B. Bugár, podpredseda NR SR: (2005-05-17):
J. Banáš, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Viete, ja som sa dostal tam, kde som nechcel byť, lebo už vidím zajtra titulok v „Smečku“, že Ondriaš a Banáš obhajovali ŠtB. Odmietam obhajovať ŠtB a odmietam, aby som ja bol aj nepriamo možno v dobrom úmysle kladený do tej polohy, že ŠtB bolo niečo pozitívne. Pán kolega Ondriaš, to je vaše videnie sveta, ale chcel by som vám dopriať ten scvrknutý žalúdok, ktorý som mal, keď zhruba v tých rokoch 1978 až 1983, keď som bol pod najväčším tlakom tu v Bratislave, vždy po príchode nejakých zahraničných novinárov mi volali: „Súdruh, príď na Februárku“ a tam ma zobrali za troje zamrežovaných dverí, a teda sa spýtali,  čo sa vás pýtali a čo si im ty na to súdruh povedal. A nechcem vám ani dopriať ten pocit, keď ani nezavolali a prišli k vám na pracovisko, to bolo tlačové stredisko pre zahraničných novinárov, a kládli vám tie isté otázky. Možno, že to bola moja slabosť, a možno, že to bola moja zbabelosť, že som si netrúfol tých ľudí vyhodiť, ale som sa snažil správať tak, aby som v tom obstál. Alebo vám neprajem rok 1978, keď som bol podpísaný, že pôjdem do Viedne za tlačového atašé, a keď som už bol podpísaný ministrom, tak prišli za mnou dvaja po česky hovoriaci a začali mi rozprávať: „Soudruh, máš dcéru a chceli by sme, aby si pre nás pracoval.“ Ale, nechcem toto rozoberať. Ja chcem požiadať pána predsedajúceho, aby ste podľa § 73 ods. 3 písm. c) dali hlasovať o mojom návrhu novely, o jeho postúpení do druhého čítania. Dovoľte mi, aby som ale zareagoval pár slovami na spravodajcu Laca Nagya. Laci, neviem, ty hovoríš o tom, že ja som akoby do zákona chcel zakomponovať Ústav súdneho inžinierstva v Žiline. Ja som jediný raz spomínal tento ústav, keď som napísal list pánovi predsedovi Langošovi, aby urobil isté gesto dobrej vôle a vydal ten originál na preskúmanie. Mne to je úplne jedno, kto bude ten podpis skúmať, ja nemám žiadny nejaký osobný vzťah k tomuto ústavu, len tých som požiadal, lebo mi boli odporučení. Chcem ďalej povedať, že ústava v článku 12 hovorí, že každý je rovný v dôstojnosti a v právach. Článok 46 ústavy hovorí, že každý má právo domáhať sa spravodlivého rozhodnutia na súde. Toto právo je zabezpečené aj Občianskym zákonníkom § 11 až § 17 – ustanovenia na ochranu osobnosti. § 125 Občianskeho súdneho poriadku hovorí, to je reakcia na spravodajcu, že súd môže vykonať dokazovanie v súlade s príslušným zákonom. Aby som sa teda ja a mne podobní, ktorí sú v takejto situácii, mohol obhajovať, potrebujem dôkaz, avšak dôkaz pravdivý. Podľa archívneho zákona má totiž archívny dokument hodnotu, len ak je dokázaná jeho pravdivosť. Dokonca sa v tomto zákone hovorí: „V opačnom prípade musí byť vyradený z registratúry.“ To značí, aby som mohol podať určovaciu žalobu na súde o neplatnosti môjho podpisu, ktorý som spomínal, potrebujem predložiť právne relevantný, teda pravdivý dôkaz. Takýmto dôkazom je znalecký posudok, ktorý pre technologickú zložitosť, to som tu už povedal, preskúmania teda podpisu alebo písma, môže vykonávať len právnická osoba. Takéto sú na Slovensku dve – Ústav súdneho inžinierstva v Žiline a Kriminalistický a expertízny ústav Policajného zboru v Bratislave. Vzhľadom na to, že žilinský ústav je v kategórii znalecký, takto mi to bolo povedané, je vyššie zaradený. Tento ústav robí napríklad vyšetrovania pre súdy, vyšetrovateľov a fakticky, ako mi povedal riaditeľ tohto ústavu, pracujú výlučne s utajovanými materiálmi. Preto som sa na tento ústav obrátil. Bolo mi jednoznačne povedané, aby mohli s vysokou mierou pravdepodobnosti rovnajúcou sa istote dokázať, či to je, alebo nie je môj podpis, potrebujú  originál. Z technického dôvodu, ako som povedal, to nie je možné. Ja som sa tam bol dokonca pozrieť, priatelia, v tej miestnosti, to sú poprepájané mikroskopy s počítačmi, nie je možné technicky zobrať tie veci, naložiť ich, ja neviem, do avie a ísť do bádateľne ÚPN. Pokiaľ ide o možnosť vydania originálu podľa zákona č. 395/2002 Z. z. o archívnictve, tento umožňuje originál vydávať. Veď predsa sa bežne originály vydávajú napríklad na výstavy, samozrejme, za príslušných bezpečnostných opatrení. Teda nie je pravdou, Laci, prepáč, že by takýto dokument nemohol byť právnickej osobe zo zákona poverenej doručený. Ja chcem ešte zopakovať to, čo som tu už povedal a bola istá taká, no, dobre si si to vymyslel, chceš si zobrať ten originál a niekde ho stopiť. Ja ten originál, priatelia, ani neuvidím. Ten originál pôjde z ÚPN príslušnej právnickej osobe. Ešte chcem povedať, aj to som už povedal, je to dôležité, i na základe rozhodnutia súdu nie je možné dostať originál. Súdu môže zo zákona ÚPN vydať iba kópiu. Okrem toho súdy a orgány činné v trestnom konaní majú právo oboznamovať sa s utajovanými skutočnosťami a s informáciami, ktoré sú ochraňované zákonom na ochranu osobnosti. V rámci tejto činnosti súdov aj orgánov činných v trestnom konaní aj právnická znalecká osoba, ktorú som ja uviedol, má teda právo oboznamovať sa s utajovanými skutočnosťami. Preto vás, pán predsedajúci, prosím, aby ste dali hlasovať o postúpení návrhu do druhého čítania. Ďakujem.