Gaborčáková, Soňa, poslankyňa NR SR (2016-09-14):
Dobrý deň. Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. V prvom rade chcem poďakovať kolegom, že sa ukľudnila atmosféra. Veľmi ťažko sa rodia dobré veci, ak, ak je napätie. Takže toto, toto prostredie mne osobne vyhovuje, aj keď viem, že niekedy treba aj zvýšiť hlas, aj buchnúť do stola a podobne, ale, ale asi ťažko by sa mi hovorilo o vyživovacej povinnosti, keby sme sa tu všetci naháňali. Takže každý rodič bez ohľadu na svoje schopnosti, možnosti a majetkové pomery je povinný plniť svoju vyživovaciu povinnosť v minimálnom rozsahu, a to je teda vo výške 30 %, ako hovorila moja kolegyňa, zo sumy životného minima na nezaopatrené a neplnoleté dieťa. Dnes je to vo výške 27,13 eura. My navrhujeme na 45,21 eura. Prečo? Máme pomerne dosť podnetov od žien, ktoré sa rozviedli, ale pokiaľ ešte súd nestanovil vlastne záverečnú sumu, koľko bude ten druhý rodič platiť, spravidla ten súd určí tú minimálnu hranicu a tých 27,13 euro spôsobuje pre tie ženy naozaj problémy, pretože spravidla odchádzajú z toho bývania preč, musia mať nejaký nájom a to si všetko treba zaplatiť. To znamená, že naozaj tie ženy živoria. Kolegyňa aj hovorila aj konkrétne sumy, s ktorými musia vyživovať deti, a vidíte to aj v tých médiách, že skutočne je to reálny život, a, a je to smutné, vyživiť vlastne dneska dieťa za 27,13 aj s rodinnými prídavkami, prípadne ak má ešte nejaký rodičovský príspevok. Z pohľadu typu domácnosti chcem upozorniť na to, že podľa Štatistického úradu Slovenskej republiky k minulému roku sa ocitli na hranici chudoby práve osamelí rodičia s najmenej jedným dieťaťom, a to 27..., 29,7 %. Najohrozenejšou vekovou skupinou z hľadiska príjmovej chudoby sú deti do 18 rokov a to predstavuje 20 %. Naozaj ide o percentá, ktoré nie sú zanedbateľné, ak hovoríme o deťoch, ak hovoríme o človeku, ktorý ostáva so všetkými problémami sám a má pri sebe len tie dietky, čo im dať jesť, takže naozaj už je to aj tu, aj ten náš kapitalizmus (povedané so smiechom) priniesol aj to, že tí ľudia naozaj sa ocitajú na hranici chudoby alebo pod hranicou chudoby. Účelom toho, že to chceme zvýšiť, je najmä ochrana tých najslabších skupín. To znamená, nezaopatrené deti, neplnoleté deti, deti, ktoré sa sústavne pripravujú na povolanie a sú odkázané na pomoc svojich rodičov. V prípade neúplných rodín sú mnohokrát odkázané na finančnú pomoc druhého rodiča, ktoré ju zabezpečuje prostredníctvom tzv. minimálneho výživného. Hlavným predpokladom určenia tejto vyživovacej povinnosti rodiča k dieťaťu je vyhodnotenie nákladov na dieťa. To znamená, že v tejto minimálnej sume sa filozoficky zarátava bývanie, strava, ošatenie, hygienické potreby, zdravotná starostlivosť, školské pomôcky, preprava dieťaťa, poplatky na krúžky a iné, 27,13 eura. Ja som, ja som si priniesla aj možno jeden taký podnet, ktorý som dostala, ja som ho čítala teda aj na, na našom sociálnom výbore, lebo som aj vravela pánovi štátnemu tajomníkovi ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, aby sme naozaj pozerali na tie, na tie príležitosti aj pre ženy, ktoré sa naozaj ocitnú s tými deťmi po rozvode, aby sme neriešili to, čo, čo nám neprináleží, prečo sa to stalo a tak ďalej, ale aby sme nejakým spôsobom tým, tým ženám pomohli. Takže ten príbeh veľmi krátko. Všetko, všetko vám teda neprečítam, ale možno len preto, prečo to výživné a prečo ma to tiež tak akože odštartovalo niečo pre tie ženy urobiť. Pozrite sa, neprejde to, tak neprejde, ale ja budem mať čisté svedomie, že som niečo pre tých, pre tie ženy a pre tie deti urobila. Sme... „Sme rozvedení rok. Deti boli prisúdené mne a môjmu exmanželovi následne každú párnu sobotu do nasledujúceho týždňa utorku. Takže ich má osem dní v mesiaci. Keď sú deti pri otcovi a stretnem sa s deťmi, tak mi nesmú pozdraviť ani ma postískať, lebo im to zakazuje. Ak to urobia, keď prídu domov, veľmi na nich kričí a vyhráža sa im, že ku mne viac neprídu. Napriek tomu chcú k nemu ísť, lebo ich berie na výlety, vozí na motorke, čo si ja nemôžem dovoliť, lebo mám malý príjem, zarábam 320 euro mesačne. Starší syn chodí do prvého ročníka. Po novom súdnom rozhodnutí si exmanžel nezabezpečil družinu a syn stál pred školou dve hodiny, lebo nevedel, kde má ísť. Až keď išla jeho pani učiteľka domov, tak mi volala, že stojí pred školou, celý sa trasie a nevie, čo má robiť. Hneď som mu zavolala, povedal mi, že on bol v piatok poobede pri riaditeľke a ona mala družinu vybaviť. Vôbec ju neoboznámil so situáciou, že sme rozvedení a deti sú prisúdené mne. Dopadlo to až tak, že bol privolaný právnik. Ja ho do družiny nedávam, lebo mi to finančne nevychádza, nemám na to peniaze.“ Toto je jeden z príbehov a máme ich dosť veľa. Takže naozaj chcem vás poprosiť, aby ste podporili ženy, ktoré sa ocitli naozaj v núdzi. Ja viem, že najlepšie je mať úplnú rodinu s ockom, mamou a deťmi, ale život nie je ideálny, neni ani čierny, ani biely, a keď sa už ocitnú tie ženy v tejto situácii, tak keď už aj nevieme, aké sú, ale majú tam tie deti. A pomôžme im. Ďakujem veľmi pekne.