V. Veteška, podpredseda NR SR: (2006-01-24):
K. Fajnor, poslanec: Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, prerokúvame návrh uznesenia Národnej rady Slovenskej republiky k privatizácii častí majetkových účastí štátu na podnikaní letiskových spoločností Letisko Milana Rastislava Štefánika – Airport Bratislava, a. s., a Letisko Košice – Airport Košice, a. s. Najprv podstatná pripomienka. Argumenty návrhu sú vecné, odborné, súhlasím s nimi a, samozrejme, ich podporíme. Ale mne ako poslancovi za Komunistickú stranu Slovenska toto nestačí. Privatizácia týchto spoločností je pre Komunistickú stranu Slovenska zásadne neprijateľná. Uznesenie však nebude pre vládu záväzné. Som presvedčený, že na skutočne efektívne zamedzenie privatizácie budeme musieť v tomto parlamente pristúpiť ešte k účinnejším formám, ako je uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky, a využiť aj ďalšie možnosti, ktoré nám dáva ústava a príslušné zákony. Čo sa týka predloženého návrhu. Stotožňujem sa s názorom, že postup, zatajovanie dôležitých skutočností, ignorovanie odborných stanovísk a nejasnosti pri privatizácii uvedených letiskových spoločností sú vážnym problémom. Chcem však poukázať na oveľa vážnejší problém v procese privatizácie leteckej dopravy a v privatizácii ako takej, tým je národný a štátny záujem Slovenskej republiky a ohrozenie jeho strategického záujmu a konkurencieschopnosti. Vychádzam z vládneho materiálu  Dopravná politika Slovenskej republiky do roku 2015. Podľa tohto materiálu dopravná politika predstavuje špecifickú formu presadzovania národných záujmov v oblasti rozvoja spoločnosti. Zdôrazňuje sa, aby smerovanie dopravnej politiky odrážalo národné špecifiká so zvýraznením samostatnosti a nezávislosti dopravnej politiky ako prejavu štátnej suverenity Slovenskej republiky. Je trestuhodné, že to, čo vláda robí v privatizácii letísk, je v diametrálnom rozpore s uvedenou zásadou. Privatizácia letísk, tak ako je pripravená, znamená doslova sabotáž na Slovenskej republike, ohrozenie jej strategických záujmov a v konečnom dôsledku ohrozenie suverenity nášho štátu. Ako môže byť Slovensko suverénne, ako môže zabezpečovať svoje strategické záujmy v leteckej doprave, keď samotná vláda pri koncipovaní, ako sama označila tohto strategického dokumentu, vypustila slovo štátna z jej názvu. Slovenská republika potrebuje vlastného leteckého prepravcu. Ako chce štát zabezpečiť strategickú úlohu v oblasti dopravných služieb so zahraničím a prispievať k spoločenskému a ekonomickému rozvoju štátu, keď sa privatizáciou letísk vzdáva 66 percent svojich akcií, stratí majoritu, a teda nebude mať žiaden vplyv na ďalší vývoj v oblasti leteckej dopravy. Ako chce po stratení majority zabezpečiť komplex opatrení smerujúcich k zvyšovaniu štandardu poskytovaných služieb orientovaných na zákazníka a za akú cenu? Je výsmechom vyjadrenie poradcu ministra dopravy, že ministerstvo odporúča predať 66-percentný balík akcií preto, lebo si chce ponechať, a počúvajte dobre, kontrolný balík akcií vo výške 34 percent. Ďalší problém. Dopravnú politiku Slovenskej republiky vláda koncipovala pri zohľadnení Lisabonskej stratégie ako dokumentu Európskej únie, ku ktorému sa Slovenská republika tiež pripojila. Strategickým cieľom Lisabonskej stratégie na najbližšie desaťročie je vybudovať najdynamickejšiu a najviac konkurencieschopnejšiu ekonomiku. Cieľom stratégie je aj vyriešenie nezamestnanosti alebo politika plnej zamestnanosti. Ako vláda plní tieto dokumenty, o ktorých hovorím a ktoré schválila? Uvediem niekoľko údajov z najnovších prieskumov Európskeho štatistického úradu Eurostat, ako ich uverejnili médiá. Na výzvu šokujúceho odkazu Európskej únie Slovákom. Ste najchudobnejší, premiér Dzurinda a vláda mlčí. Spolu s celou vládou zlyhal. Je trestuhodné, že vidí iba úzke skupinové záujmy, vysoké zisky pre seba, ignoruje potreby občanov a prejavuje úplný nezáujem núdznym a chudobným, ktorí potrebujú jej pomoc. Na Slovensku žije najviac chudobných občanov v Únii a na hranici biedy sa nachádza 21 percent slovenských domácností. Prednedávnom to bolo 19. Takmer 70 percent občanov zarába menej, ako je priemerná mzda. Z obyvateľov Slovenska si 64 percent nemôže dovoliť zaplatiť rodinnú dovolenku v zahraničí a tak ďalej. Máme druhú najvyššiu nezamestnanosť v Európskej únii a bola by oveľa vyššia, keby nebola umelo znižovaná vládnymi administratívnymi opatreniami. Situácia na Slovensku je taká vážna, že sa k nej nedávno vyjadrila aj cirkev. Vo svojej naliehavej výzve sa katolícki biskupi obrátili na tých, ktorí majú politickú zodpovednosť, aby svojimi rozhodnutiami napomáhali vytváranie solidárnej spoločnosti na Slovensku. Apelácia, aby nik na našich uliciach nemrzol a nehladoval, žiadna rodina nebola bez prístrešia a tepla a aby ani jeden chorý nezostal bez pomoci, je silnou výzvou pre vládu a koalíciu. To vy ste nositelia politickej zodpovednosti. Súhlasím s argumentmi, na ktoré poukázali biskupi. Vláda má povinnosť zabezpečiť sociálnu spravodlivosť, dôstojnú životnú úroveň občanov a lepšiu kvalitu života. Aká je reakcia vlády na túto výzvu? Žiadna pokora ani priznanie si chýb, ani snaha o nápravu. Popretie výsledkov Eurostatu ministerkou práce a sociálnych vecí a rodiny na medzinárodnom fóre a spochybnenie výsledkov v zisťovaní štatistického úradu Európskej únie. Výsledok – arogancia, klamstvo. Prečo uvádzam tieto údaje? Podľa protagonistov novembra a ponovembrových vlád sa privatizácia má stať motorom ekonomického rozvoja Slovenska po roku 1989. Vtedy predstavoval majetok na Slovensku celkovú účtovnú hodnotu 1 030 miliárd Kč. Vlády po roku 1989 a najmä vláda Mikuláša Dzurindu tento majetok sprivatizovali za takmer 700 miliárd Sk. Štátny dlh dnešným kurzom predstavuje zhruba sumu 820 miliárd. Ak odpočítam dlh, ktorý sme zdedili po vzniku Slovenskej republiky v sume 100 miliárd, tak ponovembrové vlády dokázali za 13 rokov samostatného Slovenska zvýšiť zadlženie o viac ako 700 miliárd Sk. Ak zrátam príjmy z privatizácie a štátny dlh, dostanem sumu takmer 1 400 miliárd. Je to úžasný ekonomický potenciál, ktoré vlády doslova premrhali. Ukázalo sa však, že popri verejnom dlhu je privatizácia hlavným zdrojom chudoby väčšiny občanov a ich ožobračovania. Tu sme pri koreni problému. Výsledkom je ekonomický, sociálny a morálny úpadok spoločnosti, ku ktorému dospela Slovenská republika. Preto zásadne odmietam privatizáciu, tak ako je uskutočňovaná. Odmietam privatizáciu leteckých spoločností, o ktorých rokujeme, a odmietam privatizáciu  ďalších podnikov, ktoré predstavujú prirodzený monopol alebo majú na trhu postavenie prirodzeného monopolu. Privatizáciou takýchto podnikov Slovensko stráca svoju štátnu identitu. Vláda sa vzdáva strategického majetku v prospech iných štátov. Ako príklad uvediem Slovenské telekomunikácie, ktoré sme odovzdali Nemecku. Dnes je z toho Slovak Telecom, ktorý najnovšie avizuje, že zmení svoju identitu a aj vizuálne sa zaradí  do skupiny spoločnosti  Deutsche Telekom AG. Týmto žiadam predsedu vlády o vysvetlenie, čo to pre Slovensko znamená. Viackrát som upozorňoval ministra dopravy aj v mojich interpeláciách na skutočnosť, že vyspelé štáty, napríklad Veľká Británia, sa vrátili k tomu, že predtým sprivatizovanú dopravu opäť zoštátnili. Arogancia ministra dopravy Prokopoviča skutočne nemá medze. Pred časom trestuhodne dovolil, aby rakúske  Österreich Airlines  ovládli slovenského prepravcu bez súťaže. Podľa ministra Prokopoviča skrytá privatizácia Slovenských aerolínií bola nutná, pretože zabránila bankrotu tejto spoločnosti. Zabudol však povedať, že majoritu v podniku Slovenské aerolínie mal štát a on ako minister mal minimálne dve možnosti. Po prvé, postaviť manažment, ktorý je schopný efektívne so ziskom Slovenské aerolínie riadiť, alebo odstúpiť, ako je zvykom vo vládnej koalícii, žiaľ, diletantstvo bolo povýšené na metódu riadenia. Na záver ešte niekoľko poznámok k návrhu, o ktorom rokujeme. Po prvé, jedným z kritérií procesu privatizácie letísk vláda určila preukázanie finančnej spôsobilosti záujemcu kryť rozvojový plán v horizonte 5 až 15 rokov. Z hľadiska stratégie štátu je takéto kritérium podľa mňa úplne neprijateľné. Dokonca hraničí s trestným činom poškodzovania záujmu štátu. Takéto kritérium môže znamenať, že po uplynutí uvedeného časového horizontu je otvorená cesta na likvidáciu letiska a leteckej dopravy. Slovensko sa tak počas jednej generácie môže dostať na úroveň banánových republík. Favorizované konzorcium dokonca v ponuke nedodržalo ani túto minimálnu lehotu a uviedlo plán rozvoja iba do roku 2010. Hrozí riziko, že najmä bratislavské letisko sa stane odkladovým priestorom viedenského letiska. Potvrdzuje to jeden z investorov, podľa ktorého bratislavské letisko by sa malo zamerať na nízkonákladové aerolínie a lety z jedného miesta na druhé a Letisko Schwechat  sa formuje ako medzinárodný uzol. Je výsmechom, keď minister Prokopovič argumentuje, že „konzorcium nemôže utlmovať rozvoj letiska, pretože sa zmluvne zaviaže investovať a v priebehu piatich rokov zrealizovať projekty“, koniec citátu. Postaviť nový terminál a parkovisko a ďalšie ako napríklad hotel, administratívne a lobistické centrum. Tak z toho dôvodu vláda privatizuje?  A minister Prokopovič dodáva, opäť citujem: „Dlho som zvažoval, čo je lepšie pre budúcnosť letiska – spolupráca alebo konkurencia s viedenským letiskom. Dospel som k názoru, že lepšia bude spolupráca.“ Pán minister, odstúpte a modlite sa, aby ste neboli žalovaný za vlastizradu na Slovenskej republike. Po druhé. Nepochopiteľný zámer predať obidve letiská jednému investorovi, pre vašu informáciu citujem z koncepcie privatizácie letísk: „Berúc do úvahy privatizáciu Letiska Budapešť, ktorá sa koná približne v rovnakom čase, je dosť nepravdepodobné, že samostatná privatizácia košického letiska bude v tejto konkurencii úspešná.“ Ďakujem pekne. Pritom iba za minulý rok zaznamenalo košické letisko zvýšenie počtu cestujúcich o takmer 17 percent, pričom najväčší podiel na preprave cestujúcich mala medzinárodná preprava, ktorej podiel sa vyšplhal na 74 percent. Vnútroštátna preprava mala nárast 78 percent. Základné imanie pri založení spoločnosti Letisko Košice bolo vo výške 1,752 miliardy Sk a v júni minulého roka navŕšila jeho základné imanie. Celková hodnota vkladaného majetku sa tým zvýšila. Dajte si sami odpoveď na otázku, čo je skutočným záujmom vlády, ktorá silou mocou chce privatizovať, a čo je skutočným záujmom záujemcov na kúpu letiska. Investor chce financie  smerovať do rozšírenia terminálu, zlepšenia pristávacích dráh, parkovania a gastronómie. No, úplné terno. Po tretie. Riešenie, ktoré uplynulý týždeň prijala koalícia pod tlakom opozície a verejnosti v rámci rozhodnutia o druhom kole tendra na bratislavské a košické letisko. Vyjadrenie predsedu vlády, citujem: „Nedá sa uprieť skutočnosť, že ponuky oboch prvých uchádzačov sa dajú prezentovať ako pomerne vyrovnané. Kto ponúkne viac, ten sa stane víťazom.“ Koniec citátu. Je potvrdením chyby v procese privatizácie letísk. Nakoniec to nepriamo potvrdil aj predseda nášho parlamentu pán Hrušovský, keď hovoril o riešení, citujem: „Pre prípady, aké sa vyskytli pri privatizácii bratislavského a košického letiska.“ Na záver mi dovoľte ešte jednu poznámku. V existujúcej situácii návrh koalície typu väčší berie znamená ďalšie pochybnosti o profesionálnom postupe v privatizácii letísk a o výbere víťaza. Znamená porušenie podmienok privatizácie a je zrkadlom morálnej  biedy vládnucich koaličných strán. Vážené kolegyne a kolegovia, na základe uvedeného vyzývam vládu, aby privatizáciu letiskových spoločností Bratislava a Košice okamžite zastavila. Samozrejme ja a klub poslancov za Komunistickú stranu Slovenska budeme hlasovať za predložený návrh uznesenia Národnej rady. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť. (Potlesk.)