Jaurová, Zora, poslankyňa NR SR (2024-04-19):
Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážený pán predseda, dobré ráno, ja vlastne ani tak úplne neviem, kde začať, lebo po tom, čo sme tu včera večer zažili, je podľa mňa aj možno trochu škoda, že bola tá rozprava prerušená, lebo to bolo také dramatické, ale možnože aj dobré, lebo sme mohli si od včera večera niektoré veci vstrebať a premyslieť. Ja sa pokúsim zrekapitulovať, o čom tu vlastne v tejto chvíli rokujeme, aby sme si to tak oživili od včera. Nachádzame sa v druhom čítaní novely zákona o Fonde na podporu umenia, pričom ten pôvodný návrh, ktorý Národná rada v prvom čítaní schválila, si kládol za cieľ zvýšiť kontrolu tohto fondu a preto vlastne deklaroval ako zámer zvýšiť počet členov dozornej komisie Fondu na podporu umenia z pôvodných troch členov na päť členov. Už v prvom čítaní vlastne ten dôvod, pre ktorý predkladatelia navrhli tento, túto novelu, nebol uvedený žiaden, ale teda po tej diskusii, ktorú sme tu v parlamente mali, Národná rada v prvom čítaní tento zákon schválila. To, čo bolo na tej debate zaujímavé z môjho pohľadu, bolo to, že nebola vôbec o predmetnom návrhu zákona. Nebola vôbec o posilňovaní dozorných právomocí štátu v dozornej komisii, ale v skutočnosti tá diskusia, ktorá tu prebiehala, bola o tom, aké projekty fond podporuje, komu sa to páči, komu sa to nepáči, o rozhodovaní odborných komisií. A očividne sa v nej odrážali nie výhrady k tomu, že by fond nemal dostatočnú kontrolu z hľadiska alebo z uhla pohľadu dozornej komisie, ale v skutočnosti tie výhrady smerovali k tomu, čo fond podporuje a čo nepodporuje. A práve preto sme si už aj vtedy aj tu v pléne kládli pomerne zásadnú otázku, čo presne predkladatelia sledujú touto navrhovanou právnou úpravou, nakoľko dozorná komisia kontroluje iba všeobecné financovanie fondu a doposiaľ neboli zaznamenané žiadne výhrady voči jej fungovaniu počas celej histórie fondu. Čiže z môjho pohľadu už ten pôvodný návrh zákona nemal vlastne žiadne opodstatnenie. Samozrejme aj z tej debaty, ktorú sme tu mali, aj z tajomného mlčania predkladateľov bolo jasné, že reálny zámer tohto zákona je úplne iný. V zásade aj ministerka kultúry pani Šimkovičová, ale aj pán poslanec Michelko sa ani netajili tým, že skutočným zámerom otvárania zákona o Fonde na podporu umenia je viac ovplyvňovať rozhodovací proces o prideľovaní podpory v tomto fonde. V súčasnosti o prideľovaní podpory rozhodujú najmä odborné komisie, ktoré menuje rada fondu, a preto sme veľmi správne predvídali už vtedy, že k zákonu prídu pozmeňovacie návrhy, ktoré zmenia celkové fungovanie fondu a rozhodovacie mechanizmy v odborných komisiách. No áno, dočkali sme sa a dočkali sme sa toho tým najhorším možným spôsobom. Ja prv než sa dostanem k tomu, o čom tu vlastne dnes máme rokovať a akú katastrofu to môže pre slovenskú kultúru znamenať, dovoľte mi stručne zhrnúť, čo je to vlastne Fond na podporu umenia, lebo asi možno stále nie všetci poslanci vedia, o čom, o čom hovoríme. Fond na podporu umenia je verejnoprávna inštitúcia, ktorá zabezpečuje podporu umeleckých aktivít kultúry a kreatívneho priemyslu. Bol zriadený v roku 2014 a prvú podporu udelil v roku 2015. A ten princíp jeho fungovania, alebo princíp, na ktorom je postavený, je, je za tým tá myšlienka, ktorá je ako konsenzus prakticky vo všetkých demokratických a vyspelých krajinách, že o rozhodovaní o tom, čo sa má v kultúre financovať, by nemali rozhodovať politici, ale mali by rozhodovať odborníci. To znamená, že úlohou politikov je určovať tie rámce podpory a nejakú filozofiu, kdežto o konkrétnych projektoch majú rozhodovať odborníci, pretože tak je to pre kultúru a pre slobodnú tvorbu lepšie. Musím povedať a asi to tu nezaznie často v tomto pléne z našej strany, že ja považujem za celkom dôležitý fakt, že všetky tieto fondy, lebo my takéto fondy máme ešte dva, máme fond, Audiovizuálny fond a Fond na podporu kultúry národnostných menšín, vznikli za vlád SMER-u a ja sa vlastne nehanbím povedať, že to je jedna z najlepších vecí, ktorú SMER v politike urobil, lebo ja to považujem za jeden z najväčších krokov a výdobytkov kultúrnej politiky po roku 1989. Tento fond administruje 20 miliónov eur ročne. Ročne prijme asi 5-tisíc žiadostí, z ktorých podporí niečo viac ako polovicu vo všetkých oblastiach umenia a všetkých regiónoch. Takže ako sme spomenuli, v prvom čítaní Národná rada schválila len v podstate drobnú zmenu v dozornej komisii fondu. Ja si myslím, že aj tá zmena, ktorá tu bola schválená v prvom čítaní, je problematická, pretože tých nových dvoch členov volí rada, ktorú má tá dozorná rada kontrolovať. To znamená, že tam je založený explicitný konflikt záujmov, pretože tí, ktorí majú byť kontrolovaní, volia, volia tých, ktorí by ich mali kontrolovať, ale okej. Nemyslím si, že keby táto zmena prešla, že by to bol nejaký veľmi zásadný zásah do fungovania fondu. Ten problém, pred ktorým tu dnes stojíme, je ten, že v druhom čítaní predložil predkladateľ tohto zákona, čiže nie niekto iný, ale samotný predkladateľ, pozmeňovací návrh, ktorým zásadne mení úplne celé fungovanie fondu. Tento pozmeňovací návrh nemá absolútne žiadnu oporu v pôvodnom návrhu, v jeho dôvodovej správe alebo v samotnom obsahu pôvodnej novely. A tu sa naozaj ako keby ja pýtam a nemyslím to ako rečnícku otázku, pán poslanec Michelko, že čo sa zmenilo od prvého čítania? Prečo ste toto nepredložili už v prvom čítaní? Čo sa medzitým stalo? Náhle sa zmenili okolnosti, že musíte úplne zásadne inak novelizovať tento zákon? A myslíte si naozaj, že toto je legitímna legislatívna praktika, keď pozmeňovací návrh je o niečom úplne inom a radikálne zásadnejšom ako samotný návrh zákona? Mala by naozaj Národná rada podporovať takýto typ tvorby legislatívy? Ste hrdý na to, že to robíte takto? Lebo podľa mňa to nie je niečo, čo by, ako by sa mali zákony prijímať. Čo teda tento pozmeňovací návrh obsahuje? V prvom rade koncentruje vlastne všetky právomoci pri prideľovaní podpory do rúk rady fondu. Rada bude rozhodovať o pridelení dotácie. Dnes o tomto rozhodujú alebo posudzujú projekty odborné komisie, a to preto, lebo keď som hovorila na začiatku, že fond je založený na tom princípe predĺženej ruky, to znamená, že vzďaľuje rozhodovanie o financovaní od politikov, tak to je princíp tých odborných komisií. Komisie posúdia, riaditeľ schvaľuje, rada berie na vedomie, tie právomoci sú medzi nimi rozdelené rovnomerne. Podľa tohto pozmeňovacieho návrhu rada môže rozhodnúť o podpore na základe návrhu odbornej komisie, ktorá ma iba poradný hlas, ale môže rozhodnúť aj v rozpore s týmto návrhom odbornej komisie bez toho, aby to musela akokoľvek zdôvodňovať. Dnes odborné komisie majú veľmi presné pravidlá toho, ako hodnotia tie projekty. Kritériá bodovania voči nejakým, voči teda kritériám, spôsob bodovania a tak ďalej. Tá budúca rada, ktorá bude rozhodovať, nebude mať na to žiadne kritériá a bude môcť rozhodovať podľa ľubovôle. A takýto, takýto princíp považujem ja osobne za extrémne netransparentný a za veľký ústupok od zodpovedného a transparentného hodnotenia projektov. Pozmeňovací návrh pána poslanca Michelka navyše zvyšuje počet členov rady o štyroch členov. To znamená, že v budúcej rade bude 13 členov, ktorých všetkých teda menuje minister, ale piatich z nich na návrhy odborných organizácií a v súčasnosti štyroch priamo v tom novom návrhu bude, bude minister priamo navrhovať ôsmich, a to tu už bolo veľakrát povedané, to je naozaj úplné podriadenie fungovania fondu ministerstvu kultúry. V zásade je to úprava, ktorá v podstate úplne ruší ten fond, mohli by sme ten fond celý zrušiť, potom to vrátiť to celé na ministerstvo kultúry, bolo by to administratívne jednoduchšie a hlavne férovejšie, pretože, samozrejme, to je systém, ktorý bol pred tým, ako sme tento fond zriadili, ale musím povedať, že ešte aj ten grantový systém, ktorý bol na ministerstve kultúry, bol transparentnejší a demokratickejší, lebo tam jediný, kto mohol meniť rozhodovania odborných komisií, bol priamo minister, ktorý to využíval len veľmi zriedka a on osobne si za to niesol zodpovednosť. Tu za to nebude niesť zodpovednosť nikto. Zároveň tento pozmeňovací návrh dáva rade výlučnú právomoc svojvoľne menovať a rušiť odborné komisie. Dnes rada tiež menuje odborné komisie, ale sú na to veľmi presné pravidlá, ako na základe návrhov a na základe vylúčenia konfliktu záujmov tieto komisie menuje. Nie je vôbec jasné, prečo je tam toto ustanovenie, ktoré opäť narúša ten zabehaný systém. A, samozrejme, všetky tieto zmeny, ktoré úplne zásadne menia túto inštitúciu, chce navrhovateľ uviesť do platnosti 1. júna 2024, čo je za necelé dva mesiace. Aké bude mať tento zákon následky? Fond evidentne teda stratí verejnoprávny charakter, stratí sa v ňom ten princíp predĺženej ruky a bude úplne podriadený ministerstvu kultúry. A to za úplne nejasných podmienok, bez toho, aby ktokoľvek za čokoľvek zodpovedal priamo. Zároveň, a to je podľa mňa ešte v niečom alarmujúcejšie, je, že fond po takejto úprave, jeho fungovanie skolabuje. Pretože aj keby sme so všetkým súhlasili, čo v tomto pozmeňujúcom návrhu je, čo teda mnohí nesúhlasíme, takúto radikálnu zmenu nie je možné urobiť od 1. júna. Na to, aby sa táto zmena uskutočnila a aby fond mohol opäť po tejto zmene udeľovať finančnú podporu, treba napríklad vyjednať nové schémy štátnej pomoci s protimonopolným úradom a Európskou komisiou. Tento proces, keď budem veľmi optimistická, trvá päť až šesť mesiacov, na začiatku založenia fondu trval takmer rok. Zároveň fond bude musieť si vypracovať a schváliť nové interné pravidlá, čo je asi desať veľmi zložitých dokumentov. Bude musieť vypracovať nové typy zmlúv, nové vnútorné fungovanie, bude musieť reorganizovať vnútorné personálne kapacity a toto všetko bude znamenať, že pol roka minimálne, a tu som veľký optimista, nedostane vôbec nikto žiadne peniaze a slovenská kultúra môže naozaj skolabovať. A tu chcem povedať, že tie argumenty, ktoré tu počúvame od kolegov, že mnohí sú nespokojní s fungovaním fondu, tak po prijatí tejto novely budú nespokojní všetci, lebo nedostane peniaze nikto. Myslím si však, že fond bude kolabovať aj naďalej, aj potom keď by sa toto nejako vyriešilo, pretože rada nedokáže reálne hodnotiť 5 000 projektov ročne, 13-členná rada. Dnes je tam 70 komisií s 300 členmi a pán Michelko tu včera tvrdil, že teda to nie je pravda, lebo však to bude ako doteraz a tá rada sa bude venovať len nejakým zopár vybraným problematickým projektom. No nehnevajte sa, ale to je nič iné, len totálny priestor pre absolútne korupčné praktiky, pretože ak rada má zodpovedne rozhodovať o tom, komu dá finančnú podporu, tak ona predsa musí jednoducho vedieť, že aké projekty v tej výzve boli, aké sa podporili, aké sa nepodporili. Ona si nemôže naštudovať len tie projekty, keď niekto im zavolá, že ja som nedostal, prosím vás, pozrite sa na to. Takto to bude reálne vyzerať. Oni musia vedieť, aké sú tam iné projekty, lebo viete, projekty sa vždy hodnotia v kontexte. To znamená, že keď vy podáte projekt a je tam desať lepších od vášho, tak nedostanete tú podporu, ale keď podáte ten istý projekt a nie je žiaden lepší od vášho, tak ju dostanete. To znamená, že toto je proste základ pre absolútnu korupciu. A po tretie, fond skolabuje aj preto, lebo už dnes takmer polovica zo všetkých členov odborných komisií, ktorých je teda asi 300, podpísala list, v ktorom hovorí, že odstúpi. To znamená, že keď oni odstúpia okamžite po schválení tejto novely, tak ten fond, tam nebude mať kto hodnotiť tie projekty a vy si možno myslíte, že fajn, však my si nájdeme iných našich, ktorí to budú hodnotiť lepšie. No ja vám garantujem, že si ich nenájdete, lebo už dnes má fond problém nájsť tých ľudí, ktorí sú zároveň odborníci a zároveň nemajú konflikt záujmov s tými projektami, ktoré hodnotia. Čiže to bude ďalšieho pol roka, kedy fond bude hľadať nových členov komisie. A o tom, že ten zákon zaťaží rozpočet fondu, lebo tam budú noví členovia rady, nové kapacity a že tých 200 000, čo je jedno percento z rozpočtu fondu, o ktoré navyšujete rozpočet, čo sa podľa mňa ani neoplatilo prepisovať ten paragraf, tak tie zhltne a oveľa viac ako to, celá táto reorganizácia. Čiže tento zákon vlastne nič nezlepší, je vecne nesprávny, ale najmä je prakticky nedomyslený a ja keby som ho pomenovala pravým menom, tak to je naozaj zákon na likvidáciu tohto fondu. A ja sa pýtam, že kto za to ponesie zodpovednosť? Že ponesiete za to vy zodpovednosť, pán Michelko, keď sa toto udeje? Ponesie za to zodpovednosť pani ministerka Šimkovičová? A ja musím povedať, že mňa veľmi-veľmi až do hĺbky duše zasiahlo, keď som tu včera počula z viacerých strán, že však keď sa to neosvedčí za pol roka, tak to nejako zmeníme. No do pol roka ten fond bude rozvrátený, nikto nedostane peniaze, niečo, čo doteraz fungovalo, bude úplne nefunkčné, a vy ho rozvraciate len preto, že nejaké detaily jeho fungovania vám nevyhovovali. Tak toto je podľa mňa tak nezodpovedný prístup k verejným politikám, že ja vlastne ani nerozumiem tomu, že ako ste na to mohli prísť. V každom prípade zároveň to, čo tu bolo včera prednesené ako problémy, však to bola taká zaujímavá analýza toho, že čo sa nepodporovalo v slovenskej kultúre, ale myslím si, že tie riešenia, ktoré navrhujete, nijako nevyriešia tie problémy. Ako vyrieši toto riešenie to, že sa nevydáva slovenská klasika? No nijak, pretože v skutočnosti fond mal dva roky za sebou výzvu na vydávanie slovenskej klasiky, do ktorej neprišla ani jedna žiadosť. Čiže problém je niekde inde, nie v tom, že by rada fondu nefungovala, ktorú idete meniť. No na druhej strane musím povedať, že ja som ako veľmi pozorne počúvala tie argumenty predkladateľov a je škoda, že nie sú v tej dôvodovej správe k tomu zákonu, že ich iba tuto počujeme v pléne a aj som naozaj sa zamýšľala nad tými problémami, ktoré sa snažíte adresovať v tom zákone, a myslím si, že tieto problémy sa dajú riešiť oveľa menšou a menej invazívnou novelou zákona, lebo tak sa správne robí legislatíva, že zachovávame princíp právnej istoty, princíp primeranosti nových zákonných úprav a včera tu zaznelo, že ak teda máme lepšie riešenie, tak vlastne vy ste ochotní ho prijať. No ja si myslím, že je lepšie riešenie, je niekoľko lepších riešení, ktoré oveľa menej invazívne zasahujú do fungovania toho fondu a že vieme navrhnúť novelu, ktorá by fond úplne nerozbila, len by jemne upravila kompetenciu rady, ktorú podľa mňa má aj dnes, pridaním jedného paragrafu, ktorý by definoval jej právomoci v odvolacom konaní a zachovala by súčasný dizajn fondu. Niečo také by nemenilo systém ´brzda protiváh´, nemenilo by nastavenie súčasného systému a umožnilo by ten opravný mechanizmus, po ktorom vlastne voláte. Ak chceme viac členov rady, okej, pridajme ich, ale pridajme ich rovnomerne a pridajme ich v tej logike, v akej dnes tá rada funguje. Dodajme tam napríklad zástupcu miest a regiónov, tu boli také požiadavky od kolegov, podľa mňa je to legitímna požiadavka, ale zároveň nemeňme tie pomery v rade. A ja vlastne na záver tohto chcela by som poprosiť všetkých kolegov, ktorí tu sedia aj z koalície, pretože ja viem, že mojim kolegom vo výbore pre kultúru a médiá záleží aj na tomto fonde, že to nie je to, že by ho chceli robiť, alebo že by chceli niečomu ublížiť. Poďme, prosím vás, naozaj vylepšiť ten fond a neškoďme mu takýmito zákonmi. Pretože tak ako som to tu načrtla, podobným spôsobom vieme hovoriť aj o iných veciach v zákone, ktoré sa dajú vylepšiť, akurát že táto debata pred prijímaním tohto zákona nijakým spôsobom neprebehla. A toto považujem za naozaj absolútne ohnutie legislatívneho procesu, že robíme takúto zásadnú zmenu poslaneckým návrhom, do ktorého predkladateľ dá pozmeňovací návrh v druhom čítaní, kde neprebehne ani medzirezortné pripomienkové konanie, dokonca ani to malé, ktoré sa dáva na poslanecké návrhy medzi prvým a druhým čítaním, v zásade neprebehla ani debata na výbore poriadna, nikto to nekonzultoval s Fondom na podporu umenia. To je proste naozaj zlá legislatívna praktika, ktorá je navyše nefér voči celému sektoru. A z tých debát, ktoré sme mali na výbore, vyplynulo, že dokonca ani poslanci koalície, dokonca ani samotní predkladatelia tohto zákona vlastne neboli do tejto diskusie zahrnutí. A tá debata, ktorú tu máme v pléne, nemôže nahradiť odborný legislatívny proces a ja by som naozaj chcela poprosiť všetkých prítomných poslancov, aby sme hľadali spôsob, že ako ešte tento proces zvrátiť, kým je čas a dodebatovali si veci, ktoré ani na pôde tohto zákonodarného orgánu nie sú vydebatované. Poďme sa kľudne baviť o navýšení rozpočtu, ktoré by vyriešilo väčšinu problémov, o ktorých sa tu hovorí, poďme sa baviť o inflačnom koeficiente na rozpočet fondu, poďme sa baviť o spoločných projektoch zo samosprávy, so samosprávami, lebo toto sú skutočné problémy fondu a keď sa o nich začneme baviť, ja vám garantujem, že tí nespokojní ľudia, o ktorých hovoríte, budú, oveľa viac z nich bude spokojných. Možno len jednou vetou k tomu, čo tu včera zaznelo, ja som to povedala na výbore a poviem to aj tu. My sme tu politici, my sme tu tvorcovia legislatívy a to, že viacerí z nás majú profesionálny backround v kultúre, v umení a tak ďalej, neznamená, že na pôde tohto zákonodarného orgánu máme hodnotiť jednotlivé projekty. Lebo, lebo vy ste tu, pán Michalko, mali včera takú analýzu, ktorá ale patrí niekde úplne inde. My dnes sme politici, vy ste tu hovorilo veľmi dlho o tom, čo sa vám páči a nepáči, čo podľa vás má byť podporené, nemá byť podporené. Keby som ja tu začala hovoriť, čo ja si myslím, že by malo byť podporené, vyzeralo by to inak. Keby to začal hovoriť tuto pán Dostál alebo pán Jarjabek, každý z nás by sme mali ako keby iný na to názor a presne preto to tu nemáme hovoriť. My máme riešiť systémové zmeny. My máme odložiť naše estetické preferencie pri dverách tejto budovy a robiť všetko pre to, aby tie kultúrne projekty hodnotili čo najlepšie tí najlepší hodnotitelia, ktorých nebudeme nejako ovplyvňovať. Vtedy bude dobre fungovať kultúra. Už nemám veľa času, ale teda, samozrejme, tento legislatívny návrh, ste si asi všimli, že vzbudil veľký odpor v kultúrnej obci a že takéto zámery boli aj jedným z dôvodov, prečo ľudia napríklad chcú a podpisujú to, aby ministerka kultúry bola odvolaná a boli aj súčasťou toho nášho odôvodnenia. Vy hovoríte, že robíte tento zákon preto, lebo niektorí boli s Fondom na podporu umenia nespokojní, ale teraz sa zdá, že s týmito vašimi zmenami sú nespokojní prakticky všetci, alebo absolútna väčšina. Že dali ste si toto na misku váh? A, samozrejme, o tých dôvodoch na odvolanie ministerky budeme diskutovať inokedy, ale ja vlastne mám takú dobrú radu, ktorú by som tu ani nemala hovoriť, ale vlastne myslím si, že ten zákon o FPU je dobrou príležitosťou pre Slovenskú národnú stranu aj pre vládnu koalíciu takpovediac nám trocha vybiť karty z rúk, pretože sa dá ešte opraviť. A hovorím to preto, že by malo byť naozaj naším spoločným záujmom, aby slovenská kultúra mala stabilné a dostatočné a predvídateľné financovanie. Tak prosím, nelikvidujme to najlepšie, čo v nej existuje a poďme diskutovať o tom, ako môže byť Fond na podporu umenia lepší a nie o tom, ako ho zničiť, lebo ešte stále máme túto šancu. A úplne na záver vlastne by som chcela povedať jednu vec. Pán Michelko tu včera čítal akési úryvky z bližšie neurčenej knihy, ktorú podporilo FPU a ktoré považoval za škandalózne, a ja teda vám garantujem, že ak by som tu teraz začala čítať vybrané úryvky z kníh Michela Houellebecqa, alebo Vladimíra Nabokova, alebo Henryho Millera, tak táto sála by sa triasla oveľa viac, ako včera večer a je možné, že nikto z týchto svetoznámych autorov by v tej vašej predstave o fonde nedostal podporu. Ale ja by som chcela prečítať krátky úryvok z úplne inej knihy: „Márnosť nad márnosti, hovorí Kazateľ. Márnosť nad márnosti, všetko je márnosť. Aký osoh má človek zo všetkej svojej lopoty, ktorou sa umára pod slnkom? Opäť som videl pod slnkom, rýchli nevyhrávajú beh, ani hrdinovia boj. Múdri nezískavajú chlieb, ani rozumní bohatstvo, ani priazeň nie je pre tých, čo vedia, ale čas a náhoda ich postihne všetkých.“ A ja budem teraz naozaj veľmi osobná, robím to veľmi zriedkavo. Ja som čítala tento úryvok, ktorý, samozrejme, znalci vedia z Biblie z knihy Kazateľ preto, lebo ja som vlastne už dávno nemala takýto pocit totálneho zmaru. Ja si veľmi dobre pamätám, ako fungovala slovenská kultúra pred tým, ako sme mali Fond na podporu umenia. A v skutočnosti ja som v politike preto, lebo vtedy ako kultúrny profesionál som to chcela inak a verila som tomu, že na Slovensku môžu tiež fungovať dobré a moderné kultúrne politiky. A ja prv než vznikol tento fond, som strávila viac ako desať rokov obhajobou a propagáciou tejto myšlienky. Strávila som niekoľko zahraničných stáží v iných podobných inštitúciách, kde som študovala, ako tieto inštitúcie fungujú. A fond je niečím, za čo sme celé roky bojovali, čo sme dlho pripravovali, čo sme stále za chodu dolaďovali, čo nebolo a rozhodne nie je dokonalé, ale približovalo nás k vyspelému svetu. A ja tu dnes stojím a pozerám sa na to, ako dnes ide niekto toto možno naozaj v dobrom úmysle, ale jedným ťahom pera zrušiť a zničiť. A my všetci vieme, že ten výsledok bude katastrofálny, ale bude katastrofálny pre vás aj pre nás, pre nás všetkých. A mne je vlastne, mne je vlastne normálne úprimne do plaču, musím povedať, z toho pocitu zmaru. A ja by som vás preto chcela úplne osobne poprosiť, že my sme vždy vedeli slušne a kultivovane komunikovať, aj keď spolu veľakrát nesúhlasíme. Vy viete, že ja počúvam tie vaše argumenty a argumenty ďalších kolegov a výhrady voči fondu a ja vám viem naozaj zaručiť, že existujú lepšie riešenia, ako tieto, ktoré navrhujete. Takže ešte raz by som vás poprosila, neschvaľujme narýchlo to, čo máme dnes na stole a poďme sa o tom ešte zodpovedne porozprávať. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)