P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-10-28):
G. Krajči, poslanec: Vážený pán predseda, páni ministri, panie poslankyne, páni poslanci, podľa § 129 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky interpelujem ministra kultúry Rudolfa Chmela. Vážený pán minister, interpelujem vás v súvislosti s neudržateľnou situáciou v Štátnom divadle v Košiciach, ktorá jednoznačne smeruje k ukončeniu činnosti tejto kultúrnej ustanovizne celoslovenského významu. Dovoľte, aby som na úvod chronologicky priblížil udalosti, ktoré viedli k súčasnému, povedal by som, doslova katastrofickému scenáru v Štátnom divadle v Košiciach. V rokoch 1992 až 1993 podpísal vtedajší riaditeľ divadla pán Grega so spoločnosťou Gabriel, s. r. o., ktorej konateľom bol pán Ocsko, päť nájomných zmlúv za nevýhodných finančných podmienok a na nevýhodné obdobie nájmu až 60 rokov. Zmluvy boli podpísané bez predchádzajúceho súhlasu vlastníka nehnuteľnosti ministerstva kultúry. Okrem jednoznačne finančnej nevýhodnosti sa v tejto kauze objavil aj klientelistický moment. Pán Ocsko bol totiž v rokoch 1987 až 1992 zamestnancom Štátneho divadla Košice a zároveň v roku 1991 založil súkromnú spoločnosť Gabriel, s. r. o. Postup nájomcu bol v rozpore s uzavretou zmluvou a to tým, že bez povolenia vlastníka nehnuteľnosti nájomca zrealizoval na nej stavebné práce. Týmito úpravami došlo k škodám veľkého rozsahu. V období september až december 1993 nedošlo k dohode o úpravách výšky a času nájomného a tak na základe prijatého zákona o správe majetku štátu, ktorý povoľuje prenájom maximálne na 5 rokov. Dňa 10. 1. 1994 spoločnosť Gabriel odstúpila od zmluvy z dôvodov údajného porušenia zo strany Štátneho divadla Košice. Nová riaditeľka Rašiová totiž nesúhlasila s výškou nájomného, ako aj s rozsiahlou rekonštrukciou budovy na komerčné účely. V súlade s prijatým zákonom o správe majetku štátu navrhlo Štátne divadlo Košice ukončiť nájomnú zmluvu ku dňu 30. 9. 1994, čo spoločnosť Gabriel odmietla. Toto konanie súd neskôr posúdil zo strany Štátneho divadla ako úmyselné konanie proti dobrým mravom v snahe ukončiť nájomný pomer. Spoločnosť Gabriel chcela v nehnuteľnosti zriadiť obchodný dom na predaj textilu a softvéru pre podnikovú sporiteľňu. Budova však nebola v spôsobilom stave na prevádzkovanie takéhoto rozsahu a nájomca nebol finančne pripravený na realizáciu takého projektu. Až po 8 rokoch bola dodatočne na súde preukázaná údajná finančná schopnosť formou faxového potvrdenia o pôžičke od fyzickej osoby z Rakúska. Príbeh pokračuje ďalej. Spoločnosť Gabriel žalovala Štátne divadlo Košice za porušenie zmluvy. Vypracovaný znalecký posudok ohodnotil výšku ušlého zisku spojený s možnosťou komerčného podnikania spoločnosti Gabriel v budove na 108 mil. korún a priamu škodu na 4,5 mil. korún. Súd bezprecedentne a bezdôvodne stanovil svojím rozsudkom celkovú výšku spôsobenej škody na takmer 50 %, teda na 54 mil., pritom je nereálne, aby podnikateľský zámer spoločnosti Gabriel bol taký výnosný. Po viacerých peripetiách týkajúcich sa súdneho procesu Krajský súd v Košiciach dňa 31. 7. 2003 rozsudkom SP zn. 13 CO 338/01194 rozhodol, že Štátne divadlo Košice je povinné zaplatiť žalobcovi Adria AL., s. r. o., 53 177 777 korún. Spoločnosť Gabriel totiž odstúpila 22. mája 1995 pohľadávku spoločnosti Adria AL, ktorej konateľom je tiež pán Ocsko. Rozsudok Krajského súdu v Košiciach sa stal právoplatným a vykonateľným dňa 2. 1. 2004, teda po 11 rokoch sporu. Dňa 26. 4. 2004 bolo Štátnemu divadlu v Košiciach doručené upovedomenie o začatí exekúcie na uspokojenie pohľadávky oprávneného vo výške 53 170 000 korún. Dňa 30. 9. 2004 sa stala exekúcia vykonateľnou a 11. októbra 2004 bolo doručené upovedomenie o spôsobe vykonania exekúcie. Vážený pán minister, dňa 18. októbra 2004 sa uskutočnil na základe uznesenia č. 288 Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá poslanecký prieskum v Štátnom divadle Košice, ktorého som sa zúčastnil aj ja. Na poslaneckom prieskume sme sa dohodli na nasledujúcich záveroch: - informovať predsedu vlády, aby sme zosúladili postupnosť krokov, čo sa aj stalo, - pokračovať v poslaneckom prieskume na ministerstve kultúry, - pozvať na rokovanie výboru pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá riaditeľa Štátneho divadla Košice a zástupcov ministerstva kultúry a interpelovať vás ako ministra ohľadne riešenia situácie v Štátnom divadle v Košiciach. Vzhľadom na závažnosť situácie vám kladiem nasledujúcu otázku: Čo chcete podniknúť ako minister kultúry, ako zriaďovateľ tejto inštitúcie, aby ste pomohli riešiť situáciu v Štátnom divadle v Košiciach? A ako chcete zabrániť možnému zániku tejto kultúrnej ustanovizne? Ďakujem vopred za odpoveď. V druhej interpelácii sa obraciam na ministra životného prostredia pána Lászlóa Miklósa. Pán minister, interpelujem vás v súvislosti so zrušením projektu environmentálnej výchovy a vzdelávania v rámci programu Zelené projekty a v súvislosti s podozrením z pochybných praktík na ministerstve životného prostredia pri rozdeľovaní finančných prostriedkov. Na ministerstve životného prostredia existuje program Zelené projekty. V rámci neho sa riešila aj problematika environmentálnej výchovy a vzdelávania. Ako poslanec som sa zúčastnil poslaneckého prieskumu na ministerstve životného prostredia aj na ministerstve školstva, aby sme prekontrolovali spôsob financovania environmentálnej výchovy a vzdelávania. Financovanie environmentálnych projektov fungovalo tak, že mimovládna organizácia podala projekt, ktorý posudzovali dve komisie s odporúčaním pre ministra životného prostredia. Prvou bola komisia Zelené projekty a druhou Rada environmentálnych projektov. Komisie nemali rozhodovacie, ale len odporúčacie kompetencie. Spôsob prideľovania finančných prostriedkov nie je však transparentný, keďže napokon vždy definitívne rozhodne minister a nemusí pritom prehliadať na odporúčanie svojich komisií. Systém umožňuje vznik klientelistických praktík, čo sa napokon prejavilo v súvislosti s finančnou dotáciou cca 150-tisíc korún na projekt záchrany Čičovského mŕtveho ramena občianskym združením Kormorán. Občianske združenie vo svojom projekte požadovalo vyše 100-tisíc korún na náklady spojené s realizáciou projektu. Uvedené náklady predkladatelia bližšie nešpecifikovali. Komisia projekt združenia Kormorán neodporučila ministrovi finančne dotovať z dôvodu netransparentného financovania. Napriek tomu sa minister rozhodol projekt podporiť plnou požadovanou sumou. Tento projekt totiž manažuje Regionálne environmentálne združenie Tinka, v ktorom figuruje ako kontaktná osoba Viktória Miklósová, dcéra ministra životného prostredia. Rovnako netransparentné financovanie sa realizuje aj prostredníctvom sekcie na realizáciu environmentálnych programov (SREP), ktorá disponuje cca 800 mil. korún ročne. O pridelení nemalých finančných prostriedkov rozhodujú len úradníci a minister životného prostredia bez akejkoľvek vonkajšej kontroly a bez akýchkoľvek vypracovaných kritérií a verejnej súťaže. Podľa našich informácií ako príklad neefektívneho rozdeľovania peňazí možno poukázať na prípad environmentálneho pobytového programu pre deti Regetovka. Tento projekt ministerstvo životného prostredia podporilo dotáciou 750-tisíc korún. Za uvedenú sumu sa v organizovaných táboroch zúčastnilo celkove len 87 detí. To znamená finančnú sumu 8 620 slovenských korún na jedno dieťa. Rovnakú sumu získal aj environmentálny pobytový program pre deti Drieňok Teplý vrch. V týchto organizovaných táboroch sa však celkovo zúčastnilo 574 detí, čo predstavuje sumu 1 300 korún na jedno dieťa, čo je podstatný rozdiel. Je teda markantné, ako sa nakladá so štátnymi prostriedkami, keď ich prerozdeľujú len úradníci. Na záver len dôvetok, že Regionálne environmentálne združenie Tinka, v ktorom údajne pôsobí aj vaša dcéra, získalo zo SREP-u vyše 2,5 mil. korún. Predstavitelia mimovládnych organizácií na osobnom stretnutí vyzvali ministra životného prostredia Lászlóa Miklósa, aby vyriešil netransparentnú a neefektívnu politiku prideľovania dotácií. Namiesto toho minister zastavil akékoľvek finančné prostriedky do projektov environmentálnej výchovy a vzdelávania. Vzhľadom na uvedené skutočnosti vám kladiem nasledujúce otázky: 1. Prečo ste rozhodli o pozastavení finančných dotácií na projekty environmentálnej výchovy a vzdelávania? 2. Ako vysvetlíte fakt, že environmentálne združenie Tinka, v ktorom pôsobí aj vaša dcéra, získalo finančné prostriedky na projekt záchrany Čičovského ramena napriek skutočnosti, že komisia Zelené projekty konštatovala netransparentnosť návrhu na financovanie projektu. 3. Neuvažujete stransparentniť prerozdeľovanie finančných prostriedkov zo sekcie na realizáciu environmentálnych programov (SREP)? Ďakujem vopred za odpoveď. Treťou interpeláciou sa obraciam na ministra vnútra Vladimíra Palka. Vážený pán minister, v tlači prebehla informácia vydaná komunikačným odborom Ministerstva vnútra Slovenskej republiky o tom, že boli prepustení dvaja riadiaci pracovníci Úradu zvláštnych policajných činností v súvislosti s aférou straty nahrávok odposluchov starostu Rače pána B. Je to už druhá kauza súvisiaca s odposluchmi, pričom aj prvá bola riešená prepustením dvoch riadiacich pracovníkov pána Ciklameniho a pána Hrotku, ktorí museli okamžite opustiť pracovisko po vyhlásení rozkazu o prepustení zo služby. Dnes je situácia iná. Podľa našich zistení informácia komunikačného odboru Ministerstva vnútra Slovenskej republiky nie je pravdivá, pretože do dnešného dňa títo dvaja vedúci pracovníci, ktorí mali byť prepustení, ešte stále pracujú v rezorte ministerstva vnútra a naďalej chodia na pracovisko. V tejto súvislosti vám kladiem nasledujúcu otázku: Je pravda, že spomínaní pracovníci aj naďalej pracujú na Ministerstve vnútra Slovenskej republiky? V druhej časti interpelácie sa chcem opýtať na skutočnosť súvisiacu s prijatím novely zákona č. 73/1998 Z. z. o štátnej službe príslušníkov Policajného zboru, Zboru väzenskej a justičnej stráže, Slovenskej informačnej služby a Železničnej polície. V zákone bola ministrovi uložená povinnosť vydať interným predpisom, čo sa považuje za zvlášť hrubé porušenie služobnej disciplíny, ktoré slúži ako dôvod na prepustenie policajta z výkonu služby. V tejto súvislosti vám kladiem ďalšie otázky: 1. Kedy a akým interným predpisom bola táto povinnosť splnená? 2. Koľko policajtov bolo prepustených na základe § 192 ods. 1 písm. e) od účinnosti novely zákona č. 73/1998 Z. z.? Vopred ďakujem za vaše odpovede.