J. Tkáčová, poslankyňa: (2003-05-21):
Prílišná komplikovanosť. Je to viac ako na 100 stranách, viac ako 260 paragrafov a si predstavme, že veľký počet pracovných miest nám vytvárajú samoživitelia, živnostníci, fyzické osoby, remeselníci, odborníci, skutoční fachmani, manažérsky zdatní, ale keď príde na papiere, často majú obavy, a preto by táto právna norma skutočne mala byť krátka, jasná a zrozumiteľná. Nerovnovážny stav. Zákonník práce má základnú funkciu vytvoriť rovnováhu medzi povinnosťami zamestnanca aj zamestnávateľa. Dnes je ten stav posunutý veľmi na stranu zamestnanca a odborov a tento nerovnovážny stav pôsobí proti motivácii zamestnávateľov zamestnávať. A tretí fakt, postavenie odborov v tomto Zákonníku práce je nadštandardné a vláda aj parlament sú stavané do polohy, aby presadzovali záujmy odborárov zákonmi. Presadzovanie záujmov zamestnancov, to je práca odborov v podnikoch a u zamestnávateľov. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Blajsko. A. Blajsko, poslanec: Vážená pani predsedajúca, kolegyne, kolegovia, pán minister. Konkrétne ide o vypustenie navrhovaného ustanovenia § 255a predmetnej novely, bod č. 208, ktoré ruší vyhlášku bývalého federálneho ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny č. 19/1991 Zb. o pracovnom uplatnení a hmotnom zabezpečení pracovníkov v baníctve, dlhodobo nespôsobilých k doterajšej práci, ktorá v Slovenskej republike platí od 1. februára 2001. Ide o právnu normu, ktorá upravuje poskytovanie špecifických nárokov, mzdové vyrovnávanie a odstupné mimo rámec Zákonníka práce a spája tieto nároky s nasledovnými skutočnosťami, ako je pracovný úraz, ohrozenie chorobou z povolania, alebo ochorenie chorobou z povolania. Ochorenie chorobou vznikajúcou alebo podstatne sa zhoršujúcou vplyvom banského prostredia. Všetky uvedené skutočnosti majú charakter trvalého poškodenia zdravia s výnimkou najvyššej prípustnej expozície, ktorá plní preventívnu úlohu, a to na základe zákona č. 98/1987 o osobitnom príspevku baníkom v znení neskorších predpisov a na základe § 55 ods. 2 písm. a) Zákonníka práce. Predmetné ustanovenie v § 255 písm. a) sa v takomto znení neobjavilo v návrhu novelizácie Zákonníka práce, ktoré koncom roku 2002 teda ministerstvo práce dalo na pripomienkovanie a v rámci teda riadneho toho pripomienkovaného konania sa nedalo k tomu vyjadriť práve cez Odborový zväz pracovníkov baní, geológie a naftového priemyslu. Do textu novely bolo zrušenie vyhlášky 19/1991 Zb. zahrnuté až v priebehu konečného rokovania, kde práve Odborový zväz pracovníkov baní, geológie a naftového priemyslu nemá svojich zástupcov a Konfederácia odborových zväzov Slovenskej republiky nemala túto problematiku ucelene prerokovanú s týmto príslušným odborovým zväzom. Zdôvodnenia Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky nemajú celkom vecné argumenty a dalo by sa zhrnúť to do vyjadrenia generálnej riaditeľky sekcie legislatívy, ktorá, dovolím si odcitovať z listu: „Hoci vyhláška federálneho ministerstva práce a sociálnych vecí č. 19/1991 nie je novým Zákonníkom práce výslovne zrušená, jej ustanovenia nemožno uplatniť v praxi, nakoľko predmet jej úpravy v zákone bol zrušený.“ Pritom za zrušenie predmetu úpravy je považované zrušenie § 148a Zákonníka práce v novele č. 206/1996 Z. z., a to napriek tomu, že uvedené ustanovenie malo výlučne splnomocňovací charakter a do Zákonníka práce bolo implantované v rámci § 18 zákona č. 18/1987 Zb. o osobitnom príspevku baníkov. Pre zaujímavosť chcem uviesť, že samotný § 18 bol zrušený až v rámci nového Zákonníka práce, t. j. zákona č. 311/2001 Z. z. v § 255 ods. 1 a zákona o osobitnom príspevku baníkom platí až dodnes. Dôvodom, prečo sa údajnou neplatnosťou zaoberám tak podrobne, sú informácie, podľa ktorých zástupcovia ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny pri rokovaní o novele Zákonníka práce argumentovali pri presadení zrušenia predmetnej vyhlášky tvrdením, že ju treba zrušiť, lebo už aj tak neplatí. Ide o pozoruhodné tvrdenie, ktoré hovorí o neplatnosti vyhlášky na základe zrušenia splnomocňovacieho ustanovenia. Ide o už spomínaný, ten § 148 písm. a) podľa ktorého bola vydaná. Premietnuté do právnej praxe a teórie to vlastne znamená, že ak zanikne akékoľvek splnomocnenie, stanú sa neplatnými aj všetky úkony, ktoré boli na jeho základe a v čase jeho platnosti vykonané. Rovnaké zdôvodnenie sa objavilo dokonca aj v dôvodovej správe, osobitná časť predložená k návrhu novely Zákonníka práce v bode č. 208. Som presvedčený, že takýto dôvod zrušenia vyhlášky neobstojí, o čom napokon svedčí aj situácia v Českej republike, kde táto istá vyhláška po novelizácii aj Zákonníka práce platí, čo potvrdil svojím rozsudkom aj Najvyšší súd, máme a myslím, že ste to dostali, panie kolegyne a kolegovia tiež, tento dokument, kópie rozsudku Najvyššieho súdu Českej republiky. I keď ide o štát, iný, myslím si, že vzhľadom na rovnaký obsah vyhlášky, rovnaký predmet a legislatívny základ sporu, pokladám toto v tomto prípade za podstatnú skutočnosť tejto veci. Čo sa týka dosahu uplatňovania vyhlášky v praxi, chcem uviesť niekoľko údajov. Vyhláška sa týka približne 5500 zamestnancov pracujúcich v podzemí, ôsmich zamestnávateľov. Ročne sa vyhláška uplatní približne v 80 prípadoch, čo predstavuje náklady približne 2 až 3 mil. Sk, čo predstavuje zlomok v percentách celkových nákladov príslušných zamestnávateľov. Uplatňovanie tejto vyhlášky nezaťažuje v novovzniknutých prípadoch od 1. januára 1998 vôbec štátny rozpočet. Na základe týchto údajov si kladiem otázku, či je naozaj nevyhnutné zrušiť túto vyhlášku, a to na základe, podľa aj môjho názoru, chybného zdôvodnenia. Bez ohľadu na vývoj v slovenskej energetike je baníctvo a najmä jeho najväčšia časť uhoľné baníctvo limitované prírodnými podmienkami a bez akéhokoľvek pátosu ho možno označiť za vymierajúce povolanie. Nedomnievam sa preto, že akurát posledným generáciám baníkov na Slovensku má byť odňatá možnosť slušného zaopatrenia v situáciách vyvolaných ich nepochybne namáhavou a najmä zdraviu škodlivou prácou. Na základe uvedeného dávam pozmeňujúci návrh, ktorý znie: Vypustiť bod č. 208 týkajúci sa toho § 255a. Ďakujem pekne. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pán poslanec. V rozprave je ešte jedna prihláška, pokračovať budeme po obedňajšej prestávke o 14.00 hodine. (Prerušenie rokovania o 12,00 hodine.) (Pokračovanie v rokovaní o 14, 29 hodine.)