Poliačik, Martin, poslanec NR SR (2016-09-23):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Vrátim sa naspäť, tak ako v predchádzajúcom mojom vystúpení, k programovému vyhláseniu vlády, kedy sme boli v situácii, že celým Slovenskom v zásade prešla vlna frustrácie a jediný spokojný volič bol volič Mariana Kotlebu, pretože pravicoví voliči boli frustrovaní z toho, že bývalé opozičné strany sa vrhli do vlády so SMER-om a SNS. Voliči SMER-u boli frustrovaní z nižšieho, než očakávaného výsledku, voliči SNS boli frustrovaní, že sú v jednej vláde s Maďarmi. Proste tá frustrácia bola v zásade plošná. Len voliči Mariana Kotlebu a asi aj pána Kollára boli v zásade spokojní, lebo svojich koní mali v parlamente. No a v tejto situácii sme hovorili o tom, že kto by mať byť vlastne nositeľom toho nového prístupu a toho civilizačného zvratu, aby sme ukázali občanom, že veď aj ten SMER sa vie poučiť a že v kombinácii teda s tými kedysi skôr reformnejšími silami ako MOST – HÍD a tou úplne čerstvou krvou, ktorá medzitým bola dokonale vycicaná rôznymi cicavicami, teda SIEŤ-ou, že sa dá priniesť nová kultúra do politiky. A toto malo priniesť tu novú nádej a toto malo ukázať, že, áno, pravo-ľavá kombinácia a koalícia dokáže zabezpečiť, že ľudia znovu začnú dôverovať štátu, vznikne nám nejaká forma vlády národného porozumenia a prídu reformy, príde pochopenie a príde nová dôvera občanov v štát. Ak je niečo, čo napríklad SMER, tzv. sociálnu demokraciu, a SNS spája, tak je to neustále oháňanie sa silným štátom. Potrebujeme silný štát, aby reguloval, silný štát, aby zabezpečil, silný štát, aby vládol. Ale keď sa pozrieme na posledného polroka, tak sa ešte násobne viacej než predchádzajúce štyri roky ukazuje, že Slovensko nie je silný štát. Slovensko je štát pre silných, Slovensko je štát pre ľudí so širokými a ostrými lakťami, Slovensko je štát pre ľudí, ktorí poznajú našich ľudí, to je ten ujo (rečník ľavou rukou naznačil smer) rastrovaný tuto dole, a ľudí, ktorí majú kontakty, ktorí majú plné telefónne zoznamy a vždy a všade majú komu zavolať. Slovensko nie je silný štát, ktorý by slabých ochránil, ktorý by sa za slabých postavil. Slovensko nie je štát, ktorý by sa postavil za decká z Čistého dňa, Slovensko nie je štát, ktorý by sa postavil za subdodávateľov Váhostavu, Slovensko nie je štát, ktorý by sa postavil za ľudí, ktorým bašternákovská realitná klika odoberá majetky po celej Bratislave a skupuje to najlukratívnejšie, čo tu v Bratislave máme. Je len zázrak, že Ekoiuventa je ešte stále v rukách štátu. Keď si spomeniete, pred štyrmi, tromi-štyrmi rokmi, o čom sa rozprávalo na chodbách parlamentu, tak bolo hovorené, my máme na Búdkovej zlaté vajíčko, a keď ho predáme, tak tým zakryjeme tie diery, ktoré v rozpočte narobíme inde. To zlaté vajíčko si tam strážime. Len vďaka tomu, že sa aktivizovala občianska verejnosť, že sa aktivizovali občania, že sa aktivizoval tretí sektor a že vtedajší minister školstva Juraj Draxler sa toho zľakol, doteraz nebola budova na Búdkovej predaná. A teraz znovu nebude, lebo, chvalabohu, v koaličnej vláde nikdy nie je taká veľká zhoda, aby si to niekto dokázal utrhnúť len pre seba. Chrániť a pomáhať, pomáhať a chrániť je napísané na každom policajnom aute. Komu pomáha a koho chráni Robert Kaliňák? (Odmlčanie rečníka.) Je menej užitočný. Ak policajti majú byť tou prvou líniou pomoci a postavenia sa za slabých, tak toto je tiež jedna z oblastí, kde Robert Kaliňák zlyháva. Prečítajte si, prosím, vyjadrenia napríklad obetí sexuálneho násilia na Slovensku. Znásilnili ma prvý raz, prišla som na políciu, policajti ma vysmiali, bola som konfrontovaná s násilníkom, ktorý mi to urobil, vyviazol bez trestu. Keď ma znásilnili druhýkrát, po tejto traume už som na políciu ani nešla. Keď si pozriete fóra žien a dievčat, ktoré prešli traumou sexuálneho násilia, nájdete desiatky a stovky príbehov, v ktorých nakoniec policajti samotní vychádzajú ako tá najhoršia časť skladačky. Keď sa pozrieme na život v okolí sociálne vylúčených spoločenstiev, tzv. rómskych osád, niektorých, tak policajti zlyhávajú na jednej aj na druhej strane. Na jednej strane nie sú schopní ochrániť majoritné obyvateľstvo pred drobnými krádežami a drobnou kriminalitou, nad ktorou už zatvárajú oči. Na druhej strane plošnými zásahmi typu Moldava porušujú ľudské práva častokrát aj ľudí, ktorí nezavinili a ktorí sú v tom nevinne alebo ktorí sa nezúčastňovali na tej drobnej kriminalite, o ktorej som hovoril predtým. Spolupráca na terénnej práci, napríklad s terénnymi pracovníkmi, s tými zopár, ktorí sa zaoberajú drogovou trestnou činnosťou, je takisto veľmi zlá. Slabí občania, tí, ktorí by zaslúžili ochranu, tí, ktorí si zaslúžia ochrannú ruku a ktorí prirodzene vždycky boli najbližším záujmom sociálnodemokratických politikov, to na Slovensku jednoducho ľahké nemajú a činnosť polície sa na tom spolupodieľa. A zároveň polícia v momente, keď dostane do rúk nášho človeka (rečník prstami naznačil úvodzovky) rastrovaného, tak nekoná. Len vďaka tomu, že tí policajti mali dostatok vnútornej osobnostnej integrity a že o tom existuje záznam, sme sa o takomto niečom vôbec dozvedeli. Ale som si stopercentne istý, že existujú desiatky a stovky prípadov, kde bez jedinej čiarky na papieri náš človek zastavený policajnom hliadkou odchádza slobodne domov a nikto sa nikdy o ničom nedozvie bez ohľadu na jeho priestupok. To znamená, že polícia Roberta Kaliňáka pomáha a chráni, pomáha „našim ľuďom“ a chráni „našich ľudí“. Ak toto má byť spôsob, akým Robert Kaliňák spolupracuje na tom, aby prinavrátil dôveru občanov v štát, tak zlyháva. A to som sa po desiatich minútach, čo tu stojím, stále ani len nedostal k tomu, že je trestne stíhaný. Už toto, čo som povedal doteraz, by stačilo na to, aby nebol ďalej ministrom vnútra. Nato navrch – ako to povedal pán poslanec Blaha? Naša vlajková loď. Áno, Robert Kaliňák je naša vlajková loď v boji proti kvótam. Tento človek, ktorý by v žiadnej normálnej európskej krajine, a hovorili mu to samotní poslanci Európskeho parlamentu, pýtali sa ho na to na tých stretnutiach na najvyššej úrovni: Ako je možné, pán Kaliňák, že ste trestne stíhaný a zároveň ste najvyšším predstaviteľom polície na Slovensku? Toto je naša vlajková loď?! Nemáme nikoho iného, kto by obhajoval okrem toho možno nie úplne správnu pozíciu, ale stále pozíciu Slovenska v zahraničí? To nám naozaj stojí za to, aby nám takýmto spôsobom robil hanbu človek, ktorého ešte potom jeho kolegovia nazývajú vlajkovou loďou? Povedzte mi, prosím, jediný štát, od ktorého by sme si v akomkoľvek ohľade mali brať príklad, v ktorom bol trestne stíhaný minister vnútra, zároveň nadriadený policajtom, ktorí ho stíhajú? Prosím vás, povedzte mi jeden. Nenájdete ho. A práve preto, že sú to krajiny, z ktorých si máme brať príklad, ak už minister vnútra nie je schopný odstúpiť sám, inak ja naozaj verím, že on by chcel, len ho nechcú pustiť, ak ale nie je schopný alebo nemôže odstúpiť sám, tak majme tú guráž a pomôžme mu s tým a odvolajme ho my. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)