Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2012-12-18):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážení kolegovia, rozmýšľam, že kde začať, aby som to, čo chcem povedať, povedal tak, ako to chcem povedať a na nič nezabudol. Tak sa pokúsim čo najmenej odbáčať, ale drobné poznámky na začiatok predsa len si dovolím. Pre mňa téma spravodlivosti je dosť dôležitá, teda tak dôležitá, keď by som povedal, že keby som bol možno aj v Ohňovej zemi alebo vo vnútrozemí Číny, tak by som sa snažil sem prísť. Poviem neskôr vo vystúpení, že prečo je spravodlivosť ako hodnota dôležitá. Samozrejme, to nezdieľajú všetci, to tu vieme aj vidíme. Dokonca tu máme excesy, že niekto nezdieľa nič vôbec, to znamená, máte tu, vo vláde majú ministra, ktorému spadne most, stane sa tragédia a ani brvou nemihne a venuje sa štátnickým povinnostiam na pláži ďalej, tak to je taký druhý extrém. No ale však v takejto krajine žijeme, o tom vieme, je to vecou priorít. Chcem ešte povedať takú, aj takú zaujímavú skutočnosť, že čo vlastne, keby človek bol voľajaký fatalista alebo neviem čo, tak to že je možno až znamenie, hej, že, že ako tie veci proste takto zvyknú docupnúť. To, čo som dneska aj hovoril, že vlastne máme jedinečnú šancu urobiť to, čo ešte tento parlament nikdy nedokázal, ľuďom ukázať naozaj a v skutočnom svetle, že o čo tu ide. Hej, že sme mohli nie že spojiť hlasovanie, to sme sa nepochopili, ja som chcel, že v rámci jedného hlasovania by sme dali úplne jasne najavo, o čo v tomto parlamente ide. Správa o chudobe, správa o tom, že teda tu mohlo sa pomôcť pol milióna ľuďom, ktorí sú odkázaní, a kvôli neschopnosti, povedzme si pravdu, kvôli neschopnosti, budeme pátrať koho, sa to nepodarilo na tento rok ani na budúci, to znamená tým chudákom sme nezabezpečili múku i keď sme mohli. Od nás sa nič nechcelo len to zadministrovať, nemuseli sme platiť. Nezvládli sme to, ale mnohí ruky sme si išli pretrhať, polámať v skrátenom, tu mimoriadne neviem čo, z Bruselu sa míňajú paušály, roamingy, že proste tej Pente treba naozaj vyjsť v ústrety, lebo však to treba jasne dať najavo. Veď by to bolo úplne krásne, to bolo krásne, symbolické, že to takto pekne spojiť a by bolo jasné, že tento parlament komu slúži a akým záujmom. Aby sme tých ľudí nejako zbytočne nelakovali. Ešte aj takú ďalšiu poznámku poviem, nedá mi, možnože mi niekto na začiatok povie, že také nadšenie mám, pretože teda že dochádzku a neviem čo. Nie je to o nadšení, je to o nejakom zmysle tej práce, čiže oprostený som už toho nadšenia a pripúšťam, že nie všetko, pripúšťam aj výhrady starých matadorov, ktorí povedia, že sedia tu, keď ide ich téma, pracujú vo výboroch a všetky tieto, všetko pripúšťa, ale aj tak mi to nesedí. Hej, aj tak mi to nesedí. Lebo včera, keď tu boli témy o zdravotníctve, najväčší zdravotnícki odborníci chýbali. Ale včera, keď tu bola téma o chudobe, už len politicky by som to odporúčal každému, lebo keď o chudobe, lebo však chudoba vás volí, hej, od bohatých beriete peniaze a chudobných lakujete, aby vás volili, a pod zámienkou, že jedných ochránite pred druhými. Hej, čiže už kvôli tej chudobe by ste tu, by sme tu mali sedieť. Hej, že to nesedeli sme tu. A dneska rozprávame o treťom pilieri alebo jednom z troch pilierov štátu, znova nesedíme. Čiže viete, to mi je tak, hľadám tie odpovede, že kde asi, v čom je chyba, že kde ste, v Parndorfe, po kaviarňach, a ja poviem ďalšiu nekolegiálnu, nekolegiálnu myšlienku, ktorou znova si narobím ďalších kamarátov v mojom fanklube. Vyjadrujem presvedčenie, že 30 až 40 poslancov, teraz keby sa niekde z tohto pléna niekde našli, tak nafúkajú. Nafúkajú. (Potlesk.) Môžeme rozprávať kto koľko, niektorí veľa, takže to by museli ísť... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)