V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-05-20):
Ako prvý teraz vystúpi pán poslanec Džupa. Pán poslanec, chcem len technicky informovať, ukončíme o 19.00 hodine. K. Džupa, poslanec: Vážený pán podpredseda, dámy poslankyne, páni poslanci, vážený pán minister, nebudem teraz dlho rozprávať, ale predsa len tie poznámky, ktoré mám, sa nezmestia do dvojminútového limitu. Chcem sa vyjadriť asi v tomto zmysle. Obidvaja doterajší predrečníci zobrali celý komplex problémov, ktoré vyplývajú z aplikácie zákonov v tejto podobe, ako boli predložené, a predsa len ja sa chcem dotknúť alebo poukázať na jednu záležitosť. Vznik právnických osôb poskytovateľov zdravotníckej starostlivosti tak, ako je navrhovaný v týchto zákonoch, znamená, že vzniknú akciové spoločnosti. Prosím, je to názor vlády obhajovaný ministrom zdravotníctva. Ale v prípade, že prejde, chcem zdôrazniť, v okamihu, keď lôžkové zdravotnícke zariadenia a najmä ktoré majoritne zabezpečujú akútnu medicínu a za také signifikantné číslo považujem, že podiel akútnej medicíny je vyšší ako 50 %... (Reakcia z pléna.) Ale používate 92, ale v mojej úvahe hovorím o zdravotníckych zariadeniach, ktoré majú viac ako 50 % akútnej medicíny. ... si musia uvedomiť jednu závažnú skutočnosť. V okamihu, keď sa transformujú na akciové spoločnosti, preberajú plnú, absolútnu, neoddeliteľnú, nedelegovateľnú zodpovednosť nad poskytovaním zdravotnej starostlivosti definitívnym spôsobom. A tu je opäť vidlička a priestor na úvahu. Bolo by to v poriadku, pokiaľ by sa to dialo systémom na tzv. zelenej lúke. Ale my vieme, že zdravotnícke zariadenia lôžkovej starostlivosti sú zaťažené predovšetkým dlžobami. Predovšetkým deficitom pri reprofilizácii základného prístrojového fondu, deficitom pri údržbe, pri zhodnocovaní majetku. Vieme, že kopec alebo kopa zdravotníckych zariadení má vážne problémy, čo sa týka dodržiavania minimálnych hygienických noriem a štandardov. To v mnohých prípadoch, že fungujú a že do týchto chvíľ neboli a nie sú postihované zo strany kontrolných systémov, predovšetkým systémom štátneho dohľadu, vyplýva z povahy a z vlastníckych vzťahov týchto zariadení. Treba veriť a treba brať vážne do úvahy slová pána ministra, že do čias, kým sa transformujú na akciové spoločnosti, budú vyriešené ich staré dlžoby. Treba veriť, že budú vyriešené ich majetkovoprávne vzťahy. Ale opäť si len pomôžem príkladom z praxe a vyberiem si jedinú kategóriu zdravotníckych zariadení, ale dosť podstatnú, kategóriu zdravotníckych lôžkových zariadení druhého typu, teda tzv. okresných nemocníc, z ktorých prevažná časť prešla pod správu vyšších územných celkov. A musím konštatovať, do dnešného dňa nie sú vyriešené majetkovoprávne vzťahy, čo sa týka základného nehnuteľného majetku. Teda určite z realizácie tohto zámeru vlády Slovenskej republiky už dnes vidno alebo už dnes vidíme celý rad problémov, ktorých riešenie môže znamenať v konečnom dôsledku, že zdravotnícke zariadenie sa transformuje, vznikne akciová spoločnosť, základné problémy nebude môcť riešiť a potom skutočne ostáva len jediná možnosť, že ako záchranca vstúpi do tohto procesu vláda – ale prečo to robiť takýmto spôsobom? Preto som sa snažil upozorniť na skutočnosť, že ak by sme boli tolerantní k takejto transformácii zdravotníckych zariadení lôžkového typu, ktoré zabezpečujú viac ako 50 % akútnej medicíny, aj keď sú také, ktoré zabezpečujú viac ako 90 %, mohli by sme akceptovať takýto model transformácie. Ale nejde o projekt na zelenej lúke. Navyše nedá sa zastaviť, upratať a pokračovať. Pretože akútna medicína neznesie odklad. No a z ostatných pripomienok, z tých, ktoré azda tu ešte neodzneli, musím povedať jednu záležitosť. Čo sa týka kategórie zdravotníckych pracovníkov, trošku ma mrzí, čo sa týka zaradenia, existuje tam v § 27 písmeno i) „ako iný zdravotnícky pracovník“, domnievam sa však, že tak, ako je aj medicína interdisciplinárna, tak odborní pracovníci, ktorí participujú na medicíne, majú tiež interdisciplinárne povolania, ktoré súvisia veľmi blízkym spôsobom s výkonom zdravotníckej činnosti i činnosti lekára, i činnosti ako samostatnej činnosti. Tam je taxatívne vymenovaný určitý okruh ľudí. Ja sa domnievam, že treba si ctiť a vážiť všetkých vysokoškolsky vzdelaných odborníkov nemedicínskeho zamerania, ktorí vstúpia a pracujú a dlhé roky pracujú v zdravotníckom systéme. Adekvátne alebo recipročne potom návrh predpokladá zrušenie komory vysokoškolsky vzdelaných alebo vysokoškolákov v zdravotníctve a ich pričlenenie ku komore stredne zdravotníckych pracovníkov. Hovorím to ako námietku, plne si uvedomujem, že túto záležitosť je možné opraviť počas druhého čítania. Ale bol by som proti svojmu presvedčeniu a bolo by to proti tej spomínanej úcte k všetkým vysokoškolákom nemedicínskeho vzdelania, ktorí vykonávajú obrovskú prácu bez toho, aby na seba upozorňovali, a prínos ich práce si uvedomujeme až vtedy, keď majú dovolenku. Ďakujem. (Potlesk.)