B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-11-13):
A. Blajsko, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení členovia vlády, vážené kolegyne, kolegovia, programové vyhlásenie vlády je materiál skôr filozofický, pre mňa nekonkrétny a má to svoj dôvod cez reštriktívne návrhy noviel zákonov, ktoré sme minulý aj tento týždeň prerokúvali vo výboroch. Ide o politiku svojím spôsobom, ktorú budem takto charakterizovať, zbedačovania chudobnej slovenskej spoločnosti, ktorá je nehumánna a neeurópska. Nepatrí do tohto storočia. Cieľové zámery sociálnej politiky v jednotlivých krajinách sú zamerané na potlačenie chudoby a odstraňovanie jej príčin, na aktivizáciu možností ľudského rozvoja vzdelávaním ako predpokladu akéhokoľvek pokroku spoločnosti vrátane aj toho ekonomického. Štátna rodinná politika je systémom všeobecných pravidiel, opatrení a nástrojov, ktorými štát priamo i sprostredkovane hodnotí nezastupiteľný prínos a význam rodiny pre každého človeka i pre spoločnosť a vyjadruje rodinám svoju podporu. Prostredníctvom rodinnej politiky každý demokratický štát realizuje svoju zodpovednosť za tvorbu rámcových životných podmienok pre rôzne typy rodín a ich členov, najmä však zdravý vývoj detí a mládeže. Základným princípom sociálnej politiky zameranej na prevenciu a odstraňovanie chudoby je predchádzať nebezpečiu chudoby vytváraním pracovných príležitostí a zvyšovaním šancí na trhu práce. Podporou tvorby pracovných miest, podporou súbehu rodinných a pracovných povinností a určitou mierou kompenzácie nákladov spojených s výchovou detí plus niektoré opatrenia v prospech sociálne ohrozených členov danej rodiny. Alebo takisto v prospech rodín, ktoré sú v určitých fázach svojho života osobitne ohrozené dostatočným zvýšením nákladov na realizáciu svojich funkcií vrátane právnej ochrany detí a materstva, kde sa každý demokratický štát angažuje v prospech zvyšovania ekonomickej sebestačnosti daných rodín. Takéto opatrenia sú prevenciou proti chudobe rodín a chápu sa ako súčasť sociálnej politiky štátu. Aká je realita cez predkladané Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky? Z hľadiska sociálnej situácie obyvateľstva bude v roku 2003 výrazne poznačený realizáciou viacerých opatrení v oblasti cien a daní úspornými a reštriktívnymi opatreniami na úseku nominálnej mzdy vo verejnom sektore, sociálnych výdavkov a aktívnej politiky zamestnanosti prostredníctvom štátneho rozpočtu. Zlepšovaniu sociálnej situácie obyvateľstva zásadnejšie neprispeje ani predpokladaný vývoj miery nezamestnanosti, keď oproti 18,3 % miery nezamestnanosti evidovanej v roku 2002 sa v roku 2003 predpokladá miera nezamestnanosti 18 %. Pritom sa ešte uvažuje s opatreniami na znižovanie počtu zamestnancov vo verejnom sektore, napríklad krajských a okresných úradov. Neprihliada sa dostatočne na tendencie vo vývoji nezamestnanosti, ktorá sa prejavuje aj v roku 2002, keď sa zvyšuje podiel dlhodobo nezamestnaných z celkového počtu evidovaných nezamestnaných. V I. polroku 2002 tento podiel dosahoval až 46,7 %. V evidencii úradov bolo takmer 55 % nezamestnaných dlhšie ako 1 rok. V miere nezamestnanosti sú značné rozdiely z regionálneho hľadiska. S vývojom nezamestnanosti priamo súvisí aj vývoj počtu občanov v hmotnej núdzi. Podľa návrhu novely zákona o sociálnej pomoci sa predpokladá počet poberateľov dávky sociálnej pomoci 340 000, koncom I. polroka 2002 to bolo 330 000 občanov. Navrhované opatrenia s obsahom na sociálnu situáciu obyvateľstva sa týkajú najmä zvýšenia cien jednotlivých zložiek výdavkov na bývanie, energie, vodné, stočné, dodávka tepla, teplej vody, nájomné v komunálnych bytoch. Presuny sadzby HDP z 10 na 14 % týkajúce sa aj potravín a sadzby 23 na 20 %, neuplatnenie ďalších platov v štátnej a verejnej službe a spomalenie postupu valorizácie platov v štátnej a verejnej službe. Reštrikcie výdavkov na sociálne dávky vrátane kompenzácií dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia a dávok sociálneho zabezpečenia. Zvýšenie dopravného pri súčasnej redukcii žiackych a dôchodcovských zliav. Zníženie štátnej prémie v stavebnom sporení, vylúčenie štátneho rozpočtu z podpory aktívnej politiky zamestnanosti, v roku 2003 sa totiž nepredpokladá dotácia do štátneho rozpočtu na uvedený účel. Výrazné dosahy sa predpokladajú vo výdavkoch obyvateľstva na bývanie. S účinnosťou od 1. 1. 2003 sa predpokladajú značné zvýšenia cien týkajúcich sa bývania, nájomného v komunálnych bytoch o 80 %, vodné a stočné 30 %, elektrina 18,6 %, zemný plyn 43,7 %, dodávok tepla o 10 až 15 %. Dosah zvýšenia cien sa ďalej prehĺbi presunom dolnej sadzby DPH z 10 % na 14 %. Podľa kvantifikácie ministerstva práve, sociálnych vecí a rodiny sú pracovné podklady, výdavky na bývanie štatisticky priemernej domácnosti vzrastu len z titulu zvýšenia regulovaných cien 539 Sk, v tom nájomné 131 Sk, vodné a stočné 40 Sk, elektrina 132 Sk, zemný plyn 152 Sk, dodávka tepla 84 Sk. Po zohľadnení presunu sadzby DPH z 10 % na 14 % vzrastú mesačné výdavky na bývanie štatisticky priemernej domácnosti o 560 Sk. Zvýšenie cien tovarov a služieb vstupujúcich do výdavkov na bývanie sa osobitne výrazne dotkne domácností dôchodcov, ktoré sú v súčasných podmienkach, a vynakladajú na bývanie viac ako 29 % spotrebných výdavkov. V roku 2003 tento podiel má vzrásť na viac ako 38 % spotrebných výdavkov. Zvýšené výdavky na bývanie môžu domácnosti dôchodcov kompenzovať v podstate len úsporami vo výdavkoch na potraviny. Na krytie zvýšených výdavkov na bývanie sa v návrhu štátneho rozpočtu na rok 2003 vytvára len minimálny priestor, keď sa predpokladá rast reálnych miezd v rozpätí od 0 do 1 %. Reálne sa nezabezpečuje valorizácia dôchodkov, zvýšenie minimálnej mzdy a úprava životného minima. Kompenzácia vo vzťahu k zvýšeným výdavkom na bývanie sa v zásade zužuje na príspevok na bývanie. Podľa návrhu novely zákona o sociálnej pomoci sa príspevok na bývanie nebude od roku 2003 započítavať do príjmu poberateľov dávky sociálnej pomoci. Na príspevok na bývanie sa rozpočtuje suma, myslím, okolo 600 mil. Sk. Treba počítať s tým, že plošné zvýšenie cien v súvislosti so zvýšením cien energetických vstupov – predpokladá sa miera inflácie 8,8 až 10 % – sa môže negatívne premietnuť do zvýšenia miery nezamestnanosti. Na vývoj nezamestnanosti, a teda zamestnanosti bude nepriaznivo pôsobiť aj zvýšenie dopravného, úvahy o zrušení lokálnych tratí, nižšia podpora štátu v aktívnej politike zamestnanosti. Ide o také opatrenia, ktoré negatívne pôsobia na mobilitu pracovnej sily. Negatívne dosahy na sociálnu situáciu obyvateľstva sa očakávajú aj v súvislosti s ďalšími reštriktívnymi opatreniami vo verejných financiách. Zavedenie úhrad v zdravotníctve, poplatky pri vysokoškolskom štúdiu, reštrikcie sociálnych výdavkov vrátane kompenzácií dôsledkov ťažkého zdravotného postihnutia, zníženie štátnej prémie v stavebnom sporení atď. Treba brať do úvahy, že už v I. polroku 2002 počet obyvateľov v stave hmotnej núdze predstavoval viac ako 642 000 občanov, čo je takmer 12 % obyvateľstva SR. V situácii, keď sa navrhuje rozsiahla realizácia cenových, daňových a reštriktívnych opatrení voči obyvateľstvu, žiada sa kvantifikovať podľa môjho názoru – to by mi strašne pomohlo aj pri tomto materiáli – dosahy jednotlivých opatrení na sociálnu situáciu obyvateľstva, na jednotlivé rodinné rozpočty, aby bolo možné posúdiť ich sociálnu únosnosť a navrhnúť opatrenia v prospech sociálne slabších skupín obyvateľstva. Na základe značného rozsahu opatrení cenového a reštriktívneho charakteru možno v roku 2003 očakávať nárast chudoby, zvýšenie počtu sociálne odkázaných občanov a prehĺbenie aj regionálnych rozdielov, ktoré všetci dobre poznáme. Všetky formy ohrozenia ľudského rozvoja vedúce k neistote, k znevýhodneniu členov spoločnosti, k chudobe, k spoločenskej exklúzii chápu demokratické štáty Európy ako základnú úlohu sociálnej politiky. My sa jej vzdávame?! – dávam za touto otázkou aj výkričník, aj otáznik. Sociálna politika jednotlivých krajín je do značnej miery závislá od hospodárskej politiky na jednej strane a od chápania úlohy štátu v hospodárskom a spoločenskom živote. V odbornej literatúre sa rozlišujú tri koncepčné modely sociálnej politiky, ktoré sú výslednicou tradícií, stupňa hospodárskeho rozvoja, akceptovania určitých ekonomických koncepcií a aj konkrétnej zostavy určitých politických síl a strán v jednotlivých krajinách. Prvý – oceánsky liberálny model, ktorý je uplatňovaný v Spojených štátoch, Kanade, Veľkej Británii a v Austrálii, tento model sa striktne riadi trhovými vzťahmi. Je charakteristický skromným prerozdeľovaním v prospech sociálneho poistenia nízkou výškou dávok. Štát podporuje nepriamymi formami fungovanie trhu a zabezpečuje občanom iba minimálnu sociálnu pomoc. Druhý – škandinávsky sociálny, demokratický model, ktorý je uplatňovaný vo Švédsku, Nórsku, Dánsku, Fínsku a v neposlednom rade i v Belgicku a Nizozemsku, je model sociálneho štátu. Tretí – kontinentálny neoliberálny model, ktorý sa zaviedol v Nemecku, Rakúsku, Taliansku, Španielsku a do určitej miery i vo Francúzsku, tento model sociálnej politiky uplatňuje prvky obidvoch predošlých modelov. Má svoje korene už v minulom storočí v Nemecku, kde sa budoval od čias Otta Bismarcka a bol rozvinutý koncepciou sociálneho trhového hospodárstva. Týmto spôsobom sa v západoeurópskej oblasti vymedzil obsah sociálnej politiky štátu zameranej na boj proti chudobe. Ja to zdôrazním ešte raz. To je jeho orientácia. Dávam otázku: Do ktorého modelu patríme týmto programovým vyhlásením vlády my – Slovenská republika? Vážení, podľa môjho názoru je to do žiadneho. My sme totiž vymysleli štvrtý, ten najhorší. Úlohou sociálnych aktivít štátu je pomocou systémov spoločenských politík zabrániť, aby ktorýkoľvek spoločenský jav sa stal pre občanov príčinou ich znevýhodnenia na trhu práce a tým priamo alebo sprostredkovane príčinou chudoby. Podstatou štátom organizovanej solidarity je ochrana občana a ich rodín pred chudobou. Sociálna ochrana je modernou vymožiteľnosťou v histórii ľudstva dlho ovládaného strachom a násilím, hladom, prírodnými katastrofami, núdzou, despotizmom a neistotou. Postupné úspechy na poli civilizácie, spravodlivosti a predvídavosti vyvrcholili sociálnym zabezpečením, dnes jediným základom modernej spoločnosti a zárukou aj pokroku. Jeho prvoradým cieľom je, a myslím si, že i programovým vyhlásením vlády má byť zameranie na odstraňovanie chudoby v Slovenskej republike. Vážené poslankyne, poslanci, od zloženia sľubu sme málo dní v Národnej rade Slovenskej republiky a ja osobne začínam nadobúdať presvedčenie, že politikárčenie je v tomto auditóriu niečo viac ako naši občania. Mons. František Tondra nám listom zaželal, citujem, „aby sa nám darilo vytvárať na Slovensku spravodlivé rozdeľovanie povinností tak, aby nevyhnutné ťarchy nedopadli len na chudobných“. Vážená vláda Slovenskej republiky, neznižujme rodinám sociálne príjmy, neznižujme občanom so zdravotným hendikepom kompenzácie z dôsledku zdravotného postihnutia. Z môjho vnútra musím povedať, že je to cynické. Minulá vláda pred voľbami odstránila do neba volajúcu diskrimináciu v zákone č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov a dnes navrhovanou novelou ju zakladá znova, čiže vracia to späť. Ide konkrétne o sociálne služby a o právnické a fyzické osoby, ktoré poskytujú tieto služby. Dovolím si k tomu krátky predslov. Sociálne služby sú v súlade s § 14 ods. 1 zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v platnom znení špecializované činnosti na riešenie hmotnej alebo riešenie sociálnej núdze občana. Sú teda právnym prostriedkom na realizáciu čl. 39 Ústavy Slovenskej republiky zaručených sociálnych práv občana, čo determinuje špecifické postavenie sociálnych služieb v rámci verejných služieb verejného sektora. Tomuto špecifickému postaveniu musí byť oprávnene prispôsobený mechanizmus ich financovania, organizácie, inštitucionálneho zabezpečenia, hmotnoprávnych podmienok ich poskytovania aj procesnoprávne postupy, ich konkrétne mechanizmy. Sociálne služby sú integrálnou súčasťou verejných služieb a vzhľadom na skutočnosť, že ide o poskytovanie vecných plnení, resp. špecializované činnosti vo vzťahu k občanom, ktorí sú v hmotnej alebo v sociálnej núdzi, ako aj na nákladovosť ich zabezpečenia, nemožno v ich prípade uplatňovať princíp redukcie verejných zdrojov – a to sa koná teraz tým návrhom tej novely. Vzhľadom na skutočnosť, že sociálne služby sú právnym prostriedkom na riešenie stavu hmotnej alebo sociálnej núdze občana, musí byť poskytovanie týchto služieb oprávneným občanom príslušným orgánom garantované. Ja by som navrhoval niečo iné. Odstráňme dualizmus v riadení štátu. Odstráňme korupciu v sociálnom systéme a podľa mojich prepočtov je tam dosť zdrojov, aby sme nemuseli znižovať sociálny charakter nášho štátu. V závere skonštatujem len toľko, nemôžem podporiť takýto program, ale zároveň sa hlásim k spolupráci s koalíciou na skvalitňovaní sociálneho systému. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)