D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2004-09-07):
Vo vyspelých trhových ekonomikách sa vyskytujú dva základné modely regulácie výkonu činnosti správcov. Jeden je formálny systém, ktorý je presne v zákone upravený a v ktorom je regulačným orgánom zväčša orgán štátnej správy. Druhý je systém neformálny, t. j. systém, ktorý je spravidla v rukách súdu a špecializovaných servisných organizácií. Z pohľadu cudzích právnych úprav je formálny model typický pre Kanadu, Spojené štáty americké, Austráliu a niektoré európske krajiny. V iných krajinách prevláda skôr neformálny model regulácie. Je, musím povedať, príznačné, že i keď ekonomiku spomenutých anglosaských štátov možno označiť ako vysoko liberálnu, majú tieto štáty silne formálny model regulácie. Racionálnym argumentom pre formálny model je nepochybne i skutočnosť, že bankrot ako taký kontroluje súd, ktorý potom ale nemá adekvátny priestor na účinnú reguláciu správcov. Regulácia správcov je následne spravidla ponechaná na príslušných stavovských komorách, ktoré však regulujú správcu v prvom rade ako svojho advokáta, audítora, exekútora a pod., až následne ako správcu. Výkon takejto regulácie však nemôže byť rovnocenný, ale ani účinný, nakoľko je vykonávaný u každého správcu podľa príslušnosti ku komore odlišne. Presadzovanie formálneho modelu je viditeľné v posledných 15 až 20 rokoch v mnohých krajinách. Je to následkom uznania dôležitosti roly kvalifikovanosti správcov stále rastúcej zložitosti ekonomiky, ako aj vhodnosti redukovať administratívnu záťaž súdov a uznania potreby mať systém, ktorý je transparentný a spoľahlivý. Z tohto dôvodu návrh zákona vychádza z formálneho modelu regulácie. Aj keď za hlavný regulačný orgán sa navrhuje rezort spravodlivosti, je vhodné niektoré funkcie regulácie delegovať na súkromný sektor. Po vytvorení fungujúceho modelu regulácie bude preto potrebné delegovať tie funkcie, ktorých výkon vie súkromný sektor lepšie zabezpečiť a ktoré na druhej strane budú zbytočne administratívne zaťažovať ministerstvo spravodlivosti. Úplný model regulácie by mal plniť licenčnú funkciu, vzdelávaciu funkciu a monitorovaciu funkciu. Licenčnú funkciu bude vykonávať ministerstvo spravodlivosti. Na funkciu správcu bude právny nárok po splnení zákonných predpokladov. O udelení licencie bude rozhodovať podľa správneho poriadku ministerstvo spravodlivosti a jeho rozhodnutie bude preskúmateľné súdom. Vzdelávaciu funkciu bude vykonávať ministerstvo alebo ním poverená osoba. Vzdelanie bude rozdelené na prípravné a vzdelávanie následné. V prípade pochybnosti o dostatočnosti vzdelania správcu bude možné nariadiť preskúšanie správcu. Rozsah vzdelávania bude presnejšie vymedzený v podzákonnom právnom predpise. Hlavnú monitorovaciu funkciu bude vykonávať ministerstvo spravodlivosti, tým však nebude dotknutá monitorovacia funkcia konkurzného súdu. Monitoring bude jednak aktívny, ale aj pasívny. Prípadné zistené porušenia povinnosti správcu vyústia do sankcie, príp. odňatia licencie. Fungujúci model regulácie je prioritne záujmom štátu, a preto bude financovaný zo štátneho rozpočtu, čiastočne poplatkami správcov a čiastočne pokutami uloženými v správnom konaní. Vzdelávacia funkcia regulácie bude financovaná výlučne poplatkami správcov. Tieto poplatky pritom pripadnú tomu, kto vzdelávaciu funkciu zabezpečí. Ďakujem, pán predsedajúci.