Kažimír, Peter, poslanec NR SR (2010-08-11):
Vážený pán predseda, vážený pán predsedajúci, pán minister, vážení kolegovia, dovoľte mi najprv vyjadriť spokojnosť nad tým, že dnes rokujeme o dokumente, na základe ktorého sa môžeme zapojiť do systému Európskeho finančného stabilizačného mechanizmu. Naozaj máme dnes šancu, že ho dnes drvivou väčšinou schválime. Som rád, že vláda pani Ivety Radičovej na svojom mimoriadnom zasadnutí odsúhlasila podpis pod túto Rámcovú zmluvu, odblokovala celý mechanizmus a takto aj podporila politickú deklaráciu schválenú bývalou vládou v máji t. r. Považujem dokonca aj za správne, že Slovensko sa do systému pomoci zapojí len a len v prípade, ak Európska únia schváli zásadné posilnenie Paktu stability a rastu, vrátane sankcií, jasnej vymožiteľnosti týchto pravidiel, vrátane zabudovania konceptu riadeného bankrotu krajiny, ktorá sústavne nerešpektuje fiškálne pravidlá. Lebo naozaj nové pravidlá Paktu stability, ktoré budú platiť naozaj pre všetkých, sú tou jedinou cenou, ktorú si musíme, doslova musíme vypýtať za účasť v systéme pomoci. A ďakujem aj rozpočtovému výboru, že podporil náš návrh a zaviazal ministra financií, aby nám pravidelne predkladal svoje pozície, s ktorými bude odchádzať na rokovania o nových fiškálnych pravidlách. No, a tu by som so svojou ódou na radosť aj skončil a pripomeniem niečo, čo sa zase nebude úplne páčiť našim kolegom z koalície. Chcem vám pripomenúť podľa mňa názorový kotrmelec, ktorý ste predviedli našej a dokonca aj celej európskej verejnosti počas posledných dvoch mesiacov. Veľmi cynicky ste uchopili túto tému v predvolebnom boji. Našli ste ju niekde v bulvárnych plátkoch. Uchopili ste ju. Zámerne ste zmiešali tému gréckej pôžičky, ktorá je veľmi blízka, veľmi prirodzenej ľudskej vlastnosti egoizmu, ktorú máme každý v sebe vo väčšej a menšej miere a zmiešali ste ju aj s témou euroval. Ja vám prečítam pár názorov popredných predstaviteľov tejto vlády. V máji ste, pán minister Mikloš, v podstate povedali, že lepším riešením bolo potopiť jednotnú európsku menu. Citujem: „Problém to nerieši, len ho znásobuje, aj keby sa euro neudržalo, tak by sme to považovali za lepšie riešenie“, Aktuálne.sk, zdroj Pravda. Pani Radičová: „Je to len kamufláž, ktorá na chvíľu upokojila trhy“. Opäť pani Radičová: „Je to nešťastné riešenie“. Pán Mikloš: „Val nie je dobrý nápad“. Pán minister, toto v podstate, kto povedal to, že je lepšie, aby euro padlo. Vy sa pasujete za krstného otca eura na Slovensku, ktorého rozhodnutím, tuším v novembri 2005 sme vstúpili do mechanizmu výmenných kurzov, do RM2 na základe kabinetného rozhodnutia vlády, ruka v ruke ste s najvyšším šéfom Centrálnej banky Ivanom Šramkom, ktorému teraz neviete ani na meno prísť. Potom ste, potom ste si schválili rozpočet s deficitom vyše štyri percentá, ktorý nás poslal na lavicu hanby a museli sme ísť do procedúry nadmerného deficitu, čo určite nezľahčilo našu cestu k euru. A potom ten príbeh, by sa dal opísať podľa knihy „Otec ma zderie tak, či tak“, lebo buď ste rátali s tým, že euro nezavedieme a do smrti by ste nám kričali, že sme premárnili šancu, a že všetky dôsledky ekonomickej krízy sú de facto spôsobené tým, že nie sme v eurozóne, alebo ste rátali s tým, že euro zavedieme a doplatíme na to na domácej politickej scéne. Zaplatíme za to veľkými politickými nákladmi, pretože história potvrdzovala, že zavádzanie eura bolo veľmi nepopulárne. Ale my sme euro zaviedli, priam učebnicovým spôsobom, bez následkov, bez dopadov na ľudí, bez následku na zdražovanie. Dokonca s najvyššou verejnou podporou medzi obyvateľstvom v histórii zavádzania eura. A my sme, my sme sa aj veľmi zodpovedne správali za tým stolíkom, ktorý je naozaj najvyšší stolík ekonomických financ majstrov v eurozóne a stáli sme v strane obrany tejto meny, lebo euro mám vo vrecku ja, máte ho vy, pán podpredseda vlády, máme ho všetci v tejto miestnosti a majú ho všetci obyvatelia našej krajiny. A dúfam, že si uvedomujete, že Slováci majú euro radi. Oni ho prijali, cítia sa s ním bezpečnejšie, bohatšie, sebavedomejšie a vážia si ho. A vy si myslíte, že by bolo lepším riešením, keby euro padlo, pretože máte v rámci svojho patentu na rozum iný názor, iný ekonomický názor, ako by sa táto kríza mala riešiť. To, že ste o tejto téme, že ste túto tému znásilnili pred voľbami, dobre, to je za nami. Ale problém nastal hneď po voľbách, keď sa vám nepodarilo prekalibrovať vašu rétoriku z predvolebnej na povolebnú a tú ste, tú ste naozaj nezvládli. Pani Radičová sa hneď pár hodín, možno deň po voľbách vyjadrila v duchu, že nepodpíše euroval. Viete, aké problémy to narobilo. Potom ste začali vajatať, hovorili ste, že nevieme, musíme si to naštudovať, aj keď tie dokumenty už boli vyše mesiaca na vládnom webe. Potom ste o veci museli rokovať, potom nasledovala slávna cesta do Bruselu, kde ste sa pozreli pravde do očí, a to, čo vám odkazovali európski politici cez médiá, vám povedali priamou rečou a vrátili ste sa so sklonenou hlavou a v tichosti, v tichosti vláda podpísala tento dokument. Teraz niečo o legendách. Hovoríte o tom, že sme mali šancu nechať nohu vo dverách pri vyjednávaniach, lebo je pravdou, že Euro grupa o tomto systéme rozhodovala jednohlasným rozhodovaním. No neviem ako vychválili vás, ale mňa učili, mňa učili, že keď je priateľ v núdzi, tak mu nohu v dverách nenechávame. A tak isto k legende, ktorú spomínal pán poslanec Ľudo Kaník o kľúči, o výhodných a menej výhodných podmienkach. Ja vám musím priblížiť zrejme okolnosti toho rokovania. O nich sa naozaj nerokovalo ani týždne, ani dni, ako tu máme vo zvyku v tejto snemovne, rokovalo sa o nej hodiny. Ak si pamätáte, premiér odchádzal jeden piatok na summit, po nejakom cirkuse aj v tomto parlamente, pretože neodchádzal s mandátom na tento summit a odchádzal s tým, že vôbec nevedel o téme eurovalu, odchádzal tam s tým, že na politickej úrovni mal schvaľovať systém gréckej pôžičky. O téme eurovalu v piatok, keď sa konal summit európskych hláv štátov, nevedel totiž nikto. Možno tak Sarkozy a Merkelová, pretože ten deň sa udiali útoky na obchodovanie so španielskym dlhopisom, bolo tam nejaké brnkanie na nervy Francúzom, bol to týždeň po britských voľbách, keď tie voľby dopadli nejasne a chystal sa útok na britskú libru. Premiéri skončili rokovanie v noci na sobotu nad ránom, ministrov financií zvolali na nedeľu. Stretli sme sa v nedeľu o tretej, rokovanie trvalo od 15.00 hodiny do 02.00 hodiny rána pondelka a tam bol priestor na rokovanie. Ak chceme hovoriť o nohe do dverí, tak pán váš kolega Josef Pröll, vicekancelár rakúskej vlády vám potvrdí, že Slovensko spolu s Rakúskom dalo nohu do dverí, pretože jednou variantou, ktorá bola dosť dlho na stole bola tá, že Európsky val nemal pozostávať zo štátnych záruk a mal pozostávať z kešu, to znamená, tie štyri miliardy mali byť v hotovosti a nie vo forme štátnych záruk, voči čomu sa Rakúsko a Slovensko zásadne postavilo. A to vám potvrdí aj váš kolega z IPP. Ku kľúču, kľúč ECB. V kľúči ECB je premietnutý 50-percentami v HDP a 50-percentami počet obyvateľov. Pred voľbami ste vymysleli takú kúzelnú metodológiu merania hrubého dlhu, s ktorou ste nás šticovali každý deň. To bol ten hrubý dlh na hlavu jedného Slováka. Bola to veľmi obľúbená metodológia. A ja vám túto metodológiu vrátim teraz v prepočte pomoci alebo potenciálnej záruky na jednu hlavu Slováka, ktorá je trikrát menšia ako u Luxemburčana. Po slovensky povedané, jeden Slovák požičia trikrát menej toľko ako Luxemburčan Grécku a trikrát menej sa zaručí ako Luxemburčan Grécku. Ekonómia je taká kúzelná veda, že naozaj si nájdete metodológiu, kde spochybníte akúkoľvek aktivitu, ktorú vykonávate. Ale som zodpovedne presvedčený o tom, že ten kľúč je v poriadku. Podarilo sa vám upriamiť pozornosť na seba, tak isto európskych politikov, v tej dobe, v tých týždňoch slávy sa na adresu Slovenska vyjadril napríklad Jean-Claude Juncker, luxemburský premiér, pán Barroso, šéf Európskej komisie, pán Reinfeldt, švédsky premiér, pán Buzek, šéf Európskeho parlamentu, pán Josef Pröll, ktorého som spomínal, vicekancelár rakúsky, pán Schäuble, minister financií Nemecka, pán Trichet, Olli Rehn, ktorý je komisárom pre menové záležitosti a mnohí iní sa radšej nevyjadrili. Ja spomeniem len slová Olliho Rehna, vášho, nášho komisára, ktorý je vaším najbližším kolegom, ktorý povedal: „Musíte sa rozhodnúť, či ste vnútri alebo vonku. A ak ste vnútri, tak ste vnútri a musíte sa správať zodpovedne“. Myslím si, že tieto slová sú dosť, dosť mrazivé. Podarilo sa vám svojou vajatosťou upriamiť svetlá reflektorov na Slovensko, ale myslím si, že to neboli hodiny slávy. V programovom vyhlásení vlády je veta o znovu obnovení dôvery zahraničnej politiky Slovenska. Okrem toho osobne to považujem za blud, niečo o znovu obnovovaní dôvery zahraničnej politiky, ale dobre. Včera sme schválili programové vyhlásenie, je to tam a asi je to pravda, keď je to tam. No ale, ak to je pravda, tak potom ten úvod o obnovovaní zahranično-politickej dôvery je blamážou. A musím vám povedať, že v rodnom liste tejto vlády už teraz máte zapísanú blamáž európskych rozmerov. Po tom všetkom, čo som na tú tému počul, videl a cítil za posledné mesiace, musím, dámy a páni, ktorí sedíte v tejto novej vláde, povedať, že ste falošní ako líšky, a že vám spod tých vládnych kresielok vytŕčajú také dlhé červené huňaté chvostíky, a že jazyky máte tiež rovnako dlhé, a preto si po nich tak často šliapete. Ďakujem. (Potlesk.)