V. Palko, poslanec: (2009-04-23):
Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte, aby sme pripomenuli, aby celé KDS pripomenulo, že proces schvaľovania Lisabonskej zmluvy je vlastne opačný, reverzný proces, ako bol ten, ktorý tu prebiehal v rokoch 1990 až 1992. Vtedy prebiehal proces, kedy Slovenská republika získavala právomoci od česko-slovenskej federácie. Začalo to ústavným zákonom ešte na jeseň 1990, pokračovalo to potom až vznikom samostatnej Slovenskej republiky. Každý, kto mal vtedy voči tomu nejaké pripomienky, kto hovoril o tom, že mohlo by to spôsobiť nejaké problémy, prinajmenšom dočasné a, samozrejme, aj spôsobilo, pretože Slovensko sa dostalo po niekoľkých rokoch do dosť ťažkej izolácie, každý bol označovaný za protislovenský živel, atď. Pripomínam, že tí istí politici, ktorí takto častovali takýmito nálepkami niektorých kolegov, tak teraz vlastne konajú opak toho, čo konali v období 1990 až 1992 a svojím hlasovaním a, zdôrazňujem, bolo to pred rokom v apríli 2008, prispeli tým, že hlasovali za Lisabonskú zmluvu, k tomu, že sa prechádza od štátnosti členských krajín k štátnosti európskej. Už teraz by som prirovnal kompetencie, ktoré Slovenská republika má v Európskej únii k podobným, ako boli tie, ktoré Slovenská republika mala v česko-slovenskej federácii. Až na to, že samozrejme, v Európskej únii, ktorá má 450 mil. obyvateľov, tá sila Slovenska je podstatne, podstatne menšia. Kolega Mikloško už správne pripomenul, koľko legislatívy, ktorá sa tu schvaľuje, ktorá sa schvaľuje v tomto parlamente, ktorá sa schvaľuje formou vyhlášok na ministerstvách, je iba implementáciou už platných noriem, ktoré sa schválili úplne inde mimo Slovenska, v inštitúciách Európskej únie. Vlastne, keď sa to tak vezme, mohol by som osloviť toto auditórium, vážené panie implementátorky, vážení páni implementátori, lebo bolo by to pravdivé, implementujeme a implementujeme, ale úcta k slovenskej štátnosti a úcta ku kolegom mi v tom bráni a teda budem sa snažiť naďalej vás oslovovať, pani poslankyne, páni poslanci, aj keď už ide možno o určitý anachronizmus. Nuž teda, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, návrh, ktorý tu ponúkame, ktorý navrhujeme, je istá snaha zabrániť najhoršiemu. Možno, aj keď je to už málo pravdepodobné, ale možno nedôjde k platnosti Lisabonskej zmluvy, ak účinnosť Lisabonskej zmluvy v Európskej únii, aj keď tomu dávam veľmi malé percento, stále platí, že Írsko odmietlo v referende tento konštrukt, presne tak ako ho odmietli pod iným názvom, ústavná zmluva, iné národy, Francúzi a Holanďania. Ak by teda Lisabonská zmluva nenadobudla účinnosť, tak potom my ponúkame ako riešenie to, aby sa odstránil ten demokratický deficit v Európskej únie a v jeho členských krajinách, aby sa konečne občania vyjadrovali a rozhodovali o tom, či to, čo nám ponúkajú európske elity, je jediná možné cesta vývoja, ďalšieho vývoja v Európskej únii. Čo je zlé na tom, aby sa o každej takej závažnej zmene primárneho európskeho práva, ako je zmena zmlúv, zmena základných zmlúv, čo je na tom zlé, aby sa o tomto rozhodovalo v referende u nás, v Slovenskej republike? Vážené panie poslankyne, prosím, zvážte argumenty, ktoré sme vám predostreli a ešte raz na záver vás poprosím o podporu nášho návrhu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)