Mihál, Jozef, podpredseda vlády a minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2011-06-02):
Ďakujem za otázku, pani poslankyňa. Ja si teda dovolím reagovať hneď na úvod, aby sme si veci dali na pravú mieru. V pripravovanej novele zákona o starobnom dôchodkovom sporení nerušíme garancie, ponechávame ich, ale navrhujeme ich ponechať len v konzervatívnom, čiže dlhopisovom fonde. To znamená, aby sme si to teda zadefinovali na úvod. Dnes máme tri fondy. Vo všetkých troch fondoch sú zákonom zadefinované garancie, keď sa na báze 6-mesačného sledovaného obdobia občanovi sporiteľovi garantuje, že hodnota jeho majetku nepoklesne. To znamená, musí tam byť aspoň nejaký mikrónový, mikrocentový výnos a hodnota jeho majetku nesmie poklesnúť. Čiže toto meranie je na 6-mesačnej báze vo všetkých troch fondoch. My navrhujeme, aby sa systém garancie zachoval, ale iba v jednom súčasnom konzervatívnom fonde. Zároveň, aby sa tento systém garancií zdokonalil, a to tak, že meranie výkonnosti, resp. tá garancia bude daná na základe obdobia piatich rokov. A čo je dôležité, tá garancia sa vlastne zosilní v prospech občana, v prospech sporiteľa, pretože hodnota majetku nesmie klesnúť pod tú štartovaciu čiaru po odpočítaní poplatkov. Čiže poviem príklad. Na začiatku má občan majetok v hodnote 10 000 eur, po skončení sledovaného 5-ročného obdobia bude mať majetok dnes, dnes pri súčasnom nadstavení 10 001 eur. A to je podľa súčasného zákona v poriadku. A potom odpočítame poplatky, ktoré budú povedzme 100 eur, a občanovi zostane 9 901 eur a je to podľa súčasného zákona v poriadku. Čiže podľa súčasného zákona de facto môže dôjsť k výslednému poklesu majetku sporiteľa vo fonde. Podľa nášho návrhu určite nie, pretože podľa nášho návrhu, ak by sa toto stalo, čiže po odrátaní poplatkov by bol ten majetok 9 900 eur a nie aspoň tých 10 000, tak v takom prípade by správcovská spoločnosť tých 100 eur musela doplatiť. Čo, ak trošku sa nad tým zamyslíte, vlastne znamená, že si nemôže uplatniť tie poplatky, ktoré by inak od sporiteľa vybrala. Alebo inými slovami. Správcovská spoločnosť bude mať nárok na poplatok v konzervatívnom fonde iba vtedy, ak výška toho zhodnotenia majetku minimálne pokryje aspoň výšku tých samotných poplatkov. Čiže je to priaznivejšie v prospech sporiteľa ako dnes. No a prečo rušíme garancie v druhom a v treťom fonde? To znamená vo vyváženom a rastovom? No rušíme ich jednoducho preto, lebo každý ekonóm, každý rozumný ekonóm, na koho sa pozriete a začnete s ním viesť debatu na túto tému, vám potvrdí, že garancie a výnos dosť dobre spolu nejdú dokopy. Myslím to, aby som to ale upresnil. Ak hovoríme, že druhý pilier má priniesť sporiteľom zaujímavú výšku dôchodkov, tak, samozrejme, predpokladáme, že tá zaujímavá výška dôchodkov nebude daná len tým, že si budú dlho sporiť a relatívne veľa si budú sporiť, ale predpokladáme, že tie peniaze, tie prostriedky, ktoré si formou sporenia odkladajú na svoje dôchodkové účty, sa budú zhodnocovať. To znamená, ak tam mám teda tých 10 000 eur, aj keby som k tomu nepridal žiadne ďalšie euro, lebo napríklad rok nebudem mať prácu, očakávam, že správcovská spoločnosť tých 10 000 eur reálne zhodnotí. Čiže ak je v nejakom roku povedzme 2-percentná inflácia, tak očakávam, že zhodnotenie týchto prostriedkov bude určite vyššie, ako je tá inflácia, pretože ak tomu tak nie je, tak reálne dochádza k znehodnoteniu mojich peňazí. Čiže ak správcovská spoločnosť z 10 000 eur pri 2-percentnej inflácii mi vytiahne túto sumu na 10 200, tak tým vlastne nič neurobila, pretože len zachovala reálnu hodnotu môjho majetku. Ak to bude ale 10 500 tak, už sa dá naozaj hovoriť o tom, že tie peniaze pracujú. A to vlastne chceme dosiahnuť tým, že garancie v týchto fondoch nebudú. Bude to mať priamy následok v tom, že správcovské spoločnosti budú môcť investovať aj do akcií. Je jasné, že investície do akcií sú rizikovou operáciou. Je zároveň ale jasné, že z dlhodobého pohľadu investícia do akcií je výnosná investícia, a je zároveň jasné, že sporenie v druhom pilieri nie je záležitosťou jedného alebo piatich rokov, ale v prípade hlavne tých mladších sporiteľov je to vec celoživotná, to znamená, ide o obdobie 30, 40 rokov. Je jasné, že počas tých 30 rokov nepochybne dôjde k poklesu na akciových trhoch, tak ako sa to aj reálne stalo v roku 2008, ale tak ako v roku 2009, 2010 sa akcie vrátili na pôvodnú úroveň a nielen to, už túto pôvodnú úroveň prekonali, tak to isté sa nepochybne pri takýchto výkyvoch pozitívne prejaví aj v budúcnosti. Taký je jednoducho vývoj, to je skutočnosť daná niekoľkými desiatkami rokov empatického, teda empirického pozorovania. O tom sa naozaj netreba nejako zložito baviť. Čiže ak to uzavriem, aby sme správcovským spoločnostiam umožnili reálne zhodnotiť majetok sporiteľov, navrhujeme, aby v druhom, v treťom fonde, to znamená vo vyváženom a v rastovom fonde, garancie boli odstránené. Garancie ale ponecháme v konzervatívnom fonde. Znamená to pre sporiteľov, že si budú môcť slobodne vybrať, či chcú ísť do potenciálneho rizika s potenciálne vyšším výnosom, alebo uprednostnia konzervatívnu stratégiu investovania s garanciou toho, že hodnota ich majetku nominálne určite nepoklesne. Bude to na ich slobodnom rozhodnutí. Zdôrazňujem, bude to na ich slobodnom rozhodnutí. Nebude to tak vynútené, ako to bolo pri tej zmene, ktorú ste vy urobili v roku 2008, kedy ste túto slobodu rozhodovania sporiteľom zobrali. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)