D. Muňko, poslanec: (2005-07-06):
Z káuz publikovaných v médiách, ako aj z vyjadrení samotného premiéra je zrejmé, že financovanie SDKÚ je netransparentné. Aj keď spĺňa deravý zákon o financovaní politických strán, nezodpovedá etickým princípom korektného financovania politickej strany. Ide nielen o kauzu dlhu SDKÚ v hodnote 22 mil. Sk, ale aj o kauzu anonymných darcov. Pokiaľ uvedené skutočnosti podľa vedenia SDKÚ nie sú porušovaním zákona, je zrejmé, že v budúcnosti ktorákoľvek politická strana môže postupovať podľa rovnakého scenára a akékoľvek napadnutie jej financovania je zlým úmyslom a intrigou, podobne ako to dnes tvrdí SDKÚ. Pokiaľ toto sú princípy novej politickej kultúry sľubovanej po voľbách v roku 2002, znamená to, že sa vraciame pred rok 1998 a žiadne úvahy o dodržaní zákona nie je možné použiť ako argument na nekorektné financovanie strany, osobitne vládnucej strany. Po druhé, korupčné dôvody. Už prvá Dzurindova vláda v rokoch 1998 až 2002 bola poznačená sériou korupčných škandálov. Bohužiaľ, rovnaká situácia nastáva aj v období roku 2002 až po súčasnosť. Ide nielen o nekorektné a netransparentné zadávanie verejných objednávok, ale aj celkové poskytovanie prístupu ku štátnym zdrojom, čo sa prejavuje spravidla výrazným zvýšením nákladov na jednotlivé verejné stavby oproti pôvodne zadávaným výkonom, čo znamená de facto rozkrádanie verejných prostriedkov, aj keď formálne nedochádza k porušeniu zákona o verejnom obstarávaní. V konečnom dôsledku tieto skutočnosti v plnom rozsahu dokladuje nielen správa SIS-ky, prednesená v parlamente v máji 2005, ale aj niektoré predchádzajúce správy prednesené v rokoch 2002, 2003, 2004. Čo sa týka ekonomických dôvodov, jednotlivé reformy sú realizované bez analýz dosahov, čo sa prejavuje v neustálych novelách už prijatých reformných zákonov. Jednotlivé reformy – fiškálna reforma, penzijná reforma, zdravotná reforma – sú predkladané tak, aby nevydesili občanov a aby si zároveň občania nemohli spočítať kumulatívne dosahy. Kľúčovým aspektom reforiem je ich cena z hľadiska normálneho občana, čo pri práci dnešnej vlády nie je možné. Segmentné dosahy zdanlivo nevyzerajú tak zle, avšak ich skutočný rozmer výrazne prehlbuje sociálne rozpory v slovenskej spoločnosti. Uvádzané rasty miezd sú v skutočnosti ovplyvňované vývojom miezd v niekoľkých veľkých podnikoch, ako Slovnaft, U. S. Steel, nakoniec po prepadoch reálnych príjmov v rokoch 2003 a 2004 súčasný rast ešte nenadobudol pôvodnú úroveň. Vláda rezignovala na podporu domácej podnikateľskej vrstvy a všetky problémy Slovenska podľa nej majú vyriešiť zahraniční investori. Znamená to teda, že tisíce slovenských podnikateľských subjektov ponechávame na výlučne hru trhových faktorov a len zahraničným investorom pomáhame v maximálnej miere. Absencia analýz dosahov reforiem sa prejavila nielen v novelách zákonov, ale aj vo výraznom prehĺbení regionálnych disproporcií a vo výraznom rozšírení chudoby medzi značnou časťou populácie. Nárast počtu sociálne odkázaných a chudobných potvrdzujú aj správy Štatistického úradu Slovenskej republiky. Nezvládnutie reformy verejnej správy vedie k výraznému kumulovaniu problémov financovania tak na úrovni vyšších územných celkov, ako aj na úrovni miestnych samospráv. Neprijatie kontrolných režimov na úrovni regionálnych a miestnych samospráv viedlo k výraznému rozšíreniu korupcie na týchto úrovniach a zároveň k nezvládnutiu výkonu funkcií samospráv v oblasti školstva, dopravy a tak ďalej. Toto všetko kumulatívne vedie k zvyšovaniu napätia v spoločnosti, neodhadnuteľnosti vývoja podnikateľského prostredia a výraznému vnútornému pnutiu. Tieto dôsledky nezakryjú ani čísla o raste HDP, ktorého prevažnú časť tvorí rast produkcie niekoľkých veľkých zahraničných firiem, ani ďalšie makroekonomické údaje, ktoré s obľubou uvádzame. Na tieto skutočnosti upozorňujem preto, že zakrývajú nepripravenosť Slovenska ako člena Európskej únie na meniace sa podmienky finančného rámca na roky 2007 až 2013. Neriešia závislosť Slovenska od niekoľkých veľkých investorov. Túto vnútornú krehkosť posilňuje aj umelé znižovanie nezamestnanosti a redukcia sociálnych dávok. Ak by existovali analýzy, reformy by museli mať inú podobu vecnú a časovú, v konečnom dôsledku by neviedli k zbytočným sociálnym obetiam, pretože by ich bolo možné predvídať už pri začatí reforiem. Ak ani tieto skutočnosti nie sú dostatočné na odvolanie, treba sa potom spýtať, aké ďalšie dôvody budú nutné v budúcnosti pri akomkoľvek ďalšom odvolávaní. Ďakujem. (Potlesk.)