M. Sabolová, poslankyňa: (2008-04-03):
V rozprave vystúpili štyria poslanci. Musím povedať, že to boli vystúpenia nie dlhé, ale veľmi logické, ktoré poukázali na niektoré problémy, prečo aj po takom krátkom čase, ako sú tri mesiace účinnosti tohto paragrafu, je potrebné urobiť zmenu. Nemôžem súhlasiť s vyjadrením pani hovorkyne Horváthovej z ministerstva zdravotníctva, že od zavedenia právnej úpravy uplynuli len dva, dnes tri mesiace, a preto nie je možné seriózne zhodnotiť jej dopad na občanov a na celý rezort. Myslím si, že prax a skúsenosť ukázala už prvý mesiac zjavne veľkú záťaž na všeobecných lekárov a práve možno aj z toho nejasného popísania, kedy a ako treba použiť výmenné lístky. Tak ako som aj včera hovorila, na základe zverejnenej informácie ministerstva zdravotníctva, že už v priebehu februára alebo marca vyjde nejaké usmernenie, zdá sa mi, že do dnešného dňa to usmernenie nie je. To usmernenie, ktoré zavesilo ministerstvo zdravotníctva na svoju stránku ešte v januári, dosť zavádzajúco informovalo aj pacientov, aj lekárov, pretože nešpecifikovalo jasne ani diagnózy, ale ani pochod toho pacienta od všeobecného lekára k špecialistovi. A tu si dovolím povedať niekoľko poznámok už z prvého vystúpenia pána poslanca Novotného. O psychiatrických pacientoch sa už veľa hovorí. Bola to skupina aj lekárov, ktorá sa veľmi jednoznačne ozvala, ohlásila, rokovala s ministerstvom, ktorá dostala aj prísľub, ale ten prísľub nie je reálne možné naplniť, pretože neexistuje norma, na základe ktorej by ministerstvo mohlo špecifikovať, ktorí pacienti výmenný lístok nepotrebujú. K tomu viac nebudem hovoriť. V tej svojej informácii ministerstvo zdravotníctva hovorí o tom a samotný zákon, že dispenzarizovaní pacienti nepotrebujú výmenný lístok. Len tí, ktorí sa venujú zdravotníctvu, veľmi dobre vedia, že nie každý pacient, ktorý sa častejšie objaví u svojho odborného lekára, musí byť dispenzarizovaný. Pretože to sú isté podmienky, na ktorých trvá aj poisťovňa, a preto aj toto je obmedzený okruh pacientov. Dnes sú to všetci pacienti, ktorí navštevujú sporadicky, aj častejšie svojho špeciálneho lekára. Druhou, veľmi zavádzajúcou informáciou a myslím si, že nesprávnou, je to, že špecialista nemôže poslať k ďalšiemu špecialistovi, pokiaľ to nejako úzko nesúvisí. Mnohokrát vieme sami dobre, že aj pri odbornom vyšetrení lekár nevie určiť našu diagnózu, a preto pošle pacienta aj na ďalšie vyšetrenia, ktoré buď vylúčia diagnózu pacienta, alebo sprísnia tú diagnózu, ktorú pacient má. A preto si myslím, že každý lekár má právo poslať na špeciálne vyšetrenie pacienta, u ktorého predpokladá, že by mohlo ísť o túto diagnózu alebo diagnózu chce vylúčiť. Ďalej v rozprave zaznelo ohľadne zdravotných poisťovní. Zdravotné poisťovne by mnohokrát nepožadovali vo výkazníctve výmenné lístky, ale keďže im to zákon ukladá, musia byť možno striktné a to, čo som aj včera vo faktickej poznámke povedala, mnohokrát zaťažuje revízneho lekára administratívnym úkonom, aby kontroloval, či pacient mal výmenný lístok, a nie, aby sa zameral len na odborné posúdenie liečenia u daného lekára – špecialistu. A preto si myslím, že tu je nedôvodné obviniť zdravotné poisťovne, že niečo vyžadujú. Myslím si, že musia postupovať v zmysle zákona, lebo v situácii, v ktorej sa dnes nachádzajú, sú pod oveľa väčšou kontrolou aj verejnosti, aj odbornej verejnosti, aj rezortu a preto si myslím, že ak budú mať usmernenia, budú konať podľa toho a budú vyžadovať len to, čo je potrebné. V ďalšom pán kolega Novotný vo svojom začiatočnom vystúpení hovoril, že neklesá počet pacientov. Skutočne, počet pacientov u špecialistov neklesol, len sa ten proces viacej skomplikoval. Vidíme to jasne aj zo štatistík, vidíme to aj jasne, keď sa prejdete nemocnicami a vidíte, koľko pacientov v ktorých ambulanciách je. A mnohokrát tak, ako som hovorila aj včera, musí hľadať špecialista, napríklad psychiater dôvod na to, aby pacienta nešikanoval a aby ho vyšetril, aby sa ten stav jeho ešte viacej nezhoršil a tak je na hrane zákona, aby pacienta diagnostikoval ako akútneho pacienta. Teraz k vystúpeniu posledného predrečníka, pána MUDr. Haleckého, pána poslanca, chcem povedať to, čo som hovorila aj ja vo svojom vystúpení, pán poslanec. Zrejme úmysel rezortu bol dobrý, aby všeobecný lekár liečil viacej, aby kapitáciu, ktorú dostáva, využil oveľa efektívnejšie, ale je to tak „vsjo ravno“. Nikdy nie je ten, ktorý sa stáva aj rodinným lekárom, alebo skutočne ošetruje dlhšie, viacej, snaží sa toho pacienta viesť, nie je nijako ináč ohodnotený, a preto si myslím, že by bolo dobré, aby sme začali rozmýšľať aj nad tým, aby všeobecný lekár bol hodnotený nielen kapitáciou, ale aj nejakou výkonovou zložkou, ktorá by ho motivovala, aby pacienta skutočne sprevádzal. Ale toto je, myslím si, jedna veľká téma, o ktorej by sme mohli hovoriť a ktorou sa, verím, že budeme aj do budúcnosti zaoberať. Hovorili ste o tom, že tu bola vyhláška. Teší ma, že aspoň jeden z poslancov koalície sa vyjadril k tomuto zákonu. Vy ste v tejto oblasti doma, ste človek z praxe, a preto viete, že pôvodná vyhláška nebola striktná, ale bola zabehnutá a bola dobrá a správna. Ak bola  dohoda medzi lekármi, veľakrát samotný lekár vedel posúdiť, či potrebuje, alebo nepotrebuje ten výmenný lístok. Myslím si, že prax nebola zlá a vlastne bola do roku 2004, do reformy. Dokonca aj po reforme, po roku 2004 fungoval a lekári pracovali presne v tom istom režime. Ak zistil všeobecný lekár, že potrebuje špeciálne vyšetrenie, poslal s výmenným lístkom. Určite vo vašej profesii kardiológa, tak ako ste hovorili, sú tie výmenné lístky potrebné pri prvej návšteve. Ale ak pacient má isté ťažkosti a je váš stály pacient, myslím si, nemusí byť v dispenzári, ale chodí občas na vyšetrenia, nemusí  výmenný lístok od všeobecného lekára doniesť ani ku kardiológovi. Čiže je tu mnoho otázok a mnoho tém, o ktorých by sme mohli veľmi dlho rozprávať. Ale myslím si, že môžeme hovoriť o tom len my, ktorí sme aspoň trochu o zdravotníckom systéme informovaní a pracujeme v tej oblasti. Tu by veľmi pomohla elektronická karta, o ktorej hovoril aj pán poslanec Novotný, aj ja vo svojom úvodnom vystúpení. Ale myslím si, že toto je dlhý proces, pretože ministerstvo vo veci elektronizácie je dosť pozadu, a preto by bolo možno dobré aspoň na prechodné obdobie zaviesť istú kartu pacienta, ktorú by nosil ku každému lekárovi a tým pádom by sme zistili, či pacient zneužíva alebo skutočne len používa systém, za ktorý si vo svojom zdravotnom poistení platí. Tu mi napadla jedna poznámka, ktorou ma asi chcel uraziť pán generálny riaditeľ sekcie zdravotníctva, keď mi povedal: „Čo by ste urobili vy ako nelekár, keby vás tlačilo pod lopatkou?“ Určite by som nenavštívila osem či desať lekárov, ako sa snažil on zadefinovať a myslel si, že výsmechom vyrieši neschopnosť argumentovať či už v reláciách, v médiách alebo možno pri osobnom rozhovore. Viem, že ako svojprávny človek, a to si myslím, že ešte som, by som sa rozhodla ísť k všeobecnému lekárovi a poradiť sa s ním. Ale myslím si, že takéto argumenty, aké používa pán MUDr. Hochel, aké používa pani hovorkyňa, o ktorej som včera hovorila, že sa stala z nej politička, a nie hovorkyňa rezortu, si myslím, že v zdravotníckej oblasti nie sú dobré a nie sú správne. Chcem ešte upozorniť na niekoľko vecí a niekoľko skutočností, ktoré tu zaznievali počas rozpravy alebo s ktorými som sa stretla pri predložení novely zákona a to je, že sú isté vyšetrenia, kde vždy je potrebný výmenný lístok. Áno, s tým súhlasím a to som hovorila už aj na minulej schôdzi. Napríklad CT vyšetrenia, röntgen, tam sa nikdy nestalo, ani vy nikto z vás nemáte skúsenosť, aby pacient na isté vyšetrenia, ktoré sú diagnostikované len lekárom, išiel bez výmenného lístka, a preto neobstojí takáto argumentácia, že treba, aby výmenné lístky ostali. Máme tu mnoho pacientov, ktorí sú pacienti z chirurgickej ambulancie, kde ak si urobí alebo má nejaký úraz v Bratislave, má trvalé bydlisko niekde inde a príde na ošetrenie do svojho mesta po tomto úraze, ak ide do ambulancie, potrebuje už opäť výmenný lístok. Čiže mohli by sme hovoriť o mnohých a mnohých skutočnostiach, kedy tak nejasne definovaná norma v § 12 ods. 13, že ju treba vylepšiť aspoň tým, ako som navrhovala v tejto novele, aby sme vytvorili všeobecne právny predpis, kde sa odborná verejnosť dohodne s ministerstvom, kde ministerstvo bude načúvať týmto odborníkom, ktoré profesie alebo ktorí pacienti, alebo ktorí lekári sú tí, ktorí by nemali mať výmenné lístky. Ale bola by som oveľa radšej, ak by sa nám podarilo tento paragraf a tento odsek 13 úplne zrušiť v novele zákona, pretože si myslím, že je tu veľmi veľký okruh aj tých iných vzťahov, ktoré som tu naznačila, špecialista k špecialistovi alebo ďalšie, ten, ktorý by jasne ukazoval, že výmenné lístky sú ako doklad, ale nie, aby boli striktne zadefinované v zákone. A na záver ešte snáď jeden príklad, pretože si myslím, že príklady jasne ukazujú, kedy tie výmenné lístky sú úplne absurdné a to je to, čo som hovorila, ak špecialista chce poslať k špecialistovi pacienta, ktorého lieči. Píše sa v jednom liste alebo v jednom vyjadrení: „Dnes som sa dozvedel zo zdravotnej dokumentácie, že tehotná pacientka, ktorá je odoslaná gynekológom k diabetológovi na OGTT test, čiže je to test, ktorý zistí, či nemá tehotenskú cukrovku, si musí ísť vystáť pre výmenný lístok ku všeobecnému lekárovi a až tak môže ísť k diabetológovi. Výmenný lístok od gynekológa totiž neplatí, lebo je to špecialista, a preto on nemôže poslať k inému špecialistovi.“ Tu je to tak pekne napísané, že „má to šmrnc“. Tehotná žena si posedí dve až tri hodiny u všeobecného lekára, aby dostala výmenný lístok, podotýkam, v čakárni plnej chorých ľudí a je to kruté, ale myslím si, že tu ministerskí úradníci vôbec nerešpektovali reálny stav a vôbec nevidia, ako to v skutočnosti vyzerá. Tých príkladov som včera povedala oveľa viac, o starších ľuďoch, ktorých cesta za výmenným lístkom stála 300 Sk, nakoniec v noci sanitka ich odviezla na ARO a skončili v nemocnici, napriek tomu, že výmenný lístok mali. A preto vás chcem, páni poslanci, poprosiť, mám pred sebou hlasovanie z minulej schôdze, kde pre prijatie tohto zákona, tejto novely do druhého čítania chýbali dva hlasy. Boli to hlasy nielen opozície, boli to aj hlasy koalície, ktoré túto novelu chceli posunúť do druhého čítania. A preto by som bola veľmi rada, páni poslanci, všetci, ako tu sedíte, aby ste počúvali to, čo chcú občania, a to sú lekári aj pacienti a aby sme v druhom čítaní skutočne otvorili vecnú diskusiu s odborníkmi v tejto oblasti a mohli vylepšiť tento zákon aj v takejto veľmi malej novele a možno vidíme, že takýto jeden riadok zákona môže komplikovať život ľuďom v oveľa širšom zábere. Ďakujem za podporu a aj za to, že ste ma počúvali. (Potlesk.)