J. Mikolaj, podpredseda vlády a minister školstva SR: (2009-04-23):
Hneď na úvod by som chcel pripomenúť, že zákon nie je, tento zákon nie je o získaní prostriedkov do odborného školstva. To bol ten o tých stimuloch. Ten bol na to, aby sme viac peňazí získali. Tento zákon je o tom, aby odborné školstvo odpovedalo na potreby a požiadavky praxe. Aby sme nevyučovali ľudí, ktorí skončia na úradoch práce. Čiže cieľom zákona je, aby finančné prostriedky, ktoré do odborného školstva idú, boli efektívne využité, pretože analýzy a výstupy sú iné. Po druhé sú tu niektoré tradičné remeslá, ktoré by asi nebolo dobré, keby opäť kvôli nejakým len, povedzme, trhovým princípom nám vypadli zo systému. Ale ako zabezpečiť, aby požiadavky praxe boli zabezpečené? Ako zabezpečiť, aby niektorí zriaďovatelia nevypisovali také študijné programy, ktoré nikto nepotrebuje? No jedine tým, že nám to povedia tí, čo sú dole v tej praxi. A preto sme vytvorili taký mechanizmus, aby o tých peniazoch, ktoré dnes rozdeľuje štát, rozhodovali oni dole. Čiže regióny, aj u vás na juhu. Prečo by sa malo, ja neviem, zo severu rozhodovať, ktorý odborný vzdelávací program vznikne v Komárne? Ani minister za zeleným stolom. Preto dávame, preto posúvame celé kompetencie, preto vytvárame aj národný poradný odbor, poradný orgán, aj sektorové poradné orgány, ale aj regionálne, ktoré budú definovať a, samozrejme, že v tých regiónoch budú zástupcovia zamestnávateľov, ktorí si budú definovať, čo potrebujú a čo nepotrebujú. Bolo veľa sťažností aj z KIE, aj z ďalších spoločností, že nevytvárame, nevychovávame takých odborných pracovníkov, akých potrebuje súčasný trh. Takže v poriadku, vytvorili sme systém, vytvorili sme mechanizmus, aby si títo ľudia mohli nadefinovať, čo vlastne potrebujú a na tom celom je v podstate tento zákon vytvorený. Bolo, verte mi, desiatky, možno stovky rokovaní. Preto neboli na výbore, lebo si myslím, že vychádzali aj z toho, že boli presvedčení, že vyrokované to je, pretože boli a ja som osobne bol možno na desiatich, pätnástich stretnutiach s podnikateľmi, so zamestnávateľmi a s ďalšími, ktorí tieto veci zabezpečujú. Fond chceli oni. Hovoria, zriaďte predsa len nejaký fond, kde my dáme peniaze, pretože bez toho by ten fond mohol byť už aj dnes. Ale doteraz žiadny fond nevznikol. Tak sme povedali, dobre, skúsime to my zorganizovať, vy si tam budete dávať peniaze, vy budete rozhodovať o tých peniazoch. A poslanecký návrh, ktorý dala pani poslankyňa Nachtmannová, hovorí aj o financovaní, že aj fond bude hovoriť o tom, ako budú financovaní. Ale my tomu dáme tú štábnu kultúru, nech je prehľad, kto, kde a akým spôsobom pomôže odbornému školstvu z hľadiska tých 2 % daní pomoci. Čiže, dávame do toho len taký poriadok, aby mali istotu a, samozrejme, všetko bude zariadené. Ale dôležité je to, že oni si sami budú rozhodovať o tých prostriedkoch, ktoré tam vložia. K pani poslankyni Rosovej to isté. Fond je dobrovoľný. No a, samozrejme, že – a to bola, ak si pamätáte, pán poslanec Szigeti, – to bola aj požiadavka opozície, aby sme tam nedávali štátne peniaze. Aby náhodou to nebol nejaký kanál, prostredníctvom ktorého by štátne peniaze mohli ísť niekde inde. Pretože pre alokáciu štátnych peňazí platia osobitné pravidlá. Toto je len pre podporu podnikateľského sektora, tento fond. Ďakujem pekne, pán predseda.