Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2018-06-20):
Vážená pani predkladateľka, vážené kolegyne, kolegovia, návrh Vyhlásenia Národnej rady k eskalácii extrémizmu a násilným prejavom v spoločnosti jednoznačne podporujem a budem hlasovať za jeho schválenie. Voči extrémizmu a násilným prejavom je potrebné sa vymedzovať, je potrebné ich odsudzovať, zlu je potrebné čeliť. Je to potrebné robiť systematicky a vždy. Je len pochopiteľné, že niektoré prípady zaujmú viac ako iné. Nikto nemôže riešiť všetky problémy sveta. Je pochopiteľné, že nás zaujal brutálny prípad, ktorý sa odohral v centre Bratislavy, zabitie Filipínca Henryho Acordu, hoci o tom prípade ešte nevieme všetko a je možné, že v tomto konkrétnom prípade o žiadny extrémizmus nešlo, že tam nešlo o nenávisť voči cudzincom, ale o primitívne násilné správanie, ktoré nemalo žiadny rasový, národnostný alebo anticudzinecký motív. To ukáže až vyšetrovanie, ale to nie je naša úloha, my nie sme orgán činný v trestnom konaní, my sme parlament a my tu dnes máme návrh politického stanoviska, ktoré nehovorí o konkrétnom čine, hovorí o jave, ktorý sa v spoločnosti šíri a ku ktorému je absolútne namieste, aby sa parlament vyjadril. Pani predkladateľka hovorila o útokoch na cudzincov, ktoré sme zaznamenali v poslednom čase na Slovensku. Ja by som k tomu dodal iný rozmer ešte, pretože predmetmi útokov sa nestávajú iba cudzinci, ale aj naši vlastní spoluobčania, a teraz nehovorím o útokoch, ktoré sú bežnou kriminalitou, čo ako zavrhnutiahodnou, ale nie motivovanou rasovou, národnostnou alebo inou nenávisťou. Mám na mysli predovšetkým útoky na Rómov, ale nielen. Práve v týchto dňoch si pripomíname 5. výročie brutálneho policajného zákroku v osade Budulovská v Moldave nad Bodvou. Tento policajný zásah nebol vecne odôvodnený podozreniami, ktoré by, ktoré by oprávňovali takýto zásah. Nebol primeraný. Došlo k viacerým zraneniam. Upozornili na to mimovládne organizácie, upozornila na to samostatnou správou verejná ochrankyňa práv Jana Dubovcová. Napriek tomu minister vnútra Robert Kaliňák aj premiér Robert Fico sa policajtov, ktorí sa tohto konania dopustili, zastali, A dnes nie sú stíhaní tí, ktorí sú za ten zásah polície zodpovední, sú stíhaní Rómovia. Za to, že si dovolili vypovedať, čo sa stalo, a dnes sú stíhaní dvaja dokonca neprávoplatne odsúdení za krivé obvinenie. Takže áno, postaviť sa proti extrémizmu v prípade sympatického mladého Filipínca, zabitého, brutálne dokopaného v centre Bratislavy za to, že sa zastal svojich kolegýň, a páchateľom je človek, ktorý na niektorých fotkách vyzerá ako niektorí členovia Ľudovej strany Naše Slovensko a možno mal nejaké rasistické prejavy, to je tiež potrebné, ale to je pomerne jednoduché. Je však potrebné postaviť sa proti extrémizmu a rasizmu aj vtedy, ak sú obeťou Rómovia z osady na východe Slovenska, ktorých hlas do Bratislavy nedoľahne, lebo ho nechceme počúvať, a keď tými, ktorí páchajú násilie, nie sú nejakí bežní ľudia s niektorými divnými názormi, ale polícia, ktorú kryje minister vnútra a premiér. Ja chcem túto príležitosť preto využiť aj na to, aby som sa ospravedlnil za zásah v osade Moldava nad Bodvou, za neprimeraný a násilný zásah polície. Nie som premiér, nie som minister vnútra, viem, že to vláda ani parlament neurobia, ale robím to sám za seba ako poslanec Národnej rady. A mali sme tu aj iný prípad, keď bola zbitá študentka maďarskej národnosti Hedviga Malinová v roku 2006 na úplnom začiatku vládnutia Roberta Fica. Fico s Kaliňákom po pár dňoch obvinili Hedvigu Malinovú zo lži, bola trestne stíhaná a dnes už nežije na Slovensku, žije v Maďarsku. To bolo na úplnom začiatku vládnutia Roberta Fica a bolo to šírenie nenávisti, ktorého plody žneme aj dnes. Vtedy to bola nenávisť voči Maďarom, pretože spolu s vtedajšou slotovou SNS a Mečiarovým HZDS to bolo tak akurát prvé na rane. Potom dlho a opakovane tá nenávisť a neznášanlivosť bola prejavovaná voči rómskej menšine zo strany oficiálnych vládnych činiteľov. Minister vnútra Kaliňák sa v policajnej uniforme premával v rómskych osadách, začal dokonca pripravovať zákon o rómskej kriminalite alebo kriminalite v rómskych osadách. Protirómskych výrokov a narážok sa opakovane dopúšťal premiér Fico. Potom prišli na rad imigranti, moslimovia a napokon, pani poslankyňa Žitňanská o tom hovorila, v takej salónne prijateľnej forme to tu máme skoro nepretržite na stole aj dnes. Tento parlament v tomto volebnom období zvýšil počet veriacich potrebných na registráciu cirkvi. Návrh, s ktorým prišla Slovenská národná strana, a aj keď to bolo zakrývané rečami o nejakých sektách, bolo to protimoslimské. Bola za tým obava, aby sa náhodou moslimovia na Slovensku neregistrovali ako cirkev alebo náboženská spoločnosť. Na tejto schôdzi tento týždeň parlament obrovskou väčšinou za účasti koalície aj veľkej časti opozície schválil novelu zákona o tvorbe právnych predpisov, ktorou sa zavádza, že sa budú v rámci návrhu zákona a jeho dôvodovej správy alebo doložky posudzovať aj vplyvy na rodinu, manželstvo a materstvo. V poriadku, je to legitímne, posudzujeme dopady na podnikateľské prostredie, na sociálnu situáciu. Ale čo bolo za tým návrhom? Ja som tu vystúpil s veľmi opatrnou kritikou, kde som vyslovil pár pochybností, ako sa budú skúmať dopady na rodinu, rodičovstvo a materstvo v rámci dôvodových správ, ako to chcú objektívne, predkladatelia očakávajú, že to budú navrhovatelia zákonov v doložkách uvádzať. Iba som kládol otázky, ako to chcú robiť. Predseda poslaneckého klubu SNS pán Bernaťák mi v rámci odpovede povedal, že pre nás, pre Slovenskú národnú stranu a predkladateľov je rodina otec – mama – dieťa, nie rodič jedna, rodič dva, alebo nejaké homozväzky s deťmi, to v žiadnom prípade nie. No ale ja som sa na to nepýtal. Toto boli skutočné motívy? Prečo ste prišli s tým návrhom? To boli skutočné dôvody? No a to je potom presne to, o čom hovorila, hovorila aj pani poslankyňa Žitňanská. V takej umiernenej decentnej podobe, ale živíme tu nevraživosť voči iným, pretože sú iní. Zacitujem z návrhu uznesenia: „Je smutné, že často boli vedené tie útoky voči slabším, starším, ženám, cudzincom alebo inak odlišným ľuďom.“ Plne súhlasím, máme tu násilie páchané na ženách a Istanbulský dohovor, ktorého uplatňovanie by mohlo pomôcť v boji proti násiliu páchanému na ženách, ale nie, to sa stalo opäť predmetom ideologického a politického boja a vláda sa rozhodla, že nebude pokračovať v ratifikácii. Približne v tom istom čase, ako bol brutálne zbitý v Bratislave Henry Acorda, v Trenčíne bol pár mladých ľudí prenasledovaný násilníkmi, pokúsili sa ich zbiť len preto, že to boli dvaja chlapci homosexuáli a tvorili pár. Keby to boli chlapec a dievča, tak ich nikto nenapadne z dôvodu, že tvoria pár. Ale keď sú to dvaja chlapci, tak sa stanú predmetom útoku vymletých mozgov. Je preto namieste odsúdiť násilie, odsúdiť extrémizmus, čudujem sa, ako niekto môže klásť vôbec otázku, že čo je prejavom rastúceho extrémizmu na Slovensku, keď v parlamente sedia fašisti, keď tu máme vystúpenia, ako bolo vystúpenie poslanca Mazureka pred chvíľou, keď sa v jednom vystúpení je schopný sa spýtať pani poslankyne Cséfalvayovej, že „prečo selektujete obete podľa národnosti alebo štátnej príslušnosti“ a zvyšok toho istého vystúpenia hovorí o kriminálnych činoch, ktoré spáchali Rómovia, a sám selektuje páchateľov podľa národnosti alebo etnickej príslušnosti. Keď pani poslankyňa Nicholsonová pomenuje prípady, kde dochádza k trestným činom, ktorú páchajú bieli voči Rómom, tak pán poslanec Mazurek reaguje, že on predsa sa nebude vyjadrovať k nejakým bežným úchylom, akí sú v každom národe, akí sú v každej farby pleti. No samozrejme, dobre, ale prečo sa potom vyjadruje k tým trestným činom, ktoré tu menoval? Ak niekto znásilní, zavraždí, tak je to bežný chorý človek, násilník, zločinec, vrah, to má čo spoločné s tým, že či je Róm, biely, Slovák, Maďar? My sa tu nevyjadrujeme k národnosti alebo rase obetí, nevyjadrujeme sa k národnosti alebo rase páchateľov, vyjadrujeme sa k nebezpečnému spoločenskému fenoménu, k extrémizmu, ktorý rastie a silnie v našej spoločnosti. A to, čo tu predvádzajú fašistickí poslanci v tomto parlamente, je šírenie čírej nenávisti. Čiže v poriadku, hlasujte za návrh tohto vyhlásenia, ale budete hlasovať za vyhlásenie, ktoré odsudzuje vašu politickú činnosť, vašu rétoriku, spôsob, akým sa vy verejne vyjadrujete a to, čo vy v spoločnosti reprezentujete. Ja návrh podporím a bez akéhokoľvek „ale“. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)