T. Galbavý, poslanec: (2007-03-28):
Vážené dámy a páni, digitálny zákon nie je ani o ľavicovom či pravicovom videní, ide o vecný problém. Že je tomu naozaj tak, ukázalo aj rokovanie vo všetkých parlamentných výboroch. Dokázali sme sa veľmi racionálne, pragmaticky a vyvážene dohodnúť na ustanoveniach, ktoré možno pridávajú do pôvodného návrhu zákona nové fenomény, ako je tu už spomínaný verejnoprávny multiplex, nové ustanovenia, ktoré minimalizujú riziká, ktoré mohli poškodiť regionálnych televíznych vysielateľov, ale aj celoplošných komerčných vysielateľov. Veľmi si vážim, že verejnoprávny multiplex vznikol po dohode komerčných súkromných vysielateľov a verejnoprávnych vysielateľov, takže som spokojný s týmto priebehom a procesom, môžem povedať, že aj poslanci sa k tejto otázke postavili veľmi zodpovedne a vecne. V žiadnom  prípade nechcem romantizovať digitálne  vysielanie, ale stojím na strane tých, ktorí hovoria, že digitálne vysielanie pre televízny priestor mediálny bude znamenať  jednu obrovskú revolúciu, revolučnú technologickú zmenu, s ktorou sa ešte televízne vysielanie od čias svojho vzniku nestretlo. To je jednoducho tak. Z pohľadu obyvateľstva digitalizácia je možno takým tretím alebo treťou najvážnejšou, najdôležitejšou revolúciou po mobilnej komunikácii a po internete. Vážené dámy a páni, v súvislosti s týmto prirodzene vznikajú nové otázky a ony aj budú vznikať. Základné otázky, ako napríklad prečo musíme prejsť z analógu na digitálne terestriálne vysielanie nakoniec nie je hanba, aj pán poslanec Rydlo sa priznal, že tých informácií má málo o digitalizácii a vôbec o verejnoprávnom multiplexe, čiže znovu opakujem, budú vznikať základné otázky, prečo musíme prejsť na digitálne vysielanie. Otázky, aké z tohto procesu budú vyplývať benefity a riziká, otázky, či je slovenská verejnosť pripravená na tento prechod a, samozrejme, v neposlednom rade veľmi dôležitá otázka, koľko to všetko bude stáť. Čiže náklady, ktoré vyplývajú z prechodu na digitálne vysielanie, a to z pohľadu občana, z pohľadu štátu, vysielateľov, či už verejnoprávnych, alebo súkromných, z pohľadu prevádzkovateľov a v konečnom dôsledku koncového užívateľa. Odpoveď na otázku. Pokúsim sa vám veľmi stručne ponúknuť odpovede na tieto otázky. Odpoveď na otázku, prečo musíme prejsť na digitálny spôsob vysielania. No, existujú dva základné dôvody. Po prvé. Nevyhnutnosť digitalizácie vysielania je determinovaná skutočnosťou, že ďalší  vývoj analógu už prakticky nie je možný. A frekvenčné spektrum je ako prírodný zdroj de facto vyčerpané. Čiže inými slovami ľudovo povedané, aby ste to pochopili všetci, už neexistuje frekvencia, ktorá by mohla vytvoriť podmienky pre vstup nových programov, neexistuje frekvencia, ktorá by mohla vytvoriť podmienky pre nové obsahové formy. Práve digitalizácia je technológia vďaka dátovému spracovaniu signálu, ktorá sa do tohto frekvenčného pásma efektívne dokáže dostať a taktiež môže následne vyplniť požiadavky nových programov, nových obsahových služieb, interaktívnych služieb. To je obrovská výhoda. Čiže to je prvý základný dôvod, prečo musíme prejsť na digitálne vysielanie. A druhý základný dôvod, ten nám je zrejme ako politikom známy. Slovenská republika sa zaviazala v Európskej komisii do roku 2012, do konca roku 2012 vypnúť analógové vysielanie. Druhou otázkou, na ktorú sa pokúsim odpovedať. Aké benefity a riziká vyplývajú z tohto prechodu? No benefity. V prvom rade treba zdôrazniť, že slovenský mediálny trh, televízny trh aj rozhlasový trh sa zliberalizuje a rozšíri. Z pohľadu diváka ako koncového užívateľa bude digitalizácia predstavovať benefit v podobe televíznych programov, viac televíznych programov, nové interaktívne služby a, samozrejme, kvalitný obraz a zvuk, a to ešte nie je všetko. Napríklad aj taká maličkosť. Diváci si budú môcť prostredníctvom digitálneho prenosu v budúcnosti vybavovať byrokratickú agendu bez toho, že by sa pohli od televíznej obrazovky. Ďalší bod, na ktorý chcem upozorniť, druhá časť tejto otázky sú riziká. Riziká napriek skvelým vyhliadkam digitálneho vysielania aj táto technológia predsa v sebe nesie. Tým najvážnejším rizikom je fakt, že digitálny signál ešte dlho po zavedení nepokryje alebo nemusí pokryť také veľké územie ako analógový kanál, analógový signál. No to z jednoduchého dôvodu, pretože prevádzkovateľom frekvenčných pásiem sa to neoplatí. Je to finančne nákladné. A v tejto súvislosti chcem upozorniť, že aj ministerstvo  kultúry pripravuje zákon o koncesionárskych poplatkoch, ktorého filozofia je postavená na základnom princípe  solidarity, že koncesie za verejnoprávnu službu, za verejnoprávne vysielanie budú musieť platiť všetci, všetky domácnosti a celkom prirodzene, lebo sa vychádza aj z toho, že všetky domácnosti na 99 % majú televízny príjem, majú televízory. Len v prípade, že sa takéto niečo stane a z prechodu na digitálne vysielanie desaťtisíce až stotisíce domácností sa môžu ocitnúť na určité obdobie bez televízneho príjmu, bez televízneho signálu. Bolo by veľmi  nespravodlivé, aby sme im uložili zo zákona povinnosť platiť koncesionárske poplatky a v tejto súvislosti sa aj pri tvorbe tohto návrhu zákona budem obracať na kompetentných –ministerstvo, ministra kultúry, aby sme spoločnými silami prijali do tohto zákona  ustanovenie, ktoré udelí domácnostiam, vlastne ktoré nebudú vlastným pričinením môcť prijímať televízny signál tak, aby boli oslobodení od platenia koncesionárskych poplatkov. Čiže keďže nebudú dostávať reálne verejnoprávnu službu, neviem, prečo by mali platiť. To by bolo nespravodlivé a bolo by dobré, aby sme bazírovali a veľmi pregnantne sa postavili riešiť tento problém  v zákone o koncesionárskych  poplatkoch, v zákone o Slovenskej televízii a taktiež by bolo dobré, aby v budúcnosti aj spoločnosti, ktoré budú mať záujem obsadiť a prevádzkovať tieto frekvenčné pásma, aby tieto spoločnosti jasne definovali, či budú ochotní prostredníctvom svojich kompetencií a možností zabezpečiť každej domácnosti  televízny signál, tak ako to dokázal zabezpečiť ten analóg. Odpoveď na otázku, či je slovenská verejnosť pripravená na tento prechod? Potvrdil aj pán poslanec Rydlo, že asi nie. Bohužiaľ, za každým televíznym vysielaním je v prvom rade alebo hlavným dôvodom každého vysielania alebo programu je divák. A mám taký pocit, že zatiaľ, myslím si, že ešte nie je neskoro, zatiaľ sme koncového užívateľa diváka akosi z tohto procesu vynechali. Ľudia nemajú žiadne informácie alebo len minimálne. Čo je to vlastne  digitalizácia, čo je to verejnoprávny multiplex, aké výhody, benefity. Taktiež by som nepovažoval za správne, keby sme ľuďom vysvetľovali, že to budú jediné benefity, že im to prinesie lepší obraz, lepší zvuk a viac programov. Tu vidím nezameniteľnú úlohu vlády, nás politikov, ministerstva kultúry, taktiež médií, viem si predstaviť, že téma digitalizácie sa nestane len témou v špecializovaných médiách, ale   stane sa aj témou v mienkotvorných médiách. Aby sme spoločnými silami dokázali kvalitnou informačnou kampaňou povedať ľuďom, prečo je nevyhnutné a prečo je dobré takýto proces úspešne začať. Taktiež budeme musieť odpovedať na otázky typu, koľko verejnoprávny multiplex bude stáť, budeme musieť odpovedať na otázky, kto to bude platiť, taktiež sa tu objavujú otázky,  poviem celkom otvorene, zo spoločností telekomunikačných, ktoré hovoria už dnes, že je pre nich podozrivé a vidia v tom akýsi skrytý kartel, že verejnoprávne médiá sa dokázali  konsenzuálne dohodnúť na verejnoprávnom multiplexe s komerčnými médiami. Ja si to naozaj nemyslím.  Ale toto podozrenie tu existuje a myslím si, že pre jeho minimalizáciu alebo zaslúži si aj takáto otázka relevantnú a korektnú odpoveď. Nakoniec aj pre nás všetkých to bude veľmi dôležité. Odpoveď na poslednú postavenú otázku. Náklady pre diváka. No, totiž je tu prvé úskalie. Vyžiada si to od občanov určité náklady. Pravda, vo väčšine domácností sa tento problém  odstráni sám prirodzenou cestou do piatich rokov. Budú musieť tak či onak kúpiť nový televízor alebo rádio a moderné prijímače už zväčša rátajú s digitálnym príjmom. Treba otvorene ľuďom povedať, že bez toho, že by neinvestovali 3-tisíc korún možno, ja to teraz neviem odhadnúť, a kúpili si digitálny tuner, nebudú môcť televízny signál prijímať. Napriek tomu možno predpokladať, že určitú skupinu obyvateľov bude nákup nového televízora alebo  set-top-boxu významným a možno až neprekonateľným finančným spôsobom zaťažovať. Bude to pre nich určitým bremenom. Mám na mysli predovšetkým starých, starších ľudí, invalidných dôchodcov atď. Pritom ide práve o tú skupinu, pre ktorú je televízor alebo rádio prvkom, ktorý skvalitňuje život. Možno tu bude tiež namieste otázka, či by štát nedokázal kompenzovať tieto skupiny. Nebol by to nejaký precedens, s ktorým sa štáty Európskej únie nestretli. Nie som zástancom tejto myšlienky, ale zrejme sa budú objavovať aj takéto riešenia a my budeme musieť k nim kompetentne zaujať postoj. Napríklad v Rakúsku alebo v iných krajinách Európskej únie to robili tak, že sociálne slabším skupinám tento tuner digitálny a set-top-box jednoducho zakúpili. Vážené dámy a páni, myslím si, že aj pozmeňujúce návrhy, ktoré tu predniesol kolega Rafaj, sú výsledkom našich spoločných dohôd. Ja nevidím dôvod, prečo by som ich nepodporil. Rovnako budem presviedčať aj môj poslanecký klub, aby sme sa k tomuto hlasovaniu pridali, pretože zákon o digitálnom vysielaní je kľúčovým zákonom pre naštartovanie  procesu digitalizácie. Ďakujem za pozornosť.