Matečná, Gabriela, podpredsedníčka vlády a ministerka pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR (2019-02-05):
Ďakujem vám veľmi pekne za túto intenzívnu debatu k tomuto zákonu. Ja možnože začnem slovami pani poslankyne Kiššovej, ktorá tu v sále nie je, pre ňu sú autority obchodníci, SAMO, to znamená aliancia moderného obchodu, reťazce, ktoré ovládajú 80 % trhu s potravinami, ktoré tu robia temer 6 miliárd obratu, ktoré pýtajú na reklamnú kampaň 160 miliónov eur. No pre mňa ako ministerku pôdohospodárstva sú vážnymi autoritami Slovenská poľnohospodárska a potravinárska komora, Agrárna komora Slovenska, Združenie agropodnikateľov Slovenska, Združenie mladých farmárov, farmár, potravinár a spotrebiteľ, preto, milá pani poslankyňa, tento zákon. To, že obchod nebol, nie je a nebude ani férový, ako to povedal pán poslanec Heger, to je možno jeho výklad. Ja sa pýtam: Prečo potom v dvadsiatich členských krajinách Európskej únie takýto zákon, ktorý definuje nekalé obchodné praktiky, je a je to v takých liberálnych krajinách, ako je Nemecko, Francúzsko, Veľká Británia? Pýtam sa: Prečo asi? No preto, pretože v dodávateľsko-potravinárskom reťazci diktuje tempo ten silnejší a ten silnejší si diktuje také podmienky, ktorými zničí a zlikviduje všetkých, ktorí sú za ním. To znamená spracovateľov, to znamená poľnohospodárov, preto je tento zákon, a preto sme ho nastavili takto. Ja sa, nechcela som sa vracať do histórie, pretože, ale históriu si treba pripomínať a pán Hrnko je rád, že to poviem, pýtam sa, kto tu bol osem rokov a ktorá vláda negociovala podmienky pre slovenských poľnohospodárov v Európskej únii? No pravicová vláda vyjednala to, že náš poľnohospodár dostal na hektár poľnohospodárskej pôdy 49 euro a všetky ostatné členské krajiny staré mali 230 až 330 euro na hektár. Aké to boli férové podmienky so 14-ročným prechodným obdobím? Už sme po tomto prechodnom období a ešte máme 78 % priemeru Európskej únie platby. Prosím pekne, ako sme mohli konkurovať tým, ktorí tu prišli s kapitálom, ako môžu naši stavať takéto veľké obchodné reťazce nadnárodné? No nemôžu, lebo tieto podmienky sme takéto vynegociovali. My len robíme to, a to pán Heger povedal, že nieže prostredie ich zožralo. No nie poľnohospodárov prostredie zožralo, ale zožrali ich podmienky, ktoré my sme vynegociovali, a snažíme sa týmito opatreniami len urobiť to, čo sa farmárom a potravinárov za tých 20 rokov stalo. Chceme napraviť túto situáciu. Pani Kiššová, tak celkom rada ju budem citovať, povedala, že no taký zákon sme urobili, že obchodník sa v týchto 44 podmienkach v nekalých obchodných praktikách nebude vedieť orientovať. No ja vám poviem, on sa bude orientovať veľmi dobre, lebo to bol on, obchodník, ktorý tieto obchodné podmienky a nekalé obchodné praktiky vyrobil. My sme ich len pomenovali týmito obchodnými praktikami, už dávno chodí na našich farmárov a na našich dodávateľov. Šesť rokov sme nenovelizovali tento zákon, tak hovoríme o stabilnom legislatívnom prostredí alebo podnikateľskom. Áno, nastal čas, aby sme definovali aj všetky ostatné, aj generálnu klauzulu. Obchodník veľmi dobre vie sa orientovať v týchto praktikách, lebo on bol ten, ktorý už ich dávno vyrobil a na dodávateľov ich vehementne uplatňuje. Ja by som ešte chcela sa vrátiť k tým možnože podmienkam, ktoré dávajú obchodníci našim farmárom, a ja si myslím, že pán Antal to tu už veľmi dobre spomínal, že ako sa vyjednáva. No ak vás zatvoria v piatok poobede o devätnástej do jednej miestnosti, ak vás tam nechajú o hlade tri hodiny a každý rok na ten istý tovar vám znižujú cenu, o čom môžme hovoriť? Môžme hovoriť o nátlaku. O nerovnomernom postavení v tomto dodávateľsko-potravinárskom reťazci. Preto tento zákon, preto, lebo farmár nie je len ten, čo, ktorý vyrába potraviny, milí kolegovia, kolegyne z opozície, ale je hlavne ten, ktorý sa stará o krajinu, ktorý tu necháva verejnoprospešné statky, ktorý sa stará o pôdu, o jej úrodnosť, má dosah na klimatické zmeny a na socio-ekonomické celé javy, ktoré sú na našej obci a na našej dedine. Ak by obchodníci dali slovenským dodávateľom primeranú cenu a nenivočili by ich takými obchodnými prirážkami; mimochodom, obchodné prirážky na slovenské tovary sú často viac ako 100 % a na tie, ktoré sa tu dovážajú, bohužiaľ, niekedy sú len 20 až 30 %; ak by ich nenivočil takými prirážkami, určite by sme sa ani so slovenskými potravinami nedostali na také vysoké ceny oproti tým istým dovážaným zahraničným, pretože boli by konkurencieschopné. Ak by to tak nebolo, verte tomu, dnes by sme sa možnože nemuseli zaoberať ani tým poľským mäsom. A to, čo hovoril pán kolega Sedlák v Pravde, že naozaj chamtivosť nemá hraníc, tak to sa naozaj odzrkadlilo aj tu v tejto krajine, že je to úplne jedno, že kto aký tovar kde vyrobí, úplne jedno, obchodník je ho schopný predať kdekoľvek komukoľvek bez ohľadu na to, že či pozerá na to, či tú potravinu bude jesť dieťa, starý človek alebo ktokoľvek z vás. Ešte raz, tento zákon a novela tohto zákona je tým, ktorý je zavŕšením toho, čo sme začali v Bruseli. V Bruseli v roku 2016 Slovenská republika počas svojho predsedníctva priniesla na stôl túto svoju tému, 28 členských štátov, 28 členských štátov jednomyseľne schválilo, že komisia je povinná urobiť smernicu o nekalých obchodných praktikách. A prečo táto novela na Slovensku, prečo v takomto čase? Pretože smernica, ktorá je, je, samozrejme, v bruselskom parlamente a kým nadobudne účinnosť, prejde ešte a pretečie ešte možnože zopár dní. A, samozrejme, to, aby sme vedeli dať lepšie podmienky a férovejšie podmienky našim poľnohospodárom a potravinárom, je niečo, čo sme touto novelou chceli dosiahnuť. Ďakujem veľmi pekne za porozumenie. (Potlesk.)