Figeľ, Ján, 1. podpredseda vlády a minister dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja SR (2011-06-30):
Ďakujem pekne, vážený pán podpredseda. Ctená snemovňa, ďakujem aj za relatívne rozsiahlu, ale takú sústredenú diskusiu o téme, ktorá nie je ľahká. Možno aj preto bola dlho, dlho odkladaná. A neriešiť ju by bolo nezodpovedné aj nespravodlivé. Ale riešiť ju realisticky je náročné. Ideálne riešenia nie sú naporúdzi, ale to len preto hovorím, lebo je to náročná téma. A ja som presvedčený, že je treba vidieť v tom širšom, aj časovom, aj obsahovom obraze, pretože týka sa na jednej strane vlastníkov a na druhej nájomníkov. A samozrejme štátu, čo si spôsobil v minulosti, štát by mal pomáhať a riešiť. A tým štvrtým, koho prizýva k riešeniu, ku konkretizácii nového prístupu, je obec, obecná samospráva. A to považujem za korektné a zároveň aj späté s tým, čo bude rokované následne v budúcich bodoch, teda konkrétne zákon o poskytovaní dotácií pre, na obstaranie náhradných nájomných bytov a jeden zo zákonov, aj nepriamo bol spomínaný, ktorý sa týka a bude týkať podpory sociálneho bývania. Ten prístup nie je rezortný, on je vládny, takým je aj samotný materiál, ale aj celý prístup doteraz dokonca presahuje alebo spája ako keby dve obdobia vládnutia, aj to minulé, aj to súčasné. A ak sa pozrieme na to z tohto pohľadu, tak žiadalo si to aj odvahu, aj rozvahu prikročiť k riešeniu, ale aj ho vyvažovať. Nechcem dlho hovoriť, považujem toto riešenie za vyvážené, pragmatické, realistické. Vzťah medzi majiteľom a nájomníkom možno zmeniť dohodou, tomu nič nebráni. A tam, kde to nie možné alebo dosiahnuteľné, tam to treba riešiť. A o to sa usilujeme za asistencie, za pomoci obce, ale nie jednosmerne, že by obec dostávala len povinnosti, ale aj podporu a pomoc. Vlastníctvo garantuje ústava, a to je jedno z východísk slobodného štátu, slobodnej spoločnosti, ktoré naozaj si zaslúži plnohodnotný rešpekt. Čo my chceme okrem toho napomôcť, a tento zákon to vlastne rieši, je kontinuita práva na bývanie, teda nie narušenie jeho pokračovania, alebo aby sa niekto ocital na ulici, ale na jednej strane naplniť a rešpektovať právo vlastníka užívať svoje vlastníctvo a na druhej poskytnúť dotknutým reálne konkrétne primerané náhradné bývanie. Čo sa týka majetkovej deklarácie, tu ide o to, že štát má konať v primeranej miere a poskytnúť túto pomoc. A preto potrebuje aj overenie, či je to naozaj potrebné, resp. nárokovateľné. Lebo tu nejde o riešenie hmotnej núdze, ale bytovej núdze, materiálnej bytovej núdze. A preto toto posúdenie je súčasťou seriózneho prístupu. K niektorým pozmeňujúcim návrhom. Rád by som povedal, že spoločná správa mnohé z prístupov alebo pohľadov pomenúva alebo vylepšuje, napríklad to skrátenie na obdobie 2016 pomáha zrýchľovať proces, ale nie neúmerne. Považujem ju ako príspevok za vyváženú a pozitívnu, tak ako ju spoločný spravodajca predniesol. Väčší problém je s niektorými prístupmi, ktoré boli jednotlivo pomenované. Napríklad pán poslanec Šebej, ktorý síce aj uviedol, že je to asi zložitejšie, pretože Ústava Slovenskej republiky hovorí explicitne – vlastnícke právo všetkých vlastníkov má rovnaký zákonný obsah a ochranu, a to platí aj pri spolupodielnictve medzi osobou a obcou. Takže tu sa má ako keby zasiahnuť do podielového spoluvlastníctva a je to problém, lebo tu ide o výsostný vzťah dvoch subjektov a ich mieru práv a povinností môže upravovať len vzájomná dohoda alebo veľkosť podielov. Občiansky zákonník upravuje možnosti zrušenia podielového spoluvlastníctva buď dohodou, alebo rozhodnutím súdu na návrh jedného alebo niektorého z podielových spoluvlastníkov. Takže takýto návrh môže podať len podielový spoluvlastník. A preto návrh zákona o ukončení niektorých nájomných vzťahov k bytom je svojou povahou súkromno-právnou úpravou a týmto pozmeňovákom by sa tu vnášalo nie vhodným a nie prijateľným spôsobom verejnoprávny prvok, ktorý by mohol vykazovať známky protiústavnosti. Pre dosiahnutie účelu návrhu zákona nie je dôvod rušiť podielové spoluvlastníctvo, to je totiž až následná otázka, ktorú návrh zákona ani nemal ambíciu riešiť. A preto to tu hovorím, lebo s týmto návrhom sa nedalo ani len súhlasiť. Čo sa týka vyjadrení pani poslankyne Rosovej, že a keby sme stimulovali novú výstavbu, tá nie je cieľom, to vás ubezpečujem. Skôr je dôležité, aby štát garantoval aj reálnu finančnú podporu k riešeniam. A tie boli hľadané v obci tak, ako je to rozumné, primerané, a to budeme riešiť v tom druhom zákone, kde napríklad aj rekonštrukcia alebo úprava bytov, resp. nebytových priestorov na bytové je prijateľným a nielen prijateľným, ale naozaj jedným z potrebných spôsobov. Ak treba, tak aj cez pozmeňovacie návrhy. Lebo cieľom je zabezpečiť konkrétnu a reálnu kontinuitu práva na bývanie. Tu nejde teraz o výstavbu v prvom slova zmysle alebo v prvom rade. Chcem dodať na záver, že tie viaceré úpravy môžu napomôcť k celkovému riešeniu. Potrebujeme ho, najhoršie by bolo, opakujem, neriešiť. Bolo by to nespravodlivé a nezodpovedné. Takže chcem vyjadriť presvedčenie, že toto rokovanie plus následné, ale aj ďalšie, avizované na jeseň zo strany sociálnej sféry, teda cez zákon o podpore sociálneho bývania, môže mnohé témy aj tu diskutované konkrétne a lepšie riešiť. Neodporúčam a naozaj môžem aj osobne povedať negatívne stanovisko k tomu, aby sa, skokovo bolo riešené to postupné, nami navrhované viackrokové upravené nájomné. A práve tu môže byť veľmi výrazná podpora zo strany sociálnej politiky cez zákon o podpore sociálneho bývania, čo sa aj budeme usilovať definovať. Tie časové posuny si myslím, že skôr pomôžu postupne príprave celej zmeny, lebo je náročná, dajú obciam a jednotlivcom istý priestor na konanie podľa definitívne schválených zákonov. Ešte raz chcem poďakovať za konštruktívnu atmosféru. Vďaka.