Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2013-06-20):
Ďakujem, vážená pani podpredsedníčka. Téma, ktorú tu dnes riešime, aj keď je to len v prvom čítaní, je naozaj veľmi vážnou témou. Nemá dosah len na samotný zúžený, zúžený okruh exekúcií, exekútorov a pravidiel, ktoré fungujú pri exekúcii. Ten presah je omnoho širší. Tak ako tu už dnes bolo viackrát povedané, exekúcia je len záverom istého procesu. Záverom, ktorý tiež je potrebné upraviť oproti súčasnému stavu. Zlepšiť, zlepšiť postavenie toho, ktorý je objektom exekúcie. Dať tomu lepšie pravidlá a, jednoducho povedané, obmedziť v istých oblastiach moc exekútorov z hľadiska konečnej výšky finančných prostriedkov, ktoré žiadajú od dlžníka, tak aby sme dodržali takú normálnu zásadu, že všetko má byť v súlade so zdravým rozumom aj s dobrými mravmi. A tu hneď budem veľmi konkrétny. Nepovažujem za súlad s týmito zásadami, keď malá čiastka v centoch alebo v pár eurách narastie cez poplatky, ktoré sa vzťahujú k vymáhaniu tejto čiastky, na podstatne vyššie sumy. Bol som asi pred dvoma týždňami, až sa dobre pamätám, aj s kolegami poslancami Zajacom a Hlinom v Banskej Bystrici, kde sme na námestí robili akciu, ktorá sa dotýka tohto problému, a rozprávali sa s ľuďmi o tom, ako to dolieha. Tam mi jeden človek povedal svoj konkrétny príklad. Dĺžil šesť eur za komunálny odpad, alebo za poplatok viažuci sa ku komunálnemu odpadu, ale nakoniec zaplatil vyše osemdesiat. Aký je tam pomer medzi odmenou a dlžnou čiastkou? Kto označí takéto niečo za spravodlivé voči dlžníkovi a primerané? A aby som bol ďalej konkrétny. Obracajú sa na mňa mnoho mnohí ľudia cez facebook, cez maily. Tak aspoň také dva – tri príkladíky z facebookovej komunikácie, ktorá sa objavila na mojej stránke. Karol, jeho priezvisko nebudem uvádzať, samozrejme, hovorí: „Mal som dlžobu v Sociálnej poisťovni asi 70 centov a exekútor si namastil vrecká vyše šesťdesiatimi eurami. Je toto normálne?“ Zuzana píše: „Môj syn dostal od dopravákov pokutu 20 eur. Následne musel exekútorovi zaplatiť 86.“ Toto je vec, ktorá nie je celkom v poriadku. Mne je úplne jasné a určite nie som proti tomu, aby tí, ktorí dlžia, aby boli nástroje na to, aby sa tá dlžná čiastka vymohla, ale všetko musí mať svoje medze, svoje limity. Preto som tu opakovane a viackrát na pôde Národnej rady navrhoval novelu zákona, už päťkrát, až sa nemýlim, a v septembri s ňou prídem šiestykrát. Novelou zákona o exekučnom konaní, kde úplne malou zmenou, jednoduchou zmenou by sme docielili to, že v prípade týchto malých, malých dlžôb nemôže odmena exekútora presiahnuť vymáhanú čiastku. Samozrejme, že tí, ktorí s tým nesúhlasia, povedia, ale to nepokryje ani náklady exekúcie. Ale je potrebné vymáhať cez exekútora 70 centov?! Je potrebné vymáhať cez exekútora 5 eur? Nie je to potrebné. To si len zjednodušujú príslušné inštitúcie, pretože pre nich je to strašne pohodlné. Nahádžu to exekútorom a, samozrejme, ani exekútori nie sú proti. Veď koncipient v kancelárii len vykoná príslušné úkony, pošle listy, kúpi kolkovú známku a vyúčtuje si poplatky. Ľahká robota, ľahký zárobok. Ale toto by sme nemali dovoliť. Ten štát má chrániť primeranosť nástrojov, ktoré používa, aj voči dlžníkom. A toto je naozaj veľmi jednoduché, takže toto určite spraviť treba. Není pre mňa jasné, prečo, kolegovia vládni poslanci, ste aj na takúto racionálnu podľa mňa novelu sa dívali cez stranícke okuliare a jednoducho zhadzujete tie návrhy zo stola, pretože keď pán minister v reakcii pravdepodobne povie, že my to pripravujeme na jeseň, alebo neviem kedy? Ale čo tie mesiace dovtedy?! Veď takéto zjavné veci, tie, ktoré trčia, tie, ktoré pichajú ľudí všade, nechcem povedať, kde najviac, tak to sa ľahko dajú osekať takýmito novelami a odstráni sa ten najpálčivejší problém. A potom samozrejme je dostatok času dať to do väčších nejakých koncepčných súladov. Niečo ešte, čo treba dotiahnuť, tak to jednoducho dotiahnuť. Ale mali by sme myslieť na tie konkrétne osudy jednoduchých ľudí, ktorí naozaj sú, nič, nijak inak sa to nedá nazvať, šikanovaní cez takéto záležitosti. Ja tu nehovorím o veľkých dlžníkoch, naozaj o tých najobyčajnejších ľuďoch, ktorí či už z nedopatrenia alebo nejakým iným spôsobom zrazu sa pre takúto malú čiastku stanú predmetom exekučného konania. A teraz k tomu širšiemu presahu, lebo toto je len vrchol ľadovca. Tie exekúcie sú naozaj len tá konečná. Ale my sa musíme pozrieť na korene. Tam, kde vzniká ten problém, a tam sa ho pokúsiť eliminovať. A ten problém vzniká dnes tak, že absolútne nemáme nijakým spôsobom obmedzené a regulované výšky sadzieb úrokov, ktoré si účtujú nebankové spoločnosti, ktoré si účtujú splátkové spoločnosti, a tie neseriózne zdierajú ľudí jednoducho. Naozaj to je úžernícke správanie, úžernícke chovanie. A je veľmi smutné, že tá chyba, ktorú v roku 2010 urobila prvá Ficova vláda, že prijatím nového zákona zrušila vládne nariadenie a už sa odvtedy neprijalo, ktoré limitovalo výšku úrokov, nijak doteraz ani nenapravila a ani stále tú nápravu nemáme a ten problém tu pretrváva. Nemyslím si, že tento problém, ktorý je komplexný a komplexného charakteru, teraz musíme odkladať jeho riešenie do nejakých ďalekých mesiacoch. Veď je tu novela, prejde cez prvé čítanie samozrejme, a, ako som povedal vo faktickej poznámke, čo bráni, aby táto novela mala ďalšie časti rímska II, III, IV, koľko treba a aby sa tieto dopredu, alebo nie dopredu, ale zjavné problémy, ktoré každý, si myslím, pozná a pán minister určite najlepšie, alebo jeho úrad veľmi dobre pozná, aby sa proste vyriešili, aby sa novelizovalo okamžite? A potom sa môžme, ako som povedal, znova k tomu vrátiť. doladiť tie veci. Ale problémy ľudí, keď ich vieme riešiť, by sa nemali tie riešenia odkladať. Pretože až sa odkladajú, tak to znamená, že poslancom Národnej rady, ktorí tak hlasujú, že hlasujú za odklad riešenia problémov, na nich nezáleží, že im nezáleží na problémoch týchto ľudí, s ktorými sa stretávajú. Ja v tej Banskej Bystrici som videl a počul veľmi konkrétne príbehy zo života. My sme tam premietli tým ľuďom aj ten známy film, o ktorom ste počuli a mnohí ho aj videli, Šmejdi, ktorý je naozaj brutálnym dokumentom o tom, ako sú zneužívaní práve starší ľudia. A tie príbehy sú hrozné, sú otrasné. Tak keď vieme, ako zabrániť konaniu tých ľudí, ktorí tak konajú, a vždy takí ľudia budú, keď im dovolíme, aby tak robili, tak to vykonajme, pretože sme tu na to, aby sme záujmy ľudí hájili a pomáhali ľuďom. Čiže k tomuto vyzývam aj pána ministra, aj vládnych poslancov predovšetkým a v tomto duchu budem podávať pozmeňovacie návrhy v rámci druhého čítania. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)