Gabániová, Darina, poslankyňa NR SR (2011-09-13):
Strpenie, pán predseda, práve hovorím o vás. Analýzy Slovenskej akadémie vied už v roku 2003 jednoznačne preukázali, že rozhodujúcimi faktormi záujmu zahraničných investorov o investovanie na Slovensku boli lacná kvalifikovaná pracovná sila a výhodná geografická poloha Slovenska. Tie isté analýzy preukázali a doterajší vývoj to len potvrdzuje, že nebol dôvod zaviesť jednotnú 19-percentnú sadzbu DPH aj na základné životné potreby. Prečo? Lebo príjmy troch štvrtín občanov Slovenska nedosahovali ani úroveň priemernej mzdy v hospodárstve, nehovoriac o živorení starodôchodcov. Ekonomicky vyspelé štáty Európskej únie majú doteraz progresívne zdaňovanie príjmov fyzických osôb, preto nemusia vymýšľať stropy pre nadmerné odmeňovanie napríklad manažérov. Majú minimálne dve sadzby DPH. Nižšiu sadzbu na základné životné potreby. Je až komické tvrdenie reformátorov, že súčasné zvýšenie sadzby DPH na 20 % sa zhruba po troch rokoch vráti znova na 19 %. Pritom tí istí tzv. ekonómovia odôvodňovali neochotu vrátiť sa k nižšej sadzbe DPH na základné životné a zdravotnícke potreby tvrdením, že znížená sadzba umožní zbohatnúť obchodníkom. Náš problém deficitného rozpočtového hospodárenia je v nedosahovaní predpokladaných daňových príjmov a vysokej korupcie pri čerpaní rozpočtových výdavkov. Reformou dane z príjmov právnických osôb v roku 2003 sme sa vzdali možnosti, aby sa aj podnikateľská sféra podieľala na financovaní výskumu a vývoja, na výchove odborného rastu, na vzdelávaní zamestnancov, na spolufinancovaní infraštruktúrnych, sociálnych a environmentálnych projektov. Ekonomicky vyspelým krajinám nevadí ich relatívne zložitý daňový základ pre daň z príjmov právnických osôb, pretože jeho ekonomické prínosy prevažujú. Vadí im však náš daňový dumping v kontexte s využívaním zdrojov z rozpočtu Európskej únie, do ktorého prispievajú nemalými odvodmi. Žiadny štát sa nezbaví daňového systému práve na pred chvíľkou spomínané formy vládnutia, doslova vládnutia. Čiže ovplyvňovania prostredia. Zase tu sa stala v podstate dekapitácia a demontáž štátu v jeho základnej funkcii ako takej. Pretože na toto má slúžiť daňový systém. Nemá len fiškálnu podobu. Reformátori zjednodušujúci daňovú sústavu na rozdiel od ekonomicky vyspelých štátov neodôvodnene zúžili pôsobenie daní iba na fiškálny účel zabezpečiť príjmy štátneho rozpočtu. Ekonomicky neodôvodnene vraj v záujme zjednodušenia daňového systému vylúčili z daňového mechanizmu jeho národohospodárske, environmentálne a výchovno-sociálne pôsobenie. Dnes sa hrozia pripravovanej harmonizácie daňového základu dane z príjmov v rámci krajín Európskej únie. Boja sa pozrieť do zrkadla pravdy, ktoré im ukáže, ako ekonomicky vyspelé krajiny Európskej únie práve cez daňový základ dane z príjmov stimulujú účasť zdrojov podnikateľskej sféry na financovaní významných rozvojových a celospoločenských potrieb. Aj tu sú nami nevyužívané zdroje na ďalší rast vzdelanosti, zamestnanosti a znižovanie ekonomicko-sociálnych rozdielov medzi regiónmi. Slovenská republika od svojho vzniku v roku 1993 sústavne hospodári so schodkovým verejným rozpočtom. Jej konsolidovaný štátny dlh dosahoval v miliardách eur v roku 1993 3 858 mil. eur, v roku 2010 28 998 mil. eur. Hrubý domáci produkt bol v roku 1993 13 655 mil. eur, v roku 2010 65 906 mil. eur. Podiel dlhu HDP, ako som už spomínala vo faktickej, bol v roku 1993 28,3 %, v 2010 41 %. Slovenská republika pri svojom vzniku zdedila dlh pozostávajúci z rozdelenia štátnych finančných pasív bývalej Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky prevzatím záväzkov štátnej povahy Československej obchodnej banky a z realizácie rámcových dohôd o delení majetku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Uplynulé obdobie charakterizuje disproporčný vývoj v raste výkonnosti hospodárstva zhruba 5-násobný v porovnaní s vysokým až 7,5-násobným rastom zadlženosti Slovenska. (Sústavný ruch v sále.) Takže trošku to skrátim. (Smiech v sále.) V prepočte... (Potlesk.) Ale nie tak, aby to postrádalo zmysel. (Smiech v sále.) V prepočte na obyvateľa vzrástlo zadlženie v uvedenom období o takmer 130-tisíc korún na hlavu, a to pri takmer 700-miliardovom sprivatizovaní majetku. (Sústavný ruch v sále.) Takže ďalšie neprofesionálne, odborným poznaním nepodložené riadenie verejných financií sa prejavuje najmä vo formovaní fiškálnych nástrojov, ktoré nemajú šancu stať sa katalyzátorom ekonomického vývoja. Vyžívanie sa v makroekonomických analýzach pred prácou s konkrétnymi rozpočtovými kategóriami, nevyužívanie národohospodárskej, vedomostnej, sociálnej a environmentálnej dimenzie a daňového a odvodového systému, nedostatočné využívanie systému programového rozpočtovania a systému Štátnej pokladnice napríklad pri vykonávaní kontroly ešte pred použitím rozpočtových prostriedkov, nahradzovanie vedomostných a skúsenostných nedostatkov tzv. jednoduchými riešeniami. Chýbajú zdroje v rozpočte? Zvýšime dane. Najmä tie, ktoré vstupujú do cien základných životných potrieb. Čo tam po občanoch, čo tam po raste chudoby, zadlžovaní obyvateľov, životnej úrovni, teda klesaniu životnej úrovne podstatného počtu občanov. Slovenský občan si nanajvýš porepce a zohne chrbát. Dokedy? A ešte trošku k dôchodkovej reforme. (Reakcie z pléna a smiech.) Pre tzv. reformátorov nie je problém naďalej za nevýhodných zmluvných podmienok privatizovať hodnoty, ktoré oni sami nevytvorili, ale predchádzajúce generácie. Nie je pre nich problém odignorovať medzigeneračnú solidaritu, denne prízvukovať občanom, najmä dôchodcom, zlý demografický vývoj a vytvoriť doslova hlúpu dôchodkovú reformu, na ktorú nie sú zdroje. Konsolidovať verejné financie, a pritom odovzdať ich veľkú časť do rúk súkromných spoločností, a to aj za cenu vytvorenia trvalého vysokého deficitu v rozpočte Sociálnej poisťovne, je ekonomický nezmysel. Prečo? Pri deficitnom rozpočtovom hospodárení Sociálnej poisťovne štát je povinný kryť nedostatok jej zdrojov zo štátneho rozpočtu. Zjednodušene povedané, sporenie v druhom pilieri je v tomto kontexte založené takmer výlučne len na rozpočtovom deficite. Ajhľa, konsolidácia verejných financií. Bolo by nezodpovedné abstrahovať od nepriaznivého demografického vývoja. Riešenie však treba hľadať v spoločnom konsenze predovšetkým cez zásadné úpravy priebežného piliera v kontexte vytváraných zdrojov krytia a majetku štátu. Podporiť predovšetkým dobrovoľné doplnkové dôchodkové sporenie, najmä cez daňový základ dane z príjmov fyzických osôb. Experimentálne na báze dobrovoľnosti overiť kapitalizačný pilier so začiatočnou sadzbou odvodu poistného v úrovni, ktorá nebude vytvárať deficit v hospodárení Sociálnej poisťovne, čo súčasne umožní znižovať podiel rozpočtového deficitu na HDP. (Ruch v sále.) Celospoločenským konsenzom novo riešiť odvodový systém poistného, uvedomiť si, že zavedením tzv. superhrubej mzdy vznikajú vážne riziká. Jedným z najväčších rizík je, že na to doplatí stredná príjmová skupina, živnostníci a zamestnanci s nižšími príjmami, ako je priemerná mzda za hospodárstvo. Zavedením superhrubej mzdy osud zamestnancov bude úplne v rukách zamestnávateľov. Jedinou ich ochranou budú štrajky za vyššie mzdy s trvalým rizikom vzniku sociálnych pnutí. Prejavy nemorálnosti politikov a štátnikov alebo úbohosti myslenia ich prisluhovačov je vytvárať z dôchodcov vrstvu, ktorú treba živiť a ktorej treba ešte viac ubrať, či už priamo, alebo nepriamo z dôchodkov. Obsah pojmu demokracia sa pre niektorých neoliberálne, jednostranne orientovaných politikov a štátnikov stáva synonymom ich verejne prezentovaného nadradeného chovania sa voči občanom, voči politickému protivníkovi. Racionálne uvažujúceho občana priam uráža verejne reprezentovaná reformátorská neomylnosť vychádzajúca z morálnej a vedomostnej plytkosti jej realizátorov. A teraz to veľmi drasticky skrátim. (Reakcia z pléna a smiech v sále.) Stále dúfam, že naši občania budú mať šťastie a dočkajú sa zodpovedných vlád, ale vaša vláda, pani premiérka, to, žiaľ, nie je. Ďakujem vám za trpezlivosť. (Potlesk spojený s pokrikom.)