Galek, Karol, poslanec NR SR (2022-12-01):
Dobre. Každopádne ja som veľmi rád, že tu máme ďalší zákon, ktorý má ľuďom aj našim podnikateľom pomôcť v energetickej kríze. Veľa takýchto zákonov sme už aj koniec koncov podporili, a to aj v rámci opozície, pretože naozaj to, čo dnes zúri vonku, jednak je to tá vojna na Ukrajine, má priamy vplyv aj na našu ekonomiku, aj na tie ceny energií a jednoducho bez takejto priamej, adresnej pomoci to naše hospodárstvo a naše domácnosti jednoducho nezvládnu. Avšak nemôžme podpisovať a hlasovať za akékoľvek bianko šeky, ktoré sa nám sem dostanú do parlamentu, a vidím aj v tomto zákone niekoľko takýchto bodov, ktoré sú na určite ďalšie prerokovanie, či už v rámci parlamentu, či už v rámci ministerstva, ale napr. aj rokovania s odbornou verejnosťou. To, čo sa nám podarilo definovať, je hneď niekoľko rozporov napr. s našou národnou alebo európskou legislatívou. Ideme z rýchlika, ideme pomáhať ľuďom, podnikateľom, ale naozaj nerobme chyby, ktoré by sa nám mohli neskôr vypomstiť. Ako už aj pán minister povedal, implementujeme nariadenie, ktoré vstúpilo dnes do platnosti. Ja som predtým v tej mojej prvej reči nesprávne uviedol, že už to je platné od septembra, za čo sa ospravedlňujem, ale napriek tomu niektoré krajiny už dokázali implementovať aj do svojej legislatívy časti z tohto nariadenia a trochu konkrétnejším a adresnejším spôsobom, ako sa to dnes nachádza v tomto návrhu zákona. Slovenská republika na rokovaní, keď sa hlasovalo o tomto nariadení, nesúhlasila, takisto to pán minister už spomínal, bolo to naozaj najmä kvôli tomu, že tie dopady na Slovensko, alebo tie prínosy pre Slovensko sú dnes minimálne. Chápem, že týmto zákonom sa snažíme z toho vytiahnuť maximum, avšak ešte raz hovorím, poďme do toho, ale nepodpisujme žiadne bianko šeky. Včera sme absolvovali aj rokovanie priamo na ministerstve hospodárstva, kde sme si niektoré nejasnosti tak nejak upratali, pretože samotný zákon je pomerne ťažko čitateľný, vychádza z českého, ktorý, dovolím si povedať, je naozaj na prvé prečítanie veľmi adresný, veľmi jasný, a napriek tomu v tej našej, v našom návrhu, návrhu ministerstva hospodárstva vyvstalo zopár rôznych bodov, ktoré vyvolali najmä v odbornej verejnosti mnoho otáznikov. Podarilo sa nám vyjasniť si napr. otázku nastavenia stropov, na koho by sa mali vzťahovať. Viem, že v ďalšom konaní by sa napr. mali tieto vzťahovať iba na to, čo je určené podľa ods. 1. To znamená, naozaj z tohto vypadnú kogenerácie. To znamená, tí, ktorí vyrábajú elektrinu a teplo z plynu, pretože práve v ich prípade, pokiaľ by na nich sa mali vzťahovať stropy a ich náklady by prevyšovali tieto stropy, tak by išli do mínusu a jednoducho mohli by akurát tak zatvoriť svoje prevádzky, čím by bola ohrozená takisto dodávka ako elektriny, ale najmä toho tepla. Čiže to som veľmi rád, že sa nám na ministerstve podarilo vyjasniť, že naozaj toto bude predmetom nejakej zmeny. Pre mňa bola otázna aj dĺžka platnosti tohto opatrenia, pretože samotné nariadenie Európskej komisie, Európskej rady, pardon, hovorí o dĺžke trvania do 30. júna 2023. V našom zákone sa hovorí o dĺžke trvania až do konca roku 2024. Majú aj iné krajiny takéto nariadenie implementované spôsobom, že tá dĺžka je presiahnutá, a má to aj svoju logiku. A takisto som prijal argumentáciu ministerstva hospodárstva. Spočíva to najmä v tom, že pokiaľ by sme to dali iba na pol roka, tak každý jeden výrobca by mohol, ten, ktorý bude mať zastropované ceny a nespadá napríklad do nejakého povinného výkupu alebo je dotovaný, dohodnúť si ceny so svojím odberateľom v prvom polroku iné, nižšie a potom by sa to vykompenzovalo v rámci toho druhého polroka. Takže áno, aj tento argument a túto definíciu vnímam. Takisto ide o skrátené legislatívne konanie. S tým súhlasíme, jednoducho máme tu posledný mesiac, v rámci ktorého môžme niečo urobiť ako pre naše domácnosti, tak i podnikateľov v rámci tejto energetickej krízy. No ale stále to, čo tam ostáva otvorené, sú stropy pre jednotlivé inframarginálne technológie, ktoré by mali byť následne určené nariadením vlády. Avšak v zákone sa hovorí o tom, že tieto stropy by mali byť od 50 do 250 eur za MWh, čo je strašne široký diapazón a naozaj toto je tým bianko šekom, ktorý nechávame na vláde, a tam vidím asi také tie najväčšie prekážky, kvôli ktorému nemôže tento zákon, tak ako bol predložený, byť schválený v parlamente. A poviem aj konkrétne, konkrétne technológie alebo konkrétne možnosti, ktoré by mohli nastať. V zásade to, čo rozlišuje aj zákon, sú podporované a nepodporované technológie. Tie podporované dotované majú stanovené stropy v rámci výkupných cien, ktoré sú dané Úradom pre reguláciu sieťových odvetví, to je jasné. Napríklad máme fotovoltiky, ktoré dnes v rámci prolongácie alebo vďaka našej prolongácii majú ten strop kdesi pri 250, 270 eurách, tie sú v podstate, tie sú v podstate v suchu. Ale máme tu aj technológie, a ony navyše nemajú žiadne palivové náklady, ale sú tu aj iné technológie, ktoré, bohužiaľ, im tie náklady stúpli. Bavíme sa najmä o bioplynových staniciach alebo o technológiách na spracovanie a spaľovanie biomasy. A v ich prípade, bohužiaľ, aj v dôsledku vojny a tejto krízy došlo k rapídnemu nárastu takýchto nákladov, ale ich výkupné ceny sú stále tie, ktoré boli definované napríklad pred desiatimi rokmi cenovým rozhodnutím, cenovým rozhodnutím. Úrad pre reguláciu sieťových odvetví má možnosť zmeniť tieto palivové príplatky alebo zohľadniť tieto palivové príplatky, bohužiaľ, metodika úradu stále vychádza z toho, že je to zmena takýchto nákladov v rámci uzavretého obdobia, čiže bavíme sa o rozdiele medzi rokom 2020 a 2021. Ale to, kde došlo k takému najväčšiemu nárastu, je, paradoxne, práve rok 2022. To znamená opäť v ich prípade, kedy Úrad pre reguláciu sieťových odvetví zohľadní napríklad deväťeurový nárast v rámci tohto obdobia, ale im reálne to stúplo o 50 eur, ale ich stropom bude stále tento, táto výkupná cena, ktorá bola stanovená regulačným úradom. Čiže toto je taký prvý bod, ktorý by sme vedeli ošetriť aj napríklad v rámci pozmeňovacieho návrhu a to tým, aby naozaj úrad dostal tú kompetenciu zohľadniť práve takýto nárast a zvýšiť tieto palivové príplatky. Avšak máme tu ešte jeden veľmi dôležitý moment, a to je jadrová elektrina, alebo elektrina vyrobená v jadrových zariadeniach. Asi viete, že na Slovensku sa vyrobí z elektriny 52 až 55 % práve v jadrových elektrárňach. Máme jedného takéhoto výrobcu, sú to Slovenské elektrárne, ktoré majú v podstate 90 % svojej produkcie práve z jadra. Slovenská republika tam má 34-percentný podiel. A aby to nebolo málo, tak memorandum, ktoré bolo dohodnuté vo februári tohto roku, hovorilo práve o tom, že áno, Slovenské elektrárne poskytnú na budúci rok elektrinu v objeme 6,1 TWh za 61 eur práve pre všetky slovenské domácnosti. To znamená, bude za to elektrina k dispozícii, to je koniec koncov aj ten prvý bod, ktorý bol dnes avizovaný po vláde, že v prípade elektriny tuná k žiadnemu navýšeniu nedôjde. Parádne! Ale tú elektrinu musíme mať k dispozícii. A práve v tom memorande a aj následne tej zmluve, ktorá bola vypracovaná, ktorá bola minulý týždeň schválená Európskou komisiou, sa hovorí o tom, že vláda, parlament jednoducho nemôžme prijať nejaké žiadne dodatočné zdanenie takýchto Slovenských elektrární ako protihodnotu za to, že nám poskytujú týchto 6,1 TWh. S výnimkou európskych, európskych rozhodnutí. Ale aj tieto, ako je napríklad toto nariadenie, musia byť implementované v minimálnom rozsahu. A ten minimálny rozsah, keď dnes si zoberiete súčasný návrh zákona, je stanovený od 50 do 250 euro, ale nariadenie hovorí o 180, od čoho sa máme v podstate odvíjať. A čo by sa teda mohlo stať? My dnes podpíšeme alebo schválime bianko šek, v ktorom povieme, že dobre, vláda sa bude hýbať v rozmedzí od 50 do 250 eur, ale vláda nakoniec sa dohodne na 179 napríklad, čo už je pod to minimum, ktoré je v nariadení, a Slovenské elektrárne povedia, bohužiaľ, 6,1 TWh vám jednoducho neschválime. V tomto ja vidím taký ten najväčší problém a možno, možnože by aj Slovenské elektrárne nakoniec pristúpili na nejakú nižšiu hodnotu, ale určite tých 50 eur, ktoré nepokryjú ani len tie prevádzkové náklady a odpisy, v tomto prípade by ony jednoducho išli do toho, že by odstúpili od takejto zmluvy, a tým pádom by ani len tá elektrina pre tie domácnosti na budúci rok nebola. Pre predstavu, v Nemecku práve takýto strop pre inframarginálne technológie, konkrétne pre jadro, je v Nemecku určený na úrovni 130 eur. To sú referenčné náklady 100 euro plus 30 euro fixná položka. V Belgicku takisto 130 euro, vo Francúzsku je to 100 euro, v Českej republike 70. Ale v Českej republike majú z jadra, práve ten výrobca v rámci svojho portfólia iba 45 %. To znamená, že vie si aj v rámci toho portfólia toto veľmi dobre vykryť. ČEZ nie je nijakým spôsobom zadlžený a takisto nestavia žiadnu elektráreň, ako je to v prípade našich Mochoviec. Takže naozaj, ak by sme schválili zákon v tomto znení, tak ako je predložený, vidím tu veľké riziko toho, že v konečnom dôsledku možnože by to znamenalo príjem do štátneho rozpočtu, ale na druhej strane by jednoducho nebola táto lacná elektrina. Okrem tých opatrení z nariadení sú v návrhu aj veci z môjho pohľadu... alebo v tomto návrhu zákona sú aj veci, ktoré sú nad rámec toho nariadenia. Konkrétne sa tam zavádza tzv. krízová regulácia, ktorá odoberá právomoci regulačnému úradu. Z tohto pohľadu ja tam vidím zásah, ktorý závažným spôsobom zasahuje do nezávislosti regulácie, umožňuje určovať ceny vláde bez príslušných procesných garancií. Jedná sa v podstate o zmocnenie vlády autoritatívne a najmä politicky dané ako možnosť vypnúť na nejaký potrebný čas pôsobnosť iného demokratického orgánu. V tomto je to ten nezávislý regulačný úrad, ktorý má dnes veľmi významné právomoci v energetike, ktoré sú dokonca zakotvené aj v tých európskych smerniciach, a nikde sa tam nepíše o tom, že vypnite regulačný úrad a dajte tieto právomoci práve vláde, ktorá bude o tomto v nejakom, v nejakom období rozhodovať. Ten rozpor je hlavne so smernicou Európskeho parlamentu a Rady o spoločných pravidlách pre vnútorný trh s elektrinou, ktorá od členských štátov požaduje, aby cenovú reguláciu vykonával nezávislý úrad. Keď... toto je teda tá druhá časť, ktorá zrejme nebola písaná, alebo nepochádza z ministerstva hospodárstva. Vnímam to, že táto problematika vždycky na každej jednej rade ministrov pre energetiku spadala pod ministerstvo hospodárstva. Koniec koncov ja som takisto chodil na tieto rady a riešili sme tam presne tieto problémy. Ale už samotný návrh zákona hovorí o rôznych odvodoch, hovorí o daniach, a teda z môjho pohľadu by mal spadať do kompetencií ministerstva financií, pretože ak niekto povie, že to je energetika, to je hospodárstvo, to je rada pre energetiku, nemôže všetko sa sťahovať automaticky na ministerstvo hospodárstva. Lebo aj tieto rady boli rady ministrov pre energetiku, a my nemáme ministerstvo pre energetiku. Čiže keď, tak bol by som veľmi rád, ak by niektoré z týchto opatrení, najmä napríklad to, prečo tie výdavkové stropy, teda pardon, tie stropy pre inframarginálne technológie tam nemáme definované, prečo sa tam nedostali, aby nám vysvetlil aj minister financií Igor Matovič, a teda ak tam raz budú dané vládou, tak na akej úrovni budú. Väčšina krajín, ktoré už zaviedli, transponovali toto nariadenie, toto konzultovali aj s odbornou verejnosťou. U nás tomu tak nebolo, tento návrh sme dostali v pondelok, alebo teda prešiel vládou v pondelok, dneska, dnes máme štvrtok. Skrátené legislatívne konanie sme podporili, pretože naozaj je potrebné sa o tomto baviť, prednášať a teda hovoriť aj o týchto rizikách, ktoré by takýto zákon priniesol. Ja dúfam, že som bol dostatočne jasný. Určite tam vidím priestor aj pre pozmeňovacie návrhy, ale tých, tých prekážok, pre ktoré nevieme dnes zahlasovať, je príliš veľa a riziko, že naše pozmeňovacie návrhy sú, toto riziko je príliš veľké, chcel by som navrhnúť vrátiť tento návrh zákona predkladateľovi na dopracovanie. Ďakujem.