Matovič, Igor, podpredseda vlády a minister financií SR (2022-05-19):
Pardon, ja iba citujem, citujem. Čiže citujem kolegu Fica, ktorý vám tu teda rozprával (povedané so smiechom), že vy, ktorí podporujete rodiny pri tomto návrhu, ešte raz hovorím, prepáčte, citujem Roberta Fica: „vy ponúkate rodinám s deťmi z opice riť“. Toto povedal Robert Fico na tomto mieste pred, „a dieru z koláča“, dobre, to už bolo celkom, povedzme si, celkom slušné. Pre neho je to možno diera z koláča, pre neho je to pár drobných po tom, čo tu rozkradol miliardy eur aj s Pellegrinim a s ich pusipajtášmi, v podstate áno, si myslia, že vlastne čo sme takí trochári, lebo však oni na tých účtoch, čo vytunelovali, tak určite majú dramaticky viac. Áno, 1,3 miliardy z jeho pohľadu naozaj na kávu, ale z pohľadu slovenských rodín tým, že sa o to podelí 1,2 milióna detí a ich rodičov, tak aj napriek tomu, že sa také množstvo detí a rodičov podelí, tak si povedia, že naozaj, že to je obrovská pomoc. Áno, 200 eur na dieťa v prípade, že teda dieťa má už od 5 rokov, môže chodiť aj na krúžky, tak vlastne je to tých 200 eur až do pätnástich rokov, od pätnástich rokov do osemnástich znova nejakých 150, lebo už nemôžu mať služby deťom, a do päť rokov takisto 150, lebo zase nemajú tiež služby deťom, nemajú, nemajú krúžky. Obrovská pomoc. Fico s Pellegrinim za posledných osem rokov zvýšili rodinné prídavky o 1,85 eura. Počujete dobre, o euro osemdesiatpäť za osem rokov, euro osemdesiatpäť, nie ročne. Euro osemdesiatpäť za osem rokov. Sám si pamätám, že tu som behal s takou tabuľkou, že deťom, neviem, koľko tam vtedy bolo, pár centov, sirotám dve eurá, a sebe 1 500 eur alebo koľko bolo, čo si tu Fico so svojou bandou pred predošlými voľbami odhlasovali tesne, v podstate veľmi blízko pred voľbami si odhlasovali zvýšenie platov v čistom. Viac ako tisícka pre poslanca. Vtedy som to kritizoval a dnes opravujeme tie chyby. A nieže euro osemdesiatpäť za osem rokov, my o 25 eur za jeden rok. Ak by sme to prepočítali, koľko by to trvalo Ficovi s Pellegrinim, kým by deťom zvýšili rodinné prídavky na 50 eur, tak 104 rokov. Takže v roku 2126 by sa slovenské rodiny, za slovenské rodiny, pán kolega, považujem aj slovenské, aj maďarské, aj rómske, aj židovské, aj všetky, ktoré na Slovensku bývajú, aby ste vedeli (reakcia z pléna), dobre, rodiny občanov Slovenskej republiky, ale tak ja budem tomu hovoriť slovenské rodiny, tak to beriem, lebo sme na Slovensku a vôbec to nemyslím nič proti občanom inej národnosti, ktorí žijú na Slovensku, lebo sú naši občania. Čiže 104 rokov by trvalo, ak by sme nechali naďalej spravovať týmto zlodejom štát a nechali by sme im zodpovednosť za rodinnú politiku. Pri daňovom bonuse by to trvalo 326 rokov, čiže až v roku nejakých dvetisíc, koľko to je? Tristo, 2350 by sa slovenské rodiny dožili 100-eurového daňového bonusu pri tempe, ktorým oni išli, že 21 centov ročne. Takže máme byť na čo hrdí, páni a dámy, nenechajme sa zastrašiť a nejako zosmiešniť, že ideme teraz dávať, pán predseda mi to, dúfam, že odpustí, citujem Roberta Fica: „že ideme dávať rodinám s deťmi z opice riť“, nie, ideme im dávať najväčšiu historicky pomoc, akú kedy slovenské rodiny, rodiny žijúce na Slovensku, dobre? Tak? Rodinám žijúcim na Slovensku, aké kedy sme, aký kedy, kto, ktorá politická garnitúra poskytla. O to viac budem na to hrdý, ak to bude spoločné rozhodnutie aj koaličných poslancov, aj opozičných a, samozrejme, nepredpokladám, že Fico, Pellegrini by takýto návrh podporili, lebo jednoducho je to ich vizitka, v akom stave je prorodinná politika na Slovensku. Poznáte zrejme, Števo Kuffa určite, nechcem povedať príklad, biblický príklad o troch grošoch. Jeden groš sebe, jeden groš rodičom a jeden groš deťom. Skúsme sa pozrieť na Slovensko, že aký je veľký groš rodičom a aký veľký groš je tým deťom. Priemerný dôchodok 512 eur, aká veľká tá pomoc voči dedinám, deťom? Priemerná, možno necelých 60 eur v prípade teda, ak rodič aj pracoval. To znamená obrovská disproporcia medzi intervenciou alebo pomocou rodičom alebo starým rodičom, alebo ľuďom na dôchodku a medzi, medzi deťmi. Ja nechcem, aby sme brali dôchodcom, ani im nezávidím, ale teraz nastal čas pre rodinu, a to odkazujem aj samosprávam. Áno, jasné, všetci by, každý starosta, každý primátor by chcel mať z roka na rok 10 % navyše, tak ako mali samosprávy medzi rokmi 2014 – 2019. Desať percent každým rokom hore. Samozrejme, každý by to chcel, ale stalo sa to, že ľuďom narástli výplaty o 51 %, ale dane z výplat ľuďom narástli o 108 % za osem rokov, od 2014 do roku 2022. Tým pádom, ešte raz, výplaty ľuďom o 51 % niekde tu, ale o 108 % narástli dane. A keďže dane z výplat alebo daň z príjmu fyzických osôb sú podielové dane, alebo zabalíme do škatuľky a nazveme to podielové dane, a sú unikátnym príjmom samospráv či už obcí, miest a VÚC-iek, tak toto bolo príjem obcí, miest a VÚC-iek. Za tých osem rokov, ak by sme mohli vrátiť čas späť a ak by sme rovnako, ak by rovnako rástli mzdy a rovnako rástli ľuďom dane zo mzdy, tak samosprávy by mali o miliardu menej, ale mali by to pracujúci ľudia a prioritne rodiny doma, rodiny s deťmi. A neboli by rodiny s deťmi najviac ukrivdené alebo diskriminované v rámci celej Európskej únie, tak ako to dopracoval Fico s Pellegrinim cez ich budovanie sociálneho, prorodinného štátu. Takže my teraz aj voči samosprávam, len chceme od nich, aby dva roky sa uskromnili s tým, že nebudú mať tak obrovské rasty, budú mať trošku menšie rasty. Samozrejme, podáme im pomocnú ruku a žiadnu samosprávu, ktorá by mala sa dostať do problémov, nenecháme, aby sa kvôli tomu do problémov dostala, ale chceme, aby keď doteraz to boli roky, roky rokúce pre samosprávy, tak v prípade daňového bonusu, aby teraz boli tie dva roky pre rodiny s deťmi. Myslím si, že to je legitímne po tých mnohých rokoch hojna pre samosprávy. A tým vôbec neznižujem ich úlohu, ich prácu, ich dôležitosť, ale myslím si, že je legitímne ľuďom znížiť dane alebo v tomto prípade znížiť dane a prudko znížiť dane rodičom s deťmi. Kritizovať krúžky im môžeme sprava, zľava, keď to kritizuje pán minister školstva, je to také trochu také farizejské, lebo pred približne mesiacom zakázal, zakázal legislatívcom z ministerstva školstva, aby spolupracovali s ľuďmi, ktorí písali tento zákon. Zakázať štátnym zamestnancom, aby spolupracovali s inými štátnymi zamestnancami na otázke verejného záujmu, lebo tvorba legislatívy je verejný záujem, je veľmi, veľmi podlé a nehodné ministra, ktoréhokoľvek. Bohužiaľ, toto sa v prípade ministerstva školstva stalo a dnes sa čuduje, že tam nemá napísané nejaké pravidlá. Áno, nemá ich tam napísané, lebo dve ministerstvá mali spolupracovať, ministerstvo školstva a ministerstvo kultúry. Ministerstvo kultúry spolupracovalo tip-top a všetko má vyriešené v tomto zákone. Ministerstvo školstva sa na to vykašlalo, lebo im to pán minister Gröhling prikázal, aby to odignorovali a sabotovali, lebo ich cieľom nie je zrejme pomáhať rodinám a výsledok je taký, že áno, v tom zákone to nemá, ale včera sme schválili na vláde uznesenie, kde pána ministra školstva zaväzujeme uznesením vlády, že do konca roka pekne spojazdní celý systém a na základe toho si on teraz musí sem prísť s novým svojím zákonníkom a zrazu pán minister bude musieť robiť, aj keď sa mu nechce robiť. A bude musieť urobiť presne to isté, čo urobilo si ministerstvo kultúry, celú robotu má spravenú, má to v zákone napísané. Branko Gröhling trucoval jak malý chlapec, jak malý Jojo, a teraz si to bude musieť urobiť sám. Má k tomu legitímne schválené uznesenie vlády, či sa mu to páči-nepáči, či bude kritizovať a skrývať sa za učiteľov a hľadať hocijaké výhovorky, jednoducho má schválené uznesenie vlády a z toho neustúpime a musí si to splniť. A keď by chcel skúsiť to sabotovať, tak tí rodičia ho ubijú s klobúkmi, lebo zrazu v januári budú mať deti nabité kredity na krúžky, ale trucujúci Branko, minister, by nespustil register poskytovateľov, tak asi tí učitelia nakoniec by sa prišli k nemu pýtať, že prečo, Branko, trucuješ, prečo tým našim deťom ubližuješ. Takže takáto je trošku situácia v tejto veci. Mrzí ma tento prístup ministra školstva, ale život je taký, bol som ho osobne prosiť na ministerstve školstva, aby to nerobil, ten povedal novú výhovorku vtedy: „keď budú mať učitelia vyššie platy a všetky školy budú zrekonštruované, potom tí učitelia aj sami budú tie krúžky poskytovať“, tak som povedal: „Braňo, sám tomu neveríš, čo hovoríš“ a naozaj také trápne výhovorky to boli. Hold, jednoducho život je taký, ale hovorím, v tomto prípade boli dve ministerstvá, ministerstvo kultúry vzorná spolupráca, všetko splnené, všetko v zákone napísané, všetko tip-top nachystané. Ministerstvo školstva sabotáž, lebo asi rodina nie je hodnota, no pardon, pán Gröhling, pre nás rodina hodnota je a urobíme všetko pre to, aby tie deti na konci krúžky dostali. Ďakujem za podporu do skráteného legislatívneho konania. Pevne verím, že to posunieme aj ďalej a že tá prorodinná koalícia, ktorá sa tu vytvorila pri tomto návrhu zákona, ktorá nepozerá na to, akú máme farbu politického trička, vydrží až do finále. Zároveň ale hovorím, že očakávam aj po finálnom schválení zlomyseľnú sabotáž od ľudí, ktorí budú mať právo podať tento návrh zákona na Ústavný súd. Osobne si myslím, že vystúpenie, ktoré sme tu videli, pani ministerky spravodlivosti aj vystúpenia jej včerajšie na vláde, kde čítala doslova jak nachystané veci, že sú podkladom na Ústavný súd, kde potom bude chcieť argumentovať, že vlastne ona nás upozornila na to, že nie sú splnené kritériá na skrátené legislatívne konanie. Ale kritériá na skrátené legislatívne konanie sakramentsky splnené sú. Lebo keď ona hovorí, že kde je predsa tá hroziaca ekonomická škoda, tak áno, pre človeka, ktorý nevníma úlohu a váhu tej rodiny v spoločnosti, to je len taká hluchá masa nejakého šumu, nejakých včiel v úle, ktorým nedokáže porozumieť. Státisíce slovenských rodín alebo rodín žijúcich na Slovensku sú v núdzi a čakajú na našu pomoc. A my sme sa spoločne rozhodli a ešte raz hovorím, som hrdý, že naprieč politickým spektrom a ešte raz hovorím, neočakávam, že tí vagabundi, ktorí súčasnú situáciu slovenských rodín spôsobili s ich poskokmi z Republiky, že sa k tomu pridajú. Nie, neočakávam, ale to ostatné, čo ctí si rodinu, čo si uvedomuje jej význam v spoločnosti, sa zomkne a nakoniec to prelomíme a keď aj budú sa snažiť vetovať tento zákon, predkladať na Ústavný súd a čokoľvek urobiť, len aby zahatali pomoc rodine, lebo jednoducho ten svet, kde rodina je na piedestáli, pre nich nie je ten svet do dnešnej doby, kde pomaly vysávač, lampa a dvaja chlapci sú dokopy jedna rodina, tak svet, kde považujeme za rodinu otca, matku a ich deti, im tam nejako nepasuje. Takže budeme bojovať, pevne verím, že spolu aj túto bitku o Stalingrad vyhráme, nech nám ešte aj následne budú akékoľvek polená pod nohy hádzať a na konci tú pomoc rodinám doručíme. Ale na konci všetci, nech tu aj nikto z nás nebude, či už budeme mať brady alebo čokoľvek, ale budeme spomínať na tieto dni a tieto chvíle, si povieme, že vtedy sme to rozhodnutie spolu urobili, že vtedy sme odložili bokom ego a že sme si povedali, že čo je najdôležitejšie. No najdôležitejšie je rodina. A aká rodina? Otec, matka a deti, tradičná rodina a som na to hrdý. (Potlesk.) Čiže poviem ešte inak, tento boj, ktorý tu zvádzame, je v skutočnosti, a nebojme sa to pomenovať, ideologický boj. Ideologický boj o výkladové, výklad slova rodina a význam rodiny v dnešnej dobe. Tí ľudia, ktorí si uvedomujú, že rodinu tvorí otec, matka a deti a nie žiadne zhluky zvláštnych náhod, ktoré sa stretli a práve si povedali, že sú rodinou, tak tí ľudia tú pomoc pretlačia a zo Slovenska urobia naozaj prorodinný ostrov v rámci Európy. Krajinu, ktorá bude mať najsilnejšiu prorodinnú politiku, minimálne po tej finančnej stránke. Samozrejme, že sú aj potom následne nadstavby, ten pocit, kedy potrebujete so svojou rodinou sa cítiť, že ste vítaní, ale to potom riešme následne. Ale ten absolútny základ je istota pre rodinu, že môžu prijať ďalšie dieťa, že sa neobávajú o finančnú svoju existenciu a s 200 eurami, aj keď je to málo, ale viete to ďalšie dieťa do rodiny prijať, alebo ak náhodou tú prácu nemáte, s pomocou, ktorú chceme rodinám ponúknuť, viete ako rodina naďalej fungovať bez toho, aby ste si kládli otázku, či ísť na potrat, nejsť na potrat, či teda ďalšie dieťa k sebe prijať, alebo nie. A na toto budeme spolu všetci hrdí, teším sa na to finále, my tú bitku o Stalingrad spolu vyhráme. (Potlesk.)