Budaj, Ján, minister životného prostredia (2022-05-05):
Stručne, nebudem už čítať ten materiál, lebo ešte je veľa zaujímavých štatistických údajov, ale to vám môžem poslať napokon. Stručne povedané, obce pod 2-tisíc obyvateľov môžme financovať iba z vlastných peňazí a my to robíme prostredníctvom envirofondu. Čiže pokiaľ envirofond vládze, financuje. Ale pravidlo je také, ktorému každý ekonóm veľmi ľahko rozumie, čím menšia obec, tým drahšia kanalizácia aj vodovod. Jednoducho keď je počet tých odberateľov nižší, nižší a nižší, myslím, že najmenšia slovenská obec má 17 obyvateľov, tak potom zaplatiť zavedenie vodovodu alebo kanalizácie ide do neúmerných čísel. Ja sa domnievam, že musíme mať odvahu si povedať otvorene, že zaviesť kanalizáciu klasického typu aj do osád, ktoré sú často v krásnom prírodnom prostredí, znamená aj znivočenie povrchu mnohých biotopov a znamená, pozor, aj pre tieto osady alebo menšie obce znamená do budúcnosti otázku nákladovosti takejto vody, pretože tá kanalizácia nebude naveky zaplatená z eurofondov, budú si jej opravy musieť platiť zo svojich daní, resp. vodárenská spoločnosť im uplatní tieto náklady. V každom prípade vidím východisko v tom, že sa pre menšie obce a naozaj nehovorím tu o obciach, čo by boli tesne pod 2-tisíc. Hovorím tu o tých stovkových obciach, pre tieto menšie obce my si na Slovensku musíme nájsť svoj spôsob, kedysi to boli žumpy. Pracujeme spolu s inovátormi na takom modeli, ktorý by bol nepreraziteľný, lebo by mal sieťku, ktorá by elektricky signalizovala poškodenie na takom modeli, ktorý by, kde by obce sa zhodli na nejakej centrálnej čističke, kde by zvážali, zvážali tento odpad. Ale naráža to stále na problém, že také kapacity odpadových vôd, aké používa mestský človek, a Slovensko ich aj ešte stále aj v mestách má o 50 % menšie, než je priemer v Európe a Európa má o veľa percent, neviem to celkom naspamäť, menšie než je priemer v Amerike, že to umývanie všetkého a neustále a používanie umývačiek a používanie pračiek a používanie na čistenie domu a na čistenie predmetov. Proste sme v istom zmysle čoraz nenásytnejší spotrebitelia vody a pritom vody máme naozaj čoraz menej k dispozícii. Takže tento problém, na Slovensku ešte našťastie obyvatelia s vodou pomerne šetria, ten vývoj je skôr pozitívny, čiže tá spotreba vody nerastie tak bláznivo, ako rástla v konzumných dobách v západnej Európe, ale rastie. Bohužiaľ, stále pomaly pozvoľna rastie, otepľovanie nám spôsobuje obrovskú ťarchu v poľnohospodárstve, že tam je nevyhnutné čoraz viac, čoraz viac spotrebovávať vodu. Čiže sme v nevýhodnom cykle, nemôžem povedať, že s vodou je to v poriadku. Preto zápasíme o každý les, o každý strom, ak chceme, aby táto prirodzená špongia Slovenska, ktorú sme kedysi mali v lesoch, sa aspoň na jej časti obnovila. To je aj príčina, pre ktorú chceme v národných parkoch mať veľkú časť, dajme tomu až do polovice územia národných parkov, obnovený bezzásahový les, lebo len tam je tá špongia, kde nasávaš tú dažďovú vodu, kde sa naozaj znovu dostáva k prameňom, aby nám nevysychali tieto pramene, riečky a potoky. V každom prípade sa vráťme ku kanalizáciám. Občania v tom nádhernom prírodnom prostredí nemajú vykurovanie z teplární a za stáročia, čo tu žijeme, tisícročie, sme sa naučili si pomôcť kúriť drevom. Keby sme to robili tak, jak naši predkovia, ktorí starostlivo drevo najprv vysušili, tak by sme naozaj mohli byť celkom spokojní. Keby sme mali drevodomy, ako mali naši predkovia, boli by sme oveľa menej ohrození energetickou chudobou, než keď sme prepadli záľube v kamenných alebo murovaných domoch a máme energetický problém. Verím, že aj s odpadmi nájdeme, pracujeme na tom s tímami, iné riešenie. Dobudovanie kanalizácií je zbytočné sľubovať. Pre tieto malé obce je to utopický cieľ, ktorý by sa obrátil aj proti nim ako spotrebiteľom, pretože by ich to vyšlo v budúcnosti nesmierne draho. Musíme nájsť vhodné cesty pre Slovenskú realitu.