Richter, Ján, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2014-06-05):
Ďakujem pekne za slovo, pán podpredseda Národnej rady. Priznám sa, keď sme odchádzali do Národnej rady, hovoril som so svojimi kolegami a videl som, že majú relatívne taký, aj to pomenovali, akýsi dobrý pocit z dobre vykonanej práce, že našli veľa zhody na viacerých veciach, ktoré súvisia s obsahom tohto zákona. Tak som tak mierne ten ich optimizmus schladil s tým, že nebuďte prekvapení, čoho sa všetkého v poslaneckej snemovni dožijeme. Je mi ľúto, že mnohé veci sa naplnili. Na druhej strane, keď som si mal možnosť prečítať napríklad vyjadrenie môjho predchodcu pána poslanca Mihála: „Došlo k zhode medzi vládou, stranou SMER a významnou časťou opozície, aj to je historicky prvýkrát, čo nejaký zákon, ktorý sa dotýka dôchodkového systému, podľa všetkého získa v parlamente dosť veľkú väčšinu.“ To je možno odpoveď aj smerom k pani Jurinovej. To nepovedal štátny tajomník, to povedal môj predchodca. Viete, tá diskusia ma trošku donútila, aby som niektoré veci eliminoval aj zľava, aj sprava, za čo sa vôbec ospravedlňujem, ale ja musím vojsť do takej politicko-ideologickej roviny v úvode, aby som vysvetlil niektoré veci a potom prešiel k tým konkrétnym záležitostiam, ktoré tento zákon obnáša. Inak sa to asi nedá. Aby nemal niekto pocit, že tá dohoda je tu nejaká politicko-ideologická. Tá je veľmi konkrétna, pragmatická. Vychádza z toho, že viacerí ľudia, ktorí majú pocit zodpovednosti, mali záujem aby tých dnes 1,5 mil. ľudí, lebo my to nepripravujeme pre 3000 ľudí, ktorí pôjdu od 1. januára, ale pre celú tú kategóriu ľudí, mali pocit istoty, že pre nich sa pripravil zákon, ktorý napĺňa ich očakávania. A to aj pre tých, ktorí možno boli zavedení, keď vstupovali do druhého piliera. Model sociálneho štátu, ktorý sa tu vytvoril po druhej svetovej vojne, je často spochybňovaný. Pomaly sa stráca legitimita, keďže čoraz viac sa presadzujú liberálne prístupy, zdôrazňuje sa „osobná sloboda“ a princíp, že „človek má sa postarať sám o seba“. Zabúdame však, že sociálny štát je veľký civilizačný výdobytok. Popretie potreby solidarity so slabšími by napokon vytvorilo takú sociálnu nerovnosť, že dôsledky by zmietli aj tých najbohatších. To život a prax a reálne pozície v Európe a vo svete aj v tejto chvíli vo viacerých príkladoch v plnej miere podporujú. Spolu s ekonomickou globalizáciou to vedie k oslabeniu pozície štátu, ktorý sa už sám častejšie zbavuje aj svojej zodpovednosti, napríklad povolením vstupu súkromného kapitálu do penzijného systému. Tým som dal jasne politicko-ideologickú pozíciu, ktorú ja osobne aj strana, ktorú reprezentujem, má. Ale potvrdzujem, že politicky, ideologicky sa celkom iste nezhodneme, sme na dvoch brehoch, na jednej strane brehu aj na druhej strane brehu. To, čo riešime, je, ako umožniť tým ľuďom, ktorí v tom druhom pilieri sú, aby bez problémov a bezpečne preplávali na tú druhú stranu toho brehu. O tomto je tá debata veľmi konkrétna a pragmatická. To znamená, ak sa niekde diametrálne rozchádzame, chcem povedať veľmi konkrétne: my neriešime výpočet, my tu teda momentálne riešime hlavne výpočet dôchodkov z druhého piliera. Ja bez problémov chcem povedať, ja nie som otcom z druhého piliera, ja som ho zdedil, opravil som pomer percent medzi prvým a z druhým pilierom a teraz opravujeme, a spoločne, zákon o výpočte dôchodku z druhého piliera. To je realita. A práve preto sa nechcem a nebudem vyjadrovať a vracať desať rokov dozadu a nechcem sa vyjadrovať ani k tomu, čo sa v priebehu tých desať rokov udialo. To nie je meritum veci, kvôli čomu tu sedíme. A myslím si, že by to bolo absolútne kontraproduktívne. A v kontexte tohto cieľa chcem veľmi pekne poďakovať za každú aktivitu vylepšiť tento zákon či už z vládnych alebo z opozičných lavíc. Vítam to, podporujem a, ešte raz opakujem, veľmi pekne ďakujem. Dôchodkový systém nikdy nebol stavaný na to, aby sa ľudia dostali k peniazom tak, aby si, čo ja viem, ukladali v banke. Podstatou dôchodkového systému je nastaviť pravidelný každomesačný príjem na dôchodcu v čo najlepšej výške a samozrejmá vec, že v udržateľných zdrojoch. V tom sa absolútne zhodujem politicky s človekom, ktorý je asi úplne inde ako ja, s pánom Kaníkom, pretože toto je podstata a definícia dôchodku, na ktorej sme sa zhodli, a z toho pristupovali aj k reálnej potrebe výpočtu dôchodku tak, aby zodpovedala konkrétnym predstavám. A tu je aj konkrétna odpoveď viacerým a hlavne pánovi Švejnovi, ktorý možno nepochopil, že peniaze v druhom pilieri nie sú ich súkromným vlastníctvom. Súkromným vlastníctvom sa stali preto, že vstúpili do piliera a nenaložili skutočne na to ani cent z vlastných disponibilných zdrojov. Stalo sa to presmerovaním prostriedkov, ktoré by inak smerovali do Sociálnej poisťovne a neboli ich vlastníctvom. To je si treba uvedomiť. To znamená, že oni sa rozhodli na základe zákonnej povinnosti. My to rešpektujeme, išli v súlade so zákonom, ale musia rešpektovať, že v takomto prípade si štát celkom prirodzene žiada isté právo regulovať sčasti akékoľvek použitie tých prostriedkov. My sme povedali: priorita je doživotný dôchodok, ale je tam pomenovaný aj dočasný a samozrejmá vec, že aj programový výber, ale presne určené veci. V tomto sa, možno sa líšime a v tom je tá, tá istá základná, základný rozdiel, rozdiel medzi nami. Ale som rád, že sa zhodujem s viacerými opozičnými poslancami, pretože skutočne o to išlo v tomto prípade. A ja by som skutočne mohol citovať viacerých, či už pána Mihála alebo aj pána Chrena alebo Kaníka. V mnohých veciach sa zhodujeme. Opakujem ešte raz, a práve som preto zadefinoval ten politicko-ideologický rozdiel, aký je medzi nami, ale my riešime pragmatickú, konkrétnu vec. A na tom sme sa zhodli a to by bolo dôležité pochopiť. To znamená, žiadne špekulácie ohľadom nejakých kšeftov. Nie. Je to konkrétna realita, potreba riešiť veci preto, aby tí, ktorí sa rozhodli, bez ohľadu na to, či boli nejakým spôsobom pred desiatimi rokmi zavedení, mali dnes istotu, že z druhého piliera dôchodok dostanú. K tomuto smerujeme. K tomu smerovali aj pozmeňujúci návrhy. Samozrejme mohol by som ich obsah veľmi konkrétne rozobrať. Treba povedať jednu vec. Bola to spoločná dohoda vykonzultovaná s odborníkmi za účasti aj vládnych poslancov, aj opozičných poslancov. Ja len ďakujem pekne, že mali ambíciu sa do toho zaangažovať a vylepšiť ten zákon. To myslím, že to je, v tom prípade je to najdôležitejšie. A samozrejmá vec, že ešte raz hovorím, za to chcem veľmi pekne poďakovať. Za dôležitý pokladám hlavne ten veľký spoločný pozmeňovák, ktorý sa týka nastavenia podmienok na výplatu programového výberu a zároveň aj výplaty dočasného dôchodku, ktorý si myslím, že je tomto prípade gro toho návrhu. Tu je vidieť tú centrálnu myšlienku a samozrejme aj riešenie, ktoré z neho vychádza. Veľmi si vysoko vážim a oceňujem aj prístup generálneho riaditeľa Sociálnej poisťovne, že sme sa dokázali dohodnúť aj napriek tomu, že to je veľmi veľká úloha, ktorá súvisí s prepočítaním starobného dôchodku a tzv. nadnárobku v prípade pracujúcich dôchodcov, pretože viem, že ešte technicky sme nie celkom pripravení v Sociálnej poisťovni, ale obdobie do doby realizácie je na to, aby sme sa k tomu dopracovali. Celkom iste veľmi veľa pracujúcich dôchodcov využije tú možnosť, ktorá z novely tohto zákona vyplýva. To by som pokladal za najdôležitejšie. Samozrejmá vec, že všetky tie pozmeňujúce návrhy, ktoré sa týkajú týchto troch záležitostí v plnej, respektíve štyroch, v plnej miere podporujem. K tomu pozmeňujúcemu návrhu pána Mihála, ktorý sa týka Zákonníka práce, vyjadrujem nepodporu. Možno to ani neprekvapuje pána poslanca. Držím sa toho, že len výnimočne a na základe príležitostných činností hovorí Zákonník práce, že sa má uplatňovať dohoda o vykonaní práce. Toho sa držíme. Som presvedčený, že týmto nešikanujeme. Naopak, vylepšujeme, v značnej miere eliminujeme, pokiaľ by mal niekto záujem zneužiť to doterajšie postavenie dohody ako takej. Nevidím v tom až taký strašný veľký problém administratívy, ktorý s tým súvisí, pretože pokladám to za relatívne veľmi rýchly akt. A v konečnej miere, hovorím to veľmi otvorene, pán poslanec, prvý, ktorý na problém upozornil, ste boli vy. Do istej miery reagujeme aj na to a možno, že aj z tohto miesta, je to prekvapujúce, ale ja ďakujem za to upozornenie, pretože istým spôsobom sme to vylepšili. Čo na záver? Ešte raz chcem poďakovať všetkým, ktorí sa podieľali na vylepšení toho zákona. Osobitne by som sa chcel poďakovať mojim kolegom, ktorí pod vedením štátneho tajomníka Jozefa Buriana v podstate rok na tejto novele robili. Samozrejmá vec, aj všetkým zainteresovaným inštitúciám, sociálnym partnerom, NBS a ďalším, ktorí sa na príprave tohto zákona podieľali. A úplne na záver snáď ešte jedna prosba vzhľadom k tomu, čo tu zaznelo. Diskusia a postoje poslancov boli často spájané, nazvem to, s politickou kompenzáciou v kontexte prerokovávaného včera a predvčerom a v uplynulých dňoch ústavného zákona. Chcel by som vás poprosiť, skúste sa zamyslieť, či je toto práve ten zákon, kde by ste tie politické kompenzácie mali robiť? Možno dospejete k inému poznaniu. Ubezpečujem vás, že zákon sme skutočne mohli prijať s podporou alebo len s podporou poslancov SMER-u, ale širšia podpora tohto zákona o anuite dáva priestor ďaleko väčších garancií a istoty a politických istôt, že zákon nebude politicky často menený, ani v prípade akýchkoľvek politických zmien pri vládnej garnitúre. I keď vôbec nevylučujem, že môže prejsť, ja neviem, päť alebo koľko rokov, a život a potreba si vyžiada zmeny a novelu tohto zákona. Ale to je normálne, štandardné, pragmatické, pokiaľ sa k tomu z hľadiska aplikačnej praxe jednoducho dospeje. To pokladám za dôležité. A iné akékoľvek dôvody a spochybňovania absolútne odmietam. Ďakujem pekne za podporu, za aktivitu a prirodzene sa uchádzam o podporu novely tohto zákona. Ďakujem.