R. Fico, poslanec: (2004-03-04):
Budem pravdepodobne podstatne tvrdší, ako bola pani Beňová vo svojich vyjadreniach, pretože vidím ešte aj ďalšie súvislosti, na ktoré ako keby sme sa báli v poslednom čase poukazovať. Vážené dámy a páni, 1. mája 2004 vláda Slovenskej republiky naplánovala veľké oslavy vstupu do Európskej únie. Sú schválené rozpočty, sú schválené sprievody, možno aj nejaké ohňostroje. Kladiem si však otázku, či naozaj sú nejaké vecné dôvody na to, aby 1. mája 2004 Slovenská republika tak fantasticky oslavovala vstup do Európskej únie. Áno, chceli sme to a všetci to chceme, lebo veríme, že budúcnosť Slovenska je v tejto inštitúcii. Rovnako však aj dnes je príležitosť, aby sme povedali, že podmienky, ktoré Slovenská republika vyjednala, ako aj ďalšie veci, ktoré sa týkajú vstupu do Európskej únie, nie sú až také, ako sme pôvodne očakávali. Ľudia všetci si myslia, že po 1. máji 2004 dôjde k zásadnej zmene životného štýlu, životných podmienok a životnej úrovne. Dobre dnes už všetci vieme, že tieto očakávania sú nadhodnotené a že bude trvať minimálne 15 až 20 rokov, kým sa priblížime k životnej úrovni krajín Európskej únie. A keď chceme mať takú istú úroveň, ako majú ony, bude to trvať možno 40 až 50 rokov. Politická strana Smer plne rešpektuje právo členských krajín Európskej únie na prijatie prechodných období. Toto právo bolo zakotvené v zmluvných dokumentoch. A preto ak dnes sa tieto krajiny rozhodli využiť právo na uplatnenie prechodných období v niektorých oblastiach, tvrdíme, že bolo to v súlade so zmluvnými záväzkami a dohodami podpísanými v predvstupovom období. Rovnako však si kladiem otázku, aké vyjadrenia mali krajiny Európskej únie pred rokom, pred dvoma rokmi, ako nás uisťovali, že všetko bude v poriadku, že tieto prechodné obdobia nebudú využité, že ľudia z pristupujúcich krajín budú môcť ísť do Francúzska, Nemecka, Veľkej Británie, Švédska alebo ktorejkoľvek inej krajiny a budú si tam môcť nájsť prácu za tých istých podmienok, ako si môže nájsť prácu obyvateľ danej krajiny alebo obyvateľ inej krajiny členského štátu Európskej únie. Zdá sa teda, vážené dámy a páni, že sa rozplýva ďalší sen Slovákov, sen Slovákov, že budú môcť po 1. máji 2004 slobodne vycestovať a pokúsiť sa nájsť prácu, ktorá im zabezpečí vyššiu životnú úroveň a dôstojný život, to, čo nemôžu dnes nájsť v Slovenskej republike. Ak totiž dôjde k plnému uplatneniu prechodných období, bude to až v roku 2011, keď slovenskí občania budú môcť za rovnakých podmienok pracovať v Európskej únii. Čo bude však v roku 2011, je naozaj veľmi, veľmi ďaleko a možnože dovtedy to uplatnenie bude ešte viacej komplikované ako dnes. Kladiem otázku, kde sú tie veľké sny, ktoré hovoria európski politici o spoločnej Európe, kde sú tie veľké sny o spoločnom európskom dome, kde ľudia budú mať rovnaké práva, rovnaké povinnosti a rovnaké príležitosti. Plne sa stotožňujem s tým, čo hovorí pani Beňová, dochádza k rozdeleniu Európy na tých s plnými právami a na tých, ktorí si na tieto plné práva musia ešte v každom prípade počkať. Veľmi zaujímavé je pozorovať, aké sú postoje príslušných slovenských inštitúcií v porovnaní s inštitúciami iných krajín. A na toto porovnanie by som rád použil predovšetkým postoj vlády Slovenskej republiky a vlády Českej republiky. Kým predseda vlády Slovenskej republiky prijíma ďalšie a ďalšie rozhodnutia členských krajín Európskej únie o prijatí prechodných opatrení a období s pochopením, že jednoducho tak to je, tak iné štáty sa stavajú k takýmto závažným krokom podstatne razantnejšie a radikálnejšie. Pozrime sa, čo hovoril český premiér pán Špidla, čo hovoril český prezident pán Klaus o zavedení prechodných období. Tvrdo ich odmietli. Dokonca česká delegácia keď rokovala v Holandsku o prechodných obdobiach, odišla, hoci sa pokúsila holandská vláda im predložiť nejaké kvóty ľudí, ktorí vraj budú môcť pracovať v určitých oblastiach. O kvótach sa už ani nechceli baviť, lebo nie je zabezpečená rovnoprávnosť občanov Slovenskej republiky, v danom prípade, keď som hovoril o Českej republike, občanov Českej republiky. Možno to poviem ešte tvrdšie. Keď išlo o obhajobu cudzích ekonomických záujmov v Iraku, tak to pomaly vyzeralo tak, že náš premiér a naša vláda sa oblečie do vojenských uniforiem a pôjde priamo bojovať do Iraku za cudzie národné záujmy. (Potlesk.) Tam, kde ide o domáce národné záujmy a kde sú tieto národné záujmy hrubým spôsobom porušované, tam vláda Slovenskej republiky hovorí o pochopení a jednoducho že to tak má byť. Ako som povedal v úvode, vážené dámy a páni, v danom prípade ide o naše sny, ide o našu hrdosť a ide o rovnoprávnosť občanov, ktorí vstupujú 1. mája v roku 2004 do Európskej únie. Treba postaviť otázku v danej situácii, či by Slovenská republika rovnako nemala niečo povedať Európskej únii. Má nejaký význam, aby Slovenská republika prijímala prechodné obdobia? Nemá, pretože neočakávame, že sem budú tisícky ľudí prúdiť zo západnej Európy, aby si našli prácu na Slovensku. Ale sú iné veci, kde by vláda Slovenskej republiky mohla prehodnocovať svoje postoje. Ak takýmto spôsobom nechcem povedať, že porušili záväzky krajiny Európskej únie, lebo majú právo na prijatie prechodných období, ale ak takýmto hrubým spôsobom porušili sľuby a vyhlásenia, ktoré dávali pred rokom alebo pred dvoma rokmi, Slovensko musí urobiť niečo v inej oblasti. Ja preto navrhujem aj Národnej rade Slovenskej republiky, aby sme zajtra vážne diskutovali o tom, či práve kompenzáciou za to, že dnes zavádzajú krajiny Európskej únie prechodné obdobia proti Slovenskej republike, by nemalo byť predĺženie oddialenia zastavenia dvoch blokov v Jaslovských Bohuniciach, jednoducho Slovenská republika musí v tejto oblasti niečo urobiť. (Potlesk.) Vážené dámy a páni, je to podstatne vážnejšia téma, ako sa možno zdá. Prosím, nenechajme sa teraz utlmiť predstavami, že 1. mája vstúpime do Európskej únie a bude nám veľmi dobre, nie je to tak a všetci to dobre vieme. A ak si k tomu ešte pridáme aj skutočnosť, že až v roku 2011 budú môcť ľudia nachádzať prácu za rovnakých podmienok, prichádza ďalšie ťažké obdobie pre občanov Slovenskej republiky. Prosím, podporte návrh uznesenia tak, ako ho teraz predložila pani poslankyňa Beňová, a potom budeme tvrdo vyžadovať od vlády Slovenskej republiky, aby to neboli iba slová pochopenia a sklonené hlavy, ale aby to bolo hrdé a dôstojné vystupovanie v mene národných záujmov Slovenskej republiky. Ďakujem pekne. (Potlesk.)