Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2014-07-02):
Ďakujem veľmi pekne, pani predsedajúca. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanec, v neposlednom rade, samozrejme, vážený pán minister, to, že vo vodnom zákone sa ako úplne najsilnejší moment objavila práve preprava vody zo zahraničia, respektíve jej predaj, je skutočne niečo, čo si zasluhuje pozornosť. A rád by som sa tomuto bodu aj ako člen výboru pre životné prostredie, ale aj ako ekonóm povenoval. Pár poznámok na úvod ohľadne vody ako strategickej suroviny. Nielenže ju máme definovanú ako nerastné bohatstvo v ústave, ale zároveň je pravda aj to, že na nejakú medzinárodnú prepravu vody alebo medzinárodný obchod s vodou dnes neexistuje žiaden trh, neexistujú žiadne medzinárodné dohovory, ktoré by toto regulovali, dokonca neexistuje ani nejaká jednotná cenotvorba. Respektíve ak si pozrieme materiály OSN, tak zistíme, že sa píše, že voda sa často predáva hlboko pod ekonomické náklady, inými slovami, neexistujú pravidlá. Ja by som rád prirovnal našu situáciu s vodou k inej komodite, ktorá bola rovnako dôležitá a na začiatku bola pomerne podceňovaná. A to je ropa. Takisto sa považovala za bezcennú surovinu, ku ktorej nebola poriadna cena. Dokonca to bolo tak, že kazila pozemok, to znamená, nedala sa tam pestovať kukurica, lebo bol mastný. A v tomto prípade sa nachádzame v takom stave my Slovensko ako divoký západ s ropou. A práve preto je nebezpečné v tomto zákone začať špekulovať o tom, že budeme rozdávať dlhodobé licencie na predaj, respektíve vývoz ropy. Pán minister, s týmto mám aj skúsenosť, budem o tom hovoriť ďalej, ale doslova za pár halierov dávate licenciu na niečo, čoho cenu dnes nepoznáte. Respektíve nemáte ju upravenú ani medzinárodnými pravidlami, ale nemáte ju upravenú ani z hľadiska nejakého trhu. Pokiaľ by ste mysleli úplne úprimne a vážne to, čo ste hovorili, že nám tu hrozí nejaké masívne drancovanie, tak to jednoducho v tomto zákone zakážete. Ale realita je iná. Veľmi nápadne sa to podobá na prípad emisií, to mi verte, že o tom niečo viem, takisto v tejto snemovni sa zmenil zákon narýchlo a umožnilo sa predávať aj sprostredkovateľovi, všetci sa tvárili, že to tak má byť, pomaly že je to v súlade s právom Európskej únie. A skončilo sa to vyše päťdesiatimi či sedemdesiatimi miliónmi, o ktoré sme tu všetci prišli práve za emisie, práve preto, že bol zákon zmenený, mimochodom, vašou vládou. A vtedy všetci tomu uverili, že to je vlastne dobre, že tá zmena zákona je len malá vec. V tomto prípade sa vôbec nečudujte, že všetci sú obrovsky opatrní. Už vám neveria. Neveria vám, že keď dnes dáte nejakú licenciu dlhodobú, tak že to zároveň neznamená, že sa tá voda bude potom v budúcnosti môcť prepravovať tejto firme, respektíve že to dokážete uregulovať ďalej. Neveria vám, mimochodom, aj preto, že v prípade uránu ste to boli vy, kto tu normálne do roztrhania tela vysvetľoval, že na základe udelenej licencie na prieskum geologický my máme obrovské záväzky ako krajina, obrovské, obrovské záväzky a tie musíme plniť a treba s tým niečo robiť. A až pod obrovským tlakom ľudí ste prijali zákon, ktorý zakázal ťažbu uránu. Preto som presvedčený, že vôbec v tomto zákone nemá čo robiť nejaké licencovanie, vôbec tam nemajú robiť čo halierové poplatky, lebo inak vznikne situácia, že pár vyvoleným odovzdáte túto licenciu doslova zadarmo a vzápätí oni začnú špekulovať práve s touto vodou, ktorú majú de facto prisľúbenú. A tu by som chcel upozorniť, že je to najzradnejší bod tohto zákona. Akonáhle niekomu dáte licencie alebo niektorým subjektom dáte licencie, no to, samozrejme, nebudú chcieť na to, aby si to doma zavesili a rozmýšľali nad blahom Slovenska, ale budú to chcieť na to, aby z toho mali v budúcnosti biznis. To znamená, že začnú obiehať investorov, začnú vlastne svojím spôsobom tú vodu mať istým spôsobom rezervovanú. No, po prvé, pri takom vodnom zdroji, ktorého sa bude týkať takáto licencia, pre normálnych obyvateľov okolo kľudne okamžite stúpne cena vody. Prečo nie? Veď už je zarezervovaná, veď už je licencovaná, veď už naozaj ministerstvo, respektíve vláda dala nejaké povolenie. A, po ďalšie, bude sa, samozrejme, špekulovať na tým, akým spôsobom zhodnotiť tento nákup licencie, prostredie pre korupciu tam je úplne, úplne zrejmé. Treba popravde povedať, aké je riešenie v tejto situácii. No najrozumnejšie by bolo zachovať sa tak ako tie štáty, ktoré voľakedy mali k dispozícii ropu a jednoducho nepripustili, aby sa okamžite tieto zdroje dostali do rúk niekomu cudziemu. Jednoducho nepripustili, aby sa zdroje mohli akýmkoľvek spôsobom dostať od štátu preč. A ak už by sme sa rozhodli ako celá komunita, doslova ako národ predať nejakú pitnú vodu, veď prečo by štát nemohol urobiť aukciu, prečo by sme na tom nemohli zarobiť a potom splatiť verejný dlh? To by bola férová ponuka, ale všimnite si ten model správania, aký tu dnes máme, rýchlo licencie v cene niečoho, čoho vlastne cenu ani nepoznáme, za pár halierov, a potom sa budeme tváriť, že už je to rozhodnuté. Nič vám to nepripomína? Bol úplne rovnaký prípad v emisiách, mimochodom, úplne rovnaký prípad v solárnych elektrárňach. Na to netreba proste žiadnu vysokú školu, aby sme to nevideli. Takisto sa rýchlo rozdali licencie a potom len ľudia platili. No a teraz ide o rovnaký prípad s vodou. A realita je taká v politike, že to nie je len o tom, čo kto povie, ale aj o tom, komu kto aj dôveruje. Pán minister, vaše ministerstvo za vlády strany SMER predávalo emisie, vy ste mali problém s uránom, nedokázali ste investora zastaviť, až na obrovský tlač verejnosti pred prezidentskými voľbami. A jednoducho ak vy rozdáte ďalšie licencie, poviem to úplne otvorene, tak nedokážete zabrániť tomu, že sa vlastne dostane do súkromných rúk tá voda, respektíve tie vodné zdroje. Je to úplne jasná ekonomická aj politická úvaha. A na základe tejto úvahy ja dám dva procedurálne návrhy, ktoré by skutočne dobrý hospodár mal dať v takejto situácii, lebo keď neviete, pán minister, aká je dnes cena vody, keď neviete, aký je trh, keď nevieme, čo bude s budúcnosťou, tak nič nelicencujme, nikomu nič nepredávajme, nikde nepúšťajme žiadnych lobistov a kšeftárov, si to jednoducho normálne nechajme, keď to bude možné, tak to predáme v aukcii. O tom sa dohodneme tu na pôde Národnej rady raz-dva. Tomu verte, že keby to išlo na náš dlh, ktorý Slovensko má, tak by podporili všetci toto tu, ako tu sedia, a to úplne jednoducho, prvý procedurálny návrh, nepokračovať v prerokovávaní návrhu zákona. A keďže vás už poznám trochu, tak druhý procedurálny je vrátiť navrhovateľovi návrh zákona na prepracovanie. Ten druhý návrh v skutočnosti, pán minister, smeruje k vašej šanci. A ak ste úprimný, čestný chlap, tak jednoducho si to zoberte, prepracujte to, vyhoďte odtiaľ licencie, vyhoďte odtiaľ všetky kšefty s tým, že voda sa má vyvážať niekde do zahraničia, a môžeme debatovať o tom zákone, o tom zbytku ako o niečom zmysluplnom. Ale takto si to jednoducho zoberte, odneste a skutočne opravte. Ďakujem pekne za pozornosť.