vzdelávania“. Navrhovaný rozpočet verejnej správy na rok 2009 až 2011 v oblasti vzdelávania a výskumu ani v roku 2009 nerieši pálčivé problémy školstva a výskumu, ani nerieši zaostávajúce postavenie Slovenska vo vzdelávaní a vede a technike, čím sa naša konkurencieschopnosť v medzinárodnom kontexte zhoršuje. Školstvo a výskum nie sú v tomto rozpočte víťazmi, sú jednými z porazených alebo v najlepšom prípade môžu čakať na lavičke náhradníkov. Aká vysoká je priorita vzdelávania výskumu pre túto vládu nakoniec odráža aj čas, ktorému sa pán podpredseda a minister financií venoval tejto problematike v úvodnom slove. Ten čas bol kratší ako minúta. Aj preto každý, komu na vzdelávaní a výskume záleží by nemal za takýto návrh rozpočtu verejnej správy zdvihnúť ruku. Ďakujem vám za pozornosť aj tým, čo sa tam hore bavia. Pán predsedajúci, skončil som.