Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2015-12-21):
Ďakujem za slovo, vážený pán podpredseda Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, vážení občania, ja mám celkom rád symboly a pred hodinkou som dostal od svojho vzácneho kolegu pána profesora Hubu taký pekný vianočný darček Rozhľadne na Slovensku. Inak senzačná edícia, ale nechcem jej robiť reklamu, ale ten symbol spočíva v tom, že možno my v tejto nesmierne dôležitej sále zo siene zákonnosti by sme mali vedieť, dovidieť do budúcnosti a mám pocit, že niekedy ako keby nám to chýbalo a práve aj v tejto súvislosti, keď hovoríme, že sa tú šíri strach a že ten strach sa zneužíva, tak sa pozriem tak na túto časť mojich kolegov, toho času z opozície, či sme si náhodou na túto búrku malú, ktorá tu dnes beží, nezasiali už vetrom nedávno aj sami. Nedávno, keď sme sa tu vyjadrovali k utečencom, k problému, ako pozrieť na kvóty a my sme vtedy s pánom premiérom tak v podstate takmer súhlasili. Nestala sa náhodou vtedy chyba? Nestala sa chyba v tom, že sme si jasne nepovedali, že ak kvóty, tak kvóty v našom svedomí a v našich možnostiach? Pán premiér povedal, že sto, možno dvesto, aj to kresťanov. Dostatočne jasne sme mu povedali, že je to nedôstojné, aby najvyšší výkonný pracovník tejto krajiny povedal niečo také v časoch, keď bolo treba prejaviť ľudskosť, my sme sa tak trocha diplomaticky alebo prefíkane alebo špekulatívne dokonca pridali na stranu pána premiéra. Nie je táto malá búrka dôsledkom toho nášho nevyjasneného a dosť nedobrého postoja, na ktorom som sa aj ja podieľal možno tým, že uznesenie, ktoré odmietlo kvóty, som podporil? Myslím si, že tam bola chyba a možno som nedovidel v tejto symbolickej rozhľadni dopredu a vidíte, je to tu. Hovoríme, že tu niekto šíri strach a možno na začiatku sme sa k tomuto strachu trocha pridali. Možno to odhadujem zle, ale pokúsim sa byť zmierlivý a pokúsim sa ďalej možno hľadať medzi úmyslami našich smeráckych oponentov možno náznak aj skutočnej obavy z terorizmu, možno náznak toho, že do svojich rozhodnutí chceli tvorcovia toho, čo dnes je predmetom rokovania na našom pracovnom stole, vniesť pomoc občanov. Možno, možnože naozaj niektorí z nich takýto úmysel mali, ja vôbec nedokážem vyhodnotiť, ktorí áno, ktorí nie, to je skôr otázka, že prečo im tak úmyselne neveríme? A myslím, že tu, a tu sa obraciam na vás, kolegovia zo SMER-u, viete prečo? Pretože vy ste si v tejto krajine kúpili za štyri roky všetko, absolútne všetko, nekriticky, nerozumne. Ja si nepamätám za štyri roky od vás, tak ako mlčíte dnes, ste mlčali pri všetkých kauzách. Nikdy ste ani len náznakom nepripustili, že naozaj niekde robíme chybu, a to sa teraz vracia vám. V tom, že nie sme ochotní – a robíme to správne – vám priznať vo vašom dnešnom návrhu ani náznak možnože pravdivej obavy, pretože ste štyri roky mlčali, nebojovali ste za svoje názory, servilne ste za všetko hlasovali a dnes nemáme dôvod, aby sme uverili, že vy by ste mohli mať dobrý úmysel. Ja myslím, že je to pre vás strašne zahanbujúce, to vaše dnešné mlčanie, aj to štvorročné mlčanie. To vaše povestné stláčanie knoflíkov, tlačidiel po slovensky, je niečo, čo asi vstúpi do histórie tak, ako palec pani podpredsedníčky. A preto, že ste si kúpili všetko, preto dnes je táto situácia, keď nie sme ochotní hľadať vo vašom návrhu ani zrnko toho, že by ste mohli mať dobrý úmysel. Pretože pravda sa kúpiť nedá a tú jedinú ste si nekúpili. A to, že dnes – a tým budem aj končiť – idete demontovať opäť tým svojím mĺkvym bezcharakterným odhlasovaním toho, čo máte nariadené, veľkú časť slobôd v tejto krajine, to je naozaj niečo nepredstaviteľné. Nebojujete za svoje stláčanie, nehovoríte nič, prečo to robíte, neobhajujete to, čomu veríte vo svojom návrhu a preto si myslím, že čas, kedy precitnete, nie je možno až tak ďaleko. Viete, kedy uveríte tomu, že ste sa zachovali bezcharakterne pri dnešnom rozhodovaní, čo teda očakávame? Keď vás dobehne dnešný zákon. Keď možno vy sami budete obeťou nejakej nezmyselnej reštrikcie a možno si spomeniete na tú starú nemeckú pesničku, ktorú tu už, myslím, spomínal párkrát poslanec Novotný, že keď prišli po komunistov, bol som ticho, lebo som nebol komunista, keď prišli po Židov, tiež som čušal, lebo som nebol Žid. Potom prišli po živnostníkov, aj vtedy som bol ticho. No a keď prišli po mňa, už nemal kto čo povedať. Možno práve dnešné mlčanie si pripomeniete v tejto chvíli, keď vám niekto do kufra vášho auta hodí možno nejaký balíček alebo niečo, nechcem tu fabulovať, niečo takéto sa stane. Nuž, ak ideme zakončiť naše štvorročné nespolupracovanie v tomto parlamente práve vaším návrhom, tak musím povedať, že na vašom mieste by som mal z takéhoto vianočného darčeka pre túto krajinu sakramentsky zlý pocit. Pekné Vianoce.