Abrhan, Pavol, poslanec NR SR (2014-06-03):
Ďakujem pekne. Pani predsedajúca, pani poslankyne, páni poslanci, pán predkladateľ, pani spravodajkyňa, dovoľte niekoľko poznámok k predmetnej novele ústavy. Najprv by som sa zmienil k novele, ktorá sa týka manželstva, a potom by som chcel pohovoriť o justícii. Čo sa procesu týka, je treba povedať, že tento návrh predseda Kresťanskodemokratického hnutia, čo sa týka manželstva, predložil 10. septembra minulého roku všetkým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Čiže nikto nemôže spochybňovať to, že bolo málo času, každý sa mohol dostatočne s týmto návrhom oboznámiť. V mnohom, už keď sme doteraz diskutovali, hlavne pán poslanec Poliačik argumentoval a hovoril tým, že to rodinám nepomôže a navyše že to môže diskriminovať určité časti občanov Slovenskej republiky. Ja by som chcel poukázať na inú formuláciu, ktorú už v ústave máme. A v Ústave Slovenskej republiky sa odvolávame na cyrilo-metodské tradície. A tiež je to odvolávka, ktorá ako pomôže cirkvám, ktoré ju uznávajú, ako pomôže občanom, ktorí uznávajú cyrilo-metodské tradície, a povedzte mi, ako diskriminuje občanov, ktorí neuznávajú cyrilo-metodské tradície. Nijako. Rovnako je to aj s ochranou manželstva. Ja viem, že ak túto formuláciu dáme do ústavy, nijakým spôsobom to samotným manželstvám nepomôže, ale som presvedčený na rozdiel od pána Poliačika, že nijako, nijako nediskriminuje občanov, ktorí vyznávajú iné hodnoty ako manželstvo. Preto som presvedčený, že táto časť novely ústavy je o hodnotách, ktoré uznáva slovenská spoločnosť, občania Slovenskej republiky a ktoré uznáva aj, nechcem povedať, že absolútna, ale veľká väčšina poslancov Národnej rady. Pod tou výzvou predsedu Figeľa je podpísaných 40 poslancov a v januári sa k tejto výzve pridalo 83 poslancov SMER-u. To znamená, 123 poslancov zo 150. O ochrane manželstva, ak by sme robili prieskum, tak si myslím, že je zdrvujúca väčšina občanov Slovenskej republiky. A preto si myslím, že naším cieľom je, aby v základnom zákone našej krajiny boli zakomponované aj tieto hodnoty, ktoré drvivá väčšina občanov aj poslancov Národnej rady uznáva. Z toho dôvodu si myslím, rešpektujem iné názory, ale si myslím, že máme plné právo, ba svätú povinnosť za takúto novelu ústavy zahlasovať. Čo sa týka justície, už v predchádzajúcej diskusii boli spomenuté výhrady ohľadom, ohľadom procesu, že je krátky čas a že sme dostatočne dlho o tejto novele nediskutovali. Musím povedať, že premiér Fico prišiel niekedy v januári s tým, že nie je spokojný s tým, čo sa deje v justícii, a že je treba do tohto priestoru vstúpiť legislatívnou iniciatívou. Všetky opozičné strany vtedy vyzvali premiéra, aby prišiel s paragrafovým znení, s konkrétnym návrhom, aby sme ho mohli pripomienkovať. Stalo sa tak vo februári, keď predseda parlamentu Pavol Paška pozval zástupcov opozičných strán a predložil návrh. To znamená, od februára, ak dnes je koniec mája, tak rokujeme 3 mesiace, 3 mesiace o poslaneckom návrhu. To je viac ako štandardný čas. Väčšinou o poslaneckých návrhoch nám stačia 2 schôdze, čiže zhruba 2 mesiace. Preto si myslím, že spochybňovať proces, že na to nie sú argumenty. Tri mesiace o tomto návrhu diskutujeme. Navyše ten návrh pozostáva vlastne z piatich okruhov, ktoré upravujeme. A to je oddelenie, kreovanie, kompetencia, imunita, spôsobilosť. Päť okruhov: – oddelenie predsedu Súdnej rady a Najvyššieho súdu, – kreovanie Súdnej rady, – kompetencie Súdnej rady, – zbavenie trestnoprávnej imunity sudcov a – preverenie spôsobilosti sudcov. Z týchto piatich okruhov tri boli zakomponované v programovom vyhlásení vlády Ivety Radičovej, a to oddelenie predsedu Súdnej rady a Najvyššieho súdu, zbavenie imunity a preverenie spôsobilosti sudcov. Čiže tie, ktoré neboli, sa týkali len kreovania kompetencií. Ale poďme postupne, prvý okruh, ktorý sa týka oddelenia. Povedzme si pravdu, že v justícií je to zaujímavá situácia, lebo niekedy na to, aby sme museli upravovať legislatívu, stačí zmena písmenka, že práve v justícii. Zmeniť napríklad „h“ na „k“. Celý problém nastal vtedy, keď na miesto pána Karabína nastúpil pán Harabin. Stačí zmeniť h na k a je po celom probléme. Týmto chcem poukázať, že mnohokrát je problém nie v legislatíve, ale v ľuďoch, ktorí ju napĺňajú, a toto, s týmto sa budeme stretávať aj do budúcna. My môžeme sa snažiť vytvoriť priestor na očistu justície, ale vždy bude záležať od pánov sudcov, ako s týmto priestorom, s týmito nástrojmi sami v sudcovskej rade naložia. Druhá vec, ku ktorej sa chcem vyjadriť, je kreovanie Súdnej rady. Je treba povedať, že pôvodný návrh aj kompetencie, ktoré tam boli, tak dávali, navrhovali, aby pán prezident sám menoval predsedu Súdnej rady. Jasné, vtedy nebolo zrejmé, kto bude prezidentom, nuž tak z toho mnohí z opozície kritizovali tento návrh, že to tak nie je možné, preto sme spolu rokovali. A to v dnešnom návrhu nie je. A dospeli sme k spoločnému návrhu, že predsedu Súdnej rady si bude voliť Súdna rada, nebude svojvoľne alebo na základe vlastného uváženia menovať predsedu Súdnej rady pán prezident. Takisto sa mnoho diskutovalo o tom, ako bude vlastne kreovaná Súdna rada. Kým nebolo zrejmé, že kto bude prezidentom Slovenskej republiky, tak nebol problém ani s tým, že by Súdna rada bola kreovaná takým spôsobom, že štyroch by volila vláda a štyroch by volil parlament s tým, že nevedeli sme doformulovať, aby z tých štyroch, ktorých volí parlament, dvaja boli akoby navrhovaní koalíciou a dvaja, dvaja opozíciou. Po voľbách bolo jasné, akonáhle sa stal pán prezident Kiska prezidentom a základná otázka na všetkých rokovaniach bola – a pani poslankyňa Žitňanská vždy komunikovala za SDKÚ – pre nás je kľúčové, prečo oberáte pána prezidenta o kompetencie. Počúvali sme. Vnímali sme tieto výhrady. Dnes dohodli sme spoločne, že sa kreovanie Súdnej rady nemení. Bola to kľúčová otázka, ale dnes aj táto kľúčová otázka je vyriešená. Tretia oblasť, ktorá sa týka kompetencií. Myslím, že v diskusii tam zásadné výhrady ohľadom kompetencií Súdnej rady nezazneli, aspoň som ich doteraz nezachytil. Štvrtá, čo sa týka imunity, musím povedať, že pri tých rokovaniach až do poslednej chvíle sa zúčastňovali aj zástupcovia MOST-u. A práve imunita je ich príspevok a sme to prebrali z návrhu pána poslanca Gála. Tento návrh bol predložený v pléne Národnej rady a zakomponovaný, aby bola čo najširšia podpora, tak preto sme zakomponovali aj zbavenie trestnoprávnej imunity sudcov do tohto spoločného návrhu. Nuž a posledná, ktorá sa zdá, že je z tých piatich jedna posledná, je preverovanie spôsobilosti, to je dnes najväčším jablkom sváru a najväčším hľadaním určitého kompromisu. Je treba povedať, že ten pôvodný návrh hovoril o tom, že spôsobilosť bude preverovať a bude o tom, či sudca ostane sudcom, alebo nie, vlastne rozhodovať Najvyšší bezpečnostný úrad. Už vtedy v osobe nášho spolupredkladateľa Pavla Hrušovského zazneli výhrady k tomu, že vzhľadom k tomu, že predsedu Najvyššieho bezpečnostného úradu menuje vláda, aby vláda nemala sama takýto nástroj v rukách a nerozhodovala o tom, kto bude a kto nebude vykonávať sudcovskú funkciu ďalej, aby to nebol najvyšší, len najvyšší bezpečnostný úrad a hľadala sa, hľadal sa návrh, ktorý by zohľadnil aj nezávislosť súdnictva, aj umožnil takto označeným sudcom sa niekde odvolať, ako aj druhý stupeň, aby mali možnosť aj druhého stupňa odvolania. Preto sa navrhlo riešenie, že podklady nie v plnej šírke previerok dajme tomu na prísne tajné alebo na tajné, ale zadefinovanie, ktoré budú v tom druhom zákone, v zadefinovaných okruhoch spracuje najvyšší bezpečnostný úrad a predloží Súdnej rade. Súdna rada ako samosprávny orgán rozhodne na základe aj vypočutia daného sudcu, aj tých predložených, predložených podkladov a stále pripomínam, že tie podklady sú spravodajskými informáciami, a ak sudca sa nestotožní, tak sa môže odvolať na Ústavný súd. A Ústavný súd o tomto odvolávaní bude rozhodovať nie v senáte, ale v pléne za účasti všetkých. Navyše aj po rozhodnutí Ústavného súdu, aj na základe spresnenia pánov z SDKÚ, na ktorom sme sa dohodli o rozhodnutí, či sudca bude zbavený, alebo nebude zbavený funkcie, vlastne rozhodne alebo môže urobiť toto rozhodnutie len prezident Slovenskej republiky. Preto som prekvapený, že tu niekto argumentuje čistkami v súdnictve, že tu niekto argumentuje kladivami na bosorky. Ak takýmto kladivom má byť prezident Kiska, tak veľmi ťažko mi je pochopiť jeho argumentáciu. Ja som presvedčený, že nemôže a nie je možné prísť k tomu, aby pán Harabin dokázal zmanipulovať – a pomstiť sa tým niektorým sudcom – najvyšší bezpečnostný úrad, zároveň Súdnu radu, plénum Ústavného súdu a rovnako aj pána prezidenta Kisku. Z toho dôvodu som presvedčený, že je tu dostatočné množstvo záruk, že by k takýmto aktom a čistkám v súdnictve nemalo dochádzať, a ak, tak bude dochádzať za účasti všetkých týchto inštitúcií a osôb. Preto som v úvode hovoril, že my môžeme vytvoriť len legislatívny priestor. Dať nástroj Súdnej rade, aby mohla so sudcami, ktorí stratili spôsobilosť vykonávať svoju funkciu, sa vysporiadať, lebo, žiaľ, keď menšinu, aj takýchto sudcov máme. Posledná výhrada, ktorú som zachytil okrem, okrem toho, že to bude dochádzať k čistkám, bola, že sa týka plošného preverovania sudcov. Nuž musím prečítať v tomto z programového vyhlásenia vlády Ivety Radičovej: „Vláda Slovenskej republiky navrhne zavedenie povinných bezpečnostných previerok pre sudcov, ako aj pre kandidátov na sudcov.“ Z toho je jednoznačné, že aj v programovom vyhlásení vlády sa uvažovalo o tom, že aj sudcovia súčasne vykonávajúci svoju funkciu budú podliehať bezpečnostným previerkam, a takto uvažovala a toto chcela urobiť aj vláda Ivety Radičovej. Záverom mi dovoľte povedať len jednu poznámku. Dnes máme predložený tento návrh, o ktorom som presvedčený, že dáva priestor Súdnej rade, aby mohla preveriť spôsobilosti sudcov a zvýšiť dôveryhodnosť justície na Slovensku. A my sa vlastne rozhodujeme medzi touto možnosťou alebo neurobiť nič. A podľa mňa je lepšie urobiť tento krok a prijať túto novelu ústavy. Ďakujem pekne. (Potlesk.)