Mikloš, Ivan, poslanec NR SR (2014-12-02):
Ďakujem pekne, pán predseda. Vážený pán predseda, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, každoročne zhruba o tomto čase rokujeme o zákone roka. Mrzí ma, chcel som svoje vystúpenie adresovať pánovi ministrovi financií, ktorý ráno avizoval, že tu bude počas celého rokovania, žiaľbohu, nie je to tak, ale to už nie je v mojej moci. Takže najskôr chcem povedať, že za, každoročne za štátnym rozpočtom, rozpočtom verejnej správy je veľmi veľa práce a nie je to ľahká práca. Chcel by som teda na začiatku oceniť prácu ľudí najmä z ministerstva financií, aj keď, samozrejme, na rozpočte pracujú aj pracovníci iných ministerstiev, ale najmä ľudí z ministerstva financií, ktorí zase odviedli veľmi dobrú robotu a veľmi ťažkú robotu. Je totižto ťažké pripravovať rozpočet vtedy, ak musíte znižovať deficit a vláda nerobí žiadne reformy. Vtedy vlastne musíte vyzametať každý kút. A keďže je to už tretí rozpočet vlády, ktorá nerobí žiadne reformy alebo takmer žiadne reformy – tie, ktoré robí, ako, alebo tvári sa, že robí, ako napr. ESO, v skutočnosti reformami nie sú – tak je o to ťažšie pripravovať štátny rozpočet. Je to ťažké aj preto, že to chce ťažké rokovania s ministerstvami, ktoré chcú oveľa viac peňazí, ako je k dispozícii. A z tohto pohľadu chcem oceniť prácu ľudí na ministerstve financií. Na druhej strane politické limity, ktoré sú aj v tom, že vláda nerobí potrebné opatrenia a potrebné reformy a že sa snaží niektoré veci aj kamuflovať, to nie je ale, samozrejme, zodpovednosť úradníkov ministerstva financií, to je politická zodpovednosť vlády a ministra financií. Dovoľte mi najskôr reagovať na to, čo pán minister Kažimír hovoril, ako uviedol rozpočet dnes ráno. Tvrdil, že rozpočet je najvyrovnanejší v histórii Slovenskej republiky. Neviem, na akých dátach a zdrojoch stavia toto svoje tvrdenie, pretože nielen ja, ale aj Rada pre rozpočtovú zodpovednosť tvrdí, že prestávka v konsolidácii, ktorá bola v tomto roku, teda navýšenie štrukturálneho deficitu v tomto roku, inými slovami mínusové konsolidačné úsilie v tomto roku nebude ani len vykompenzované, ak by sa aj naplnili zámery vlády v roku budúcom. Takže nie je to najvyrovnanejší, určite nie najlepší rozpočet v histórii Slovenskej republiky, pretože, opakujem, tú stratu, ktorú naberáme v tomto roku, ani v budúcom roku nedohoníme, a to ani vtedy, keby sa naplnili predpoklady, ktoré sú ale otázne, pretože sú v rozpočte mnohé riziká. Ďalej pán minister tvrdil, že sa zlepšuje dlhodobá udržateľnosť verejných financií. Zase Rada pre rozpočtovú zodpovednosť tvrdí nieže pravý opak, ale tvrdí, že sa ani nezlepšuje, ani nezhoršuje dlhodobá udržateľnosť, že vláda v tomto roku, teda na budúci rok podľa tohto rozpočtu a na budúce roky neprijíma žiadne opatrenia, ktoré by zlepšovali dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Takže musím spochybniť aj toto jeho tvrdenie, že vláda zlepšuje dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Pán minister sa pochválil citáciou z dokumentu Rady pre rozpočtovú zodpovednosť, keď citoval radu, ktorá vo svojom dokumente hovorí, že v kontexte európskych diskusií postoj Slovenskej republiky nemožno považovať za samozrejmosť. Ale áno, toto pochvala je, ale zároveň už pán minister nedodal, že táto veta zo stanoviska Rady pre rozpočtovú zodpovednosť sa týka najmä ambicióznych cieľov v roku 2016 a 2017, a teda najmä cieľa do roku 2017 dosiahnuť takmer vyrovnaný rozpočet verejných financií. Čiže áno, rada chváli, ale chváli najmä za ambíciu, ktorá zďaleka ešte nie je naplnená a ktorá dokonca realitou v tomto roku, v roku 2014 je značne sťažená. Pretože, ponúknem vám iný citát, materiál Rady pre rozpočtovú zodpovednosť, ktorý hovorí, citujem: „Bez poľavenia v konsolidácii v roku 2014 by bolo potrebné každoročne zlepšovať štrukturálne saldo v rokoch 2015 až 2017 o menej ako polovicu.“ Inými slovami, ak by, koniec citátu, inými slovami, ak by vláda nepoľavila v konsolidácii v roku 2014, tak konsolidačné úsilie v rokoch 2016 a ’17 by stačilo polovičné oproti tomu, ktoré bude musieť byť a bude oveľa väčšie, a pripomínam, že rok 2016 má byť rokom volebným. Či bude, to je otázne, pretože teraz ma oslovila redaktorka jednej televízie slovenskej, teraz pred desiatimi minútami, a pýtala sa ma na stanovisko k tomu, čo vraj dnes prehlásil pán predseda vlády, ktorý vraj mal dnes prehlásiť, že ak budú protesty pokračovať, tak vláda podá v budúcom roku, v roku 2015 demisiu. Myslím si a povedal som to aj pani redaktorke, že je to ďalší z dôkazov, že Robert Fico chce ujsť od zodpovednosti, tak ako chcel ujsť od zodpovednosti do prezidentského kresla v tomto roku, len sa mu to nepodarilo. A, žiaľbohu, ten rozpočet, ktorý máme, a stav verejných financií v tomto roku, kedy sa zhoršuje štrukturálne saldo, je dôsledkom ambícií Roberta Fica stať sa prezidentom, ktoré sa mu nevydarili, keďže tento pokus nevyšiel, tak teraz rozmýšľa, ako by ušiel inak a iným spôsobom. Veľmi to súvisí s verejnými financiami. Súvisí to tak, že po prvé, čím dlhšie bude vláda vo funkcii, tým viac budú evidentné prázdne sľuby, kedy sa nasľubovalo všetko všetkým, a realita je opačná, ale súvisí to s verejnými financiami aj v tom zmysle, že pretože sa nekonsolidovalo v roku 2014, naopak, štrukturálny deficit stúpol, v roku 2016 a ’17, ak budeme chcieť naplniť naše ciele, budeme musieť konsolidovať omnoho, omnoho viac, a teda vo volebnom roku by sme museli prijímať nepopulárne opatrenia. V roku 2015 to ešte nebude až také evidentné, takže ujsť od zodpovednosti v roku 2015, mať predčasné voľby v roku 2015 by možno mohlo byť pre SMER a Roberta Fica výhodné. Ďalej pán minister Kažimír pri uvádzaní rozpočtu povedal, že dlh prvýkrát od roku 2018 klesol alebo klesá, ale už nepovedal, že čistý dlh stále rastie, pretože pokles dlhu, pokles verejného dlhu ako podiel na HDP je daný len dvoma príčinami. Tá prvá príčina je nová metodika ESA 2010, ktorá je úplne mimo vlády, a druhý dôvod je, že vláda použila hotovostné rezervy na zníženie dlhu, hotovostné rezervy až vo výške okolo 2,2 % HDP. Nehovorím, že sa to urobiť nesmie. Môže sa to urobiť, ale je to umelé zníženie hrubého dlhu, ktoré ale neznižuje čistý dlh, pretože použitie hotovostnej rezervy sa do čistého dlhu nepočíta. Čiže napriek tomu, že vláda si vykazuje, že v tomto roku poklesol hrubý dlh, máme stále nárast čistého dlhu, do ktorého sa použitie hotovostných rezerv nezapočítava. Ďalej sa pán minister pochválil tým, že si požičiavame veľmi výhodne, čo je pravda, ale požičiavame si výhodne najmä vďaka politike Európskej centrálnej banky a vďaka tomu, že často ešte horšiu politiku, ako robí vláda Roberta Fica, robia viaceré krajiny Európskej únie. Ďalej musím komentovať výrok pána ministra pri uvádzaní rozpočtu, ktorý tvrdil, že nemocnice by mali do konca roka hospodáriť vyrovnane. Toto považujem za nemiestny žart a čudujem sa, že k takému niečomu, čo je napísané aj v rozpočte, sa aj verejne z tohto miesta minister financií hlási, pretože to nemôže myslieť vážne. Chcem vás upozorniť, že podľa rozpočtu, ktorý je tu predložený, by mali výdavky zdravotných poisťovní na zdravotnú starostlivosť klesnúť o 3 %, čo je najvýraznejší pokles za ostatné roky. Zároveň rozpočet neobsahuje žiadne opatrenia na zníženie výdavkov v zdravotníctve, takže realitou bude nie pokles dlhu, ale nárast dlhu, ktorý nie je v rozpočte vôbec zakomponovaný. No a ďalej minister tvrdil, že prestávka v konsolidácii v roku 2014 bude plne kompenzovaná rozpočtom v roku 2015, čo nie je pravda. A to, že to nie je pravda, netvrdím len ja, tvrdí to aj Rada pre rozpočtovú zodpovednosť. Dovoľte teraz teda prejsť k samotnému rozpočtu po komentovaní toho, ako rozpočet uviedol minister financií Kažimír. Po prvé by som rád zdôraznil, že pre zdravý ekonomický vývoj a konkurencieschopnosť Slovenska je nevyhnutná preto, aby sa na Slovensku ľuďom žilo lepšie. Pre rast konkurencieschopnosti Slovenska považujem za kľúčové tri veci. Po prvé, resp. štyri veci: zdravé a udržateľné verejné financie, efektívny verejný sektor, zlepšujúce sa podnikateľské prostredie a vedu, výskum a vzdelanie na vysokej úrovni. Keď sa pozrieme na to, ako tento rozpočet verejnej správy na roky 2015 až 2017 ovplyvní tieto štyri kľúčové oblasti, teda zdravé udržateľné verejné financie, efektívny verejný sektor, podnikateľské prostredie a vzdelanie, veda a výskum, tak musím konštatovať, že ich ovplyvní negatívne. Síce treba povedať, že áno, rok 2015 by sa verejné financie mali ozdraviť, ale nezmení sa udržateľnosť, dlhodobá udržateľnosť verejných financií a zároveň sa ani nevykompenzuje negatívny vývoj v roku 2014. Čiže tu som relatívne kritický v tom zmysle, že je dobre, že sa stav verejných financií, ak sa naplnia prognózy rozpočtu, tak stav verejných financií by sa mal zlepšiť v roku 2015, to je pozitívne, ale zlé je, že ani to, ani to nevykompenzuje negatívny vývoj v roku 2014 a nezlepšuje sa dlhodobá udržateľnosť verejných financií. Čo sa týka efektívneho verejného sektoru, počúvame sľuby o reforme ESO, zatiaľ výsledok je nulový, preto veriť tomu, že v budúcom roku príde k úspore 206 mil., ako to tu avizoval aj minister financií, je, myslím si, veľmi relatívne a je to postavené na vode. Nevidím také opatrenia a také zmeny ani v rozpočte, ani v iných reformách, ktoré by zvyšovali efektívnosť verejného sektoru. Čo sa týka podnikateľského prostredia, tento rozpočet zvyšuje dane. Len pri priamych daniach, pri dani z pridanej hodnoty a pri dani z príjmov právnických osôb je to okolo 500 mil. eur ročne, čiže za tie tri roky 1,5 mld. eur. Čiže zvyšovanie daňového zaťaženia určite nezlepšuje podnikateľské prostredie. A ďalej, čo sa týka vedy, výskumu a vzdelania, žiadna pozitívna zmena v rozpočte naznačená nie je. Ak sa pozriete na pomer verejných výdavkov na školstvo, vedu a výskum alebo aj pomer výdavkov na hrubom domácom produkte, tak nedochádza k žiadnej zmene. Ani k pozitívnej, ani k negatívnej. Zároveň vieme, že čo sa týka výdavkov na vzdelanie, vedu, výskum, Slovensko je úplne na chvoste, čo sa týka krajín európskej dvadsaťsedmičky. Takže z tohto pohľadu, takého celkového globálneho pohľadu musím konštatovať, že rozpočet verejnej správy nevytvára potrebné podmienky na to, aby sa zvyšovala konkurencieschopnosť Slovenska, a teda aby sa vytvárali podmienky na lepší život občanov Slovenskej republiky budúcnosti. A to je to podstatné a kľúčové. Teraz mi dovoľte, aby som to rozmenil na drobné. Minister Kažimír tu sám seba pochválil, aký skvelý rozpočet predložil, musím však konštatovať, že ja si to nemyslím. Predkladal som veľa rozpočtov, bol som pri predkladaní ešte väčšieho počtu rozpočtov. Ten rozpočet som si preštudoval do detailov. Nemyslím si, že tento rozpočet je dobrý. Samozrejme, je pravda, že mohol byť horší, je pravda, že veľa krajín západnej Európy má horší rozpočet. Čiže mohol byť horší, ak by sme, ak by minister financií a vláda postupovala tak, ako postupuje francúzska alebo talianska vláda, alebo mohol byť horší, aj keby pokračovala vláda v tom postupe, ktorý použila pri príprave a realizácii rozpočtu na rok 2014, teda na rok tento. Zásadný problém rozpočtu verejných financií, verejnej správy na budúce tri roky je teda v tom, že ani len nevykompenzujeme tú prestávku konsolidačnú, ktorá tu bola v roku 2014, a pritom ale – a to by som rád zdôraznil – ešte aj rok 2014 môže dopadnúť horšie, ako predpokladá vláda, a už sama vláda predpokladá, že sa nesplní pôvodný deficit 2,63, ale že deficit bude o tri desatiny horší. Môže to byť ešte horšie, pretože Rada pre rozpočtovú zodpovednosť predpokladá, že deficit môže byť v intervale 2,9 až 3,4 %. Čiže rok 2014 sám osebe bol zlý, znamenal mínusové konsolidačné úsilie a navyše sa môže skončiť ešte omnoho horšie, ako sa plánovalo a predpokladalo. Takže aby som to povedal inými slovami, aj keby sa naplnili zámery rozpočtu na rok 2015, ktoré sú spojené so značnými rizikami, tak po troch rokoch vlády Roberta Fica budeme na tom z hľadiska verejných financií horšie, ako sme boli po prvom roku Roberta Fica vlády, prvom celom roku vlády Roberta Fica. Lebo je pravda, že v roku 2013 sa pomerne výrazne konsolidovalo, o 2,3 až 2,4 %, ale je pravda, že tie, že ten rok 2014 bol rokom veľmi, veľmi zlým. Čiže hovorí o tom jasne konsolidačné úsilie. To konsolidačné úsilie bolo záporné v roku 2014, resp. bude záporné podľa samotného predpokladu ministerstva financií vo výške 1,4 % hrubého domáceho produktu, pričom konsolidačné úsilie v budúcom roku podľa rozpočtu dosiahne maximálne plus 1 %, čiže v tomto roku mínus 1,4 %, nebudú ani vykompenzované jednopercentným konsolidačným úsilím v roku 2015. Dovoľte mi, aby som to porovnal aj s jediným celým rokom vlády Ivety Radičovej, pretože konsolidačné úsilie v roku 2011, ktorý bol celým, jediným celým rokom vlády Ivety Radičovej, konsolidačné úsilie v tom roku 2011 bolo 2,6 % HDP. Konsolidačné úsilie hovorí o tom, aké sú opatrenia, aký je efekt opatrení, za ktoré môže priamo vláda, ktoré ovplyvnila priamo vláda takými opatreniami, ktoré nie sú jednorazové, ale sú udržateľné aj do budúcna. Čiže konsolidačné úsilie v roku 2011, v jedinom celom roku vlády Ivety Radičovej bolo 2,6 %. Ak sa naplnia predpoklady rozpočtu verejnej správy a ministerstva financií, v ktorých sú ale riziká, tak potom priemerné konsolidačné úsilie za rok – počas celých troch rokov Ficovej vlády – bude 0,7 %. Čiže ešte raz, rok 2011 2,6 % konsolidačné úsilie, priemerné ročné konsolidačné úsilie za tri roky Ficovej vlády 0,7 %. Zlé na tom je nielen to, že tá konsolidácia nie je dostatočná, zlé na tom je aj to, že pán minister financií, ak by som to prirovnal k tomu, ak by bol vodič, tak by bol veľmi zlý vodič. Bol by vodič, ktorý neustále šliape na plyn a potom dupe na brzdu. Potom zase šliape na plyn a dupe na brzdu. Presne to sa stalo v rokoch 2011, 2012 a 2013. V roku 2013, ’14, ’15. V roku 2013 sme mali teda to konsolidačné úsilie 2,4 %. To bol úspešný rok, prvý celý, celý rok Ficovej vlády, ktorý bol z hľadiska konsolidácie úspešný. V tomto roku to bude mínus 1,4 a v budúcom roku zase plus 1. Čiže plus 2,4, mínus 1,4, plus 1. Plyn, brzda, plyn. Toto je zlé aj preto, že v takýchto podmienkach to ekonomike škodí. Škodí jej to preto, že keď sa stúpa na plyn, tak tá politika je príliš expanzívna, príliš veľa peňazí je použitých, a keď sa zase robí reštriktívna politika, tak jednoducho to podväzuje ekonomický rast aj rast zamestnanosti. Mimochodom, ak sa naplnia tie predpoklady, že plus 1 % konsolidačného úsilia, tak potom podľa analýz ministerstva financií by mala byť fiškálna politika neutrálna. Čiže nemala by byť ani reštriktívna a nemala by byť ani expanzívna. Problém je však v tom, že sa zrejme nenaplnia, a len jediné, jediný faktor, ktorý vám poviem, ktorý sa určite nenaplní, a to je čerpanie eurofondov, kde je rozdiel v tom, čo si vláda nakreslila a čo je reálne, 1,3 mld. eur, pretože vláda predpokladá, že 3,35 mld. eur bude mať z eurofondov. Skutočnosť je ale taká, že bude mať len okolo dvoch miliárd. Čiže už nenaplnenie tohto absolútne nereálneho cieľa, ktorý si vláda zapísala do rozpočtu, znamená, že v skutočnosti tá fiškálna politika nebude neutrálna, ale bude reštriktívna. Inými slovami, že bude mať negatívny vplyv na ekonomický rast aj na zamestnanosť, aj na ekonomický rozvoj. Čiže ten problém je v tom, ak teda prirovnám ministra financií k vodičovi, že riadi verejné financie zle, ako keby šoféroval auto dupaním na brzdu a striedavým šliapaním na plyn. Samozrejme, otázka je, do akej miery to bolo spôsobené tým, že v roku 2014 vodič Kažimír mal vedľa seba veľmi vplyvného spolujazdca premiéra Fica, ktorého prioritou nebolo ozdravovanie verejných financií ani konkurencieschopnosť slovenskej ekonomiky, ale ktorého prioritou pre rok 2014 bolo, aby sa stal prezidentom Slovenskej republiky. Je evidentné, že to bol hlavný dôvod, ktorý bol za konsolidačnou prestávkou, za tým, že v roku 2014 nekonsolidujeme, naopak, stav verejných financií sa z tohto pohľadu zhoršil. Samozrejme, ale, zodpovednosť za verejné financie je predovšetkým na ministrovi Kažimírovi. Myslím si, že pán minister je zlým vodičom z hľadiska riadenia verejných financií aj preto, že používa rôzne finty, ktorými chce oklamať pravidlá, ale aj verejnosť. Dovoľte mi, aby som teraz poukázal na viaceré takéto finty. Prvá finta spočíva v tom, že vo výbore Národnej rady, myslím, že to bolo minulý týždeň v pondelok, teda 24. novembra, sa pozmeňovacím návrhom poslancov, poslanca Duchoňa, zvýšil, zvýšili daňové príjmy o 300 mil. eur. Teda nie o maličkosť, o 300 mil. eur! Samozrejme, to bol pozmeňovací návrh, ktorý len formálne predkladali poslanci. Bol to návrh, ktorý bol vypracovaný na ministerstve financií a bol schválený za prítomnosti ministra financií, ktorý tam sedel. Tu by som chcel upozorniť, že ide o vec, ktorá je, ktorú považujem za nehoráznosť. Za nehoráznosť aj preto, a dovoľte, aby som vám vysvetlil, ako, aké štandardné procesy a postupy pri odhade daňových príjmov a makroekonomických prognóz sú s rozpočtom spojené. Keď som bol prvýkrát ministrom financií v roku 2003, tak sme zaviedli na ministerstve, zriadili sme dva výbory, Výbor pre makroekonomické prognózy a Výbor pre daňové prognózy. Tieto výbory, ktorých členovia sú zástupcovia Štatistického úradu, Národnej banky a analytici najväčších komerčných bánk na Slovensku, tieto výbory majú za úlohu nezávisle a expertne posudzovať odhady ministerstva financií, čo sa týka makroekonomickej prognózy a čo sa týka daňových príjmov. Hlavným zámerom zriadenia týchto výborov bolo, aby sme profesionalizovali a odbornili tieto odhady, podrobili odhady ministerstva financií nezávislej kontrole, nezávislému auditu, ak chcete, aby ministerstvo financií nemohlo umelo nafukovať, navyšovať alebo znižovať príjmy, väčšinou umelo zvyšovať príjmy. Tieto výbory ostali fungovať aj po tom, ako nastúpila prvá Ficova vláda v roku 2006, a v roku 2011 dokonca sa dostali do, čiže dnes sú uzákonené, sú súčasťou zákona, ústavného zákona o rozpočtovej zodpovednosti, ktorý bol schválený tu ústavnou väčšinou na konci roka 2011. Teda majú veľmi silné, dnes už aj ústavným zákonom potvrdené postavenie. No a čo sa udialo na tom výbore? Mimochodom, bez toho, aby vôbec o tom bola zmienka, či už v médiách, alebo aj, alebo aj v rozprave. Udialo sa to, že poslaneckým návrhom, poslaneckým pozmeňovacím návrhom k rozpočtu boli len tak zvýšené daňové príjmy u dane z príjmov právnických osôb o 150 mil., u dane z pridanej hodnoty o 100 mil., u spotrebných daní o 50 mil., u dane z príjmov fyzických osôb o 800-tisíc a u príjmov z hazardu o 700-tisíc eur, spolu 301,5 mil. eur, zaokrúhlene 300 mil. eur, pričom odhad príjmov, ktorý bol vo vládnom návrhu rozpočtu, ktorý bol schválený 15. októbra vo vláde, teda s týmito príjmami nepočítal, teda predpokladal príjem daní o 300 mil. nižší a ten odhad, ktorý schválila vláda, ten pôvodný bol schválený na septembrovom zasadnutí Výboru pre daňové prognózy. Inými slovami, on bol urobený odbornými pracovníkmi ministerstva financií a potom na septembrovom rokovaní Výboru pre daňové prognózy všetci tí účastníci odobrili, verifikovali kvantifikáciu týchto daňových príjmov tým, že ich považovali za reálne. Potom bolo ešte jedno zasadnutie a to je tiež zaujímavé, tohto výboru, to zasadnutie bolo 20. 11. 2014, a to výbor, ten daňový výbor vtedy riešil len to, akým spôsobom zavedenie odvodovej odpočítateľnej položky ovplyvní verejné financie. A ten výbor 20. 11. povedal, že nemení odhad iných daní, ale mení odhad celkových verejných financií z hľadiska toho, že odvodová odpočítateľná položka bude znamenať nižší príjem pre zdravotné poisťovne, a zároveň došlo k malým zmenám pri dani z príjmov právnických a fyzických osôb, lebo pri fyzických osobách je odpočítateľná položka, znižuje základ dane, čiže pri, znižuje, áno, znižuje základ dane, čiže ak zavediete odpočítateľnú položku, tak budete mať viac na dani z príjmov fyzických osôb a zároveň viac aj na dani z príjmov právnických osôb, pretože keď sa znížia odvody, tak sa znížia náklady zamestnávateľa a to by malo zvýšiť ziskovosť. Ale to sú nepatrné zmeny. To je tých 800-tisíc eur. Ale čo sa týka iných daní, čo sa týka DPH, čo sa týka iných zväčšovaní, výbor jasne povedal, explicitne to povedal, že sa nemení prognóza daňových príjmov okrem týchto drobných, ktoré súvisia s odpočítateľnou odvodovou položkou, a okrem zníženia príjmu zdravotných poisťovní o 160 mil. z titulu odvodovej odpočítateľnej položky. Napriek tomu, teda v rozpore s tým, čo ministerstvo predložilo do Výboru pre daňové prognózy, a v rozpore s pravidlami, ktoré sú zahrnuté aj v ústavnom zákone o rozpočtovej zodpovednosti, boli poslaneckým pozmeňovacím návrhom, ktorý v skutočnosti bol ale návrhom vládnym, zvýšené daňové príjmy o 300 mil. eur. Našťastie, lebo mohlo byť aj horšie. Horšie mohlo byť, keby zároveň v návrhu, v tom alebo iných návrhoch sa tieto peniaze aj použili. Našťastie, tie peniaze sa nepoužili a to je tá rezerva, o ktorej hovorí aj minister financií, že to je rezerva na prípadný lepší, nie horší, pozor, lepší vývoj daňových príjmov. Čiže to nie je tých 0,2 %, ktoré tam sú, ale to je ešte iná, ďalšia rezerva. V čom spočíva ale tá finta? Finta spočíva v tom, že týmto si vlastne, sa nezvyšuje deficit, lebo umelo, zdôrazňujem, umelo, v rozpore so stanoviskom Výboru pre daňové prognózy sa zvýšili príjmy. Zároveň sa nerozmenili tieto peniaze, neminuli sa peniaze, ale nechávajú sa aj vo výdavkoch v akejsi rezerve, čiže nezvyšuje sa deficit tým, pretože keby sa tie peniaze minuli, tak, samozrejme, by to bol problém, ale, čo je kľúčové, je to, že sa tým umelo zvyšujú celkové výdavky. Prečo je to dôležité alebo prečo to vláda robí? Podľa mňa to robí preto, že hrozí, a to viem odcitovať aj zo stanoviska Rady pre rozpočtovú zodpovednosť, že ak by došlo k zvýšeniu dlhu v budúcom roku nad 55 %, tak by bola povinnosť zmrazovať výdavky. Ak sa zmrazujú výdavky, tak sa zmrazujú výdavky na úrovni schválených výdavkov v štátnom rozpočte. Čiže finta spočíva v tom, že sa vytvára vankúš. Vytvára sa vankúš, aby v prípade, keď bude vývoj horší, tak aby rok pred voľbami, kedy sa bude pripravovať rozpočet na volebný rok, aby aj napriek zmrazeniu bolo z čoho míňať, aby zmrazenie verejných výdavkov nespôsobilo politické náklady. Čiže to je prvá finta, ktorá je použitá v rozpočte a ktorú považujem za jednoducho absolútne nekorektnú. Považujem ju za porušenie doterajších pravidiel, aj za porušenie vlastne ústavného zákona o rozpočtovej zodpovednosti, ktorá jasne hovorí, že všetky tie príjmy by mali byť, by mali podliehať posúdeniu Výboru pre daňové prognózy. Podobnú fintu ministerstvo financií urobilo pri odhade čerpania eurofondov. Ako? Návrh rozpočtu verejnej správy, celý, je založený na makroekonomickej prognóze. To je druhý výbor, ktorý je veľmi podobný ako Výbor pre daňové prognózy. Tiež je tým istým zákonom schválený, tiež funguje od roku 2003. Vždy, keď ministerstvo pripravuje rozpočet, tak najskôr urobí prognózu makroekonomického vývoja, prognózu daňových príjmov a na základe toho zadefinuje potom vlastne príjmy, potom sa zadefinuje deficit a to vám dá sumu prostriedkov na výdavky, ktoré sa môžu minúť. Výbor pre makroekonomické prognózy zase odobril prognózu ministerstva, ale odobril takú prognózu ministerstva, ktorým ministerstvo predpokladá, že čerpanie eurofondov v budúcom roku bude na úrovni zhruba 2 mld. eur, teda 2,6 % HDP. Zároveň ale zaujímavé je, že v rozpočte, v položkách, ktoré sa už týkajú eurofondov, teda príjmov a výdavkov z eurofondov a ktoré sú potom aj minuté, samozrejme, vo výdavkoch, sa predpokladá, že z eurofondov vyčerpáme 3,35 mld. ročne. Čiže nie zanedbateľný rozdiel. Rozdiel 1,350 mld. Čiže zase prečo došlo k tejto finte? Sú dva hlavné dôvody. Prvý je ten, že tak nereálne čerpanie vo výške 3,36 mld. eur by cez makrovýbor neprešlo. Jednoducho, tí analytici a tí zástupcovia Národnej banky a Štatistického úradu by povedali, že tá prognóza je nereálna. Tomu sa vyhli tým, že tam dali jedno číslo, ale do rozpočtu potom napočítali číslo iné. Rozdiel je enormný, opakujem, 1,35 mld. eur. Druhý dôvod, prečo je to tak, je, že týmto si vytvárajú zase ďalší vankúš. Vankúš v tom, že keď sa nečerpajú eurofondy, tak sa nečerpajú ani peniaze na spolufinancovanie a to znižuje verejné výdavky. Tak ako v tomto roku, keď odhad samotného ministerstva financií je, že v tomto roku ušetríme na výdavkoch 191 mil. eur z titulu nižšieho čerpania eurofondov, ako boli tie, ktoré predpokladal rozpočet. Čiže na jednej strane ten dôvod bol ten, že chceli obísť výbor, ktorý by takéto niečo určite neodobril, ktorý by povedal, že tá prognóza je nereálna, je založená na nereálnych predpokladoch, na druhej strane si ešte vytvorili vankúš na to, aby mohli konsolidovať tým spôsobom, že sa nebudú čerpať eurofondy. To je síce pravda, že nečerpanie eurofondov v pôvodne predpokladanej výške znižuje deficit, ale zároveň treba povedať, že je to veľmi škodlivé pre krajinu a pre ekonomiku, pretože ono to nemá efekt z hľadiska deficitu, tie peniaze z eurofondov prídu aj na príjmovej stránke a minú sa aj na výdavkovej stránke. Ale keď sa neminú, tak to má dva zásadné negatívne dôsledky. Prvý dôsledok je ten, že jednoducho nevyužívame peniaze, ktoré máme zadarmo k dispozícii, neinvestujeme, nevytvárame nové hodnoty, nevytvárame nové pracovné miesta. Tým, že sa neinvestuje a nevytvárajú nové pracovné miesta, tak sa podväzuje budúci vývoj, budúci rast a aj čisté bohatstvo krajiny a na druhej strane sa ešte zvyšuje riziko, že o tie peniaze prídeme. Len v tomto roku tzv. korekcie, samotné ministerstvo financií priznáva, že definitívne prídeme o 80 mil. eur, to sú korekcie, to je to, čo už je evidentné, že nám Brusel nepreplatí, odhad Rady pre rozpočtovú zodpovednosť je, že korekcie v tomto roku budú až 150 mil. eur, teda že definitívne prídeme, stratíme 150 mil. eur, pričom ďalšie straty sú veľmi reálne a hrozia. Čiže prvá finta, obídenie Výboru pre daňové prognózy, druhá finta, obídenie výboru pre makroprognózy. Finta č. 3. Dividendy z SPP. V tomto roku si ministerstvo financií, a teda aj vláda, nakoniec aj parlament smeráckou väčšinou to schválil, napočítalo, že z SPP bude príjem do štátneho rozpočtu z dividend v takej výške, ako keby štát bol 100 % vlastníkom všetkých dcérskych spoločností. Čo ale, samozrejme, vieme, že nie je. Štát je 100 % vlastníkom len materskej spoločnosti, v ktorej ale žiadne dividendy nie sú, lebo je stratová. Vo všetkých dcérskych spoločnostiach, ktoré sú ziskové, má štát 51 %. Napriek tomu si do rozpočtu započítal celých 100 %, čo je evidentný nonsens a nezmysel, takže budeme mať, štát bude mať o 150 mil. eur menej, ktoré si jednoducho vycucal z prsta, pretože ten zisk SPP v tomto roku odhadovaný, resp. v minulom roku, za ktorý v tomto roku sú dividendy, bol okolo 300 mil. eur. Čo je ale zarážajúce najviac, je, že po takejto doslova drzej lži to isté zopakovalo ministerstvo financií a vláda v rozpočte na budúci rok. Napriek tomu, že je evidentné, že to je proste nezmysel, znovu na rok 2015 je tam započítaný ako príjem štátneho rozpočtu 100 % dividendy zo 100 % zisku dcérskych spoločností. Tentokrát výpadok nebude 150, ale bude zrejme okolo 130 mil. eur, pretože ziskovosť sa mierne znížila v tomto roku, za ktorý budú platené dividendy v roku budúcom, a preto Rada pre rozpočtovú zodpovednosť predpokladá, že výpadok z titulu tohto, tejto položky bude 131 mil. eur. Nedá sa mi to nazvať inak ako doslova, doslova nehorázna lož a finta, pretože je to vec, ktorá sa potvrdila a ukázala ako, ako nereálna, ako jednoducho podvod v tomto roku, napriek tomu sa to zopakuje v roku budúcom. Keď som to čítal, tak, mimochodom, mi prišla na myseľ, prišiel refrén z jednej skladby od skupiny Lucie, ktorý, ten verš je tam asi taký, že „Leninova pleš, tvrdohlavá lež“. Neuveriteľne tvrdohlavá lož, proste zopakovaná znovu bez kúska, bez kúska hanby. Finta č. 4. Finta č. 4 spočíva v tom, že rozpočet verejnej správy predpokladá v budúcom roku historicky najvyšší pokles výdavkov zdravotných poisťovní na zdravotnú starostlivosť, až o 3 %, napriek tomu ale predpokladá zlepšenie salda hospodárenia zdravotníckych zariadení, teda znižovanie dlhu. A to bez akýchkoľvek opatrení. Čiže v tomto roku, mimochodom, vytvorí zdravotníctvo dlh, hneď vám to poviem, neviem to teraz nájsť, ale ak sa nemýlim, okolo 170 mil., áno, 170, tak, 170. Samotné ministerstvo financií, aby sme tomu rozumeli, v návrhu rozpočtu tvrdí, že odhad dlhu v zdravotníctve, čiže tohtoročného dlhu, nerozpočtovaný nárast záväzkov v roku 2014 bude 177 mil. eur. Čiže samotné ministerstvo tvrdí, že nárast dlhu v zdravotníctve v tomto roku je 177 mil. eur. Zároveň nepripravilo ani ministerstvo zdravotníctva, ani iné žiadne opatrenia, ktoré by to znížili, a zároveň dáva menej peňazí do zdravotníctva a zároveň očakáva, že dlhy v budúcom roku tvorené nebudú. A keby len to, v tom by ste si mohli povedať, v tom nie je finta, v tom je len proste len zopakovanie toho, čo urobili vlani, a okrem toho spôsob, akým sa v zdravotníctve hospodári, ale je tu zase istá finta a tá finta je v tom, že doteraz sa dlh zdravotníckych zariadení započítaval nielen do výdavkov, ale započítaval sa aj do dlhu, do verejného dlhu. Ministerstvo financií zmenilo od budúceho roka metodiku tak, že tento dlh, ktorý je evidentné, že bude narastať, sa už nebude započítavať do verejného dlhu, ale do verejného dlhu sa započíta až vtedy, keď dôjde k oddlženiu. Tým menia metodiku, ktorá platila doteraz. Doteraz platila taká, že už keď sa ten dlh vytvoril, tak sa započítal nielen do verejných výdavkov, ale aj do verejného dlhu. Prečo to robia? No súvisí to zjavne s tým, že tak ako si vytvárajú umelý vankúš cez tie predchádzajúce finty, tak touto fintou sa snažia znížiť riziko, že dlh prekročí 55 % a budú musieť zmrazovať verejné výdavky. Pretože tie dlhy v zdravotníctve sú teda veľké a narastať evidentne budú, ale oni si nebudú musieť toto narastanie dlhu započítať do verejného dlhu, čiže znižujú riziko nevyhnutnosti zmrazovania verejných výdavkov v predvolebnom období. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)