J. Berényi, poslanec: (2008-04-09):
V prvej časti by som sa chcel krátko venovať všeobecným otázkam samotného prerokovanému materiálu Správa o plnení úloh zahraničnej politiky Slovenskej republiky. Rád by som ocenil najprv štruktúru predkladanej správy, ktorá dáva celému textu určitú dynamiku, a preto môže byť zaujímavým čítaním tak pre odbornú, ako aj pre laickú verejnosť. Nakoľko už sme ohľadom predkladaného materiálu viedli diskusiu s pánom ministrom v príslušných parlamentných výboroch, len čiastočne opakujem, že najväčším nedostatkom jeho štruktúry je miesto, na ktorom sa po prvýkrát objavuje popis vzťahu Slovenskej republiky s USA. Keby neexistovali rôzne vyjadrenia a skutky najmä predsedu vlády v oblasti zahraničnej politiky, viď napríklad naplánovanie stretnutia s ruským predsedom vlády práve v deň zasadnutia samitu NATO, tak možno by čitateľ nevenoval až takú veľkú pozornosť tomu, že v tejto správe popisy vzťahov s Bieloruskou republikou, Ruskom, Iránom, a mohol by som pokračovať, predbiehajú a neraz aj kvantitatívne prevyšujú popis vzťahov s USA. Keďže túto pripomienku, ja som pochopil tak, akceptoval aj pán minister na zasadnutí výboru pre európske záležitosti, už ďalej rozvíjať nebudem. Na druhej strane chcel by som oceniť to, že materiál je v niektorých kritických častiach úprimný, napríklad v časti rozvojovej pomoci, nepopisuje súčasný stav cez ružové okuliare, ale objektívne, najmä čo sa týka nedostatku finančných prostriedkov. Ďalej podobne pozitívne môžem hodnotiť aj časť OECD, kde ministerstvo zahraničných vecí samo uznáva, že nie je veľmi kľúčová a dôležitá, ale predsa inštitúcia s názvom Koordinačný výbor pre OECD obnovila svoju činnosti až v októbri 2007, rok a pol po nástupe novej vládnej koalície. Z dôvodu úprimnosti sa preto ani tejto téme nebudem dlhšie venovať, aj keď ako opozičný poslanec možno by som aj mohol. Trošku väčšiu pozornosť by ale predkladaný materiál mohol venovať koordinácii záležitostí Európskej únie v Slovenskej republike. O veľmi dôležitej medzirezortnej koordinácii európskych záležitostí sa môžeme dozvedieť len toľko, že „systém dobre fungoval“. Predkladaná správa obchádza otázky, či táto koordinácia úspešne zapojila do procesu prípravy európskej legislatívy mimovládny sektor a záujmové organizácie a združenia. Nedozvedáme sa ani o tom, či existoval počas minulého roka nejaký legislatívny návrh, aspoň jeden návrh EÚ, s ktorým Slovenská republika nesúhlasila, a či v skupine ďalších štátov dosiahla zmenu takéhoto návrhu, alebo taký spor Slovenská republika prehrala. Moja posledná pripomienka k samotnému textu vo všeobecnosti. Opakovane vyslovujem názor, že tzv. racionalizácia počtu zamestnancov na ministerstve zahraničných vecí je spochybniteľná a podľa môjho názoru čas ukáže, že bude na úkor výkonnosti a efektivity ministerstva. Ak sa nemýlim, tak v oblasti znižovania počtu zamestnancov v rámci ústredných orgánov štátnej správy je ministerstvo zahraničných vecí najlepším študentom. Podľa môjho názoru je to chyba. V druhej časti môjho príhovoru by som chcel venovať pozornosť jednej jedinej vete, pán minister, nakoľko táto veta vyvolá najväčší odpor zo stany poslancov maďarskej koalície. V časti Prehlbovanie dobrých susedských vzťahov v nadväznosti na vzťahy s Maďarskou republikou materiál uvádza: „Údajné porušovanie práv menšín“, údajné porušovanie práv menšín, „ale i snaha o ich internacionalizáciu“, Maďarskou republikou, poznamenám, „negatívne pôsobia na vzájomné vzťahy.“ Táto veta neobstojí najmenej z dvoch dôvodov a z kontextu inak celkom objektívnej a vyváženej správy priam vyskakuje svojím subjektívnym a spolitizovaným podtónom. A poviem prečo. Po prvé, z kauzy Mlynky vidíme, že otázky menšín žijúcich na území susedského štátu nemôžu byť ľahostajné žiadnej civilizovanej krajine a zlé rozhodnutie maďarskej miestnej samosprávy o vysťahovaní slovenskej menšinovej samosprávy z jednej kancelárie Slovenského domu, ktorý je majetkom miestnej samosprávy, vyvolal doteraz ojedinelú reakciu slovenských politických strán aj vlády Slovenskej republiky, takmer bez ohľadu na politickú príslušnosť. Viacerí žiadali aj väčšie aktivity europoslancov v Bruseli alebo v Štrasburgu. Je to zaujímavá zmena do určitej miery, vážené kolegyne, kolegovia, ale táto zmena spochybňuje práve spochybnenie internacionalizácie menšinovej politiky a menšinových práv. Po druhé, ako som uviedol, materiál hovorí o údajnom porušovaní práv menšín v Slovenskej republike. Text v tomto znení, pán minister, zavádza. A uvediem dôkazy prečo. Začiatkom roka 2007 minister školstva Slovenskej republiky napísal list jednému vydavateľstvu, v ktorom priamo zakázal používanie dvojjazyčných zemepisných názvov v učebniciach. Očividné porušovanie status quo. Tento list napriek všetkým verejným sľubom, aj zo strany ministerstva zahraničných vecí, aj osobne vás, pán minister, zatiaľ nikto nestiahol, nezrušil a neprepísal. List existuje naďalej. Ďalej, v minulom roku týždeň pred príchodom maďarskej ministerky zahraničných vecí do Štúrova, v tomto meste odstránili dvojjazyčné nadpisy na obvodnom úrade. Podobne bol odstránený aj dvojjazyčný nadpis na dunajskostredskej Platobnej agentúre alebo vo februári tohto roku na Obvodnom úrade v Galante. Je pravda, že najmä vďaka aktivitám poslancov Strany maďarskej koalície, či už cez médiá, alebo prostredníctvom tichej diplomacie, dvojjazyčné nadpisy boli časom buď celkom, alebo čiastočne vrátené. Došlo však jednoznačne k porušovaniu práv menšín v SR, ktoré bolo síce odstránené, ale neoprávňuje to ani ministerstvo zahraničných vecí, ani vládu, aby hovorila o údajnom porušovaní práv menšín v Slovenskej republike, lebo opakujem, skutok sa vtedy stal. Takže táto veta je veľmi zlá. V tretej časti môjho prejavu by som sa rád venoval aj ja akejsi dvojtvárnej zahraničnej politike Slovenskej republiky. Neúčasť predsedu vlády na kľúčovom samite NATO v Bukurešti bola už viackrát kritizovaná aj dnes a analyzovaná. Jeho výklad pre Českú televíziu, že raketový obranný systém, akým je česko-poľsko-americký, do Európy nepatrí, je pravdepodobne ojedinelým názorom spomedzi predsedov vlád členských krajín NATO, a preto ostatní so začlením tohto systému do štruktúr Severoatlantickej aliancie súhlasili. Nebudem hovoriť teraz už ani o opakovanej návšteve kubánskeho veľvyslanectva, nakoľko to považujem už takmer za zbytočné. Ako poznáme pána predsedu vlády, k podobnej návšteve z dôvodu akejsi trucpolitiky dôjde pravdepodobne aj na budúci rok v januári. Rád by som ale poukázal na ďalší dôkaz dvojakej komunikácie doma a v relevantných zahraničných inštitúciách. 21. januára 2008 bolo mi veľmi príjemné počúvať myšlienky predsedu vlády Slovenskej republiky pred Parlamentným zhromaždením Rady Európy v Štrasburgu. Tam totiž predseda vlády doslova povedal: „Slovenské koaličné strany“, nie vláda, ale slovenské koaličné strany, „podporujú princípy demokracie, ľudské práva vrátane práv ľudí patriacich k národnostným menšinám.“ Pekná veta. Preto sme sa v našich snahách rozvinúť multietnický a multikultúrny charakter spoločnosti v kabinetnom vyhlásení zaviazali permanentne obmedzovať diskrimináciu, antisemitizmus atď. Pán predseda vlády v Štrasburgu nehovoril o budovaní akéhosi národného charakteru štátu, ale o rozvinutí multietnických a multikulturálnych spoločenských javov. Je to zaujímavá zmena. Ďalej pán predseda vlády hovoril o tom, že „slovenská vláda“, celá vláda, „vníma existenciu národnostných menšín ako obohacujúci zdroj pre život v spoločnosti“. Pri tejto vete sa mi vynorili nejaké ďalšie vety z minulosti, keď som počul predsedu koaličnej strany hovoriť o tom, že Maďari sú nádor na tele slovenského národa, ktorý treba neodkladne odstrániť. A keby ste mi povedali, že to hovoril ešte pred voľbami, bol by som povedal, že je to pravda, ale po voľbách odznela taktiež myšlienka a veta, že „možno bola chyba Slovákov, že sme zachraňovali Maďarov, ktorí ušli zbabelo pred Turkami do slovenských hôr, mali ich tam zožrať a zatiahnuť do Istanbulu“. Teraz neviem, či sme obohacujúci zdroj pre život spoločnosti alebo sme nádorom na tele slovenského národa, škoda, že nás Turci nezatiahli do Istanbulu. Bolo by dobré, keby ste mi dali na to odpoveď, ktorí viete na to odpovedať. Ďalej pán predseda vlády hovoril veľmi pekne v Štrasburgu. Povedal, že „je hrdý, že môže informovať poslancov Parlamentného zhromaždenia Rady Európy, že systematicky rozvíjame a podporujeme komplexný systém vzdelávania pre národnostné menšiny v ich materinských jazykoch počnúc predškolskými zariadenia až po univerzity“. Uvidíme pri schvaľovaní školského zákona, že ako to v skutočnosti je. Keby pán predseda vlády Slovenskej republiky, aj za neprítomnosti ho oslovím priamo, rád by som ho požiadal, aby tieto vety opakoval aj na prichádzajúcich mítingoch strany SMER, napríklad v Čadci, Žiline, Šuranoch alebo v Seredi. Vieme veľmi dobre, že pán predseda vlády má dostatok odvahy presadiť niekedy ťažké politické myšlienky doma. Takže budem rád, ak bude podobným spôsobom hovoriť v Štrasburgu, ako opakujem ešte raz, v Žiline, Čadci, Šuranoch alebo v Seredi. A potom budem aj ja naňho hrdý nielen v Štrasburgu a Bruseli, ale aj doma. A potom nebudem môcť poukázať na to, že kým vyzdvihol dôležitosť existencie Univerzity Jánosa Sellyeho v Štrasburgu, tak ako opozičný poslanec 23. októbra 2003 hlasoval proti založeniu tejto univerzity. A ešte ďalšia poznámka, čo sa týka tejto správy. Pán minister, musím vám pripomenúť, že táto správa trošku zahmlieva odporúčania Rady Európy. Na strane 47 je veta, že popri odporúčaniach na podporu regionálnych alebo menšinových jazykov všeobecného charakteru navrhol Výbor ministrov osobitné opatrenia týkajúce sa rómskeho a ruského jazyka, ale nejako maďarský jazyk z toho vypadol. Aj keď vieme veľmi dobre, že Výbor ministrov prijal odporúčania ohľadom maďarského jazyka, a preto sa vás pýtam, prečo tam maďarský jazyk nie je? Ďalej píšete v tejto správe, že implementácia a odporúčanie Výboru ministrov je v kompetencii ministerstiev a iných štátnych orgánov, do ktorých pôsobnosti patria záväzky vyplývajúce z charty, čo je síce pravda, lenže ja som interpeloval pána Čaploviča v tejto veci už v minulom roku a 12. apríla 2007 už som dostal odpoveď. Na základe tohto listu vieme, že vláda Slovenskej republiky, citujem, „v súčasnosti nevidí dôvod na preskúmanie požiadavky, podľa ktorej používatelia regionálnych alebo menšinových jazykov majú predstavovať aspoň 25“ a tak ďalej atď. Takže vláda nevidí dôvod na preskúmanie požiadavky Rady Európy a nie je potrebné preskúmať obmedzenia používania regionálnych a menšinových jazykov atď., taktiež hovorí o odporúčaní Rady Európy. Takže pán Čaplovič v odpovedi na moju interpeláciu už veľmi jasne a jednoznačne povedal, že slovenská vláda nebude realizovať odporúčania Rady Európy a v tomto smere táto správa zase nie je objektívna a pravdivá a obídete túto otázku. Treba však otvorenie odpovedať na to, že táto vláda nemá odvahu realizovať odporúčania Rady Európy. Na záver teda dovoľte mi konštatovať, že existuje skutočne dvojaká komunikácia politikov vládnej koalície v kritických otázkach, ako sú napríklad bezpečnostné otázky alebo otázky menšinových práv a ľudských práv a z toho dôvodu nebudeme podporovať správu, aby som presne citoval, o plnení úloh zahraničnej politiky Slovenskej republiky. Ďakujem pekne.