Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-06-26):
Poviem pravdu, že už som nečakal, že budem predstavovať tento návrh zákona, už som bol mentálne trochu inde, predsa len je piatok, ale ešte teda dovoľte uviesť, predkladám ho sám, ale raz tento zákon bude predkladať, verím, že hviezdna formácia, hviezdna formácia predkladateľov, lebo podľa mňa je to veľmi kľúčový zákon na chápanie toho, že čo vlastne, a nechcem filozofovať, predsa len je piatok, ale ešte neni večer piatok, alebo až večer po desiatej. Čo vlastne je demokracia, čo je parlament, čo s čím súvisí, respektíve nesúvisí? Samotný návrh zákona hovorí o tom, je to schované, nieže schované, ale cez niečo to musíte uchopiť, je to v zákone o verejnom obstarávaní a hovorí sa, že pokiaľ obstarávateľ, ktorý dodáva službu alebo tovar tomuto štátu prostredníctvom nejakej jeho organizácie alebo orgánu, alebo spoločnosti, tak musí strpieť ešte jednu okolnosť v prípade, že tá hodnota tej zákazky je vyššia ako 100 mil. eur, a to je to, že vlastne musí prejsť táto zmluva cez parlament. Pokúsim sa byť naozaj čo najjednoduchší a tak, aby som to teda stihol do tej druhej prípadne. Ak je nejaká hodnota zákazky nad 100 mil. eur okrem všetkých tých procesov, ktoré sú už definované teraz, tak by sa doplnila ďalšia podmienka, a tou ďalšou podmienkou je to, že by musela prejsť táto zmluva parlamentom. Ale nie schvaľovaním, ale parlament by prijal uznesenie k tomuto kontraktu, že je vo verejnom záujme, dovolím si to zopakovať, že je vo verejnom záujme. Čiže parlament by neposudzoval, či dodávka zvodidiel vyhovuje technickej norme, ani by tu tá diskusia o tom nemusela byť, parlament by len posudzoval a hlasoval o tom a prijímal, respektíve neprijímal uznesenie, či je alebo nie je takýto kontrakt vo verejnom záujme. V prípade, že parlament odsúhlasí, že je vo verejnom záujme, tak zmluva nadobúda účinnosť deň po takomto hlasovaní. A ja to budem hovoriť pre ľudí, však tuto v zásade nie je pre koho hovoriť, tak úboho málo nás tu je, že ľudia chráňte si aj majetok, chráňte si aj svoju krajinu, lebo táto krajina už naozaj nemá nič. Po 1989 sme dopadli, ako sme dopadli. Bratislava vyzerá ako Mogadišo a tento prípad, príklad mi dovoľte uviesť. My chodíme dlhé roky na jedno miesto do Chorvátska a vždycky, keď sa vraciame, tak žena mi vždycky v tom aute zaspí a zobudí sa už, ak sme na Slovensku, lebo sa zobudí, že aha, už sme na Slovensku, presne, lebo ten tankodrom, tie cesty, presne vie, kedy sme už doma. Naozaj táto krajina, tejto krajine už dokopy nepatrí nič, iba dlhy, hej, že my v zásade, iste, krajiny zvyknú disponovať nejakým bohatstvom, potom sa aj generuje nejaké bohatstvo. My sme v zásade už v procese, že teraz už zaväzujeme, my už predávame, tento štát už predáva budúce predpokladané výnosy, keby som to takto možno povedal. Čiže čo, že my už sme sa dostali do polohy, že už v zásade neni pomaly čo predať, ale my už rozmýšľame, že ako to, čo z budúcich výnosov by teoreticky táto krajina mohla dostať, ako už na to vytvoriť nejaké zmluvné záväzky, že už aj tie sú fixované. To sa mne vždycky smiali, že ja som bol taký investičák, že ja som už budúce predpokladané výnosy investoval, čo nie vždy je dobré, ale z pohľadu štátu určite to nie je takto dobré. Čiže naozaj sme prešli cez viaceré vývojové etapy a sme niekde tam, že tomuto štátu v zásade dokopy nič nepatrí a to, čo by mu, to, čo by v budúcnosti mohli byť z neho príjmy, tak už aj o to je bitka. A jeden zo spôsobov, ako, nehovorím, že tomu zabrániť, ale ako vytvoriť mechanizmy, že tie procesy sa dostanú pod vyššiu spoločenskú kontrolu, je aj to, že prijmeme taký paragraf, že veľké zmluvy, ja ich zjednodušene nazvem veľké zmluvy, tu sú definované sumou 100 mil., ale 100 mil. je len číslovka. Ja by som skôr hovoril o filozofii. Ak je číslovka, prípadne v druhom čítaní ju kľudne môžeme zmeniť smerom hore alebo dole. Poďme hovoriť o tej filozofii. Čiže filozoficky chceme proste ľuďom dať väčší pocit dôvery v to, že sa rozhoduje správne a že niektoré rozhodnutia majú vyššiu legitimitu, lebo povedzme si pravdu, v dnešnom nastavení, dneska večer Počiatek, minister pán Počiatek podpíše v jeho kancelárii zmluvu, ktorá zaviaže moje deti, také už sú dávno podpísané, ale podpíše zmluvu, kde už dokonca mojich vnukov bude zaväzovať. Viete. A to je, tak je to v súčasnosti platné. Tá spoločenská kontrola je nad tým minimálna, tam len, informácie len presiaknu a potom sa tu bude rozčuľovať kolega z jedného klubu alebo z druhého klubu, že aké to bolo predražené. Ale už je dávno, ako sa hovorí zjednodušene, vymaľované, to znamená, ten zmluvný vzťah už nastal, len sa o ňom dozvieme. Čiže naozaj dneska platí to, že minister, a to už je jedno ktorý, ale ten Počiatek mi je fakt na rane, zaviaže tento štát, že na tridsať rokov dopredu. Teraz aktuálne rozhodujú o bratislavskom obchvate, ktorý vytvorí záväzok, záväzky pre tento štát po dobu tridsiatich rokov. Viete, ktovie, čo bude za tridsať rokov. Počiatek, myslím, že ešte deväť mesiacov bude minister, potom nikto nevie, čo bude, ale záväzkový vzťah, je teda strašná vôľa a chuť podpísať na tridsať rokov. To znamená, to už sa chytí mojich detí určite. Preto hovorím, že moje deti už sú zaviazané, ale aspoň mi dovoľte rozporovať to, že nechcem, aby sa tu, niekto vytvoril také vzťahy, že aj moje vnučky a vnukov zaviaže. Preto filozoficky tých možností veľa nie je a jedna z tých možností je, že dáte legitimitu tomu rozhodnutiu aj cez parlament. To znamená, že parlament vyjadrí takýto zmluvný vzťah a postoj k takémuto zmluvnému vzťahu, že je vo verejnom záujme. Tu sme už skloňovali nie raz, čo je, čo nie je vo verejnom záujme, ale my budeme hovoriť, že kľudne, poslanci, viete, prísne vzaté z pohľadu schvaľovania je to len prepotvrdenie tej vládnej moci, hej, lebo keď minister ako predstaviteľ exekutívy vlády chce podpis a podpíše ten kontrakt a pošle ho do parlamentu, tak len on v zásade, tá vládna väčšina len prepotvrdí tú vôľu, hej? Čiže zmyslom, my len môžeme povedať, že to zbytočne zaťaží časovo. Nie. Určite to zvýši legitimitu toho veľkého a zásadného rozhodnutia a druhá vec, čo si od toho sľubujem, že to zvýši transparentnosť toho konania a tú verejnú kontrolu, lebo si niekto možno rozmyslí, že čo pošle do toho parlamentu. Viete, lebo naozaj, už keď je vymaľované, už keď je podpísané, potom sa tu len niekto, teda, že čo sme všetko podpísali, je iné, ako keď budete musieť poslať do parlamentu zmluvu, z ktorej trčia uši, somárske, viete. Čiže môžeme veriť vo vnútornú cenzúru tých ľudí, ktorí sa budú na tom podieľať, že nepošlú nám už niečo tak brutálne, že to bude rozporovať každý, kto sa na to pozrie. Ja si dovolím tvrdiť, že tento návrh je veľmi dobrý. Ja si myslím, že tento návrh raz budú predkladať hviezdni predstavitelia. Škoda, že to nevyšlo na tentokrát, nevyzeralo, nechýbalo veľa a, ale viete, čo je ľahšie, jak sa vzdať? Hej? Nič neni ľahšie, jak sa ráno zobudiť a povedať: vzdávam sa. Naozaj ponúkam v tejto chvíli možnosť aj pre ľudí, že zvýšime tú transparentnosť, tú kontrolu toho, že čo, čo sa vlastne dá podľa platných pravidiel aj takým spôsobom, že to rozhodnutie príde aj do parlamentu. A viete, to neni, že som si to zmyslel. Mňa zaujalo, vlastne aj takým, by som povedal, že popudom na predloženie tohto návrhu bola aj tá skutočnosť, že som sa dočítal v novinách, že v Dánsku parlament schválil investíciu podmorského tunelu do Nemecka. A ináč mimochodom teraz, ale nebudem tie čísla hovoriť presne. Ak bratislavský obchvat má stať 4,5 mld., tak podmorský tunel, ktorý spojí Dánsko s Nemeckom, bude stáť, myslím, 5,5 mld. Čiže o niečo viac, ako nás bude stáť obchvat, ale podľa mňa by sme sa mohli zhodnúť na tom, že stavať podmorský tunel, tunel pod morom je, čo sa týka náročnosti, radovo asi niekde inde, ako, ako stavať na rovine obchvat, bratislavský. A mňa to inšpirovalo. Čiže ak dánsky parlament, že dánsky parlament vyjadril súhlas s touto investíciou. Čiže viete, my nevymýšľame koleso. Hovoríme o tom, čo asi niekde majú nejakými spôsobmi uchopené a nejakým spôsobom to riešia, keď sa parlament k tomu vyjadruje. A ja si myslím, že my potrebujeme dať väčšiu legitimitu niektorým rozhodnutiam, aby neprebiehali v šere a v tmavých kanceláriách, aby sme ich aspoň takýmto spôsobom vytiahli, nechcem povedať, že na svetlo božie, to by bolo, že nejako moc konfesne vnímané, ale na oči verejnosti. Hej? Aby sa zvýšila tá transparentnosť, lebo ak sem príde nejaká zmluva, že bola uzavretá zmluva na 150 mil., ja neviem na čo, to môže byť XY, neviem pre koho, ale plnenie sa vyžaduje od štátu, teda od nás, hej, teda od občanov a tak proste tu o tej zmluve budeme môcť hovoriť a môže sa stať teoreticky, že poslanci povedia, že táto zmluva nie je vo verejnom záujme, keby bola nejaká poriadna diskusia. Hej? A objavia sa nejaké skutočnosti naozaj závažného charakteru a povie sa, že áno, poslanci si myslia, alebo neprijmú to uznesenie, že je vo verejnom záujme. A ak dovolíte, pani predsedajúca, ja ešte by som k tomu chcel niečo povedať, už to asi nestihneme, tak, ak dovolíte, by som poprosil, že by sme prerušili, je štrnásta hodina a ja by som dokončil... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)