Nicholsonová, Lucia, poslankyňa NR SR (2012-06-29):
Veľmi pekne ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Budem sa najskôr venovať návrhu zákona o hmotnej núdzi. Účelom tohto návrhu zákona, ktorý predkladáme, je upraviť legislatívny rámec riešenia systému hmotnej núdze v Slovenskej republike. V súčasnosti sa systém poskytovania pomoci v hmotnej núdzi dá označiť v prvom rade za neprehľadný. Ja vám len tak v skratke vyrátam, z čoho všetkého sa vlastne dnes skladá dávka v hmotnej núdzi: - je to základná dávka vo výške 60,50 eur, - príspevok na zdravotnú starostlivosť vo výške 2 eur; chcem povedať, že toto je prežitok, pretože príspevok na zdravotnú starostlivosť reagoval kedysi na tzv. Zajacovu reformu, - príspevok na bývanie v rozmedzí od 55 eur až po 89,20 eur, - ochranný príspevok vo výške 63 eur, - aktivačný príspevok vo výške 63 eur, - príspevok pre tehotnú ženu vo výške 13,50 eur, - príspevok na dieťa do jedného roku 13,50 eur a - príspevok na školopovinné dieťa 17,20 eur. Takže povedali sme si, že aký neprehľadný je momentálne systém pomoci v hmotnej núdzi. Podľa mňa je veľmi demotivujúci pre občana, pretože je v ňom príliš veľa príspevkov, ktoré občan dostáva automaticky bez ohľadu na to, či je aktívnym, alebo pasívnym poberateľom dávky v hmotnej núdzi. Jeho správa – správa systému pomoci v hmotnej núdzi – je pomerne drahá. A ďalej, keďže ten systém je taký neprehľadný, a musím povedať, že častokrát aj neadresný, dochádza k veľmi ľahkému zneužívaniu dávok v hmotnej núdzi. To, že demotivuje k aktivite jednotlivca, sme si povedali a to, že je administratívne náročný a nákladný, sme si tiež povedali a všetky tieto dôvody nás viedli k tomu, aby sme predložili nový návrh zákona o pomoci v hmotnej núdzi. Chcem pripomenúť predovšetkým našim opozičným partnerom, že toto je návrh zákona, ktorý sme predkladali ako vládny návrh zákona v minulom volebnom období, a teda bola na ňom zhoda takmer všetkých politických strán bývalej vládnej koalície, dnešnej vládnej opozície, s výnimkou poslaneckého klubu Obyčajných ľudí, pretože tí neboli v takom zložení, ako sú dnes. Z vyššie spomínaných dôvodov sa v návrhu zákona o hmotnej núdzi a o zmene a doplnení niektorých zákonov nanovo definujú základné životné podmienky, definujú sa základné životné potreby, forma pomoci v hmotnej núdzi, ktorou je dávka v hmotnej núdzi na rôznych úrovniach, a v tej súvislosti sa určujú možnosti podpory príjmu občanov v nepriaznivej sociálnej situácii. Celková výška sumy možnej poskytnutej pomoci vo formy dávky v hmotnej núdzi zostáva približne na rovnakej úrovni ako v súčasnosti. V niektorých prípadoch v závislosti od počtu členov v rodine, ale predovšetkým od ich aktivity sa dokonca zvyšuje. Dovoľte, aby som vám povedala niekoľko príkladov toho, koľko dostáva napríklad rodina so štyrmi školopovinnými deťmi dnes v tom starom systéme a koľko by mohla dostávať v tom nami navrhovanom systéme. Takže príklad. Rodičia a štyri školopovinné deti pri maximálnej aktivácii dnes dostávajú spolu 543,90 eur. Ak by prešiel náš návrh, dostávali by 572,26 eur, to znamená viac, ako dostávajú dnes. Ak sa zamestná jeden z rodičov za minimálnu mzdu, čo je v čistom vyjadrení 274,53 eur, po starom, teda v tom dnešnom systéme, dostane 631,46 eur a po novom pri minimálnej mzde by spolu dostal 671,38 eur, to znamená viac. Tých príkladov mám, samozrejme, viac, pokiaľ by ste mali záujem, tak vám ich môžem potom prečítať. Zmeny, ktoré navrhujeme vo vnútornom usporiadaní, ich navrhujeme tak, že sa znižuje základná dávka na každého člena z okruhu spoločne posudzovaných osôb na úroveň 20 % sumy životného minima, čo je finančným vyjadrením ústavnej garancie zabezpečia základných životných podmienok. Možno by som mala veľmi v skratke povedať, že čo je takou hlavnou filozofiou toho nášho návrhu zákona. Povedali sme si o nedokonalostiach, takže povedzme si niečo o tom, že čo nás celkovo viedlo k tomu, aby sme zmenili návrh zákona o pomoci v hmotnej núdzi. 1. Dávka v hmotnej núdzi má patriť výlučne občanovi v hmotnej núdzi. Dnes predovšetkým cez príspevok na bývanie, ale o tom si povieme neskôr, dochádza k markantnému zneužívaniu dávok v hmotnej núdzi. Podľa údajov, ktoré máme z jednotlivých úradov práce, to vyzerá tak, že zhruba 30 % ľudí, ktorí dnes poberajú dávku v hmotnej núdzi, predovšetkým cez príspevok na bývanie, zneužíva systém pomoci v hmotnej núdzi. 2. Štát má garantovať len absolútne minimum pre každého, kto sa ocitne v hmotnej núdzi. Musí existovať rozdiel medzi pasívnym a aktívnym poberateľom dávky v hmotnej núdzi a štát musí vytvoriť možnosti na aktiváciu poberateľov dávok v hmotnej núdzi. Inými slovami, ak štát povie, že na to, aby si dostal viac od štátu, keď sa ocitneš v hmotnej núdzi, musíš byť aktívny. Potom ten istý štát musí zabezpečiť, aby boli miesta na aktiváciu jednotlivcov, ktorí sa ocitnú v hmotnej núdzi. Návrh právnej úpravy garantuje súčasné postavenie poberateľov dôchodkových dávok, a to najmä z pohľadu zachovania súčasnej úpravy dorovnávania nízkych dôchodkov. Ja si myslím, že tak ako sme tu bez ohľadu na to, do akého politického spektra patríme, asi by sme si vedeli predstaviť, že to najelegantnejšie riešenie by bolo, že dôchodcovia, poberatelia teda starobných dôchodkov alebo aj invalidných dôchodkov by vôbec nespadali do pomoci v hmotnej núdzi, do toho celého systému, ale, žiaľbohu, realita je iná. Pokiaľ nemáme prijatý zákon o minimálnych dôchodkoch, tak v systéme hmotnej núdze máme zhruba 33-tisíc starobných dôchodcov, ktorí poberajú starobné dôchodky, ktoré sú však natoľko nízke, že ich musíme dorovnávať z dávok v hmotnej núdzi. Výrazný posun nastane podľa toho nášho návrhu v možnosti získania motivačnej dávky na dvoch úrovniach pre dospelých a na dvoch úrovniach pre deti. Právne možnosti účasti na činnostiach, ktoré zakladajú nárok na získanie motivačnej dávky, sa značne rozšírili tak pre evidovaných nezamestnaných, ako aj pre neevidovaných nezamestnaných. Určenie dvoch úrovní motivačnej dávky vo výške 20 % sumy životného minima a 45 % sumy životného minima reflektujú na individuálne schopnosti a možnosti občanov, ktorí sa zúčastňujú aktivačných prác. Všetky činnosti sú nasmerované na podporu ľahšieho umiestnenia sa na trhu práce. K tým aktivačným prácam ja sa dostanem, budem o nich hovoriť obšírnejšie, pretože prakticky týmto návrhom my vstupujeme aj do zákona č. 5 o službách zamestnanosti. Úplne novým prvkom v návrhu zákona je riešenie chudoby zamestnaných pracujúcich. To znamená tých, ktorí majú veľmi nízke príjmy. V záujme zmiernenia rizika a vzniku chudoby sa navrhuje zaviesť opatrenie, ktoré bude motivovať k uplatneniu sa na trhu práce a tiež záujem si udržať zamestnanie s nízkou mzdou. Pre tieto osoby sa navrhuje ponechať nárok na motivačný príspevok a pre účely posúdenia nároku na pomoc v hmotnej núdzi sa príjem nebude započítavať v jeho reálnej výške, ale iba na úrovni 65 %. V zmysle vyššie uvedenej úpravy bude pracovná činnosť považovaná za aktiváciu, čo občana bude motivovať pracovať. Ďalším motivačným opatrením návrhu zákona je, že občania, ktorí po dlhodobej nezamestnanosti a poberaní dávky v hmotnej núdzi nakoniec nastúpia do zamestnania, budú mať ďalšie zvýhodnenie. Ich príjem pre účely posúdenia hmotnej núdze sa v priebehu prvých troch mesiacov zamestnania bude započítavať v 45-percentnej výške, v ďalších troch mesiacoch v 55-percentnej výške. Tento spôsob posúdenia garantuje ponechanie dávky, resp. jej časti aj pri zamestnaní. Za účelom podpory sociálneho začlenenia sa navrhujeme poskytovanie motivačnej dávky na dvoch úrovniach aj pre deti. Pre deti predškolského veku vo výške 15 % sumy životného minima a pre deti, ktoré si plnia povinnú školskú dochádzku, to bude 25 % sumy životného minima. Podpora výchovy a vzdelávania v rámci hmotnej núdze sa v návrhu prejavuje aj tak, že na účely posudzovania nároku sa štipendiá nepovažujú za príjem. Ja by som sa tu na chvíľu zastavila, pomohla si takým aktualizačným prvkom. Asi všetci z vás ste dostali otvorený list, alebo ste sa k nemu nejakým spôsobom dostali, od dvoch učiteliek z Dobšinej, ktoré poukazujú na to, akými peripetiami sa stretávajú pri vzdelávaní detí zo sociálne vylúčených spoločenstiev, a chcela by som odcitovať krátku pasáž z ich listu: „Aj napriek enormnej snahe a osobnému zanieteniu pedagógov škola produkuje absurdné množstvo žiakov, ktorí sú na trhu práce neuplatniteľní a bez akýchkoľvek sociálnych a pracovných návykov, čo je z nášho pohľadu opäť dôsledok chybného fungovania politiky tohto štátu. Neprispôsobiví spoluobčania si veľmi rýchlo zvykli na výhody, ktoré im štát ponúka, a stotožnili sa s myšlienkou, že všetko dostanú zadarmo. Je o nich postarané, a pritom nemusia ani pohnúť prstom.“ Pani učiteľky vidia príčiny najmä v nespravodlivom sociálnom systéme, ktorý demotivuje rodičov v zneužívaní sociálnych dávok a detských príspevkov, v totálnej nepripravenosti detí na vstup do školy v zanedbanej starostlivosti, ale aj v tzv. pozitívnej diskriminácii. Tie učiteľky hovoria o tom, že už 6-ročné deti sú často odsúdené na neúspech, pretože do prvého ročníka základnej školy nastupujú absolútne nepripravené, neovládajú slovenský jazyk, často ani rómsky, nemajú základné hygienické návyky a sú presvedčené o tom, že všetkým týmto deťom by pomohla povinná predškolská výchova. Aj ja som o tom presvedčená. My sme tu navrhovali v legislatívnom zámere zákona o sociálne vylúčených spoločenstvách. Ja chcem inak veľmi oceniť, že zákon o sociálne vylúčených spoločenstvách sa objavil aj v legislatívnom pláne úloh nového vedenia ministerstva práce. To si veľmi cením, avšak my sa ho dočkáme, v nevieme akom časovom horizonte, a dovtedy nemôže byť reč o povinnej predškolskej výchove pre deti zo sociálne znevýhodneného prostredia. A ja si myslím, že to, čo my navrhujeme, to, čo my navrhujeme v zákone o pomoci v hmotnej núdzi, to znamená to, že nositeľom motivačnej dávky môže byť aj dieťa, ktoré bude chodiť do predškolského zariadenia. Sľubujeme si od toho, že viacej detí zo sociálne znevýhodneného prostredia by mohlo sedieť v predškolských zariadeniach, pretože nositeľom tej motivačnej dávky nebude v tom prípade iba to dieťa, ktoré príde do predškolského zariadenia, ale napríklad aj matka, ktorá to svoje dieťa do predškolského zariadenia privedie. A myslím si, že v tom prechodnom období, kým nebude napríklad uzákonená povinná predškolská výchova pre deti zo sociálne vylúčených spoločenstiev, by to mohlo pomôcť. Ďalšia pomoc, ktorú možno poskytnúť pre občanov v hmotnej núdzi a ktorá tiež slúži na posilnenie účinkov sociálnej inklúzie, je mimoriadna dávka v pôsobnosti štátu, pričom sa ponechá možnosť poskytnutia jednorazovej dávky aj v pôsobnosti obci. Inak všetky tieto veci, ktoré sa objavujú v návrhu zákona o pomoci v hmotnej núdzi, sme prediskutovali so ZMOS-om, my sme prakticky akceptovali takmer všetky ich pripomienky, množstvo vôbec tých úplne základných zmien spôsobil prakticky ZMOS, ktorý nám prinášal nové a nové podnety nato, ako zmeniť systém pomoci v hmotnej núdzi. Navrhujeme tiež zjednodušene konania, ako aj možnosť určenia spôsobu výplaty dávky v hmotnej núdzi s cieľom úspory na správne agendy. Chcem povedať, že náš návrh zákona je plne v súlade s Ústavou Slovenskej republiky. Tu by som chcela povedať, že ústava v čl. 39 hovorí o tom, že každý, kto je v hmotnej núdzi, má právo na takú pomoc, ktorá je nevyhnutná na zabezpečenie základných životných podmienok. Podrobnosti, samozrejme, upravuje zákon. A ja som častokrát spájaná s tým, že hovorím o jednom teplom jedle, že to je všetko, čo by mal štát garantovať. Musím ale povedať pri všetkej skromnosti, že som to nebola ja, kto vymyslel to jedno teplé jedlo denne. V 2008 sa v § 1 na konci pripájala veta, to znamená, že, k zákonu o pomoci v hmotnej núdzi, že „základné životné podmienky na účely tohto zákona sú jedno teplé jedlo denne, nevyhnutné ošatenie a prístrešie“. A bola to pani exministerka práce, pani Viera Tomanová, ktorá predložila takýto návrh novely. Takže to jedno teplé jedlo patrí jej. Nevyhnutné prístrešie, samozrejme, my riešime, my riešime cez príspevok na bývanie, takže nie je dobré to úplne hľadať v tom našom návrhu, keďže z príspevku na bývanie robíme samostatnú štátnu sociálnu dávku. Návrh zákona je teda v súlade s Ústavou Slovenskej republiky aj s inými zákonmi, medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. Vplyv na rozpočet verejnej správy, na podnikateľské prostredie, na hospodárenie obyvateľstva, na sociálnu inklúziu, rovnosť príležitostí a rodovú rovnosť, na zamestnanosť a na životné prostredie a na informatizáciu spoločnosti je uvedený v doložke vybraných vplyvov. Teraz by som vám povedala niečo, lebo predpokladám, že aj tá diskusia, keď budeme hovoriť o tomto návrhu zákona, sa bude uberať skôr k zákonu č. 5 o službách zamestnanosti a k aktivačným prácam. Tak by som povedala, že akým spôsobom vlastne meníme týmto návrhom zákon o službách zamestnanosti. Po prvé my sme nanovo zadefinovali, keďže doteraz vlastne nebola aktivačná činnosť definovaná, že čo to je vlastne aktivačná činnosť. Robíme tak v § 52: „Aktivačná činnosť na účely tohto zákona je podpora udržania pracovných návykov a získavania praktických skúseností dlhodobo nezamestnaného občana, ktorý je poberateľom dávky v hmotnej núdzi a príspevkov k dávke v hmotnej núdzi, alebo dlhodobo nezamestnaného občana, ktorý je spoločne posudzovanou osobou s dlhodobo nezamestnaným občanom, ktorý je poberateľom dávky v hmotnej núdzi a príspevkov k dávke v hmotnej núdzi. Aktivačná činnosť sa vykonáva formou menších obecných služieb pre obec organizovaných obcou, formou menších služieb pre samosprávny kraj organizovaný samosprávnym krajom alebo formou všeobecne prospešných činností organizovaných právnickou osobou alebo fyzickou osobou.“ To znamená, my rozširujeme počet entít, ktoré budú organizovať aktivačné práce. V bode 3: Zlepšenie ekonomických podmienok, sociálnych podmienok, kultúrnych podmienok, tvorbu, ochranu, udržanie a zlepšovanie životného prostredia, údržbu verejných priestranstiev, lesných porastov, zriaďovanie a zveľaďovanie lesných škôlok zameraných na pestovné činnosti, záhradnícke služby, služby zamerané na pomoc v domácnosti, v záhrade, na školskom majetku alebo na obecnom majetku, pri skladovaní, triedení a spracovaní odpadu a obalu v obalovom hospodárstve, upratovanie a údržbu verejných budov, komunikácií, na pomoc pri mimoriadnych udalostiach, odstraňovaní ich následkov, starostlivosť o ochranu a zachovanie kultúrneho dedičstva atď., ale aj pomoc pri starostlivosti o nezamestnané osoby, občanov so zdravotným postihnutím, imigrantov, osoby po návrate z výkonu trestu odňatia slobody atď. My strašne rozširujeme možnosť vlastne aktivácie toho jednotlivca takmer na všetky oblasti. Aktivačnú činnosť podľa nášho návrhu vykonáva dlhodobo nezamestnaný občan podľa odseku 1 v rozsahu najviac 20 hodín týždenne okrem týždňa, v ktorom sa aktivačná činnosť začala, čo je veľmi dôležité. V tom dnes platnom systéme aktivačná činnosť sa vykonáva po dobu 6 mesiacov s možnosťou opakovania. My, my navrhujeme vykonávanie aktivačnej činnosti bez akéhokoľvek časového obmedzenia, čo považujem za veľmi dôležité, keď hovoríme o aktivačných činnostiach. Za úplne najdôležitejšie asi považujem to, že koordinovať to vyhľadávanie tých aktivačných činností bude úrad práce, to znamená štát prostredníctvom úradu práce, ktorý zoberie absolútnu zodpovednosť za organizovanie aktivačných činností a za to, aby bol dostatok tých miest na aktivačnú činnosť. Pri vyhľadávaní vhodných miest na vykonávanie aktivačnej činnosti úrad spolupracuje s obcou, so samosprávnym krajom a s právnickou osobou alebo fyzickou osobou organizujúcou všeobecne prospešné činnosti. Úrad vedie register miest na vykonávanie aktivačnej činnosti v rámci svojho územného obvodu. Dôležité je aj to, že meníme vlastne príspevok na organizovanie aktivačnej činnosti. Úrad poskytuje dlhodobo nezamestnanému občanovi podľa odseku 1 na základe jeho písomnej žiadosti náhradu cestovných výdavkov súvisiacich s jeho účasťou na aktivačnej činnosti vykonávanej mimo miesta jeho trvalého bydliska, ak organizátorovi aktivačnej činnosti nebol poskytnutý príspevok podľa odseku 9 písm. c). Cestovnými výdavkami podľa prvej vety sa rozumie cestovné hromadnými dopravnými prostriedkami z miesta trvalého pobytu do miesta vykonávania aktivačnej činnosti a späť, čo vlastne dnes v platnom zákone nie je. Podľa súčasného znenia príspevok podľa odseku 7 sa poskytuje na základe uzatvorenej písomnej dohody medzi úradom a obcou alebo medzi úradom a samosprávnym krajom na úhradu časti nákladov, ktoré súvisia s vykonávaním menších obecných služieb pre obec alebo menších služieb pre samosprávny kraj. Mesačne najviac vo výške 7 % počas prvých šiestich kalendárnych mesiacov a najviac vo výške 4 % počas ďalších dvanástich kalendárnych mesiacov aj na úhradu časti celkovej ceny práce zamestnanca, ktorý organizuje menšie obecné služby pre obec alebo menšie služby pre samosprávny kraj, mesačne však najviac vo výške 3 % z celkovej ceny práce podľa § 49 ods. 4 vypočítanej z priemernej mzdy zamestnanca v hospodárstve Slovenskej republiky za prvý až tretí štvrťrok kalendárneho roka, ktorý predchádza – proste je to strašne komplikované a obce si prakticky v organizovaní aktivačných činností nevedia naplánovať. My hovoríme, že mesačne budú obce, ktoré budú organizovať aktivačné činnosti, budú dostávať jednotný paušálny príspevok vo výške 10 % z celkovej ceny práce s tým, že bude na obci, akým spôsobom tieto peniaze využije. Čo sa týka tej hmotnej núdze, tak myslím, že som obsiahla všetko to dôležité, samozrejme, potom je to vecou diskusie a ďalších vystúpení v rozprave. Venovala by som sa teraz chvíľu príspevku na bývanie. Ako som už hovorila, to zneužívanie príspevku na bývanie je pomerne rozsiahle. Zopakujem, že podľa údajov, ktoré máme z úradov práce, je to zhruba 30 % ľudí, ktorí by vôbec nemali poberať príspevok na bývanie. Poviem vám príklady, ako sa zneužíva príspevok na bývanie, ktoré sú reálne: - Brat od sestry si prenajíma byt 75 metrov štvorcových v bratislavskom komplexe Tri veže za 800 eur. Oficiálne, alebo teda po formálnej stránke je v hmotnej núdzi, na základe zmluvy o prenájme dostane príspevok na bývanie. - Dvaja nezosobášení ľudia bývajú v jednom byte s troma deťmi, majú, samozrejme, dve nájomné zmluvy, a tak dostanú dva príspevky na bývanie. - Tretí príklad. V honosných komplexoch si od kamarátov za 500 eur prenajímajú byty, nie je to jeden prípad, sú formálne v hmotnej núdzi a úrad práce im vyplatí príspevok na bývanie vo výške 55 eur. - Manželia sa pro forma rozvedú, k tomuto dochádza veľmi často, žijú v spoločnej domácnosti, sú formálne v hmotnej núdzi, exmanžel si urobí zmluvu, podľa ktorej platí exmanželke nájomné, úradníčka formálne skontroluje zmluvu, ak splnia všetky podmienky, vznikne im nárok na príspevok na bývanie. A aké sú nedokonalosti toho súčasného zákona? Je administratívne náročný a nákladný, je veľmi ľahko zneužiteľný, neprehľadný a je veľmi ťažko kontrolovateľný. Ten príspevok na bývanie po starom poberá zhruba 96-tisíc poberateľov, to znamená, že dostávajú od 55,80 eur až po 89,20 eur. Podľa tohto, čo navrhujeme my, by sa mal rozšíriť počet poberateľov príspevku na bývanie na cca 108-tisíc poberateľov, to rozmedzie príspevku na bývanie bude od 68,91 eur až 116,98 eur. Nárok na príspevok na bývanie získajú nielen občania v hmotnej núdzi, tak ako je to dnes, ale aj ľudia s nízkymi príjmami, samozrejme, za prísne stanovených podmienok. Tie podmienky na získanie príspevku po starom sú prakticky stav hmotnej núdze a výška sa stanovuje podľa počtu spoluposudzovaných osôb, nereflektujú sa tam reálne náklady spojené s bývaním. To, čo navrhujeme my, tie podmienky na získanie príspevku po novom by mali byť zaplatené nájomné a úhrady súvisiace s užívaním bytu vrátane poplatkov za komunálny odpad. Ak viac osôb užíva ten istý byt, dom či miestnosť, nárok na príspevok vznikne len jednej z nich. Nárok na príspevok nevzniká osobe, ktorá prenajíma byt, dom alebo miestnosť inej osobe. Nárok na príspevok vzniká len tej osobe, ktorá preukázateľne obýva byt, dom, miestnosť, na ktorú si nárok uplatňuje. Spôsob výpočtu príspevku na bývanie. Od minimálnych nákladov na bývanie sa odpočíta výška príjmu fyzických osôb tvoriacich bytovú domácnosť vynásobená koeficientom, ktorý vyjadruje zaťaženosť príjmu členov bytovej domácnosti výdavkami na bývanie, to znamená, tam bude to reálne zhodnotenie tých reálnych výdavkov spojených s bývaním. Príklady: Jednotlivec bez príjmu dnes dostane spolu s dávkou v hmotnej núdzi, keďže príspevok na bývanie je súčasťou dávky v hmotnej núdzi, spolu 181,37 eur, po novom aj s príspevkom na bývanie by dostal 192,29 eur, aj keď, samozrejme, musíme povedať, že v konečnom dôsledku ten dosah na verejné financie na rozpočet by nemal byť negatívny, keďže predpokladáme, že tým, že sme stanovili veľmi jasne tie podmienky a sprísnili sme podmienky pre vznik nároku na príspevok na bývanie, predpokladáme, že veľmi veľa z tých, ktorí dnes poberajú ten príspevok na bývanie neoprávnene, by sa v systéme už ďalej neobjavovali. Takže, aby som to zhrnula, ten nový zákon o príspevku na bývanie bude spravodlivejší, priaznivejší pre udržateľnosť bývania na minimálnej úrovni, čo je veľmi dôležité, bude adresnejší, a teda ľahšie kontrolovateľný, bude menej administratívne náročný a bude výraznou pomocou pre obce a mestá s neplatičmi. Ďakujem vám veľmi pekne.