Lipšic, Daniel, špeciálny prokurátor Úradu špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry SR (2022-12-07):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, milé pani poslankyne, vážení páni poslanci. Budem sa snažiť byť stručný a reagovať na posledné faktické poznámky, ktoré boli k môjmu vystúpeniu, aj keď vidím, že niektorí poslanci už teda na to nepočkali. Aj tak budem reagovať. Pán poslanec Susko spomínal, že v nejakom zvukom zázname vyšetrovateľov sa spomína, že treba urobiť SMER ako zločineckú skupinu. No ja vychádzam z informácií, ktoré boli medializované, keďže opakujem, že zvukové nahrávky zrejme k dispozícii obhajoba nemá. Tiež vychádzam z informácií medializovaných, ale teda čo som si prečítal, tak to je celkom naopak. To znamená, že tam vyšetrovateľ spomínal nejakú tlačovú konferenciu, myslím, inej politickej strany, a tú cituje. Takže preto hovorím, že je veľmi dôležité pri týchto všetkých nahrávkach v zásade trvať minimálne kvôli objektivite na jednej veci. Aby boli zverejnené, ak sú, aj pokiaľ, dajme tomu, z rôznych zdrojov neznámych v celosti. Keď boli zverejnené, a nie je to správne, nie je dobré, že ten únik bol, nahrávky z poľovníckej chaty boli zverejnené celé. Od dobrý deň po dovidenia. Zverejniť jednu alebo dve vety, dokonca ešte prepis urobiť tak, že vlastne opak z toho nakoniec vyznie, nie je podľa mňa správne, nie je to verné pravde a nie je to korektné. Chcem ale povedať inú vec. Keď spomínal pán poslanec Susko zločineckú skupinu. My sme zverejnili, myslím, včera uznesenie môjho kolegu vtedajšieho zastupujúceho špeciálneho prokurátora doktora Masara, ktorý rozhodol v kauze Súmrak. Ja, pokiaľ máme záujem si tú argumentáciu prečítať, tak vám to naozaj odporúčam, alebo na úrovni ústavnoprávneho výboru. Tu bolo tvrdené, že boli stíhaní poslanci kvôli tomu, že dosadzovali svojich nominantov. To nie je pravda. To nie je pravda. Tá štruktúra je tam úplne presne popísaná, z akého dôvodu tam bola, akí ľudia, akí oligarchovia vstupovali do nominácií, ako doplácali svojich nominantov. Ja si nemyslím, že je súčasťou politických štandardov, aby nominanti v exekutíve, aby ich príjmy boli doplácané konkrétnymi oligarchami. To ja si nemyslím, že je v poriadku. Alebo konkrétni oligarchovia rozhodovali o nomináciách, ktoré sa potom aj stali reálnymi v jednotlivých kľúčových inštitúciách exekutívy, či to bola finančná správa alebo Kriminálny úrad finančnej správy, alebo nominácie na Národnej kriminálnej agentúre. To rozhodne nie je súčasť štandardného fungovania, fungovania politiky. Odcitujem možno z toho uznesenia, ktoré je zverejnené, a preto, preto odporúčam si ho aj prečítať. O iniciačnom „pohovore" s týmto akýmsi personalistom skupiny, ktorý mal byť N. B., inak osobou zo súkromného podnikateľského prostredia, ktorého úprimný záujem o efektívnu správu veci verejných je v kontexte toho, čo im kladené za vinu sporným vypovedajú okrem Ľudovíta M. a Bernarda S. aj po vznesení obvinenia napríklad aj svedok B. Spomínajú sa tam stretnutia týchto ľudí v priestoroch súkromnej spoločnosti Bonul. Zároveň je ipso facto zrejmé, že túto legitimitu na pozíciu akéhosi personalistu, alebo ako to pomenúva Ľudovít M. consigliereho, musel odniekiaľ Norbert B. získať. Pri náhľade objektívneho pozorovateľa na vec ťažko dospieť k inému dôvodnému podozreniu ako k tomu, že ho získal od Roberta F. a Roberta K. Chcel by som naozaj, ak chceme diskutovať aj o tejto kauze aj na pôde ústavnoprávneho výboru, samozrejme, že aby sme si rozumeli, za platného právneho stavu je rozhodnutie generálneho prokurátora pre nás záväzné. To neznamená, že je správne, je záväzné. Aj pre nás. Ale my sme preto zverejnili našu argumentáciu, aby bolo zrejmé, prečo sa domnievame, že to rozhodnutie, aj keď je záväzné, je nesprávne a popiera doterajšiu prax Generálnej prokuratúry, ktorá rozhodovala v tomto type konania práve o trestnom čine založenia, zosnovania a podporovania zločineckej skupiny podľa § 296 Trestného zákona. Pán poslanec Suja sa pýtal, či motívom správy Slovenskej informačnej služby malo byť škodiť Úradu špeciálnej prokuratúry. Nie, to hlavný motív nebol. Hlavný motív bol pomôcť konkrétnym ľuďom, ktorí boli alebo sú podozriví, alebo obvinení zo závažnej trestnej činnosti. To bol hlavný motív. Nie škodiť nám, to určite nie. Pán poslanec Jarjabek sa vyjadroval k mojej politickej minulosti a k tomu môžem povedať, aj keď už pán poslanec z nejakých zrejmých dôvodov tu už nie je, k tomu môžem povedať len, len možno pár poznámok. Vždy je dôležité podľa mňa sa zamerať na skutky, či keď som bol v politike, či na ministerstve spravodlivosti, na ministerstve vnútra, keď sme riešili aj kauzy týkajúce sa vlastnej koalície, spomeniem kauzu Gorila, ktorá je už dnes tiež znovu v trestnom stíhaní a sú obvinené konkrétne osoby. Ale aj v súčasnosti, keď pôsobím na Úrade špeciálnej prokuratúry a kedy stíhame predstaviteľov rôznych strán, či koaličných, opozičných. Ubezpečujem vás, že nie je nič príjemné stíhať aj osoby, ktoré, ktoré boli mojimi bývalými kolegami a priateľmi. Ale pokiaľ naozaj má platiť rovnosť pred zákonom, tak akékoľvek ohľady a politickú preferenciu, názorovú preferenciu, blízkosti, vzdialenosť musí ísť absolútne, absolútne nabok. Záverom ešte by som sa chcel vyjadriť k tomu, čo som povedal, že som presvedčený o tom, že v tejto sále všetci veľmi dobre vedia, že žiadne z tých konaní nie je vedené účelovo. Aký dôvod by mali kariérni prokurátori a vyšetrovatelia viesť trestné stíhania voči nevinným osobám. Mali by ten dôvod, že majú nejakú takú ťažko opísateľnú zvrhlú inklináciu stíhať nevinných ľudí, ktorých si len tak náhodne vytipujú a potom ich začnú stíhať? Aký by tam bol ten motív? A ubezpečujem vás, že keď som aj kandidoval do funkcie špeciálneho prokurátora, tak moja motivácia nikdy nebola vzdialenejšia tomu, čo tu dnes bolo naznačované nejakej politickej pomste. Ja som z politiky odišiel v roku 2016. Nebol som päť rokov v politike, bol som v advokácii. Vo veľkej úspešnej firme som bol partnerom. Mal som skvelý tím ľudí, veľmi zaujímavé kauzy, asi najzaujímavejšie trestné kauzy na Slovensku, mal som pomerne vysoký príjem, oveľa vyšší, ako mám dnes. Z tejto pozície ísť do úradu, ktorý vediem, by som nikdy nešiel, ak by som mal si realizovať z dávnych rokov nejaké krivdy. Ja som teda žiadne nepociťoval. Ja sa snažím byť nad vecou a nebyť osobný, ani som nikdy osobný nebol. To by som musel byť blázon. Ísť z tej pozície, v akej som bol, do pozície špeciálneho prokurátora z takýchto dôvodov. Išiel som tam vtedy a stále si myslím, že tak to je aj dnes, pretože som pociťoval v tom čase, že je, a aj som to hovoril verejne, že je jedinečná šanca, ktorá tu nebola 30 rokov, Slovensko posunúť smerom, pomerne výrazným krokom smerom k právnemu štátu, smerom k tomu, aby každý akokoľvek bohatý, akokoľvek vplyvný, pokiaľ poruší zákon, niesol svoj diel zodpovednosti. Či je to kamarát, alebo oponent, alebo to je úplne jedno, kto to je. A ja si stále myslím, že, že tá šanca tu je. A určite, keď som do tej funkcie išiel, som predpokladal, že ako pôjdeme vyššie a vyššie v tom, v tom, v tom rebríčku a budeme vyšetrovať čoraz vyššie postavené a vplyvnejšie osoby v našej spoločnosti, že príde protitlak. Tu myslím, že niekto spomínal, že médiá sú na strane Úradu špeciálnej prokuratúry. No tak si pozrite, ktoré médiá a ktoré média čo píšu a ktoré média kto vlastní. Vzniesli sme obvinenie vo veci Gorila, tak čítajte najbližšie vydania niektorých bulvárnych médií. Nesťažujem sa. S tým som, ako to som očakával, že ľudia, ktorých budeme stíhať, ak majú vplyv a vlastnia médiá, majú, a nemusia hrať podľa pravidiel, kdežto my musíme hrať podľa pravidiel, že ten protitlak bude, bude enormný. Je. A je očakávaný. Na to sa nesťažujem. Čo som neočakával je, že budú nám kladené prekážky zo strany orgánov presadzovania práva, ktoré by mali byť na našej strane, že keď podáme v závažnej kauze obžalobu, tak z Generálnej prokuratúry príde podanie, že sme ju vlastne podávať nemohli. Z jednej prokuratúry. To by nemalo byť v právnom štáte určite. Čiže Slovenská informačná služba, bohužiaľ, to musím povedať, rok a pol pracuje na tom, dúfam, že aj na iných veciach, aby boli zbrzdené trestné stíhania vedúce do najvyšších poschodí slovenskej politiky a slovenského podnikateľského prostredia. Tuná opakovane počúvam o správe SIS spred roka a pol a znovu to poviem. Aký je teda dôsledok, aký je ten, to, čo sa udialo, alebo kde je tá koncovka? Že Csaba Dömötör nevidel cez sklo. To je celá manipulácia údajná výpovedí. Za rok a pol. A rok a pol sa tu investovali aj zo strany štátu neuveriteľné prostriedky a sily, aby bolo spochybnené vedenie jednotlivých vyšetrovaní. Ja tých vyšetrovateľov, ktorí tuná sú škandalizovaní, označovaní absolútne nemiestne, poznám. Títo vyšetrovatelia vyšetrovali takáčovcov, sýkorovcov, piťovcov, vyšetrovali Okoličányho, Adamča. V princípe všetky tie najnebezpečnejšie zločinecké skupiny. A vyšetrovali ich tak, že ich predstavitelia týchto zločineckých skupín sú dnes odsúdení právoplatne na dlhoročné tresty odňatia slobody, mnohí z nich na doživotie. Títo vyšetrovatelia si robili len, a robia, len svoju prácu a keď sa ich nezastane nikto z orgánov presadzovania práva, tak ja sa ich zastávať proste budem. Opakovane. Aby mohli robiť svoju prácu. A preto som sa opakovane obrátil na niektorých poslancov, že ak chcú útočiť na orgány presadzovania práva, nech útočia na mňa, ja som s tým ako v poriadku, viem sa s tým vysporiadať, budem na to reagovať. Ale vždy budem brániť poctivých prokurátorov a vyšetrovateľov, ktorí si robia len svoju prácu, ktorí si ju robia len preto, aby mohli svojim deťom, keď vyrastú, povedať, bojovali sme za správnu vec. Lebo hovorím vám, toto je ich motivácia, nič iné. Mnohí z nich v minulosti volili bývalú dnešnú opozíciu. To neni nič osobné, ale pokiaľ je relevantné podozrenie, relevantné dôkazy, o ktorých by mali rozhodovať v právnom štáte súdy, tak je potrebné konať. Rozhodnutie Generálnej prokuratúry vo veci Súmrak, k tomu ešte poviem druhú vec a poslednú a tým budem aj končiť, je, je podľa mojej mienky nesprávne, ale je tam ešte jeden problém, o ktorom by asi, asi bolo potrebné diskutovať, pretože aj v tomto prípade dôkaznú situáciu aj právnu kvalifikáciu, aj právnu kvalifikáciu posudzovali súdy konajúce o väzbe, teda Špecializovaný trestný súd a najvyšší súd. A je síce pravdou, že povedal najvyšší súd rozhodovaní o väzbe v tom čase obvineného Roberta K., že nie je v skutkovej vete úplne presne uvedené, v čom malo spočívať a kedy sa malo stať to zosnovanie zločineckej skupiny. Ale povedal najvyšší súd, že z hľadiska kvalifikačného členstvo zločineckej skupine je absolútne v poriadku. Nijakým spôsobom najvyšší súd nespochybnil právnu kvalifikáciu a tam sa skutkové vety ani právna kvalifikácia od rozhodovania Najvyššieho súdu po rozhodnutie prvého námestníka nezmenili. Nijako. Ani jedna čiarka. A myslím si, že, že, že, a na tom by sme sa mohli zhodnúť možno všetci, že, že v právnom štáte by žiaden prokurátor, žiaden, nemal mať oprávnenie prelomiť rozhodnutia súdov v tej konkrétnej veci, lebo ak niekto v právnom štáte je povolaný chrániť zákonnosť aj ústavnosť, sú to súdy. My tiež niekedy s rozhodnutiami súdov polemizujeme a nesúhlasíme s nimi a môžeme aj kritizovať, to je fajn, ale musíme ich rešpektovať. A záver alebo teda názor niektorých, niektorých aj možno právnikov poslancov, že, že, že generálny prokurátor môže prelamovať fakticky rozhodnutia súdov alebo teda prichádzať k inému záveru o dôvodnosti stíhania ako prídu súdy, ja si myslím, že pre právny štát je ohrozujúci. To by, myslím, že mala byť bazálna vec, na ktorej sa zhodneme, že súdy na konci dňa, či súhlasíme, alebo nie, by mali mať to rozhodujúce slovo v právnom štáte. Takže ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci, za možnosť vystúpiť v záverečnom slove. Ďakujem aj za, aj za rozpravu a diskusiu, z časti sa neviedla vecne, ale to len ja beriem na vedomie, a, samozrejme, že, že, že uvádzam, že my nie sme v stave, ani nikdy nebudeme, reagovať na, na politické argumenty a politické, politické výtky. Budeme si len naďalej robiť svoju prácu tak, ako najlepšie vieme. A čo sa týka pani poslankyne, tak viete, ono to, samozrejme, že je aj u mojich kolegov frustrujúce. Robíte na nejakom prípade, robíte týždne, robíte mesiace. Robíte dni, robíte večere. Ste pod tlakom, ste škandalizovaní, vaše meno je vláčené a potom jedným šmahom pera sa vraciate naspäť. To je frustrujúce. Keď nebol môj kolega, keď neprešiel doktor Masár výberovým konaním na funkciu môjho zástupcu rozhodnutím prokurátorov Generálnej prokuratúry, ktorí boli vo výberovej komisii, skončilo to 3:2, tak jedna jeho známa mu napísala, že musí to byť v zásade veľmi frustrujúce, keď človek, keď je v inštitúcii, keď si robí svoju robotu, robí si ju ako najlepšie ako vie, tak v zásade je oceňovaný. Či morálne, či inak, či kariérne, proste je mu dané na vedomie, či je to štátna, alebo súkromná, že ak robí svoju robotu dobre, tak minimálne nejaké formálne ocenenie jeho práce niekedy príde od nadriadených. Tak by to malo byť. U nás to je niekedy naopak. Že si ľudia robia svoju robotu, doktor Masár si ju robil excelentne. Je to jeden z našich najlepších kariérnych prokurátorov. A bol zablokovaný. Pretože v jednej citlivej kauze nepostupoval tak, ako si Generálna prokuratúra predstavovala. To je frustrujúce. Aj keď sa vám zdá, že do kauzy dávate to najlepšie, čo viete, silu, energiu a potom sa to vráti naspäť. To je frustrujúce. Napriek tomu proste musíme ísť ďalej a musíme ísť ďalej, ale chcem vás ubezpečiť, že, že to nevzdáme. Teraz neviem, či nakoniec vyhráme v tom boji, možno že nie. A nevzdáme to určite a to hovorím za, aj za, aj za mojich kolegov prokurátorov špeciálnej prokuratúry, máme tam veľmi výnimočný tím ľudí, ktorí, hovorím, pre mňa sú mimoriadnym, mimoriadnym odborným, ale aj ľudským obohatením, veľa mi dali za tie dva roky. Aj po stránke odbornej, aj po stránke ľudskej, takže ubezpečujem vás, že tuná nejaké také osobné invektívy až taký vplyv na nás mať nebudú, to určite nie. A tie rozhodnutia, ktoré nás posúvajú naspäť častokrát s argumentáciou, ktorá je ťažko obhájiteľná a dokonca v iných prípadoch vôbec nie nasledovaná tá argumentácia, tak to je frustrujúce. Ale s tým proste musíme žiť a napriek tomu, že som to nepredpokladal, keď som do funkcie išiel, že budeme bojovať takpovediac aj s vlastnými, taká je realita, musíme brať na vedomie. My sme prvostupňová prokuratúra. My nemáme nejaké vlastné analytické legislatívne podporné útvary. My máme veci, kde dozorujeme, rozhodujeme, pojednávame. Každý jeden z nás. Prokurátori špeciálnej prokuratúry v tomto roku končiacom budú mať možno viacerí z nich sto pojednávacích dní. Sto pojednávacích dní. Keď máte dvesto dní a niečo v roku, tak viete, čo to, čo to znamená byť sto dní v pojednávačke, popritom písať obžaloby, študovať spisy, pripravovať výsluchy, vykonávať dozor v prípravnom konaní. Ja som mal asi päťdesiat pojednávacích dní v tomto roku a mám znížení nápad o niečo. Je to extrémne, extrémne náročné a ja som očakával, že, že, že tie iné inštitúcie, keď my sme v tej prvej línii voči tej paľbe, nám budú držať chrbát, že proste ten tyl, to zabezpečenie tylové budeme mať. A nie je to celkom tak vždy a niekedy práve naopak, ešte z toho zozadu príde nejaký, nejaká vlastná, nejaký vlastný granát delostrelecký. Ak ste pozerali film Stratený prápor z prvej svetovej vojny, tak, tak, tak viete, o čom hovorím. Nie je to ľahké byť v takom obkľúčení. Ale budeme bojovať. Takže ďakujem veľmi pekne a želám vám požehnané adventné obdobie a vám a vašim blízkym požehnané a radostné vianočné sviatky. (Potlesk.)