Hudacký, Ján, poslanec NR SR (2015-02-11):
Ďakujem, pán podpredseda. Ak dovolíte, rád by som uviedol teda návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 222/2004 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov a ktorým sa mení zákon č. 513/1991 Zb. Obchodný zákonník v znení neskorších predpisov. Jedným z významných ekonomických, ale aj politických problémov súčasnej slovenskej spoločnosti je tzv. druhotná platobná neschopnosť. Ide o stav, do ktorého sa dostávajú predovšetkým živnostníci a malí podnikatelia, nie však z vlastnej viny, ale jednoducho preto, lebo im zmluvní partneri nezaplatili za vykonanú prácu, dodaný tovar alebo službu. Myslím si, že každý tu pozná nejakého podnikateľa, skôr malého podnikateľa, živnostníka, sa určite s týmto problémom už stretol. A takto sa aj seriózni podnikatelia dostávajú neraz do situácie, keď nie sú schopní platiť vlastné záväzky, ich položenie sa ešte zhoršuje, ak musia zaplatiť daň z pridanej hodnoty, a to aj vtedy, ak im ten partner, ktorému poskytli plnenie – či už v podobe tovaru, služby, alebo práce –, za toto plnenie nezaplatí. Účelom predloženej novely je teda posunúť platnosť tejto povinnosti na čas, keď dodávateľovi tovaru alebo služby jeho odberateľ zaplatí aspoň časť svojej platby vo výške daňovej povinnosti, čiže dane z pridanej hodnoty. Vychádzame z predpokladu, že dôsledky nedostatočnej vymožiteľnosti práva by mal znášať takisto aj štát vzhľadom na to, že ten by mal zabezpečiť tú vykonateľnosť práva vo všeobecnosti v tejto krajine. Jadrom navrhovanej právnej úpravy je teda určenie doby splatnosti dane 14 dní po prijatí platby za daný tovar alebo službu, alebo aspoň časti platby, ktorej výška dosahuje minimálnu úroveň daňovej povinnosti za dodaný tovar alebo službu. Súčasne tiež navrhujeme, aby na čas platby za dodaný tovar alebo službu, ktorá sa rovná výške daňovej povinnosti, platila zákonná lehota 30 dní teda od dodania tovaru alebo služby, a to aj vtedy, ak sa obchodní partneri, teda podnikatelia navzájom dohodli na dlhšej dobe splatnosti, ako je 30 dní. V praxi by to znamenalo, že ak sa dodávateľ s odberateľom dohodnú, že za tovar alebo službu odberateľ zaplatí v lehote, ktorá je dlhšia ako 30 dní, odberateľ je zo zákona povinný do 30 dní od prijatia tovaru alebo služby zaplatiť dodávateľovi aspoň časť svojej platby vo výške daňovej povinnosti. Splatnosť daňovej povinnosti pre dodávateľa potom bude 14 dní od prijatia tejto platby. Navrhovaná právna úprava vytvára tiež ekonomický tlak na odberateľov, aby si svoje povinnosti voči dodávateľovi plnili, a to stanovením vzniku nároku na odpočítanie dane na deň, keď odberateľ zaplatí dodávateľovi platbu aspoň vo výške dane. Takéto ustanovenia sa nachádzali v zákone o dani z pridanej hodnoty ešte v roku 1995, v znení jeho novely č. 60/1999, avšak do novely zákona sa potom v roku 2014 už nedostali. Predložená právna úprava obsahuje i veľmi stručnú novelu Obchodného zákonníka, ktorá súvisí s účelom navrhovaného zákona, v súčinnosti je zákonná lehota splatnosti faktúr v obchodnom styku stanovená, teda v súčasnosti je zákonná lehota splatnosti faktúr v obchodnom styku stanovená na 60 dní pre štandardných účastníkov v obchodných vzťahoch a na 30 dní, ak je jedným z účastníkov orgán verejnej moci. Tieto lehoty nie sú obligatórne, zákon umožňuje partnerovi dohodnúť sa i na dlhšej lehote splatnosti. My navrhujeme jednu 30-dňovú zákonnú lehotu splatnosti faktúr, a to pre všetkých účastníkov obchodných vzťahov. Princíp zmluvnej slobody ponechávame v Obchodnom zákonníku bezo zmeny. Výnimku však bude tvoriť len vyššie uvedená časť platby vo výške daňovej povinnosti za dodaný tovar alebo službu, pre ktorú v zákone o dani z pridanej hodnoty navrhujeme obligatórnu zákonnú lehotu. Táto úprava v zákone o dani z pridanej hodnoty bude mať voči všeobecnej úprave v Obchodnom zákonníku pozíciu osobitnej úpravy, a teda bude mať v aplikácii prednosť pred všeobecnou úpravou. Navrhovaná právna úprava je v súlade s Ústavou Slovenskej republiky, s medzinárodnými zmluvami a inými medzinárodnými dokumentmi, ktorými je Slovenská republika viazaná. Návrh zákona v konečnom dôsledku nebude mať priamy dopad na verejné rozpočty, avšak len vtedy, ak si štát bude plniť svoju úlohu pri zabezpečovaní dodržiavania práva a jeho vymožiteľnosti. V miere, v akej si túto úlohu plniť nebude dostatočne, sa premietnu aj zadržané splatné platby za tovary i služby do tvorby príjmovej časti rozpočtu dane z pridanej hodnoty. Návrh zákona nevytvára žiaden nárok na pracovné sily, nemá vplyv na životné prostredie, ale má nepriamy pozitívny vplyv na zamestnanosť a tvorbu pracovných miest. Vážené kolegyne, kolegovia, na záver vás chcem požiadať o podporu tohto návrhu a jeho posunutie do druhého čítania, v ktorom sme ochotní potom akceptovať prípadné vaše pozmeňujúce návrhy alebo aj doplnenie či vylepšenie. Ďakujem pekne za pozornosť.