E. Angyalová, poslankyňa: (2003-02-26):
Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ešte raz teda otváram možnosť pre ďalších poslancov prihlásiť sa ústne do rozpravy k tým prihláškam, ktoré zatiaľ sú. Zároveň uzatváram možnosť hlásiť sa ústne do rozpravy. Slovo má pán poslanec Ondriaš. K. Ondriaš, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, vážení členovia vlády, dámy a páni, správu o stave prístupových rokovaní Slovenskej republiky s Európskou úniou a nosné úlohy z hľadiska plnenia negociačných záväzkov Slovenskej republiky hodnotím mierne pozitívne, ale mám k tomu 3 pripomienky alebo skôr, by som povedal, 3 otázky. Prvá pripomienka. Čl. 55 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky hovorí, že hospodárstvo Slovenskej republiky sa zakladá na princípoch sociálne a ekologicky orientovanej trhovej ekonomiky, odsek 2 hovorí, že Slovenská republika chráni a podporuje hospodársku súťaž. Európska únia tvrdí, že sa opiera o trhové hospodárstvo a hospodársku súťaž, ale prijme do spoločenstva len tie štáty, ktoré majú trhovú ekonomiku. Avšak keď si zoberieme z predloženej správy časť o poľnohospodárstve, tak zistíme, že naše dohody s Európskou úniou nemajú nič s trhovou ekonomikou a ani s hospodárskou súťažou. Rôzne dotácie do poľnohospodárstva, určené výrobné kvóty pre jednotlivé krajiny to jednoznačne potvrdzujú. Takáto poľnohospodárska politika v Európskej únii je plánovaná, a nie trhová. Dokonca je reštrikčne plánovaná a takáto bude aj u nás. Zaujímavé je, že toto reštrikčne plánované poľnohospodárstvo zrazu nie je v rozpore ani s Ústavou Slovenskej republiky a ani s hospodárskymi princípmi Európskej únie, ako to bolo ešte na začiatku deväťdesiatych rokov, keď štátne plánované hospodárstvo Slovenska vraj bránilo jeho rýchlemu rozvoju. V predloženej správe mi chýba diskusia a záver k tejto otázke. Druhá pripomienka. Poľnohospodárske kvóty, ktoré sme dohodli s Európskou úniou, sú pravdepodobne historickým vyjadrením vzťahu západnej Európy k východnej Európe. Vysvetlím to na príkladoch. Prvý príklad sú kvóty na mlieko. Za socializmu Slovensko produkovalo v roku 1950 okolo 0,8 mld. litrov mlieka ročne. V roku 1970 to už bolo 1,5 mld. litrov a v roku 1988 to bolo už 2 mld. litrov mlieka ročne a boli sme sebestačný v potravinách. Po prevrate v roku 1989 a následnej kolonizácii Slovenska produkcia mlieka klesla a v roku 2000 dosiahla hodnotu 1 mld. litrov. A takúto kvótu sme aj od Európskej únie dostali. Nesmieme vyrábať viac mlieka ako 1 mld. litrov, čo je hodnota, ktorú socialistické poľnohospodárstvo dosiahlo už v roku 1960. To znamená, že kvóty vrátia našu výrobu mlieka o 30 – 40 rokov späť. Takto sa plánovane zakonzervuje naša výroba mlieka na úroveň šesťdesiatych rokov. Podobne by sme mohli diskutovať o ďalších poľnohospodárskych kvótach. Pre zaujímavosť spomeniem ešte 2 kvóty. Za socializmu počet oviec na Slovensku stúpal a v roku 1988 dosiahol stav 650 000 oviec. V roku 2000 to bolo už len 350 000 a kvóta, ktorú sme dostali na počet oviec a kôz  dohromady, je okolo 300 000, čo je menej ako v roku 1936. A táto kvóta je porovnateľná so stavom oviec na Slovensku cez druhú svetovú vojnu. Preto je ťažké aj určiť, o koľko rokov táto kvóta posunie naše poľnohospodárstvo späť v tejto produkcii. A bude ho tam konzervovať. Podobne je to napr. aj s plochou vinohradov, ktorá sa u nás za 40 rokov socializmu zvyšovala a v roku 1988 dosiahla rozlohu 32 000 hektárov a v roku 2000 klesla na 22 000 hektárov. A také sme dostali aj kvóty. Plocha vinohradov, a tým aj výroba hrozna sa vrátila a zakonzervuje do pamätného roku 1968. Z uvedeného vyplýva, že mnohé poľnohospodárske produkty, ktoré sme tu so socialistickou ľahkosťou vyrábali, budeme dovážať, zvýši sa negatívne saldo pôdohospodárskej obchodnej bilancie, čo sa už aj deje, a pribudne nezamestnaných. V predloženej správe mi chýba diskusia o 2 otázkach, po prvé, aké ekonomické straty budú vyplývať z dodržiavania kvóty na mlieko, ktorá je len 50 % produkcie, ktorú sme boli schopní vyrobiť pred 14 rokmi, aké ekonomické straty budú vyplývať z dodržiavania kvót na počet oviec, plochu vinohradov a ďalšej poľnohospodárskej produkcie, po druhé, či pomoc a dotácie do poľnohospodárstva z Európskej únie budú vyššie alebo nižšie ako naše ekonomické straty v dôsledku prijatia poľnohospodárskych  kvót. Tretia pripomienka. Európska únia vyžaduje, aby mnohé zákony a normy platili rovnako v štátoch Európskej únie. Ide až tak ďaleko, že štandardizuje zakrivenie uhoriek v predajniach a toto zakrivenie musí platiť rovnako vo všetkých štátoch únie. Pravdepodobne jediná oblasť, kde sa so štandardizáciou neuvažuje, sú platy pracovníkov pracujúcich v tej istej firme, ale v rôznych štátoch. Výška platov takýchto pracovníkov je diametrálne rozdielna v rôznych štátoch únie i napriek tomu, že pracujú v rovnakej firme a vykonávajú presne tú istú prácu. V predloženej správe mi chýba diskusia o nasledovnej otázke: Prečo platy pracovníkov z rovnakej firmy nie sú štandardizované ako zakrivenie uhoriek, ale závisia od štátu, v ktorom pracovníci pracujú, prečo sa určitý trhový mechanizmus uplatňuje v tomto prípade a neuplatňuje sa v poľnohospodárstve? Pre Slovensko by bola výhodná trhová ekonomika a hospodárska súťaž v poľnohospodárstve, to znamená zákaz dotovania poľnohospodárstva v Európskej únii a zrušenie kvót. Potom by sme sa ľahko presadili na trhoch v Európskej únii. Záverom by som chcel zdôrazniť, že v mojom vystúpení som spomenul len negatíva správy a nediskutoval som vôbec o jej pozitívach. Ako som už uviedol, celkove správu hodnotím mierne pozitívne. Nakoniec by som chcel poďakovať všetkým pracovníkom, ktorí sa podieľali na rokovaniach s Európskou úniou. Myslím si, že odviedli dobrú prácu, i keď v mnohých prípadoch to možno bolo v rámci možností, ktoré mali. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Tkáčová sa hlási s faktickou poznámkou.