M. Urbáni, poslanec: (2003-12-10):
Aj v západných krajinách reformy prebiehajú konštantne, v priemere každých 3 až 5 rokov. Ale nemajú vplyv na tradičnú organizáciu a štruktúru, hlavne čo sa týka kvality a štruktúry. Hlavne čo sa týka kvality a dostupnosti. V stredne a východnej Európe, hlavne aj u nás, musí dôjsť k fundamentálnym reformám a ako už pár rokov hovorím, na Slovensku, nie k reforme, ale k zmene systému starého za nový systém. Pri všetkých racionalizačných opatreniach je potrebné mimo zdravotníckeho systému venovať pozornosť vzdelávaniu, výžive a prevencii rizikového správania - fajčenie, alkoholizmus, rýchle tempo života. Neslobodno zabudnúť, že novodobé fenomény, ktoré generujú novú nezamestnanosť, drastický nárast chudoby u žien, detí a starých ľudí. Pri príprave nových zdravotníckych systémov treba brať do úvahy technologický progres, ktorý bude zvyšovať požiadavky u povojnovej generácie, ktorá bude starnúť v rokoch 2010 až 2040 a tomu musia byť prispôsobené aj makroekonomiky, k zvládnutiu tohto procesu. Ako sa s tým vyrovnať do budúcna. Zvýšiť pôrodnosť? Malo by to byť snahou, hlavne na Slovensku. lebo ak sa nám to nepodarí, tak potom použiť ďalšiu metódu - nestarať sa o starých ľudí? Budúcnosť je v zlepšení ekonomickej situácie, vo zvýšení zamestnanosti, vo zvýšení výkonnosti a produktivity práce, aby aktívni pracujúci mohli zniesť existujúcu veľkú záťaž, ktorá bude na nich kladená, o ktorej budem za chvíľu hovoriť. Nie je možné v systéme klesajúcej životnej úrovne stupňovať spoluúčasť pacienta na zdravotníckych službách. Spoluúčasť by sa mala zvyšovať paralelne s rastom ekonomiky a zlepšujúcou sa životnou úrovňou obyvateľstva. Opakujem to, ale je to tvrdá realita. Každá reforma zákonite produkuje víťazov aj porazených a tým nevyhnutne spôsobuje konflikty. Dobrá reforma je tá, ktorá produkuje viac víťazov. Pri programovaní zdravotníckych systémov v 21. storočí nesmieme zabúdať na nové, vyskytujúce sa klimatické zmeny, napríklad vo Francúzku minulé leto zomrelo 11 500 ľudí na vysoké teploty a ich vplyv. Ďalej neslobodno zabúdať na nové podmienky súvisiace s teroristickými aktivitami. Príprava nových zdravotníckych systémov musí predvídať všetky nové okolnosti, ktoré môžu mať vplyv na najbližších 10 až 50 rokov. 12 a 13. júla bola prijatá v Oslo deklarácia ministrov zdravotníctva. Neviem, či náš pán minister tam bol, kde prijali veľmi dôležitú deklaráciu, z ktorej treba vychádzať, a spomínam ju práve preto, že úzko súvisí aj s naším rozpočtom, o ktorom diskutujeme. Ministri európskych krajín zdravotníctva uznali, že za poskytovanie primeranej a dobrej kvality starostlivosti je zodpovedná vláda vo všeobecnosti, ale hlavne ministri zdravotníctva. Hlavnou témou bolo, že zraniteľný je každý človek. Je potrebné uvedomiť si, že zvyšujúcu dôležitosť zdravotníckych otázok a samotného zdravotníctva sa stáva integrálnou súčasťou politiky a rozhodovaní vo všetkých sektoroch vlády, opakované upozorňujem na intersektorálne prepojenie, čo sa týka otázky zdravotníctva, ktoré sa, žiaľ, na Slovensku veľa rokov podceňuje. Ministri zdravotníctva musia hrať vedúcu úlohu pri dokazovaní zdravotníckych následkov politiky aj v iných oblastiach. Sociálne práva sú integrálnou súčasťou európskeho sociálneho modelu. Vplyv na sociálne práva majú zmeny hodnôt a ekonomický a politický vývoj. Štát, ktorý neberie do úvahy sociálnu situáciu obyvateľstva, je slabý štát a je horší ako totalitný štát. Význam sociálneho stavu spoločnosti musí byť prvoradým záujmom každej vlády. Dokumentuje to aj posledná návšteva pápeža Jána II. v septembri 2003, kde v deklarácii menovaných priorít na prvom mieste bola postavená sociálna starostlivosť. Takisto Svetový evanjelický kongres tohto leta sa niesol v znamení hlavnej témy - sociálna starostlivosť o občanov. Nie je možné ignorovať túto oblasť. Žiadna rozumná vláda by si to nemala dovoliť. Pri predloženom rozpočte tohto roku, týkajúci sa zdravotníctva, som viac potešený ako vlani a vlani som z tohto miesta povedal, keď pán minister Zajac nežiadal navýšenie zdrojov, že pán minister financií by ho mal vybozkávať každý deň a vystískať. Dnes musím povedať, že pán minister Zajac s predkladanými 18 miliardami na oddlženie zdravotníctva by mal vystískať teraz pána Mikloša. Chcem však pritom povedať, že je treba veľmi citlivo s týmito financiami narábať, pretože stále nie je ešte uzavretý systém a nie je zabezpečená úplná kontrola toku financií. Verím, že sa bude paralelne s uvoľňovaním týchto zdrojov aj zatvárať „šúber“, aby peniaze neunikali tam, kde nemajú unikať. To je jedna stránka veci, s ktorou môžeme byť spokojní. Druhá stránka je - s ktorou spokojní nemôžeme byť -, a to je podiel štátu ako platiteľa za svojich povinných, prakticky polovicu z nákladov na zdravotnú starostlivosť, čo je dnes 485 korún na mesiac a v celkovej sume je to 18 miliárd a nejaké drobné. Keby štát zaplatil 14 % z minimálnej mzdy, tvorilo by to 860 korún, čo by bolo v celkových príjmoch ročne 32 miliárd Sk, z ktorých by sa už dali poskytovať slušnejšie zdravotnícke služby. Pacienti by dostali rýchlejšiu, kvalitnejšiu zdravotnú starostlivosť, ako sme svedkami v nemocniciach a u poskytovateľov zdravotníckych služieb dnes. Čiže to je jedna z ciest, ako sa dajú navýšiť zdroje. Zdravotnícki ekonómi dodržujú vo svete jednu zásadu, že ak chceme mať kvalitné zdravotnícke služby, treba navýšiť každý rok k predchádzajúcemu rozpočtu 5 % plus inflačný koeficient. Vtedy je možné zabezpečiť zdravotnícke služby na dobrej úrovni. Čo robiť ďalej? Potešený som 18 miliardami na oddlženie, ale celkové financie do budúcna budú aj tak nedostatočné. Má táto vláda, máme my poslanci odvahu odhlasovať, keď sme znižovali dane, zvyšovanie odvodov? Je to jedno z riešení, ktoré by na prechodné obdobie, povedzme dvoch rokov, sa rozdelilo medzi zamestnávateľov a zamestnancov, čo by mohlo pomôcť situácii. Páni, ak vás budem rušiť, tak ja prestanem. Čo by znamenalo, keby sa navýšilo na 15 %, o 4,4 miliardy navýšenie. Pri 16 % 8,4. Je na to odvaha? Bolo by to správne, keď vstupujeme do Európy? Keď prakticky na podporu podnikania by sme mali znižovať odvody, ja si myslím. Že tiež by to asi nebola tá najsprávnejšia cesta. Najsprávnejšia cesta, podľa mňa, je kombinácia toho prvého, čo som hovoril. Štát musí zvážiť do budúcna tú sumu, ktorú bude platiť za svojich povinných, ak ostane tento systém zdravotného poisťovníctva, ale najschodnejšou cestou je zvýšenie zamestnanosti. To je jediná cesta ako postupne zabezpečiť ten tok peňazí, ktorý je potrebný na chod zdravotníckych služieb. Len niekoľko príkladov, čo by to spravilo, keby sa zamestnalo 100 000 nových zamestnancov, keby vznikli nové pracovné miesta a keby bol základ pre odvody 7 000 korún, bolo by to 1,2 miliardy do roka len do zdravotníckeho fondu. Vyrátajte si ďalšie, do sociálneho, dôchodkového, čiže sme niekde pri 4 miliardách. Keby bol základ pre odvody do daní 10 000 korún, čo je dosť reálnejšie, by to bolo 1,7 miliardy pri 100 000. Pri 200 000 zamestnaných by to bolo 3,4 len do zdravotného fondu. Čiže toto je, myslím si, cesta, aby sa zlepšila zamestnanosť na Slovensku, aby sa zlepšila produktivita práce, aby štát mal z čoho zaplatiť za svojich poistencov, viac aby sa dali tie služby vykryť, aby tých necelých 2 miliónov, ktorí pracujú, malo zase lepšie platy, aj to je ďalšie riešenie, a tie odvody budú vyššie, lebo nikto do zdravotníctva nám z neba nezošle peniaze. Čiže hľadajme ekonomické metódy rozvoja zamestnanosti, rozvoja podnikania a myslím, to je jediná cesta, ako vieme do zdravotníctva dostať do budúcna peniaze. Dovoľte ešte dve poznámky. Ráno tu spomínal niektorý kolega poslanec zdvojenie bavorákov. Ja mám, myslím si, že iný návrh. Táto miestnosť, pán minister zdravotníctva, by sme mohli zariadiť, aby sme cez naše orgány dali prešetriť, či je táto sála hygienicky chybná alebo bezchybná. Z ročného pozorovania seba a ostatných kolegov bez meraní môžem potvrdiť, že je chybná a bolo by treba investovať potom radšej do odstránenia príčin, ak sa nejaké nájdu. Čiže bolo by sa touto otázkou treba zaoberať. Sedíme tu minimálne štyri roky, si myslím, niektorí viac, a môže to mať následky. Čiže o toto by som chcel poprosiť, aby pán predseda parlamentu dohliadol, že by sa to zariadilo. Ešte dve-tri vety. Čo predniesol kolega Komlósy o Rimavskej Sobote a o dostavbe nemocnice. Tam je rozostavanosť 90 %. Bola by veľká škoda, keby sme nehľadali zdroje, aby sme ju dokončili, aby sme poskytli lepšie služby, staré priestory sú nevyhovujúce, v katastrofálnom stave a myslím si, že - i keď si uvedomujem, že nemáme zdroje na všetko, čo je na Slovensku rozostavané -, ale že špeciálne túto nemocnicu, z viacerých príčin, jednak že je 90 % rozostavanosť, jednak že je to sociálne veľmi slabá oblasť s vysokou nezamestnanosťou a bol by to aj taký prínos trošku, politicko-sociálny, pre týchto ľudí. Tým sa prihováram, keď sa bude schvaľovať pozmeňujúci návrh pána Komlósyho, aby sme ho podporili. Dámy a páni, ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)