M. Sabolová, poslankyňa: (2008-02-08):
Čiže hovorím o tom, ak by tu bolo jednoznačné rozhodnutie, že je tu povinnosť tých, ktorí túto službu majú uhrádzať, neboli by také veľké rozdiely, ako pani kolegyňa prečítala včera, a verím, že dnes tieto čísla v tejto snemovni zaznejú opäť, pretože nie je možné, aby sme takýmto spôsobom diskvalifikovali občana v jednom alebo druhom zariadení, ktoré poskytuje tie isté služby. Chcem sa vrátiť ešte k včerajšiemu vystúpeniu našej kolegyne vo faktickej poznámke, prípadne možno bolo to aj v tom jej vystúpení, pani kolegyne Vaľovej, kedy hovorila, že o akom príspevku vy tu hovoríte? Tak príloha č. 114 jasne má názov Minimálna výška finančného príspevku poskytnutého subjektu, ktorý poskytuje sociálnu pomoc podľa zákona alebo obci podľa § 86 ods. 2, 3 na poskytovanie sociálnych služieb a sociálneho poradenstva podľa druhu sociálnej služby. Je to príspevok, ktorý je zo zákona tento subjekt povinný. Nám sa podarilo v minulom volebnom období dostať do zákona spoločne a myslím, že koalično-opozične, v tom čase aj s poslancami či HZDS, SMER-u, to, aby mali tieto neštátne subjekty, ale všetky subjekty, ktoré sa budú uchádzať o službu, istotu, že ak sú a existujú alebo vzniknú a požiadajú o príspevok v predchádzajúcom roku, v tom nasledujúcom sa im vytvára možnosť získať tento príspevok. Možnosť získať tento príspevok. Ale u nás sa stalo, že ani táto možnosť nevzniká, ale skôr sa stáva, že subjekty boli dotlačené k uzatváraniu zmlúv na dobu určitú. Prišiel koniec roka a bez akejkoľvek výzvy, bez akéhokoľvek upozornenia jednoducho vyššie územné celky neposkytli a neuzavreli zmluvy na ďalšie obdobie. Chcem sa opýtať, ako je možné v týchto subjektoch povedať občanom: „Prepáčte, zajtra, dnes sme skončili, choďte kdesi inde.“ My vieme veľmi dobre, ako v štátnych subjektoch alebo v tých samosprávnych subjektoch nie je dostatok miesta. Veď my máme dnes veľa občanov, ktorí tieto služby nemôžu dostať, pretože tých služieb je málo. Ale ak my zakážeme alebo uzatvoríme zmluvy na dobu určitú, vytvárame likvidačný priestor pre neštátne subjekty. A ak ani tú čiastku, ktorú majú dostať v tom období, keď fungujú, 100 % prílohy č. 14, nedostanú, nevedia ani preklenúť to obdobie, pretože sú poddimenzovaní. A toto si treba uvedomiť, prečo o tejto veci treba vážne hovoriť a nielen sa odkazovať, príde zákon, príde zákon o sociálnej pomoci nový. Mal prísť zákon o zamestnanosti nový, všetky prísľuby, ktoré pani ministerka tu dala opozičným poslancom, tam nie sú. Čiže viete, pre nás je potom ťažko neotvoriť novelu zákona, ktorá je dnes aktuálna a ktorá by mohla platiť dovtedy, kým bude účinnosť nového zákona. A nedajboh, aby tú prílohu 14 alebo akúkoľvek prílohu budúceho zákona, ktorá stanovuje minimum pre poskytovanie, sme z ktoréhokoľvek zákona vypustili, lebo potom sa obávam, že sa tu dostanú ľudia skutočne na pokraj takej životnej, sociálnej odkázanosti. A ešte pre pánov poslancov, ktorí možno ten zákon nečítali a nepoznajú zákon a nevedia, aké dávky pani poslankyňa svojím zákonom chce novelizovať. Dovolím si povedať v odrážkach len typy služieb, ktoré sú poskytované. Sú to: sociálne poradenstvo a sociálna prevencia, sociálnoprávna ochrana, opatrovateľská služba, ktorá sa ale, bohužiaľ, v tom minulom období a v tomto roku dostala do totálnej likvidácie na všetkých VÚC-kach bez ohľadu na to, či tá povinnosť zo zákona bola, boli zmluvy aj na dobu neurčitú v niektorých subjektoch a opatrovateľská služba bola zrušená tak, že neboli poskytnuté prostriedky. Ľudia na ulici, boli to stovky ľudí z neštátnych subjektov, ktorých museli prepustiť, pretože zdroje na opatrovateľskú službu neboli. Ďalším je to prepravná služba, považujem ju za dôležitú, ale možno nie až tak, vieme ju vyriešiť možno aj ináč. Zariadenia opatrovateľskej služby, sú to prechodné zariadenia a myslím si, že 125-tisíc na rok pre takéto zariadenie nie je nejaká veľká čiastka. Domov dôchodcov, rehabilitačné stredisko, zariadenia chráneného bývania, myslím si, že tomu by sme sa mali oveľa viac venovať, ako sa venujú príspevky v iných krajinách Európskej únie. Domov sociálnych služieb pre deti a pre dospelých, stanica opatrovateľskej služby pre deti, krízové stredisko, dom pre osamelých rodičov, zariadenia pestúnskej starostlivosti, detský domov, resocializačné stredisko a útulok. Tu možno tak trochu na okraj a mimo chcem povedať, že najviac a najväčší príspevok z týchto príspevkov ide na služby v domovoch sociálnych služieb pre deti a detských domovov. Tu sa jasne javí, že je veľmi dôležité a potrebné, aby sme zjednodušili možnosť detí z detských domovov ísť do náhradných rodín a aby takýto vysoký príspevok alebo aspoň čiastku z tohto príspevku dostávali aj rodiny a rodičia, ktorí sa starajú o deti v náhradnej výchove alebo v pestúnskej starostlivosti alebo si ich osvoja. Aby sme vlastne nemrhali zdroje na réžiu, ktorá je potrebná v tých zariadeniach, ale aby sme dali to skôr pre tie deti na to vzdelanie. Často sa a tu už to teraz v tom poslednom, nebojte sa, už to nebude veľmi dlhé, ale v tom poslednom vystúpení a v tej reakcii zaznelo, že či sú, alebo nie sú peniaze na vyšších územných celkoch. Mali by sme ich konzultovať so županmi. Mne sa nezdá, že by sme my poslanci Národnej rady mali konzultovať tieto zdroje so županmi. My poslanci Národnej rady by sme mali spraviť také pravidlá, ktoré by jasne zadefinovali pre tých, ktorí dostali kompetencie, aby túto službu poskytovali a zdroje poskytovali tým, ktorí to potrebujú. Už v minulosti tu bol pokus zrušiť prílohu 14, už bol pokus ako nechať to úplne na voľnosť všetkým tým, ktorí tieto zdroje poskytujú. Ja viem, to som hovorila včera, boli sme tu len možno štyria-piati poslanci, aj v minulosti župani z rôznych politických strán nepovažovali toto ako prioritu, ale myslím si, že Národná rada je tu na to, aby určila pravidlá. A ak tie pravidlá nebudú, potom vždy to bude vyzerať tak, ako dnes sa stretávame na vyšších územných celkoch, že páni župani to nechcú, poslanci sú pomerne málo informovaní a subjekty, ktoré o to žiadajú, nemajú silu presadiť vecnú tému, vecné diskusie a títo sociálne odkázaní sa nemajú už na koho obrátiť. A ak by to boli ľudia, ktorí sú v produktívnom veku, ktorí sú zrelí, myslím si, že bolo by na nás a na mnohých, ktorí v tej oblasti sa pohybujeme, aby sme ich vyzvali, aby sa bránili a žiadali, aby ich právo bolo naplnené, ale sú to ľudia, ktorí tú silu nemajú, a preto je na nás, a možno aj na politikoch, aby sme týchto ľudí, ktorí sa nevedia brániť, my istým spôsobom obhájili. A ešte snáď o kvalite služieb. Tá kvalita služieb je porovnateľná. Všetko, čo súvisí s peniazmi, všetko, čo súvisí s prácou, je mnohokrát závislé od človeka, od ľudí. A aj kvalita služieb mnohokrát nezáleží od výšky zdrojov, ale od ľudí, ktorí túto prácu vykonávajú. A toto, si myslím, že sa vôbec a vôbec neposudzuje ani na úrovni vyšších územných celkov a ani na úrovni, by som povedala, možno štátu. Neštátne subjekty, ak nebudú posudzované aj podľa kvality, aj podľa toho, čo poskytujú, či poskytujú služby, ktoré sú potrebné, nielen tie, na ktoré môžu prísť peniaze, pretože sa stáva, že máme aj neštátne subjekty alebo jednotlivcov, ktorí získavajú zdroje na možno napríklad, teraz poviem, možno na poradenstvo, ale to poradenstvo za veľa nestojí. Ale tam je ten kontrolný orgán vyšších územných celkov, ktorý by mal skontrolovať kvalitu služieb. Mám vlastnú skúsenosť z takýchto aj neštátnych poskytovateľov trebárs poradenskej služby, kde keď som videla odvolania, kde keď som videla napísané materiály pre jednotlivých občanov, musím povedať, že ja ako neprávnik a možno nie poradca v tejto oblasti som tým ľuďom to odvolanie napísala lepšie. VÚC neumožňuje výber občanovi a núti ho byť tam, kde chce ona. A keďže tento zákon hovorí o občanovi a nie o subjektoch a vyšších územných celkoch, mal by byť na prospech a v tom výbere toho občana. Preto si myslím, páni poslanci, že bolo by dobré, keby sa nám podarilo tento návrh zákona dostať do druhého čítania. Bolo by dobré, ak by výbor pre sociálne veci, bývanie a rodinu sa tomu venoval a keby ste konečne, vážení páni poslanci, prelomili akúsi averziu v návrhy opozície, ktoré nezakladajú politikum, ale chcú, aby tí, ktorí to potrebujú, tú vec dostali. A aj táto valorizácia tak, ako je uvedená v dôvodovej správe pani poslankyne, je vec, ktorá už mala byť dávno, ktorú dáva možnosť ministerstvu upraviť opatrením a upravovať ju postupne pri navyšovaní alebo pri minimálnej výške medziročnej miery inflácie. A bolo by dobré, aby, kým nadobudne platnosť nový zákon do konca budúceho roku, sme nedostali subjekty poskytujúce tieto sociálne služby do kolien a aby mohli riadnym spôsobom prežiť. Bola by som veľmi rada, páni poslanci, keby ste sa aj vo svojich, možno aj vyšších územných celkov, tam, kde žijete, možno trochu viac pozreli a zamerali na poskytovanie týchto služieb, nielen s tým, že sa pôjdeme pozrieť do zariadení, ale aj s tým, že istým spôsobom porovnáme čísla, ktoré pani poslankyňa, verím, že opäť prečíta a uvidíme podstatné rozdiely v zdrojoch a v percentách poskytovaných neštátnym subjektom. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)