V. Veteška, podpredseda NR SR: (2004-05-25):
Ľ. Navrátilová, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Prerokúvame zákon, ktorý v dôvodovej správe uvádza nasledujúcu vetu: „Koncepcia vychádza z poznania, že pravidlá trhovej ekonomiky sú vo svojej univerzálnosti aplikovateľné za presne definovaných podmienok aj na zdravotné poistenie“. Toto zdôvodnil aj pán minister pri svojom uvádzaní tohto zákona. Čo mi však nie je jasné. Či ide o teoretické poznanie, alebo ide o praktické poznanie s takto už celoplošne zavedeného systému. Ak v nejakom štáte existuje, je na škodu veci, že sa aspoň niektorí poslanci, ktorí budú rozhodovať o zdravotnej starostlivosti pre 5 miliónov občanov Slovenska, nemohli oboznámiť s jeho výsledkami. Slovenské zdravotníctvo dlhodobo vykazuje záporný rozdiel medzi zdrojmi a výdavkami do systému. Platby od obyvateľstva sa od roku 1995 zvyšovali z úrovne 1, 8 miliardy na plánovaných 14 miliárd korún v roku 2004, to znamená, že vzrástli o vyše 70%, napriek tomu zadlženosť systému sa nijak radikálne nezmenila. Bez akýchkoľvek hlbokých analýz je možné povedať, že vybilancovaný stav zdravotníctva je možný najmä štyrmi opatreniami: zvýšením odvodov za občanov, za ktorých zdravotné poistenie platí štát, zvýšením podielu platieb poistencov za zdravotnícke výkony, znížením rozsahu zdravotníckych výkonov uhrádzaných na základe povinného zdravotného poistenia a zlepšením organizácie poskytovania zdravotnej starostlivosti. Asi každý reformátor si kladie za úlohu zabezpečiť kvalitnú a dostupnú zdravotnú starostlivosť a dosiahnuť zároveň čo najväčšiu vybilancovanosť peňažných tokov a tu ja mám problém a ten problém je nasledujúci: Štát nebude zvyšovať svoje odvody do poistenia. Pán minister hovorí, že za jeho pontifikátu sa platby občanov za zdravotné výkony už nebudú zvyšovať. Teda ostávajú dve opatrenia, ktorými sa môžeme dopracovať k nejakej lepšej finančnej situácii v zdravotníctve. Verím, že subjekty súkromného práva sú schopné optimalizovať svoju vnútornú organizáciu lepšie ako subjekty verejného práva. Čomu však nechcem veriť a nemôžem uveriť, že naozaj existujú také rezervy v organizácii zdravotníctva, ktoré pokryjú, a teraz neviem, či je to 10%, 20% alebo 30% celkových deficitov v zdravotnom systéme, lebo tento údaj som sa nedozvedela. Keby sa bola realizovala úloha vlády z programového vyhlásenia, že vláda presadí kontrolu solventnosti poisťovní, mohli sme vedieť aspoň, aké rezervy sú v hospodárení zdravotných poisťovní. Do tohto prostredia sa teda plánujú zasadiť akciové spoločnosti zamerané na tvorbu zisku. Pokiaľ sa hovorí, že ich hlavnou úlohou nebude tvorba zisku, ja tomu neverím a neveria ani tomu tí, ktorí poznajú Obchodný zákonník. Takže ich manévrovací priestor je len v rozsahu poskytovanej zdravotnej starostlivosti, ktorý zo zákona musia poskytovať len v rozsahu verejnej minimálnej siete, ktorá začína byť však nadefinovaná podľa môjho názoru naozaj minimálne. Za pozornosť asi stojí to, že na 100 000 detí má byť jeden pediater špecialista a na 30 000 obyvateľov jeden stomatológ. Z toho celého mi vychádza, že zverenie zákonného zdravotného poistenia subjektom súkromného práva bude trvalo vytvárať tlak na znižovanie rozsahu zdravotnej starostlivosti poskytovanej z povinného zdravotného poistenia. A teda dostupnosť zdravotnej starostlivosti sa paradoxne zníži. Zároveň tento zákon - a bolo to už tu spomenuté a budem opakovať s poukázaním na ešte také detaily v zákone -, vytvára nerovnomerné postavenie poskytovateľov zdravotnej starostlivosti na trhu. Paragraf 6 ods. 7 zákona o zdravotných poisťovniach hovorí, že zdravotná poisťovňa, podotýkam, môže uzatvárať zmluvy o individuálnom poistení, vykonávať veľkodistribúciu liekov, poskytovať zdravotnú starostlivosť. V následnom § 7 uvádza, že zdravotná poisťovňa určuje kritériá na uzatváranie zmlúv o poskytovaní zdravotnej starostlivosti. Týmto paragrafom sa navádza akýsi dojem, že tieto poisťovne budú vyberať najlacnejších a najlepších prevádzkovateľov zdravotníckych služieb. Nuž ale pozrime sa, ako znie text. Takže: „Zdravotná poisťovňa bude uvádzať na prístupnom mieste výkonové parametre v tvare zlomku, štandardizované na počet osôb, v členení na jednotlivé zdravotnícke zariadenia ambulantnej zdravotnej starostlivosti a ústavnej starostlivosti za určené obdobie, vyjadrujúce úspešnosť prevencie a liečby“. Neviem, kto z vás tomu rozumel, ale ja som to pochopila takto, že to bude X lomeno Y na nedefinované osoby a nedefinované časové obdobie, kde čo je X a Y, tiež nie je známe. Čiže vlastne sa poisťovniam dávajú štyri stupne voľnosti na to, aby nadefinovali také parametre, aby svojim veľkodistribútorom liekov a zdravotných pomôcok a zároveň svojej sieti zdravotnej starostlivosti vytvorili také podmienky, že žiaden lekára alebo zdravotnícke zariadenie z externého prostredia sa do systému nedostane. A teraz sa však pýtam, aký bude mať subjekt súkromného práva dôvod nastavovať tieto kritériá objektívne pre všetkých účastníkov trhu poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, keď sám je poskytovateľom. Ten kruh sa uzatvára. Budú vznikať uzatvorené siete, do ktorých sa súčasní poskytovatelia zdravotnej starostlivosti dostanú len výnimočne. V zákone je evidentná disproporcia medzi princípmi slobodnej a rovnej súťaže a možnosťami poisťovní deformovať voľnú súťaž poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Tu ide o zákonom dané deformovanie trhu. Niekoľko poznámok k nemocenskému poisteniu. Iste si pamätáte, že neuplynul ani možno polrok alebo 7 mesiacov, keď sme tu prácne schválili zákon o sociálnom poistení. Súčasťou zákona o sociálnom poistení je aj nemocenské poistenie. Samotný zákon o sociálnom poistení obsahuje desiatky paragrafov o tom, ako má nemocenské poistenie vyzerať, aké sú sadzby, kto má aké povinnosti. Hlavne aké sú dávky. Tu je jednou vetou povedané, že poisťovne budú poskytovať nemocenské poistenie. Pán minister, chcem sa vás opýtať, aký je súvis tohto nemocenského poistenia so zákonom o sociálnom poistení, akým spôsobom budú tieto dva zákony vykonávané, lebo z toho celého to vôbec nie je jasné. Ja si dnes netrúfam povedať, či je správne, aby bolo zdravotné poistenie a nemocenské poistenie pod jednou strechou. Netrúfam si to povedať. Na druhej strane sa pýtam, prečo ste nás nechali, keď ste mali takýto zámer, trápiť sa tu s tým zákonom o sociálnom poistení, keď takýto zámer vláda mala! To môžeme očakávať teraz, že odíde úrazové poistenie, alebo ako to vlastne bude! Aká je vízia. Ja by som to rada vedela, keď sa ide prijímať takáto zásadná norma. A vrátim sa ešte raz k tomu nemocenskému poisteniu. Bude to teda osobitný zákon, ktorým bude realizované takéto nemocenské poistenie? Nemocenské poistenie v súčasnosti vykazuje prebytok. Sú tam nasadené sadzby odvodov, sú nasadené pravdepodobne pomerne vysoko, ale isté je, že sú tam prebytky. Ak sa má nemocenským poistením sanovať schodky zdravotného poistenia, treba to všetkým ľuďom povedať. Ja si myslím, že spravodlivejšie by bolo, aby sa znížili sadzby do nemocenského poistenia a aby sa vytvárala, alebo podporoval vznik nových pracovných miest. Zároveň mi vzniká otázka, prečo s týmito prebytkami, ktoré vznikajú na nemocenskom poistení, má, povedala by som hospodáriť alebo vytvárať zisk subjekt súkromného práva. To som nepochopila. Tretia záležitosť - a tá tu tiež bola už uvádzaná -, čo mi vadí. Vadí mi naozaj vytvorenie politického centra moci nad zdravotnými poisťovňami, nad zdravotným poistením a nad poskytovateľmi zdravotnej starostlivosti. Úrad pre dohľad má disponovať právomocami, ktoré nevídaným spôsobom obmedzujú poisťovne ako subjekty súkromného práva a to dokonca v personálnych otázkach. Bez predchádzajúceho súhlasu úradu sa nemôže nik stať členom predstavenstva, dozornej rady, prokuristom, kontrolórom, a dokonca aj určité vedúce funkcie v priamej riadiacej pôsobnosti predstavenstva podliehajú súhlasu úradu pre dohľad. Predsedu menuje na návrh ministra vláda, to znamená, ide o politického nominanta. Jeho vplyv na personálne obsadzovanie najdôležitejších postov v poisťovniach je zo zákona daný. Keďže úrad je nezávislý orgán, ktorý sa nezodpovedá žiadnemu orgánu verejnej moci, neviem si predstaviť ideálnejšie prostredie na koncentráciu moci v rukách jednej osoby, a, žiaľ, ani lepšie legislatívne prostredie na vznik klientelizmu a korupcie. Podľa mojej mienky všetci účastníci zdravotnej starostlivosti sa stanú rukojemníkmi úradu. Pritom odvolanie predsedu, ktorý je volený na päťročné volebné obdobie, pokiaľ neurobí úmyselný trestný čin, je prakticky nerealizovateľný. A teraz sa chcem opýtať: A čo ak úrad, ktorý zo zákona koná nezávisle a bez akejkoľvek kontroly, sa začne správať nezávisle aj na rozume. Čo ak sa z neho stane korupčné pracovisko! Kto bude kontrolovať jeho hospodárenie. Nie je to štátny orgán aby ho kontroloval NKÚ, a nie je to organizácia zriadená podľa Obchodného zákonníka, a teda ho nemôže kontrolovať daňový úrad. Pán minister opakovane argumentuje, že podobné regulačné úrady tu už máme. Keď som si pozrela zákon, ktorým sa zriaďuje úrad pre finančný trh, zistila som, že kompetencie úradu pre dohľad sú prebrané z tohto zákona, ale jeden rozdiel tu predsa len je. Pokiaľ ja ako občan svoje úspory dám do nejakej bankovej inštitúcie alebo do peňažnej inštitúcie, ja som schopná diverzifikovať svoje riziká pri nakladaní s vlastnými aktívami tým, že ich uložím do viacerých finančných ústavov. Ale ako ja viem diverzifikovať v tomto okamihu svoje riziko v zdravotnom poistení! Ja som vždy poistená len v jednej poisťovni. Takže analógia oboch týchto úradov nie je celkom namieste. Čo ma ešte teda zaujalo, je postavenie toho úradu z hľadiska správneho konania. Správne konanie tam v podstate nebude prebiehať, pretože zákon o správnom konaní na tento úrad sa nevzťahuje. Ten úrad bude rozhodovať a bude zároveň odvolacím orgánom, čo je tiež pomerne špecifická záležitosť. A nakoniec jedna poznámka, pán minister, o tých informačných systémoch. Nie je pravda, že nebude treba dodatočne náklady na informačné systémy v poisťovni, pretože minimálne na úrovni dátovej komunikácie musia byť kompatibilné. Nie je to až taký strašný zásah, ale určite vyvolané investície tam budú. Čiže povedala som tri veci, ktoré mi na tomto zákone vadia a v podstate sú to tie konštrukčné záležitosti, ktoré mi vadia v celej šestici zákonov. A odstránenie týchto troch vecí znamená vlastne snáď 80% tých zákonov prerobiť. Z tohto dôvodu nebudeme súhlasiť s tým, aby zákon bol postúpený do druhého čítania. Ďakujem.