R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2004-05-20):
To, čo by som rád ocenil, je príspevok pani poslankyne Záborskej z pohľadu akéhosi skúmania. Chcem upozorniť, tieto zákony sa nečítajú ľahko, pretože sme zvolili tzv. Holenderovu, prepáčte mi, Holenderovu techniku písania zákonov, čo nie je iné ako podľa možnosti čo najmenej prikazovať a nariaďovať a nechať čo najväčší priestor na jasné pravidlá hry. My musíme vymedziť hranice. Bol som hore pani poslankyni ukázať, že je perfektne urobená detská prevencia, môžeme diskutovať, či medzi 11. a 15. rokom pridáme alebo nepridáme prehliadku. Chcem povedať, že už dnes sme pridali odber tzv. suchou technikou z pätičky dieťaťa CAH. A dávame to k fenylketonúrii a tyreotoxikóze, ktorá sa robila. Že už dnes sme pridali v 11. a 17. roku vyšetrenie cholesterolu, ale to nie je všetko. My musíme následne, keď zistíme vyšší cholesterol u takéhoto klienta alebo dieťaťa, aj vytvoriť nejaké metabolické centrum, ktoré povie – no a čo ďalej? Nielenže má väčší. Zaviedli sme preventívnu prehliadku u 40-ročných, zaviedli sme sledovanie podľa istých parametrov už teraz. Z tých málo peňazí, z ktorých ešte veľa strácame, kororektálny karcinóm. Tiež to, samozrejme, sú večné boje, či 50 korún je dosť, alebo nie, či test stojí toľko, alebo nestojí, či poisťovne na to majú, alebo nemajú. To, čo ja považujem za nebezpečné, je táto kamera. Pretože v tej chvíli sa tu pustil stroj času. A tu zrazu hovoríme o tom, čo teraz nefunguje, a ja to hovorím prinajmenšom štyri roky, a o tom, čo nebude fungovať, keď prijmeme tieto zákony. A to sa strašne ťažko tým občanom, ktorých tu len strašíme, strašne ťažko rozlišuje. Tomu dieťaťu chcem povedať, že som hrdý na to, že prof. Siman dokázal ako prvý na Slovensku transplantovať pečeň otca dieťaťu a spraví to aj druhýkrát. A nebudú musieť ísť ani do Nemecka. Pretože ide o relatívne ťažký výkon a prof. Siman si svoje vyznamenanie, ktoré som mu na vláde presadil, naozaj zaslúži. Ale to je o ňom, to je o celej detskej fakultnej a o celom slovenskom zdravotníctve. To zrazu ako by sme zabudli. Asi to lepšie bude v tom Hamburgu. Tretí okruh, ktorý je, hovoríte, že nedostávajú naši pacienti liečbu, hovoríte mi z duše. Pani poslankyňa Záborská vyzýva verejne, tí, ktorí nedostali liečbu a ktorých dávame na bok. Hovorí mi z duše. Ja hovorím, že iba trom kardiologickým pacientom dávame starostlivosť, hoci by sme potrebovali šiestim. Nikdy som sa nedozvedel, prečo sa nehovorí 50 %. Ja hovorím, že záviďme Čechom, ako majú kardiologickú starostlivosť spravenú. Ja hovorím, že musí dostať každý, kto má akútny infarkt, musí dostať ekvivalentnú starostlivosť. Do 120 minút musí byť na stole. Nikdy nebude, keď nebude fungovať záchranná služba. A ona nám dnes nefunguje. Nakoniec, kauza Nové Zámky. No majú jednu sanitku, dvoch klientov. No tak jeden zomrel. Nechcem púšťať stroj času. Slovenské zdravotníctvo, je pravda, za málo peňazí poskytuje veľa muziky. Ale má aj veľa problémov. Všetci ste mali vo svojich predvolebných programoch, všetci, aj tí, ktorí teraz tu chrlíte oheň a síru, mali ste vo svojich programoch reformu zdravotníctva. Nikto z vás celkom jasne nepovedal ako. My sme poctivo podali, čo spravíme a do bodky to držíme. My sme povedali, že musíme zaviesť účasť pacienta na obmedzenie. My sme povedali, že musíme zmeniť systém. My sme povedali, že musíme pri zdravotných poisťovniach zvýšiť ich zodpovednosť. My sme povedali, že musíme spraviť transparentné vlastnícke vzťahy. Panujú tu mýty – a znova sa to objavuje v zákone o rozsahu – o tom, ako tu Penta píše zákony, panujú tu mýty o tom, ako Penta sedí vo Veriteľovi. Asi ste nestihli zaznamenať včerajšie úsilie vlády, znova opakujem, a dnešné rozhodnutie Správnej rady Všeobecnej zdravotnej poisťovne, že zníži svoje dlhy voči Veriteľovi svojimi starými nesplatenými pohľadávkami. Je to oddlženie poisťovne, je efektívne a šetríme verejné zdroje. Oni tam majú za 9 mld. pohľadávok, z ktorých už nič nebude, podniky po konkurze. Ale aby sme to mohli účtovne urobiť, bude to takto. Osobne si myslím, že zdravotníctvo nie je najlepšia téma na budovanie hodnôt politiky. Viem si predstaviť oveľa lepšie témy. A osobne si myslím, že všetci v tomto parlamente máme záujem, aj za stranu predkladateľa, aj za stranu koaličných poslancov, aj za stranu skoro opozičných poslancov, aj za stranu opozičných poslancov, ho zlepšiť. Som hlboko presvedčený, že toto je jeden z najmodernejších zákonov, aký sa dá na spoluúčasť pacienta urobiť, a otvorí – a požiadam asi technikov, možno aj nie, ak ste trpezliví – priestor pre každú vládu do budúcna realizovať svoju zdravotnú politiku, sedieť na tejto stoličke, stáť za týmto pultom a dávať občanom to, čo sa tá vláda rozhodne. Hovoríte tu, dosť promiskuitne používame ekonomické pojmy, súhlasím, o parite plnej ceny, ide skôr o HDP a 20 % z HDP, musím pani poslankyňu Záborskú, doplatku, tak 20 % z paritnej kúpnej ceny 50 %, ako povedala, je vždy len 10 % z toho, čo je. Naši pacienti, neviem, kde ste nabrali čísla, väčšinou sa tu hovorí, ide o dáta poisťovní, tiež treba povedať ktorej a akej, naši pacienti majú dnes okolo 11 % spoluúčasť. V tejto chvíli nemôže nikto, rozumne uvažujúci politik robiť nič iné, iba zvyšovať efektívnosť systému. Nemá inú možnosť. Nemôže od občana pýtať viacej zdrojov. Efektívnosť nášho systému nie je z nejakej hlavy, ale Infoinštitút v Mníchove, to je inštitút, podľa ktorého sa nastavuje kurz eura, ktorý hodnotí ekonomické situácie, definoval efektivitu nášho systému na 0,61. A keď som vám po kluboch premietal tie príklady, hovoril som tam o Mexiku, Luxemburgu, Holandsku, Spojenom kráľovstve. Pritom to je úplne jedno v tej chvíli, keď hovorím o efektivite, či v tom systéme mám bilióny, alebo v tom systéme mám korunu. Ide o to, ako ju využívam. A, žiaľbohu, slovenské zdravotníctvo z tých málo peňazí dokáže 39 halierov stratiť zlou efektivitou, ktoré neslúžia ani lekárom, ani pacientom, ktoré neslúžia v podstate nikomu. Tieto zákony, ktoré tu schvaľujete, a teda hovorím o druhom, o rozsahu, určujú presne a právne to, čo musí pacient dostať celkom bezplatne včítane kozmickej nehody. Pretože sme povedali úplne jasne, že používame svetovú klasifikáciu MKCH Svetovej zdravotníckej organizácie. Pani poslankyňa, vy sa veľmi rada odvolávate na medzinárodné dokumenty, myslím si, že Svetová zdravotnícka organizácia má svoju klasifikáciu, je to verzia 10, ja vám na revanš, aby som vám nezostal nič dlžný, ju venujem a tam si tie choroby nájdete. Keď nie, v zákone o zdravotnej starostlivosti ich tiež nájdete, už sú tam vymenované všetky. Ale poprípade dajme návrh, aby to vyškrtli spoločne, sme tam nakoniec členovia. Teda treba povedať, že nič iné týmito zákonmi nedosahujeme, len chceme zvýšiť efektivitu systému, chceme to dosiahnuť, aby sme z tých korún, ktoré sme tam schopní dať, zvyšovali efektivitu systému. Nič viac. A poslednú takú legendu budem musieť zrejme vyvracať ešte štyrikrát, lebo mám ešte 4 zákony pred sebou. Kto nechce, nevidí. Ak si myslíte, že s tým uspejeme u občanov, že ich budeme strašiť, že segregujeme azda staršiu generáciu, môžeme si pozrieť index rizika, ako ho prerozdeľujeme, index rizika nákladovosti, pretože to sú známe veci. Tak potom, ak nechceme, tak potom pokojne budeme čítať z vládneho materiálu, čo nám napadne. Ale musím povedať jasne, že v zákonoch, o ktorých hovoríme, píšeme, že sa kloníme k modelu priorizácie, to znamená zoznamu prioritných chorôb. A kto si – 6 000 korún – dal námahu a pozrel, tak vidí, že žiadny infarkt, pán poslanec Soboňa, nebude na doplatok. Žiadny! Ani len podozrenie naň. Musíme si povedať, že áno, nikto nikdy neurobil všetko bezchybne. Preto sme veľmi prístupní na diskusie. Áno, zvýšme prevenciu u detí, áno, urobme toto, áno, urobme tamto. Len nemôžeme súhlasiť s jednou vecou. Neurobme zmenu. Nechajme slovenské zdravotníctvo v stave, v akom je, trošku niečo prikamuflujme, čo sa tiež tu dialo, a to všetci vieme, doprivatizujme tie zvyšky, ktoré ešte ostali, to torzo, a čo sa volá vznešene odštátnenie činností. Z 56 dialýz v podstate už nebude ani jedna, pretože to sú asi zaujímavé činnosti, 51 bolo odštátnených takýmto spôsobom, nie vždy a celkom v poriadku. Nerobme si ilúzie, že tu bežala nejaká reforma pána poslanca Soboňu, tu bežal pokus o kvantifikáciu zdravotníckych výkonov. Pokus, ktorý nebolo možné dokončiť, pretože vlastní ho skorej dali dole, ako mu dali šancu ho dokončiť. Celý bodový systém, ktorý chcel zaviesť a ktorý zaviedol, bol presne na konci svojho života používaný v Nemecku, má jedno veľké riziko, že nabodujete, čo chcete, a celý revízny systém poisťovní musí strážiť každý jeden výkon. Ale bol to jediný prípad, naozaj jediný prípad po ministrovi Rakúsovi, keď aspoň niekto prišiel a podal, skúsme niečo merať v tom zdravotníctve. Skúsme aspoň nejakú kategóriu urobiť, aspoň čo čo stojí. A preto som vždycky tieto kroky oceňoval, hoci neviedli do nejakej veľkej efektivity, dokonca sme si uzákonili výkony, pretože celý zákon, ktorý sa vola Liečebný poriadok č. 98, je postavený na výkonoch. My súborom výkonov, ktoré môžu byť nekonečné, ale bolo to v tom čase primerané, bolo to dobré riešenie, išlo to pomerne rýchlo zaviesť, malo to aj nejaké výhody. Dnes je tento model prekonaný. A asi by sa k nemu nebolo veľmi šťastné vracať, lebo by sme sa trošku vrátili zase tam, kde to nefunguje. Chcem vám povedať, že zákon o rozsahu zdravotnej starostlivosti je výsostne politický zákon v zmysle toho, čo občanovi dokáže ktorá politická garnitúra dať. V tomto smere je politický. Ale z pohľadu alokácie finančných zdrojov je to vyslovene iba zákon o efektívnej alokácii. On tam nemá žiadne zákutia, žiadne „záludnosti“, žiadne privatizačné triky, žiadne zmocňovanie sa majetku, a dokonca tu zaznelo klenotu slovenských nemocníc. Je to zákon, ktorý technologicky rieši, ako sa to dá spraviť, a dáva do ruky každej vláde, ktorá tu bude, veľmi mocné inštrumentárium na to, aby preukázala, ako si hodlá realizovať svoju zdravotnú politiku. Ak je pravda, čo sľubuje Smer verejne, že keď sa dostane k moci a bude mať rezort zdravotníctva, odstráni doplatky, tento zákon mu to umožní urobiť technológiou dvoch týždňov bez toho, že by musel okolo toho robiť parlamentné rozruchy. Ak je pravda, že v budúcnosti môže dôjsť garnitúra, ktorá bude mať iné sociálne cítenie a bude veľmi tlačiť doplatky, môže to urobiť tiež. Na to nepotrebuje žiadny iný puvoár, iba používať tento zákon. Ak chcete vykopať jarok, potrebujete lopatu, krompáč a fúrik. Môj názor je, samozrejme, môj názor je... (Smiech v sále.) Ja som nepočul, ale rád si to vypočujem znova. (Reakcia z pléna.) Prosím? (Reakcia z pléna.) Joj, čo sa týka zrnka, pani poslankyňa, ja sa nebojím, že by sa mi ich urodilo nejako veľa. To znamená, okrem toho ja už mám dve. (Smiech v sále.) Takže toto potrebujete mať. Či chcete ten jarok urobiť, alebo nechcete, ako bude hlboký, ako široký, ako dlho budete kopať, to je trošku iný problém. Toto inštrumentárium sme vám ponúkli. Verte mi, ten zákon je veľmi dobrý a, samozrejme, predpokladám, že ani dokonca nedozná veľa zmien. Tiež som veľmi dobre počúval, ešte to musím povedať, pána poslanca Bastrnáka. Veľmi dobre som rozumel tomu, čo hovoril, a viem, ak tento zákon postúpi ďalej, že veci, ktoré mu pán poslanec Bastrnák vytýkal, sme schopní pomerne jednoduchým technickým spôsobom odstrániť. Na druhej strane musí mať aj vláda istú flexibilitu vo svojom rozhodovaní, pretože aj tá vláda má istú zodpovednosť. Takže pokiaľ sme rozumeli tomu, čo chceme povedať, úlohou parlamentu je, nazvime to, to politické rozhodnutie 1, ktoré všetky choroby budú vždy a za každých okolností plne hradené. Úlohou vlády je potom u toho zvyšku uvažovať, či dopustí, nedopustí a v akej miere dopustí. A teda naposledy hovorím, my už, táto vláda od občana nechce žiadne koruny navyše. Táto vláda chce, aby poisťovne zvýšili svoju zodpovednosť a poskytovatelia zlepšili svoju kvalitu a zodpovednosť. Keď sme tu hovorili, taká drobnosť, že v pondelok kde znížili ako sepsu a trošku si niekedy hovoríme niektoré veci, ktoré naozaj sú skôr z odboru verejného zdravotníctva, teda z odboru, ktorý má zlepšovať životný štýl, má viesť k dobrým náukám, má zvyšovať kvalitu, by som povedal, životného prostredia. Viete, že sa dosť ťažko boríme s novým zákonom o verejnom zdravotníctve, pretože prerábame ten starý zákon o ochrane zdravia, ktorý je taký trošku prokurátorský, tak potom keď príde a všimnete si to, zákon o poskytovateľoch, tak si môžete všimnúť, že tam majú povinnosť zavádzať systém kvality aj poskytovatelia a poisťovne majú povinnosť na základe externého auditu systému kvality uzatvárať zmluvy. A nie tak, ako tu niekoľkokrát zaznelo, že s tým najlacnejším. A systém kvality zdravotnej starostlivosti, s tým sa boríme všetci. Viete, že už máme jednu nemocnicu, ktorá má ISO, a máme jednu nemocnicu, ktorá ide to teraz veľmi rýchlo získať. Ale to je systém technológie kvality. Systém kvalitnej zdravotnej starostlivosti je pomerne zložitá vec, tam patria parametre nozokomiálnych nákaz, parametre dĺžky hospitalizácie a veľa, veľa iných. Preto sme zaviazali našich poskytovateľov, aby boli zo zákona povinní si zavádzať systémy kvality, čo je v zákone – „co je psáno, to je dáno“. Ďakujem pekne. (Potlesk.)