P. Hrušovský, predseda NR SR: (2005-09-21):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Písomne nemám prihlášky. Ústne sa do rozpravy prihlasuje pán poslanec Maxon – nemusíte sa zapínať, už ste zaregistrovaný. Ďalšie prihlášky nie sú. Nech sa páči, pán poslanec, máte slovo. M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne. Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán minister, v úvodnom slove k akémukoľvek zákonu sa dá povedať, pán minister, čokoľvek. Predpokladám, že to, čo ste povedali v úvodnom slove, ako už niekoľkokrát som skonštatoval, ste nemysleli vážne. Chcel by som povedať ešte veľmi zásadnú pripomienku. Ak sme všeobecne konštatovali, že tento zákon je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, tak jednoznačne musíme konštatovať, že tento zákon nie je v súlade s dobrými mravmi. Poznámka číslo dva. Je vôbec diskutabilné, či predkladateľom tohto zákona je Ministerstvo pôdohospodárstva Slovenskej republiky vzhľadom na úpravy, ktoré vyplynuli z kompetenčného zákona počas tohto volebného obdobia. Takže sa obávam, že predkladateľom, pokiaľ by teda taká ambícia mala byť, by malo byť skôr ministerstvo životného prostredia. Ale to je tá kompetenčná kolízia, o ktorej už dosť dlho hovoríme. Vo väzbe na dôležitosť tohto zákona potom stanovisko ministerstva životného prostredia považujem za absolútne vágne, alibistické a nekorektné. Návrh zákona o chove rýb a iných vodných živočíchov, ďalej teda budeme používať ten názov zákon o akvakultúre, napriek teda všetkému predkladá minister pôdohospodárstva. A v dôvodovej správe sa hovorí, že sleduje 4 základné zámery: - optimálne využiť kapacity Rybničného fondu Slovenskej republiky, - vytvoriť podmienky na zachovanie a obnovu chovu chránených živočíchov, napríklad teda môžeme spomenúť raky, - zabezpečiť ochranu vôd Slovenskej republiky pred introdukciou nepôvodných druhov živočíchov a v neposlednom rade - zabezpečiť maximálnu produkciu tuzemských rýb na priamu potrebu ľuďom, a tým znížiť import rýb najmä z Českej republiky. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, so všetkou vážnosťou by som chcel povedať, predovšetkým skôr tlmočiť názor odborníkov v tejto oblasti, že všetky tieto body, ktoré si zákon dal ako leitmotív, sú obsiahnuté v platnom zákone č. 139/2002 Z. z. o rybárstve v znení neskorších predpisov a predmetný návrh zákona sa javí z tohto titulu, teda z titulu zámeru tohto zákona, ako absolútne zbytočný. Samozrejme, je potrebné čítať aj medzi riadkami a dať do súvisu aj prechodné a spoločné ustanovenia, najmä čl. 2 navrhovaného zákona o akvakultúre. A tam platí to, čo som povedal, ak je tento zákon v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, tak rozhodne nie je tento zákon v súlade s dobrými mravmi. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, tento vládny návrh zákona o akvakultúre je zákonom, ktorý nepriamo umožňuje privatizáciu vodných plôch. Ak teda vystupujem ku koncepcii a filozofii zákona, využívajúc ustanovenia rokovacieho poriadku v prvom čítaní, tak by som chcel zdôrazniť, že takpovediac mám sprostredkovaný mandát 120-tisíc členov Slovenského rybárskeho zväzu a len do vašej pozornosti dávam skutočnosť, že v rámci tých 120-tisíc členov Slovenského rybárskeho zväzu je približne 35-tisíc detí a mládeže. Rovnako mám teda do istej miery súhlas, aby som tu v snemovni konštatoval, že aj z tej formálnej, ale aj vecnej stránky tento zákon nezodpovedá zámeru, ktorý by sme mali napĺňať v oblasti aj športového rybárstva, aj v oblasti chovu rýb. Takýto názor, dámy a páni, s najväčšou pravdepodobnosťou bude, pokiaľ by sa tento zákon dostal do druhého čítania a bol prerokúvaný vo výboroch, tento návrh by s najväčšou pravdepodobnosťou, tento názor bude prezentovať aj generálny prokurátor Slovenskej republiky. Takže, dámy a páni, je naozaj na nás, či vytvoríme vzhľadom na isté politické dohody priestor na to, aby týmto zákonom sme skryte mohli siahnu na tie práva, ktoré dnes uplatňujú športoví rybári prostredníctvom Slovenského rybárskeho zväzu. Osobne si myslím, že tento zákon si nezaslúži našu pozornosť. A aby som teda nezabudol na svoj procedurálny návrh, tak by som chcel predložiť návrh podľa § 73 ods. 3 písm. a) o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky – vrátiť návrh zákona jeho navrhovateľovi na dopracovanie. Budem potom pri hlasovaní v súlade s týmto mojím návrhom postupovať. Ak som sa teda odvolával na 120-tisíc členov rybárskeho zväzu, bola to viac-menej iniciatíva vedenia rybárskeho zväzu. Mali možnosť tieto veci prediskutovať s predstaviteľmi Slovenského rybárskeho zväzu aj viacerí kolegovia tu v snemovni. Viem, že bolo rokovanie v tomto smere s predstaviteľmi poslaneckého klubu Smer, rovnako mám informácie, že sa rokovalo s predstaviteľmi poslaneckého klubu kresťanských demokratov, a mám informácie teda, že aj s predstaviteľmi SDKÚ, a pán Bárdos za poslanecký klub sa priznáva k tomu, alebo nie priznáva, ale spoločne konštatujem, že bolo rokované aj s poslancami poslaneckého klubu SMK. Nepochybne teda, ak sa dnes bavíme v prvom čítaní, tak by som chcel skonštatovať, že tento zákon má do istej miery aj politický rozmer. Politický rozmer, ale nie v tom v pravom zmysle slova. A trošku mi je ľúto, že tu nie je pán podpredseda Národnej rady a predseda Strany maďarskej koalície, lebo asi by bolo dobré, keby tie niektoré fakty počul, lebo poznajúc jeho prístup k riešeniu citlivých problémov, tak si myslím, že by nepripustil, aby takýto zákon pre úzku záujmovú lobistickú skupinu vôbec na stoloch poslancov Národnej, pardon, poslancov a poslankýň Národnej rady bol. Ten politický názor spočíva v tom, alebo to politické stanovisko spočíva a vyplýva z toho, že takým dosť dôrazným ťahúňom presadenia tohto zákona je pán minister pôdohospodárstva. Veľmi účinne mu v tomto smere pomáha pán štátny tajomník a tam ide predovšetkým o záujmové územia na južnom Slovensku, kde je rozhodujúce množstvo tých vodných nádrží, ktoré by mohli spadať pod ten režim, ktorý tento zákon umožňuje. A to politikum spočíva aj v tom, čo krátko pán minister po nástupe do svojej funkcie, mám na mysli teraz pána ministra pôdohospodárstva Simona, čo krátko po svojom nastúpení na ministerstvo pôdohospodárstva vyhlásil. Pán minister, vyhlásili ste, že musíte „zlikvidovať posledné zvyšky totality, zložky Národného frontu, Slovenský rybársky zväz a Slovenský poľovnícky zväz“. Možno, že sa čudujete, ale citujem vaše vyhlásenia. Touto predlohou návrhu zákona by sa vám to jedno vaše predsavzatie podarilo. Nepochybne všetci veľmi dobre vieme, že ste mali ambíciu siahnuť aj na tú druhú zložku, ktorú vy pokladáte za súčasť Národného frontu, Slovenský poľovnícky zväz, ale v priebehu niekoľkých dní táto organizácia dala dohromady niekoľko tisíc podpisov pod petíciu, ktorá zásadným spôsobom protestovala proti tomu návrhu, ktorý ste v tejto oblasti mali už spracovaný. Takže ste ustúpili trošku od svojich ambícií. Nepochybne aj politická situácia predurčovala, že ten zákon by naozaj nemal šancu, a mám na mysli teda zákon o poľovníctve, prejsť v Národnej rade Slovenskej republiky, lebo nepochybne je to komplikovaný zákon a tiež má za sebou mnohé lobistické skupiny, tak ste sa rozhodli prejsť aspoň s tým zákonom o akvakultúre. Dámy a páni, naozaj nechcem zdržiavať a nebudem sa venovať jednotlivým paragrafom, ale ak som skonštatoval, že tento zákon je skrytou privatizáciou vodných plôch, nuž tak mi dovoľte po prvé skonštatovať, tie vodné plochy a vodné nádrže, alebo ako by sme to odborne mali nazvať, ktoré sú určené pre športový rybolov, a tie, ktoré by mali byť určené v súlade so zámerom tohto zákona, tak minimálne by bolo korektné a slušné, keby tvorili prílohu tohto zákona. Vy si vlastne v tomto zákone vyhradzujete právo potom svojím vykonávacím predpisom určiť, ktoré vodné plochy to budú. Tým, samozrejme, nechcem dvíhať z lavíc Oravčanov, ale v konečnom dôsledku by to mohla byť aj priehrada, mám na mysli teraz Oravskú priehradu. Ak sa v dôvodovej správe čiastočne uvádza, že neexistuje nomenklatúra v tomto smere, tak ste sa mali s dôverou obrátiť na Slovenský rybársky zväz a oni by vám komplet tento zoznam všetkých vodných nádrží a vodných plôch na športové rybárčenie aj na intenzívny chov rýb poskytli. Mňa dosť prekvapuje, že tú skrytú privatizáciu, o ktorej hovorím, si nevšimli členovia vlády Slovenskej republiky a že vôbec teda tento zákon prešiel cez Legislatívnu radu vlády a vládu. Ďalší taký dôkaz tohto môjho konštatovania: Chovateľ si môže vydražiť vodnú nádrž a po vydražení tejto vodnej nádrže, samozrejme, vy rozhodujete, ktorú si môže vydražiť, 50 % produkcie môže vyloviť na udicu. Tých 50 % produkcie môže vyloviť na udicu sám pre seba, pre svojich známych, bez rybárskeho lístka, bez povolenia na rybolov, bez lovných mier, bez času ochrany, to znamená, že môže vlastne na tej vodnej ploche v oblasti rybárstva robiť čokoľvek. Ak súčasne tomu vlastníkovi, ktorý vydraží tú vodnú nádrž alebo tú vodnú plochu, tak sa ukladá zo zákona povinnosť, že raz za štyri roky musí túto nádrž vypustiť. Samozrejme, že, nieže samozrejme, ale zákon neukladá po prvé žiadnu sankciu, ak tak neurobí. A po druhé vzhľadom na to, že tam nie je žiadna sankcia, tak teoreticky ten dražiteľ môže na udicu alebo akýmkoľvek spôsobom vyloviť aj tých ďalších 50 % a môže to vyloviť absolútne bez akejkoľvek kontroly. Ďalšia veľmi zaujímavá vec, ktorá s tým súvisí. Ak som hovoril o vodných nádržiach alebo malých vodných nádržiach, tak o tých hovorí § 17 ods. 2, v dôvodovej správe sa uvádza, že takýchto nádrží je 75. Chcel by som konštatovať, že takýchto nádrží je podstatne viac a v súlade s tým lovom 50 % a ďalších 50 %, ktoré nie je možné kontrolovať, tak ak by tento zákon prešiel, čo ja teda pevne verím a dúfam, že neprejde, tak tento zákon, dámy a páni, nič nehovorí o tom, čo sa stane s tými rybami, ktoré dnes dopestoval Slovenský rybársky zväz. Ak pán minister svojím vykonávacím predpisom rozhodne, že táto vodná nádrž už nepatrí Slovenskému rybárskemu zväzu a že bude predmetom dražby, lebo je v užívaní Slovenského rybárskeho zväzu, lebo de facto ona je vo vlastníctve štátu, ak pán minister rozhodne, že už nebude môcť užívať tú nádrž Slovenský rybársky zväz, dražiteľ tú nádrž vydraží bez akejkoľvek náhrady a bez akejkoľvek kompenzácie Slovenskému rybárskemu zväzu za to, že sa tam 10, 15, 20 alebo 50 rokov o tieto ryby starali. Takže, dámy a páni, to, čo si tento zákon predsavzal, tak to je riešené, to už som raz povedal, v súčasne platnom zákone. To, čo sa v dôvodovej správe ani nikde nespomína, to je tá skrytá privatizácia, o tej sa nikde nehovorí. Dámy a páni, ja si uvedomujem, že rozhoduje v tejto Národnej rade, a myslím si, že je to úplne legitímne, že rozhoduje významnou časťou politikum a rozhodnutia politických centrál alebo politických vedení jednotlivých strán vládnej koalície, alebo jednotlivých politických strán, ktoré sa na prijatí tej právnej normy majú záujem podieľať. Ja by som vás naozaj veľmi pekne chcel poprosiť, aby ste akceptovali ten návrh, aby tento zákon nebol prerokovaný v druhom čítaní, aby bol vrátený predkladateľovi na prepracovanie. Ak by predkladateľ išiel s tou filozofiou alebo s otvorenými kartami a priznal sa, že je to skrytá forma privatizácie, nuž tak by sme diskutovali o tom, či vodné plochy ideme takýmto spôsobom privatizovať, alebo nejdeme takýmto spôsobom privatizovať. Ale, pán minister, vy ste sa pokúsili, a museli ste predpokladať, že to nemôže vyjsť, vy ste sa pokúsili jednoducho nás podviesť. A podvody by nemali odpúšťať ani, alebo podvod by nemal odpúšťať ani váš predseda strany a už vôbec by nemali na tom participovať ostatní kolegovia. Aj keď možno pri tejto príležitosti skonštatovať, že sa ide udiať nejaký legislatívny podvod, vyznieva absolútne smiešne a trápne, pretože v ostatných hodinách a dňoch sme tu zažili toľko podvodov, že raz o tom budú historici písať, popíšu raz o tom historici desiatky strán. A tie podvody sú však, alebo na tých podvodoch sa podieľa kolektív poslancov, ktorí v tejto Národnej rade sedia, sú to ľudia aj z koalície, sú to ľudia aj z opozície, strojcom tohto podvodu, pán minister, ste však vy osobne a ponesiete za to aj osobnú zodpovednosť. Existuje ešte jedna šanca, že by ste tento návrh z rokovania Národnej rady Slovenskej republiky stiahli. A ak sa dostaneme do druhého čítania, tak, pán minister, neberte to absolútne už vôbec nie ako vyhrážku, ale ak by sme sa dostali do druhého čítania, tak s najväčšou pravdepodobnosťou pomenujem ľudí, ktorým na tomto zákone osobitne záležalo, a predpokladám, že už sa pán predseda Strany maďarskej koalície nebude tváriť, že o týchto ľuďoch nikdy nepočul a že ich nepozná. Pretože tých, ktorých sa tento zákon týka, tak tých poznajú veľmi dobre. Ďakujem za vašu pozornosť.