P. Paška, poslanec: (2005-06-29):
Takže, dámy a páni, príjemný dobrý deň želám po včerajšej rozprave, ktorú sme prerušili. Budeme pokračovať v tom, aké máme poslanie. Dovoľte mi na úvod reagovať ale na to, čo odznelo včera aj z úst pána ministra Zajaca počas rozpravy o návrhu skupiny poslancov na odvolanie pána premiéra a vy ste to povedali, pán minister, včera, keď ste reagovali na mňa, že „odtál potál“, tak požičané vráť. Tak „odtál potál“, pán minister. To, čo ste včera predvádzali svojimi verbálnymi výpadmi voči mojim kolegom v tejto snemovni už naozaj nemá mieru. Ja som si na vašu aroganciu už za tie tri roky, počas ktorých vedieme dialóg a spor o tom, ako má vyzerať zdravotníctvo na Slovensku, zvykol, ale priam by som považoval za účelné sa možno aj cez záznam z tejto Národnej rady vrátiť k tomu, čo ste tu včera predvádzali a spýtať sa, či toto je hodné ministra vlády Slovenskej republiky a či toto je hodné Národnej rady Slovenskej republiky, ktorá sa hlási, alebo či toto je hodné parlamentnej demokracie a kultúre parlamentnej demokracie, ktorú chceme bezpochyby budovať. Ale ja si myslím, že každý súdny človek si urobí názor sám. Poďme k meritu veci a poďme k podstate. Ideme do druhého čítania toho, čo pán minister nazval pred odbornou verejnosťou a médiami odstraňovanie „kolaudačných závad“. Chcem hneď v úvode povedať, že sa pokúsim v tejto „krátkej“ prezentácii dokumentovať, že sa vôbec nič nezmenilo na filozofii prístupu pána ministra a reformného tímu ani v spôsobe komunikácie, ale ani v spôsobe a snahe odstrániť to, čo táto takzvaná reforma slovenskému zdravotníctvu priniesla. Sme presvedčení, že argumenty, ktoré budem používať, vás presvedčia, že závery, ku ktorým sme dospeli, sú absolútne správne a že nič iné, tak ako som to niekoľkokrát povedal, túto reformu sa pokúsiť preorať, alebo dokonca zrušiť, nebude väčšou nádejou pre slovenské zdravotníctvo. Chcem hneď na úvod povedať, že sme dospeli k trom „základným pilierom“ celej reformy pána ministra Zajaca, a to, že celá táto reforma je neuveriteľný experiment na ľuďoch a na občanoch Slovenska, že je protiústavná. Veľmi dobre viete, že skupina  poslancov sa obrátila podaniami na Ústavný súd a žiada o prijatie uznesenia, ktorým Ústavný súd zaviaže zmeniť niektoré ustanovenia, pretože sú protiústavné, no a nakoniec sa ukázalo, a ten tretí pilier je nevykonateľnosť, a aj to, čo odznelo vo výbore pre zdravotníctvo a tie desiatky pozmeňujúcich návrhov, na ktoré sa zmenilo takzvané malé odstraňovanie „kolaudačných závad“, ako to avizoval pán minister, veľmi jasne dokazujú, že aplikácia prijatých reformných zákonov v praxi prináša obrovské problémy a že jednoducho to, čo som hovoril pred prijatím týchto zákonov na jeseň minulého roku, že sa začína nekonečná telenovela, sa potvrdzuje. Vôbec nás to neteší, dámy a páni, pretože to všetko ide na úkor občana, pacienta, poskytovateľa zdravotných poisťovní, proste každého, koho sa zdravotný systém na Slovensku týka. Dovoľte mi v tejto súvislosti, keďže jednou z veľkých polemík bol aj postoj pána prezidenta v správe, ktorá tu prednedávnom v tejto Národnej rade odznela k reforme zdravotníctva. Nakoniec bol to pán prezident, ktorý vrátil tejto Národnej rade všetky zákony z dôvodov, ktoré som už spomínal, citovať, čo pán prezident tejto Národnej rade povedal a čo tak možno trošku ušlo pozornosti aj médií. Veľmi jasne povedal, že zodpovednosť za zdravie je určite  osobnou záležitosťou, ale štát sa v žiadnom prípade nemôže zbaviť za časť zodpovednosti, ktorú v poskytovaní zdravotnej starostlivosti má. A povedal pán prezident ešte jednu dôležitú vec. Občan sa nesmie v žiadnom prípade stať klientom a systém v žiadnom prípade nemôže definovať kritériá, či je tento klient solventný, alebo nesolventný a podľa toho definovať jeho nárok na zdravotnú starostlivosť a rozsah zdravotnej starostlivosti. Toľko na úvod. Ja predpokladám, že počas prezentácie sa mi podarí potvrdiť to, s čím sme išli. Ja chcem len vopred upozorniť, aby nedochádzalo zbytočne k určitým mylným výkladom. Informácie, ktoré budem používať, sú čerpané čiastočne zo zdrojov dostupných a čiastočne spôsobom takzvanej mozaiky, pretože my v opozícii na rozdiel od pána ministra nemáme tímy dobre platených ľudí, ktorí môžu spracúvať jednotlivú analytiku a pripravovať údaje a na rozdiel od pána ministra sme schopní komunikovať s odbornou verejnosťou a na rozdiel od pána ministra nepracujeme spôsobom čím tajnejšie, tým lepšie a potom čudesne reagovať podráždene na niektoré argumenty, ktoré uznávam, nemusia vždy byť úplne validné, ale jednoducho vychádzajú len z tých zdrojov a z tých dostupných prameňov, ktoré ako opozícia máme. Zároveň chcem upozorniť, že v úvode našej prezentácie, kde opäť budem dokumentovať striktne odmietavý postoj strany Smer – Sociálnej demokracie, tak ako to robíme už tretí rok, sú určité východiská, ktoré definoval v počiatkoch pán minister a jeho reformný tím vo všeobecne dostupných publikáciách a že sa pokúsime ukázať nielen to, že, samozrejme, principiálne nesúhlasíme s takouto reformou, ktorá zmenila verejnoprávny systém zdravotníctva na Slovensku na tvrdý biznis, ale že jednoducho aj niektoré východiská, o ktorých na rozdiel od nás sa ťažko ideologicky dá diskutovať, pretože aj obsah zákonov je jedna zmeska konzervatívno-liberálno-centristických názorov, sa nepodarilo reformátorom splniť. Ale poďme už na ten prehľad, ktorý som sľuboval, a na to kino, na ktoré sa pán minister určite teší. Stojí za pripomenutie, pretože opakovanie je matka múdrosti, ako sa celá táto konštrukcia, ktorú, ako som povedal, považujeme za ten najhorší experiment na ľuďoch, rodila, máme za sebou dve tretiny reformného obdobia, máme za sebou fungovanie reformy alebo aplikáciu reformných prijatých zákonov, ktoré údajne existovali alebo vznikali v dielni pána ministra a jeho poradcov v roku 2002. Ako dobre viete, dostali sa do parlamentu na jeseň minulého roku, keď na žiaľ občanov, a netajím sa ani našej politickej strany, boli prijaté, začali sa aplikovať a nesú so sebou nesmierne problémy. Máme za sebou päť mesiacov, zdá sa, a tu aby som bol aspoň primerane objektívny, aj keď uznávam, že implementácia a aplikácia a vykonateľnosť má určité časové horizonty, všeobecný rámec opodstatnenosti akejkoľvek právnej normy vzhľadom na jej nevyhnutnú účinnosť, ultimu účinnosti sa dá hodnotiť už aj po piatich mesiacoch. Takže, dámy a páni, na to pripomenutie, ako to vlastne vyzeralo, keď sme začali „reformovať slovenské zdravotníctvo“, celé obdobie veľmi vážne výhrady k takémuto prístupu a k obsahu aj ideologickému, aj praktickému mala najmä odborná verejnosť. Tu si dovolím všetkým pripomenúť, že odborná verejnosť prakticky nemala možnosť zúčastniť sa na príprave obsahu zákonných noriem. Nakoniec už aj samotné prijímanie minulý rok a tie stovky pozmeňujúcich návrhov, o ktorých sme rokovali jednak vo výbore, a jednak v pléne ukázali, že v priebehu legislatívneho procesu pán minister tieto návrhy, ktoré bezpochyby určite mali individuálny, skupinový a ešte neviem aký iný záujem, ale minimálne v prieniku mohli byť prínosom a mohli zabrániť časti problémov. Samozrejme, časť poslaneckej alebo Národnej rady, ktorá, samozrejme, odmietla tieto reformné zákony či už takisto z ideových dôvodov, veď je to prirodzené, otázka konceptu fungovania verejnoprávnych systémov je tak trochu ideová záležitosť napriek tomu, že sa nás pán minister aj pri nástupe do funkcie snažil presviedčať, že odpolitizovanie systému je to najlepšie, čo sa môže stať. Budeme o tom hovoriť. Jediný, kto naozaj našiel odvahu a vrátil zákony, bol pán prezident. Pán minister, ja, samozrejme, som človek od prírody praktický, ale niekedy nezaškodí si tak trošku pripomenúť, o čom to všetko je, aby sa nám potom lepšie rozumelo, keď sa dostaneme aj k praktickým veciam. Tri roviny pohľadu, dámy a páni, na to, čo je reforma zdravotníctva. Samozrejme, bola tu veľká myšlienka, čo sa sľubovalo. Realitou je, alebo sú prijaté zákony, to, čo je schválené v legislatíve. Praxou je to, čo to prinieslo a aké sú dopady. Za to obdobie prijímania alebo expozície samotnej reformy, potom prijímania legislatívnych noriem, ale aj ich aplikácie sa ukázalo, že je hlboký rozdiel medzi tým, čo sa sľubovalo pri nástupe, a medzi tým, čo bolo schválené v legislatíve, ale čo je najhoršie, že je hlboký rozpor medzi tým, čo je v legislatíve a čo prináša každodenná prax. Tu sa oprieme o to, ako definovali reformátori základné princípy. Chcem upozorniť len, že v podstate s výnimkou toho siedmeho bodu zaručenie voľného vstupu licencovaných poskytovateľov na zdravotný trh prvých šesť takzvaných nových pravidiel existovalo, alebo boli v dikcii predchádzajúcich fungujúcich právnych noriem, ktoré definovali verejnoprávne slovenské zdravotníctvo či už zákon č. 273 o poisťovniach, alebo zákon č. 277 o zdravotnej starostlivosti, alebo iné príslušné právne normy. Chcem upozorniť, že jeden z obrovských cieľov bolo schopnosť platiť. Dámy a páni, deficit slovenského zdravotníctva napriek nesmierne efektívnemu spôsobu tvorby trhu naďalej rastie. Ponechajme stranou, či sú to dve miliardy, tri. Nakoniec ja som sa pri prvom čítaní spýtal pána ministra, nedostal som odpoveď. Možno je dobré sa pýtať, čo je to prebytok zdravotnej poisťovne, pretože používa takú zahmlenú definíciu, že deficit nerastie až tak rýchlo, lebo keď sa započítajú dlhy s prebytkami zdravotných poisťovní, tak to nie je celkom zlé. Faktom je, že deficit rastie, univerzálne pokrytie, ochrana práv pacientov, vymáhanie pravidiel hry, úrad, ktorý nás stojí zo zdravotného poistenia, tuším pre rok 2005, teraz je malý rozpočet, 288 miliónov korún. Čo je ale zaujímavé, je zaručenie voľného vstupu licencovaných poskytovateľov na zdravotný trh. Samozrejme, je ilúzia vzhľadom na limitovaný objem zdrojov. Isteže existujú činnosti, kde priama platba môže byť nástrojom na vytvorenie siete takýchto poskytovateľov. Predpokladá to ale niekoľko ďalších opatrení. Poďme ďalej, aby sme si ukázali, ako to vlastne v praxi vyzerá. Opäť strategické zámery, a tu chcem pripomenúť, že, samozrejme, to, čo som povedal v úvode, ide o niektoré námety, ktoré prezentoval od úvodu pán minister a ktoré, ale, samozrejme, sú v rozpore s tým, čo je súčasťou nášho projektu, ak hovoríme o pohľade Smeru – Sociálnej demokracie odpojiť zdravotníctvo od štátneho rozpočtu, zúžiť rozsah zdravotnej starostlivosti a odpolitizovať zdravotníctvo. Som presvedčený a na šťastie musím povedať, že sa tieto strategické zámery nenaplnili. Zdravotníctvo sa neodpojilo od štátneho rozpočtu. Tu treba povedať, že jeden z najvážnejších rozporov a dôkazov o experimentálnosti tejto reformy je, že sa nenaplnili ekonomické ciele tejto reformy, to znamená, určité ekonomické efekty, o ktorých tak rád pán minister hovorí, sa dosahujú na úkor neprirodzeného pôsobenia a nie sú výsledkom štandardnej konštrukcie a úrovne vzťahov v rámci systému. Tu chcem povedať, čo by som bol býval povedal aj ja pri vystúpení, ktoré mi pripadlo, k pánovi Dzurindovi, že je veľká škoda, že sa nevyužil priestor koordinácie reforiem na to, aby sme aj v zdravotníckom systéme prešli na iný typ financovania, kde, samozrejme, ale takéto klasické financovanie cez platbu poistenca štátu a odvody ekonomicky aktívnych vyžadovalo prienik reforiem na úrovni sociálneho systému a daňového systému. Nakoniec v zákone, ktorý som minulý rok predkladal, ktorý neprešiel o jeden hlas, sme mali východiská pre prechod na iný typ poistenia. Rozsah zdravotnej starostlivosti sa, chvalabohu, nezúžil, ale treba povedať, že z prozaických dôvodov, pretože dobre platené tímy neboli schopné spracovať v objektívnej podobe rozsahy, ktoré by umožňovali v zmysle zákona prejsť na takýto systém a zdravotníctvo sa neodpolitizovalo, čo na jednej strane je ilúzia, ako som povedal, na druhej strane sa skôr posilňuje a neoceňuje, že prostredníctvom tejto spoločnosti pritieklo pri oddlžovaní slovenského zdravotníctva niekoľko miliárd korún. Bolo vhodnejšie, aby sme zvýšili transparentnosť hlavne z pohľadu preklopenia systému do dikcie obchodného práva a s tým súvisiacich obáv, akým spôsobom bude nakladané s kumulovanými pohľadávkami. Samozrejme, ďalšie obavy je možná mocenská politická kontrola, mám na mysli práve Úrad pre dohľad, už sme o tom hovorili. Môžeme konštatovať, dámy a páni, že všeobecne sa znížila transparentnosť narábania s verejnými zdrojmi. Máme na mysli práve už aj včera spomínaný fakt, že pokiaľ poisťovňa, verejnoprávna poisťovňa mala definovaný rozsah a objem finančných prostriedkov, ktoré mohla používať na svoju správnu réžiu, akciová spoločnosť, transformovaná akciová spoločnosť – zdravotná poisťovňa takýto inštitút nemá a, samozrejme, aj keď sme schopní z účtovnej osnovy akciovej spoločnosti identifikovať to, čomu sa hovorí osobné náklady a náklady spojené s užívaním majetku, je tam nekonečný priestor na to, aby tieto náklady rástli raketovo. V roku 2004 tu bolo 2,6 miliardy korún. Budem veľmi rád, keď sa niekedy dúfam už máji alebo v júni roku 2006 objavia prvé účtovné uzávierky transformovaných akciových spoločností, kde múdri audítori začnú kumulovať tie náklady, o ktorých som hovoril, a to sú osobné náklady. No, čo je ale najzávažnejšie, a tá otázka tu takisto zaznela, dodnes nevie ani odborná verejnosť, ani laická, ako bola čerpaná pôžička 3,4 miliardy zo Svetovej banky na reštrukturalizáciu zdravotníctva a na priblíženie alebo popularizáciu reformy. My, keď sme začiatkom minulého roku kritizovali vôbec čerpanie tejto pôžičky, sme hovorili, že za jediný rozumný náklad alebo použitie týchto zdrojov by malo byť vybudovanie informačného systému, ktorý, pokiaľ viem, dodnes nie je. Už sme spomínali, áno, ešte veľa, pán minister, už sme spomínali, ako zbytočne je znervózňovaná odborná verejnosť tým, že napriek tomu sa nám podarilo presadiť uznesením v tejto Národnej rade, že dostávame dvakrát do roka správu o činnosti Veriteľa, kde vieme čísla. Možno by naozaj, a myslím to úprimne, bolo dobré predstaviť odbornej verejnosti, ktorá má tie obavy, alebo priblížiť uznesenie, o ktorom viem, že existuje ešte tuším z marca 2003, ale opravte ma, ktoré hovorí o spôsobe, alebo teda naznačuje spôsob likvidácie spoločnosti. Faktom je, že keď som sa pýtal v tomto pléne pána ministra Mikloša a pána ministra financií, odpoveď som dostal len na pôvod zdrojov, ktoré sa používajú pri oddlžovaní a pri finančných tokoch cez Veriteľa, kde hovoril o používaní štátnych finančných aktív. Nevieme ale, akým spôsobom sa účtovne odrazí likvidácia toho niekoľko desiatok miliardového dlhu, ktorý  vznikne pri ukončení činnosti Veriteľa. Možno aj touto cestou vyzývam ministerstvo, aby posunulo alebo sprístupnilo tieto informácie, môže to celému systému len prospieť. Dámy a páni, podľa nás, a je to jeden z kameňov úrazu, sa nevynakladajú účelne verejné zdroje. Máme na mysli práve to, čo už som spomínal. Vytvorenie Úradu pre dohľad znamená veľmi neštandardný spôsob financovania. Väčšinou štátne úrady nielen z dôvodu zachovania určitej nezávislosti, čo by mala byť aj podstata, ale aj hlavne na výkon verejného záujmu alebo záujmu štátu bývajú priamo napojené financovaním na rozpočet. Úrad pre dohľad, ktorý vznikol po prijatí zákona, je financovaný zo zdrojov zdravotného poistenia. Pre tento rok 2005 je to skoro 288 miliónov, taxatívne percentuálne určená položka zo zákona predpokladá, samozrejme, s rastom zdrojov aj rast úbytku zdrojov na financovanie úradu. Nezastavilo sa zadlžovanie. Už sme hovorili, že dlh je ešte na úrovni niekoľko miliárd. Sám čakám na správu od Veriteľa, ktorá bude k prvému polroku. Tá posledná správa hovorila, tuším, o nejakých 7 miliardách, ktoré boli nevysporiadané. Viem, že sa realizujú už aj dlhy z roku 2004. Faktom ale zostáva, že dodnes nie je vyriešený problém zariadení, ktoré prešli v zmysle zákona č. 416 na vyššie územné celky a mestá, hlavne otázka dlhu pre Sociálnu poisťovňu, ktoré kumulovane takisto tvoria rádovo stovky miliónov korún. No a financovanie zdravotníctva sa neodpojilo od štátneho rozpočtu, ako som povedal, tým zostáva dilema alebo nevyhnutnosť tlaku na zvyšovanie podielu účasti štátu, ak, samozrejme, nechceme dovoliť cestu, ktorá je nakoncipovaná v zákonoch, ktoré sme prijali, a to, že postupne bude musieť nedostatok zdrojov, samozrejme, alternovať občan zo svojho vrecka. Znovu to číslo hovorí o náklade na skupinu poistencov štátu a je to vnútorný deficit. Tento obrovský  objem zdrojov, samozrejme, sa využíva, ale ide to potom na úkor, ako som spomínal, ostatných poistencov, alebo dokonca aj na úkor objektívne realizovaných, ale nepokrytých výkonov poskytovateľov zdravotníctva. Čo je veľmi dôležité. Jednou z chvál reformátorov bolo, že medziročne narástol objem zdrojov. Je to pravdou, faktom ale zostáva, že vzhľadom na rast hrubého domáceho produktu v konečných číslach alebo v absolútnych číslach podiel klesol na 6,36 percenta, čo nie je potom, ako sme sa stali členmi Európskej únie, porovnateľné s našimi partnermi Európskej únie a ukazuje to o dlhoročnej nedofinancovanosti celého systému. Čo je na tom najhoršie, že postupne, samozrejme, ako jeden z ďalších zdrojov, pán minister to vždy spomínal, rastie zaťaženie, priame zaťaženie spoluúčasti občana. Tie čísla vidíte, ja len,  keďže pán minister väčšinou podráždene reaguje, tie čísla boli čerpané z návrhu rozpočtov, ktoré boli predkladané aj v tejto Národnej rade. Pre rok 2005 je odhad 17 až 18 miliárd korún. Sme presvedčení, že je to dôkaz zhoršovania dostupnosti, zhoršovala sa kvalita, zhoršili sa podmienky. Toto by bolo na dlhšiu debatu. Samozrejme, nakoniec keď hovoríme o tej kvalite, možno sa tu objavia pozmeňujúce návrhy práve v súvislosti s obsahom zákona a nevyhnutnosti kritérií kvality, ktoré, mimochodom, dodnes neboli spracované ako vykonávací predpis napriek tomu, že to zákon predpokladá. Chcem len dokumentovať na týchto číslach, že nie je pravdou, čo tvrdil pán minister, keď hovoril, že po prijatí zákonov už bude mať občan svoju reformu za sebou a že jeho priama spoluúčasť nebude rásť. Sme presvedčení, že občan platí viac a zároveň dostáva menej. Spoluúčasť pacientov na porovnanie, ja viem, že to tiež nemá pán minister rád ani nikto z vládnej koalície, s Českou republikou, ale čísla nepustia. Kým v roku 2002 sa spoluúčasť pohybovala niekde na úrovni 7 miliárd a komparatívne s Českou republikou to  bola úroveň 1 308 korún na občana, kým v Čechách 1 982, za obdobie vedenia rezortu pánom ministrom sme sa dopracovali   v    roku    2004    na 16-miliardovú spoluúčasť, čo je 2 617 Sk. Pri porovnaní s 2 104 Sk v Českej republike pre rok 2005 zostaneme pri triezvom odhade 17 miliárd. Osobne si myslím, že to bude viac. Ten dramatický nárast si najlepšie uvedomíte na tomto grafe, kde červená priamka definuje rast spoluúčasti pacientov počas vedenia rezortu pána ministra. Treba povedať, že sú to predovšetkým doplatky a spoluúčasť na lieky, že je to viac, ako tuším 2 miliardy alebo 2,4 miliardy korún, ktoré prišli z poplatkov za takzvané služby súvisiace so zdravotnou starostlivosťou a so spoluúčasťou pri niektorých liečebných postupoch. Pán minister, som presvedčený, a určite mi na to odpoviete, tie čísla sú tu, za služby, áno, 2,4 miliardy korún. Samozrejme, a je to neodškriepiteľným faktom, aj keď musím hneď povedať, že zaplať pánboh, je to aj rast alebo zvýšené odvody, alebo objem príjmov do fondu, ktorý vznikol zmenou metodiky základu, čo sme ale nikdy nenapadali, ale sme aj oceňovali, aby som zase nebol až taký kritický, pán minister, voči vám. Samozrejme, tými ďalšími zdrojmi, ktorými je pacient zaťažovaný, sú rôzne sponzorské príspevky. Myslím si, že niektoré veci sa objavili na verejnosti a, samozrejme, tie takzvané platby za nadštandardy, ktoré chce aj pán minister riešiť napríklad pozmeňujúcim návrhom, keď chce zadefinovať, kedy môže lekár ambulantnej sféry prednostne za úplatu zobrať pacienta alebo nie. Celkovo sme presvedčení, že tak ako som povedal, ľudia platia viac a znížila sa pre nich dostupnosť a znížila sa kvalita poskytovaných služieb. Včera ten príklad so sestrami, ktoré tu boli pred Národnou radou, to nebola virtuálna skupina, to boli ľudia, ktorých váš systém, pán minister, zatlačil do kúta a ja som s úžasom sledoval vaše vystúpenia v médiách, keď som mal pomaly dojem, že vy ste ten najspravodlivejší ochranca záujmov sestier, pretože vy, ktorý ste vytvorili tento systém, ktorý tých ľudí dostal do situácie, keď za 8 000, 9 000 korún brutto robia v podmienkach, o ktorých sa v krajinách Európskej únie ani nesníva, zrazu rozprávate, aby vyjednávali, aby si našli priestor, že je to na nich. Nuž, tak to sa mi zdalo, prepáčte, trošku cynické. Samozrejme o tom, koľko lekárov a koľko sestier alebo pracovníkov odchádza, sa môžeme prieť, sú to údaje komory. Vzhľadom na to, že sa postavenie komôr prijatím zákonov  devastovalo, sú tieto údaje naozaj diskutabilné. Chcem použiť, pán kolega, Národná rada je na to, aby sme hovorili svoje názory. Ja, samozrejme, nikoho nenútim, aby tu bol. Ja som už niekoľkokrát spomenul, ale môžete prísť s návrhom zákona a môžeme rozpustiť Národnú radu. Môžeme si posielať maily, drahí kolegovia, alebo môžeme prijímať uznesenia poštou, alebo môžeme začať chovať poštové holuby. Keď dovolíte, som tu na to, aby som prezentoval svoj názor. Ešte k tým sestrám, pretože jeden veľmi dôležitý moment počas reformy, ktorý sa nakoniec  dostal do takej patovej situácie, bolo postavenie sestry ako samostatne zárobkovo činnej osoby. Včera podľa údajov komory tento inštitút, samozrejme, nefunguje napriek tomu, že v zákone existuje, len tuším, 28 sestier má dnes licenciu ako samostatný poskytovateľ, len päť alebo šesť pôrodných asistentiek. Veľmi stručne, podľa nás sa naozaj zvýšilo odvodové zaťaženie priame, nepriame, občan platí viac, iný vymeriavací základ aj u samostatne zárobkovo činných osôb so zdravotným postihnutím. V tejto súvislosti, pán minister, pripomínam vaše vyjadrenie v Site v septembri 2004, kde sme boli spolu a kde ste na moju otázku, či ak sa preukáže, že pacient platí čo len o korunu viac, odstúpite, povedali, že áno. Dá sa to prehrať aj v archíve. Podľa údajov, ktoré som prezentoval, spoluúčasť a priame platby rastú. Jeden údaj, ktorý si môžete pozrieť, škoda, zabudol som zobrať posledný výňatok zo štatistických údajov, ktorý robil parlamentný inštitút, hovorí okrem iného aj o cenovom raste a definuje cenový nárast, to znamená rast cien v zdravotníctve o 12,4  percenta. Porovnanie máj 2004, máj 2005 12,4  percenta. Uvedomujúc si štruktúru výkonov sa však musím spýtať, kto teda, pán minister, to zaplatil? Ale s čím bol spôsobený ten nárast? To je oficiálny štatistický údaj, je dostupný v parlamentnom inštitúte. Zrejme ufóni, to nie slovenskí pacienti zaplatili. Takže chcem sa spýtať, pán minister, škoda, že to neviem pustiť, povedali ste v tom Site, že odstúpite, ak sa preukáže, že čo len o korunu po prijatí reformných zákonov budú ľudia platiť viac, už opäť tá pre vás nepopulárna komparácia s Českou republikou. Je faktom, či sa to niekomu páči, ale hovorím to preto, lebo tvrdíme, že ten rezort je naďalej nedofinancovaný, že pracujeme s 54,5-percentným reálnym objemom zdrojov oproti napríklad takej Českej republike. Veľmi často sme počúvali, aká je reforma u občanov obľúbená, aký profit, nakoniec pán minister s pánom Pažitným kedysi nazvali tú svoju knihu, ktorá je bibliou celej reformy – reforma slovenského zdravotníctva, reforma pre občana. Nuž, dámy a páni, toto je prieskum, ktorý realizovalo Dicio v máji tohto roku, kde je aj porovnanie údajov z decembra minulého roku. Na otázku, kto profituje z reforiem, bohužiaľ, len 6,6 percenta opýtaných hovorí, že všetci. Je to zaujímavý rozmer, ak naozaj táto reforma mala byť pre všetkých občanov. Upozorňujem na výrazný pokles tejto skupiny a na výrazný nárast skupiny ľudí, ktorí hovoria, táto reforma je pre bohatých, pre horných 10-tisíc. No a druhý údaj o tom, prečo je reforma pána Zajaca taká obľúbená. Na otázku, ktoré reformy si vyžadujú zosúladenie, prepracovanie alebo zrušenie?  91,5 percenta obyvateľstva odpovedá,   že zdravotníctvo je na prvom mieste. Vzácna zhoda, ktorá sa nemení už od decembra minulého roku. A tak môžeme konštatovať, že poskytovatelia starostlivosti sú konfrontovaní aplikáciou týchto nevykonateľných zákonných noriem. Ľudia odchádzajú za prácou mimo Slovenskej republiky. Samozrejme, nebolo by na tom nič zlé, pokiaľ by už dnes neexistovali niektoré odbory, kde sú alarmujúce údaje o tom, ako bude vyzerať blízka alebo stredná budúcnosť a výrazne sa zhoršil vzťah pacient – lekár. Jednak otázka informovanosti, zmätočné nariadenie, zneužívanie podľa nás nariadení cenových výmerov častých kategorizácií, ktoré, ako prax ukazuje, nakoniec nemajú ten očakávaný ekonomický výraz a cieľ, o ktorom hovoril pán minister. Poskytovatelia dostávajú  menej, musia dávať viac. Zvýšila sa ich administratívna náročnosť, príjmy. Jednoducho systém ako taký pre poskytovateľov zadefinoval priestor väčšej neistoty, ako tomu bolo pri verejnoprávnom systéme, a čo je najhoršie, tá objektivita a objektivizácia výkonnosti a kvality na parametroch, v ktorom systém pracuje, je vlastne chiméra, ktorá sa nepodarila. A opäť tá ekonomika, celý zázrak tlačenia rastu deficitu alebo bráneniu, alebo tlmenia rastu deficitu je založený na reštrikcii miezd. Opäť len pre zaujímavosť. Tarifné platy a vývoj zriadovateľskej pôsobnosti,  to sú fakty, pán minister, jednoducho bolo by dobré, keby ste sa sem-tam s nimi oboznámili. Možno by ste aspoň trošku boli prístupnejší tomu, čo sa hovorí schopnosť empatie. Priemerný plat. Čo je ale zaujímavé, poďme opäť na to nepopulárne porovnávanie – Slovenská republika a Česká republika. Tu je veľmi dôležité povedať, že kým na Slovensku sme sa pokúsili definovať príjmy vrátane relatívne vysokého objemu nadčasových hodín, teraz mám na mysli aj stand-by službu. Opäť to porovnanie je neporovnateľné. Príjmy pracovníka, a to je pár kilometrov, v Českej republike v zdravotníctve sú oveľa vyššie či už na úrovni sestry, alebo lekára. Zdravotné poisťovne majú veľmi zložité, nejasné a neisté právne postavenie. Protiústavnosť už sme spomínali. Je to experimentovanie. A som sám zvedavý, čo ešte tento experiment nakoniec donesie. Ten rozpor medzi Obchodným zákonníkom alebo dikciou obchodného práva a snaha implementovať do zákona o zdravotných poisťovniach bude prinášať čoraz väčšie problémy. Závisí to len od toho, ako bude schopný úrad reagovať na niektoré podania. Dnes, samozrejme, vieme, že išlo hlavne o to, ako zmeniť zdravotné poisťovne, zmeniť ich charakter z verejnoprávneho na akciové spoločnosti, ktoré umožnia z tohto systému profitovať. V tejto súvislosti len chcem upozorniť na to, že naozaj takáto zmena je experimentom a nie je obvyklá, pretože ak si ťuknete na www, aj vám to tam dáva, na združenie zdravotných a vzájomných poisťovní, zistíte, že také princípy, ako solidarita, rovnosť, neziskovosť, hospodárnosť, samospráva čiže princípy, ktoré, samozrejme, v akciových spoločnostiach asi ťažko budeme napĺňať, sú nemenné v krajinách Európy a Južnej Ameriky, ktoré združujú tieto typy poisťovní. Blížime sa k záveru a vždy je dobré si zopakovať niektoré veci, aby nám zostali v pamäti. Niektoré známe výroky, ktoré, dámy a páni, naozaj dávam do vašej pozornosti preto tomu, aby ste si boli schopní urobiť svoj názor, ako je to teda s tými sľubmi, ktoré sme tu počúvali, a s tou realitou, ktorá tu je, reforma zdravotníctva je, a aká je miera dôveryhodnosti týchto slov, ktoré počúvame od pána ministra. Reforma zdravotníctva je pripravená. Reformné zákony sú v paragrafovom znení. Túto reformu nám bude závidieť Európa, svet. Občania majú reformu za sebou. Občan už neplatí ani o korunu viac a tak ďalej. Takže si znovu pripomeňme, keďže opakovanie je matka múdrosti, poskytovatelia dostávajú menej, musia dávať viac. Občan platí viac, dostáva menej. Zdravotné poisťovne sú v neistom legislatívnom prostredí s nepredvídateľnými a možno až existenčnými dopadmi. Pociťovali politici počas prijímania potrebu zásadných zmien. Myslím si, že pri nástupe do tohto volebného obdobia panovala vzácna zhoda v tom, že reforma systému zdravotníctva je nevyhnutná. Dúfam, že dnes rastie počet reprezentantov politických strán, ktorí si uvedomujú, že je veľa čo naprávať a že nejde len o odstraňovanie, ako to nazýva pán minister,  „kolaudačných závad“, a preto znovu, keďže opakovanie je matka múdrosti, som presvedčený že rozhodujúce zámery reformátorov sa nerealizovali. Už sme to spomínali – rozpočet, financovanie, rozsah, neodpolitizovanie a dôkazy sú veľmi jasné, Ústavný súd, rozsiahle novelizácie. A ešte asi predsa len jedno zopakovanie na záver súhrnne. Takzvaná Zajacova reforma, ktorú na začiatku volebného obdobia podporovala odborná aj laická verejnosť, ktorá mala nebývalú podporu v politických kruhoch nielen koaličných, mala neobvykle vysokú podporu i v masmédiách, nepriniesla žiadne pozitíva. Takže, dámy a páni, mnohému sa dalo predísť. Som presvedčený, že naozaj jediným cieľom tejto reformy bolo vytvoriť zo zdravotných poisťovní akciové spoločnosti. Vytvoriť z najvýznamnejších zdravotníckych zariadení akciové spoločnosti a, samozrejme, v tomto kontexte potom fungovanie alebo riešenie problematiky, o ktorej som už hovoril. A na záver mi dovoľte skonštatovať, že, bohužiaľ, z troch najvyšších inštitúcií štátu – vláda, parlament, prezident – jedine  pán prezident našiel spôsob, ako zaujať postoj a časť poslancov. Nech už je názor, dámy a páni, na túto prezentáciu, ale aj na obsah reformy akýkoľvek, dúfam, že nikto z vás nespochybní to, čo poviem. Jednoducho bude trvať ešte veľmi dlho a napriek tomu, že sa vám to nepáči, budeme musieť ešte dlho diskutovať a viesť dialóg, kým sa naozaj podarí naplniť ten základný cieľ reformy zdravotníctva, a to je  spokojný občan. Dámy a páni, ďakujem vám za pozornosť. Teraz, keďže viem, že netrpezlivo pán minister už konečne očakáva, ako a čo by som povedal k zákonu č. 576/22004 Z. z., takže keď dovolíte, prejdem k samotnému meritu veci zákona. Dámy a páni, opakovanie je matka múdrosti, preto znovu tri piliere reformy pána ministra Zajaca. Na úvod. O experimente sme už hovorili. (Potlesk.) O protiústavnosti sme len niečo naznačili. Preto mi dovoľte, aby som vás, dámy a páni, v úvode najprv oboznámil s podaním, ktoré podala skupina poslancov na Ústavný súd v súvislosti s námietkami voči protiústavnosti niektorých ustanovení zákona č. 576/2004 Z. z. Myslím si, že je potrebné urobiť to, aby bolo každému jasné, že toto nie je politické dobrodružstvo, ako to interpretuje pán minister, ako aj nevôľa niektorých z vás, ktorí nie ste ochotní počúvať pravdu a nie ste ochotní počúvať, ako to naozaj je, naznačuje. Preto pre tých, koho by to snáď mohlo zaujímať, pretože ústavnosť je jedným z princípov každej demokracie, vás oboznámim, prečo sme sa obrátili na Ústavný súd, aby som potom podal pozmeňujúce návrhy, ktorými sa pokúsime odstrániť to, čo podľa nášho názoru a názoru našich právnych expertov je protiústavné. Tým chcem ale hneď aj v úvode avizovať, že, samozrejme, budeme plne rešpektovať uznesenia Ústavného súdu a dúfam, že sa ich dočkáme veľmi skoro. Podľa čl. 125 ods. 1 písm. a) Ústavy Slovenskej republiky (ďalej len ústava) Ústavný súd Slovenskej republiky rozhoduje o súlade zákonov s ústavou, ústavnými zákonmi a medzinárodnými zmluvami, s ktorými vyslovila súhlas Národná rada Slovenskej republiky (ďalej len Národná rada) a ktoré boli ratifikované a vyhlásené spôsobom ustanoveným zákonom. Podľa § 3 ods. 9 zákona č. 576/2004 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, službách súvisiacich s poskytovaním a o zmene a doplnení niektorých zákonov katalóg zdravotných výkonov vydala vlády Slovenskej republiky nariadením. Citovaný § 3 ods. 9 zákona č. 576/2004 Z. z. má charakter splnomocňujúceho ustanovenia na vydanie nariadenia vlády Slovenskej republiky (ďalej len nariadenie vlády) podľa čl. 120 ods. 1 ústavy. Súčasne z § 3 v ods. 1 zákona č. 576/2004 Z. z. vyplýva, že katalóg zdravotných výkonov je súhrn zdravotných výkonov, ich frekvencií a indikačných obmedzení patriacich k jednotlivým chorobám podľa prílohy č. 1, ktoré predstavujú nevyhnutný predpoklad na správne poskytnutie zdravotnej starostlivosti okrem zdravotných výkonov, ktoré sa plne uhrádzajú na základe verejného zdravotného poistenia podľa osobitného predpisu. Zároveň z § 3 ods. 7 zákona č. 577/2004 Z. z. o rozsahu zdravotnej starostlivosti uhrádzanej na základe zdravotného poistenia za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti v znení zákona č. 720/2004 Z. z. (ďalej len zákon č. 577) vyplýva, že na základe verejného zdravotného poistenia sa čiastočne uhrádzajú zdravotné výkony uvedené v katalógu zdravotných výkonov poskytnuté v súvislosti s chorobou v uvedenom zozname chorôb, pri ktorých sa zdravotné výkony čiastočne uhrádzajú alebo sa neuhrádzajú na základe verejného zdravotného poistenia. Z vyššie uvedených ustanovení, ale i z ostatných ustanovení § 3 tohto zákona v spojení s § 3 ods. 7 zákona č. 577/2004 Z. z. vyplýva, že z katalógu zdravotných výkonov možno v konečnom dôsledku konkretizovať a určiť, ktoré zdravotné výkony a pri ktorej chorobe budú hradené úplne alebo čiastočne z verejného poistenia, t. j.  vo svojej podstate  sa katalógom zdravotných výkonov v spojení so zoznamom stanovujú podmienky, rozsah a spôsob poskytovania bezplatnej zdravotnej starostlivosti na základe zdravotného poistenia v zmysle čl. 40 ústavy. Dámy a páni, toto je dosť podstatná dikcia. Je to princíp, ktorý namietame a to, že jednoducho Slovensko, slovenská ústava v čl. 4 definuje spôsob, akým má byť rozsah zdravotnej starostlivosti definovaný, a to je jednoznačne zákon. Nemôže to byť ani vykonávací predpis, ani vyhláška, ani nariadenie vlády, tak ako sme to prijali v návrhu zákonov minulý rok. Toľko, dámy a páni, k protiústavnosti zákona č. 576/2004 Z. z. Tretí pilier len na osvieženie – nevykonateľnosť.  Dovoľte mi, aby som teraz predložil pozmeňujúce návrhy, ktorými sa pokúsime odstrániť napadnuté ustanovenia. Zároveň ich prednesiem a požiadam pána spravodajcu, aby sme potom v záverečnom hlasovaní o týchto  paragrafoch alebo o týchto pozmeňujúcich návrhoch hlasovali o každom osobitne. Pozmeňujúce návrhy poslancov Národnej rady k zákonu č. 576/20004 Z. z. Bod 1. Žiadame úplne vypustiť celý § 3. Odôvodnenie: Ustanovenia tohto paragrafu sú protiústavné, v danej podobe nevykonateľné a pre reálnu prax nezmyselné. Po a ustanovenie § 3 ods. 9, ktorým sa zveruje rozhodovanie o katalógu výkonu vláde je protiústavné; po b ustanovenia 3 až 6 súvisia s tvorbou G-L, čomu sa vo vyspelej Európe odborníci a vlády venujú. Časovo je to však nesmierne dlhodobý proces. Napríklad v Holandsku sa ročne uvedie do praxe 5, 8 G-L. Práca na jednom prípade trvá od 7 do 24 mesiacov a vytvorené G-L však nemajú povinný príkazný charakter, ale len odporúčajúci. G-L majú svoju dôležitosť pre efektívny medicínsky postup, ale napríklad aj pri súdnych konaniach. G-L nikde na svete neschvaľuje vláda, aj keď ich tvorbu financuje. Je to výsostne odborná medicínska a čiastočne aj ekonomická manažérska záležitosť. Ďalší pozmeňujúci návrh. V § 24 ods. 3 žiadame doplniť o text: „Táto povinnosť sa netýka odborov gynekológia, klinická genetika, stomatológia, psychiatria, psychológia a sexuológia.“ Odôvodnenie: V uvedených odboroch ide o výkon špecifických uzavretých a ucelených činností, preto uplatňovanie povinnosti poskytovať výpis zo zdravotnej dokumentácie všeobecnému lekárovi je nezmyselné, v niektorých prípadoch neetické a aj protizákonné. A ďalší pozmeňujúci návrh, dámy a páni, č. 3, úplne vypustiť prílohu č. 1. Odôvodnenie: Zoznam chorôb je daný medzinárodnou klasifikáciou chorôb spravovanou Svetovou zdravotníckou organizáciou, nebolo by dobré, keby sme sa nedržali medzinárodne uznávaného a používaného zoznamu, ktorý je trvalo priebežne aktualizovaný a ktorý sa jednotne používa v celom okolitom svete. Toľko, dámy a páni, ďakujem vám za pozornosť a teším sa na stretnutie s vami pri ďalších dnešných zákonoch. (Potlesk.)