Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2014-06-05):
Ďakujem, jak poutekali šikovne tí moji kolegovia. Chcel som, ja som už vystúpil v rámci písomne prihlásených a povedal som to hlavné, čo povedať bolo treba, len pár možno dovysvetlení, pretože napriek tomu, že aj z tohto miesta ja už neviem koľkokrát som hovoril o dôchodkovom systéme, o druhom pilieri, vysvetľoval od Adama, ako to vlastne je, a stále vidím, že zaznievajú aj teda z vládneho tábora, ale aj z opozičného tábora hlasy, ktoré znamenajú nepochopenie niektorých základných atribútov tej architektúry, na ktorej tento systém od počiatku stál, stáť musí a stojí v celom svete, kde tento systém je používaný. Takže začnem možno tým svetom a nejakým, informáciou o tom, že nemám úplne presné čísla, ale viac než 30 krajín na svete používa v rôznych variantoch dnes systém druhého piliera. To nie je, nejaké dobrovoľné schémy, tretí pilier, to je ešte v omnoho väčšom počte krajín, ale ten, ktorý sa vytvoril reformou povinného prvého piliera a volí formu sporenia ako zdroj budúcich dôchodkov a úspor sa používa už vo viac ako 30 krajinách sveta. Takže je naozaj čo pozerať, porovnávať, skúmať rôzne prístupy. Z hľadiska času prvýkrát tiež pred zhodou okolností vyše tridsiatimi rokmi bol spustený prvý tento systém a potom ďalšie a ďalšie, ďalšie, takže mnohé krajiny sú omnoho časovo ďalej oproti Slovensku z hľadiska skúseností. Takže zasa nie sme nejakí jediní na svete, nie sme prvolezci a z toho vyplýva aj pohľad na to, aká koncovka nakoniec musí byť. K tomu sa dostanem za chvíľu. Ale zazneli tu také opakované, skôr ja to už beriem ako marketingovo-propagandistické len také floskule, že ako na tom zarobil niekto, ako tie DSS zarábajú a aké poplatky sú tam vysoké. Nuž tak, vážené dámy, vážení páni, ten systém, keď sa spúšťal, bol najlacnejší spomedzi všetkých vtedy existujúcich na svete, ktoré existovali. O tom hovorili. A zároveň boli najtvrdšie kritériá pre vstup do tohto systému, preto sa museli inštitúcie finančné, silné, medzinárodné, aj spájať, aby vôbec dokázali splniť podmienky, že môžu vôbec do tohto systému vstúpiť. Takže z hľadiska nákladov, ktorý tento systém spotrebúva, pretože nič na svete nefunguje zadarmo, je najlacnejším, a bol aj pri jeho rozbehu, na celom svete na Slovensku. Dnes, keď by sme si ho porovnali s inými formami sporenia a investovania, je najlacnejší spomedzi akýchkoľvek ďalších systémov, či už podielové fondy alebo akékoľvek iné veci budeme spomínať. To je tiež možno dobre vedieť, pretože to je o tom, koľko si za to musia zaplatiť účastníci, aby niekto mohol tie úspory spravovať. A potom ďalšie nedorozumenie, ktoré tu vzniká, ktoré som zachytil, že prečo sú tam životné poisťovne nakoniec, ktoré majú v konečnom dôsledku za úlohu poskytnúť doživotný dôchodok. A tu sa priznám, som sa začudoval, pretože nikdy to ináč nebolo. Začudoval som sa tej otázke, pretože nikdy to ináč nebolo, nikdy to ináč nemalo byť a nikde na svete to ináč nie je. Pretože jedine životná poisťovňa, ktorá funguje na báze prísnych kritérií pod kontrolou Národnej banky Slovenska, musí spĺňať medzinárodné kritériá a parametre na to, aby vôbec poisťovňou mohla byť, je inštitúcia, ktorá poskytuje a prenáša na seba a kryje riziko dlhovekosti. To znamená, že človek, keď odchádza do dôchodku a tie svoje úspory preklápa na doživotný dôchodok, nevie, koľko rokov bude žiť, nevie to ani tá životná poisťovňa, nevie to nikto, nie sme veštci, aby sme to vedeli. A môže sa stať, že ten človek bude žiť 120 rokov a dávno jeho úspory, keby sme ich rozpočítali na mesiace, ktoré má k dispozícii, budú minuté, ale on bude dostávať dôchodok stále, tak ako dostáva z priebežného systému. O to tu ide, zabezpečiť doživotné vyplácanie dôchodku, až do smrti človeka. Keby sme to nechali, ako tu zaznieva a to naozaj len z nevedomosti môže taký hlas zaznieť, že však tie peniaze nech si vyberie a nech ich si vyberá postupne, až kým sa mu neminú. No tak teoreticky to tak môže byť, len výsledok by bol, že človek by dajme tomu podľa toho, koľko by mal nasporené, podľa veľkosti svojich príjmov, svojho platu počas aktívneho života, vo veku povedzme 75 rokov, 80 rokov, 85 rokov, podľa toho kto ako, zrazu bol na nule z hľadiska svojich úspor. A potom čo? Potom mu povieme, no však si si minul!? To by bol dobrý systém? Veď to by bolo naozaj nezmyselné a smiešne. Takže jednoducho musí tam vstúpiť inštitúcia, ktorá je na to vytvorená a tým sa zaoberá, že poskytuje doživotné anuity, to znamená doživotný dôchodok s tým rizikom, že aj keď sa technicky tie peniaze minú, ktoré ten človek tam priniesol a za ktoré si tú službu kúpil, tá služba, že mu bude vyplácaný dôchodok, tá služba mu bude poskytovaná ďalej. Až viete niekto o inej inštitúcii, ktorá toto vie poskytovať s garanciami, že to bude fungovať, povedzte, ja som veľmi zvedavý. Ale nevedia to nikde na svete, v žiadnej z krajín nič také neexistuje. Tak až vymyslíme niečo na Slovensku, že sa to dá aj bez životných poisťovní, tak budeme skutočne unikátni. Takže, vážené dámy, vážení páni, až tu niekto hľadá za tým nejaké kšefty, komploty, až mu svietia oči, keď vidí, že sa už tam podarilo ľuďom nasporiť 6 mld. eur, čo je obrovská krásna suma, tak ide po falošnej stope. Jednoducho tam veľmi postupne začnú plynúť tieto peniaze. Pretože teraz pôjde, pokiaľ to využije, vôbec to nemusia využiť, len budú mať možnosť využiť prvých zhruba 3000 ľudí s relatívne malou sumou, ktorá bola nasporená, pretože sporili krátko a pri krátkom sporení ani tá suma nemôže byť veľká. Tento systém je projektovaný pre optimálne poskytovanie svojich kvalít, na ktoré je tvorený, pre dobu zhruba 40-ročného aktívneho života a 40-ročného odkladania si úspor. A hlavne tá pridaná hodnota spočíva, že v reinvestovaných výnosoch. To znamená, tie výnosy, tie úroky, o ktoré sa zhodnotí každý rok daný objem peňazí, sa nevyberajú, nespotrebúvajú, ale zase znova investujú, a to vytvára po pätnástich rokoch podľa prepočtov, ktoré aj Slovenská akadémia viet robila a ktoré pán dr. Baláž napríklad na rôznych konferenciách ukazoval, po pätnástich rokoch veľmi dynamický nárast objemu sumy, ktorá je na dôchodkových účtoch. Teraz to nemôžeme ešte vidieť, lebo odhliadnuc od toho, čo sa v minulosti dialo, bolo to tu spomínané, ale ja sa nechcem v tom hrabať, lebo to naozaj nám nič neprináša, sa tu kritizovať za minulé veci, jednoducho za tu krátku dobu ten efekt nemohol byť ešte viditeľný a prejavený. Ten sa bude násobiť každým rokom, alebo teda zvyšovať, zvyšovať a tá krivka bude rásť geometrickým radom, len proste musíme tomu systému dať čas a priestor. A keď sme tých 3 000 spomínali, ja som presvedčený, že ani tí to nevyužijú, pretože tu má človek možnosť voľby, že pozrie sa na to, chcem to, nechcem to, keď mám prácu, môžem pokračovať. A dneska tí, čo prácu majú, sú radi, že ju majú, aj keď sú vo väčšom veku. Lebo vyšší vek, 62 rokov nie je vyšší vek z dnešného pohľadu, to vôbec nie je žiaden vysoký vek. To sú mladí chlapi aj ženy svojím spôsobom. O chvíľu už aj ja budem mať možno toľko, teda ešte chvíľu mi to potrvá, ale nie až tak veľa. A vôbec si nemyslím, že je to nejaký vek, kde sa človek skláňa do hrobu. Takže ten vek sa nám úplne prirodzene, vek aktivity, posúva a bude posúvať do vyšších výšok, bez toho, aby sme ľudí nútili pracovať dlhšie. Oni sami budú chcieť, ale zároveň nebudú musieť, pretože budú mať možnosť výberu. Čiže toto som chcel povedať, vážené dámy, vážení páni, aby som predišiel takým, aj keď nepredídem, ja viem, tak to chce, kto chce, použijem príslovie, psa biť, palicu si vždy nájde. Ale aspoň tí, čo chcú počúvať a vnímať a riadiť sa racionálnym uvažovaním, tak pre tých som chcel tie základné atribúty spomenúť, aby sme neodchádzali do absolútne nejakých scifi príbehov a nereálnych konštrukcií, ktoré nikdy neboli, nikdy sa s nimi nepočítalo a ani nemohli byť, lebo nie sú realizovateľné. Ďakujem pekne za pozornosť.