T. Rosová, poslankyňa: (2007-04-13):
Zdanlivo neškodné „iba slová“, ako sme tu počuli z radov koaličných poslancov, ale navyše v spojení so skutkami súčasnej vlády majú však ozaj široké súvislosti. Slovenská republika bola v rokoch po svojom vzniku nechceným dieťaťom, čiernou dierou Európy. Dobre si pamätáme, ako postupne pohasínali naše nádeje na začlenenie do kľúčových medzinárodných inštitúcií, ako sme videli pomaly posledné vagóny OECD, NATO, Európskej únie. Komunikácia so zahraničím prebiehala v rovine demaršov. Ja si ale dobre pamätám aj na to, ako sme to prežívali ľudsky. Ako sme v zahraničí na otázku „Where do you come from?“ klopili zrak, ako bolo ťažké byť vlastencom, keď sa nás pýtali, „co se to tam u vás na Slovensku děje?“ V rokoch 1998 až 2006 sa tento obraz Slovenska vo svete, ale aj jeho reálne postavenie zmenili na nepoznanie. Slovensko sa stalo – a dnes to vidno každým dňom lepšie – vzorom hodným nasledovania. Podarilo sa to zdanlivo nemožné, pretože sme na jednej strane začali bezvýhradne rešpektovať pravidlá demokratického civilizovaného sveta. Na druhej strane sme sa nebáli zavádzať riešenia, ktoré boli vo viacerých silných tradičných európskych štátoch vtedy nepriechodné a dodnes aj sú. Áno, stálo to veľa obetí každého občana, v tom sa súčasný predseda vlády nemýli a občania tie obete zniesli aj navzdory jeho štvaniu, navzdory rôznym plagátom a navzdory klamlivým argumentom o tom, že sa rútime to biedy. Pán minister Jahnátek svojimi výrokmi definitívne potvrdil, že táto vláda, aj keď už zdanlivo bezpečne zakotvená v medzinárodných štruktúrach, zaradila spiatočku, že vracia Slovensku jeho obraz čudnej exotickej krajiny s čudnými necivilizovaným praktikami, ktoré sú v rozpore s pravidlami a aj s konkrétnymi záväzkami demokratického sveta. Minister nieže odkryl, ale verejne obhajoval korupciu v obchode so zbraňami a zverejnil svoj zámer urobiť z nej štátnu politiku. Dokázal, že ignoruje Dohovor o boji s podplácaním zahraničných verejných činiteľov v medzinárodných obchodných transakciách. Pretože na základe tohto dohovoru spolupáchateľstvo vrátane napomáhania a navádzania alebo schvaľovania podplácania zahraničného verejného činiteľa je aj u nás trestným činom. Vidím však ešte iný aspekt práce pána ministra Ľubomíra Jahnátka, ktorý vyplýva z jeho zodpovednosti za hospodársku politiku Slovenskej republiky a ktorý ho podľa mňa diskvalifikuje z jeho roly ministra. Chcem naň upozorniť z pozície člena výboru pre vzdelanie, mládež, vedu a šport. Slovenské hospodárstvo dostáva v posledných rokoch významné modernizačné impulzy v podobe zahraničných investícií. Všetky relevantné politické sily, vládne aj opozičné, sa v minulom volebnom období zhodli, že jediný recept pre krajinu, ako je Slovensko, na to, aby sa udržal ekonomický rast, je znalostná ekonomika. Odrazilo sa to aj v programovom vyhlásení súčasnej vlády. Lenže z aktivít ministerstva hospodárstva, zo smerovania zahraničných ciest predsedu vlády, zo zloženia delegácií, ktoré nás majú reprezentovať, je zrejmé, že reálne priority hospodárskej politiky ležia inde než v generovaní pridanej hodnoty v sofistikovaných výrobách, inováciách. Veď koľko bolo v sprievode vládnych činiteľov na zahraničných cestách našich špičkových vedcov, výskumníkov? A koľko priekupníkov so zbraňami? Pýtam sa, kde je takáto hospodárska politika ukotvená? Kde sa o takejto priorite hovorí v programovom vyhlásení vlády? Aký dokument podobného obsahu prerokúval slovenský parlament? O žiadnom neviem. Viem však, že akcent na znalostnú spoločnosť a ekonomiku je čisto verbálnou clonou. Teraz už vidíme, akú hospodársku politiku má zakrývať. A ešte jeden uhol pohľadu. Nedávno sa na pôde tohto parlamentu členovia vlády a poslanci vládnej koalície predbiehali v ľútosti nad obeťami, ktoré podľa nich spôsobilo povolenie preletov pri bombardovaní Miloševičovho Srbska. Inokedy sa predseda súčasnej vlády neváhal obliecť do maskáčov, aby demonštroval svoje odhodlanie stiahnuť našich vojakov z Iraku, samozrejme, s argumentmi, že naši vojaci sa nebudú podieľať na vojenských aktivitách cudzích mocností, pri ktorých prichádza o život civilné obyvateľstvo. Tak sa pýtam, ak má byť prioritným odvetvím našej ekonomiky obchod so zbraňami, a to aj podľa slov pána ministra Jahnátka aj nečistý obchod so zbraňami, myslíte si, páni a dámy, že snáď tieto zbrane, naše tanky a húfnice, ponúkané skorumpovaným africkým či iným režimom budú určené na ochranu ľudských životov? Na poste ministra hospodárstva podľa môjho presvedčenia potrebuje Slovensko človeka, ktorý sa bude prioritne starať o udržateľnosť ekonomického rastu, o to, aby zamestnanosť rástla v perspektívnych odvetviach s pridanou hodnotou znalosti a ľudského umu, a nie obchodovať so zbraňami. Nie sa starať o to, ako v štátnej firme zaúčtovať úplatok. Aj to sú pre mňa dôvody, pre ktoré podporím návrh na odvolanie ministra hospodárstva Ľubomíra Jahnátka. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)