P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-12-08):
Ďalším v poradí prihláseným do rozpravy je pán poslanec Milan Cagala. Pripraví sa pani poslankyňa Ľubica Navrátilová. Nech sa páči, pán poslanec Cagala. Páni poslanci, poprosím, nechajte spoločného spravodajcu sústrediť sa na vystúpenie pána poslanca Cagalu. Vítam aj pána podpredsedu vlády. Nech sa páči, pán poslanec Cagala. M. Cagala, poslanec: Vážený pán predseda Národnej rady, vážený pán podpredseda vlády, kolegyne, kolegovia, dovoľte mi, aby som niekoľko svojich poznatkov k rozpočtu vám tlmočil a, samozrejme, nielen mojich, ale odborníkov z praxe. Začnem troška netradične na opozičného poslanca. Musím pochváliť predkladateľa rozpočtu, že sa uvažuje konečne s takým strednodobým horizontom, trojročným rozpočtom. Podnikateľské subjekty môžu nasmerovať svoje podnikateľské plány na ďalšie roky a tiež pripraviť sa podľa toho, s čím uvažuje vláda, s čím uvažuje štát, taký krátkodobý alebo strednodobý horizont, trojročný. Takže to je jedna vec, čo kvitujem pri tomto rozpočte. Je to po prvýkrát, čo schvaľujeme rozpočet. Je to dobrý počin. Čo však nemôžem nepovedať, sú riziká, ktoré nevidím len ja, ale vidí ich podnikateľská obec nášho štátu, riziká rozpočtu, ktoré sú v rozpočte na rok 2005. V prvom rade by som sa chcel pozastaviť krátko pri inflácii. Inflácia je, v roku 2003 - 8,5 %, v roku 2004 odhad ministerstva financií je 7,8 %. Úvaha na roky 2005 je 3,3 % a 2007 2,5 %. Myslím, že táto je už podhodnotená. Táto úvaha alebo výhľad. Pretože sú tu veci, o ktorých poviem neskôr, ktoré isto na infláciu majú priamy vplyv a ktoré, si myslím, že aj ju ovplyvnia nie tým smerom, ako je uvažované v číslach, ale aká možno bude realita. V prvom rade je to zahraničnoobchodná bilancia. Vývoj pozitívny, v roku 2003 a 2004, je potrebné povedať, že je pozitívny, obchodno-zahraničná bilancia sa znižovala, znižovala svoj deficit. Bol to však automobilový priemysel, ktorý mal mimoriadny rozmach, konkrétne Volkswagen, bol to boom, ktorý sa nebude opakovať. Áno, máme tu dve pripravované automobilky, Peugeot, Citroen a samozrejme už aj v budúcnosti KIA Žilina. Je však potrebné povedať, že tento nárast v týchto rokoch, ako sa predpokladá, si myslím, nebude, pretože na jednej strane tu bude už začiatok výroby automobilov, na druhej strane však bude tu pôsobiť ešte dovoz technológií. Niekoľko desiatok miliardový dovoz technológií, ktorý ovplyvní negatívne obchodnú bilanciu tohto štátu. Sú to argumenty, ktoré sa nedajú opomenúť a s ktorými rozpočet celkom dostatočne nepočíta. Ďalej takisto sa uvažuje v budúcnosti alebo je predpoklad konjunktúry ocelí, čiže to je náš ďalší vývozný artikel, ktorý takisto môže ovplyvniť celú túto oblasť, o ktorej hovorím, oblasť inflácie. Čiže to sú veci, ktoré ma skutočne nútia konštatovať a povedať otvorene, že 3,3-percentnú infláciu v roku 2005 vidím ako nereálnu. Ďalší argument, ktorý je v rozpočte, uvažuje s číslami, ktoré sú objektívne, je nezamestnanosť. Aj posledné správy a vyjadrenia OECD, ktoré u nás robili, analýzy stavu, odhadli, že sa nezamestnanosť na Slovensku nepohybuje v percentách, ako uvažujeme my aj v rozpočte, okolo 12 - 13 %, ale ich predpoklady sú, čo je aj súčasný stav, okolo 18 %. Slúži mi na to jeden konkrétny číselný údaj, ktorý mám z podkladov Sociálnej poisťovne. Počet obyvateľov Slovenskej republiky je 5 400 000. Z toho detí 1 330 000, dôchodcov 1 050 000, pracujúcich 2 050 000. Nepracujúcich alebo ekonomicky neaktívnych, ktorí neodvádzajú do Sociálnej poisťovne ani korunu, je 970 000. Tak to je číslo, ktoré sa nedá spochybniť, takže sú tu niekde medzi uvedenými nezamestnanými ďalší nezamestnaní, alebo, samozrejme, môžu to byť aj načierno pracujúci. Čo je zarážajúce, že do 30 rokov je polovica nezamestnaných, do 30 rokov. To je údaj, ktorý je varujúci a ktorý, samozrejme, by sme mali takisto uvažovať v rozpočte. Ak hovorím ešte raz o tom percente, to percento je nízko uvažované. Takisto jeden nezamestnaný nás stojí 138 000 Sk do roka. Keď to zoberiete, tak to je nie malá položka pri týchto obyvateľoch, ktorí sú ekonomicky neaktívni, čiže neodvádzajú žiadnu korunu do Sociálnej poisťovne, čiže nemajú mať ani žiadny príjem, oficiálne nemajú. To sú údaje, ktoré nie sú mnou vymyslené, sú to údaje, ktoré sú z podkladov Sociálnej poisťovne. Ďalej, čo nedostatočne hodnotím v rozpočte, je, že stále, stále zaostávame za krajinami, ktoré rovnako s nami išli cestou po roku 2000 a s nami do únie vstúpili okolité štáty Česká republika, Maďarsko, Poľsko a my neplníme ani nami dohodnuté kritériá acquis communautaire, čo sme sa prihlasovali niekedy k Európskej únii, t. j. výdavky na vedu a techniku. Dnes, aj keď sa v rozpočte uvažuje, alebo je v rozpočte rozpočtovaná suma 0,6 %, je o 1,4 % väčšia, ako bola v roku 2004. Môžem povedať, áno, kvitovať sa to dá, že je nejaký nárast, ale stále je to len 60 % toho, čo dáva Česká republika, možno 75, čo dáva Maďarsko a Poľsko. Čiže stále je to poddimenzovaná suma, financií, zdrojov na vedu a techniku. Sú tu argumenty, v mnohých prípadoch sa s nimi stretávame, u členov vlády, že nemôžeme podporovať súkromný sektor. Prosím vás pekne, to nie je pravda, pretože či Taliansko, či Nemecko, či ďalšie krajiny únie majú v rozpočtoch svojich založené až štvor- či šesťpercentnú sumu HDP, čo investujú do vedy a techniky. To nie je pomoc podnikom, pomoc súkromným firmám, je to pomoc vede a technike a pomoc vzdelanostnej úrovni, pomoc akadémiám a školám. To nie je to, že by maličká suma z toho šla na Holding alebo na súkromnú spoločnosť. Poviem pravdu, keď niekto dostane okolo 5 až 10 miliónov korún, sám musí ešte dobrých 50 miliónov pridať, aby ten-ktorý konkrétny vývojový program vo firme zabezpečil. Taká je skutočnosť, taká je pravda. Čiže ja chcem apelovať, aby sme sa v budúcnosti už priblížili k tým krajinám, o ktorých hovorím, ktoré takisto išli tou cestou ako my po roku 1990, to je Česká republika, Maďarsko, Poľsko. Nechcem hovoriť ešte dnes o Nemecku, Francúzsku, Taliansku. Ďalej, takisto si myslím, stále poddimenzúvame oblasť cestovného ruchu. Nie je to môj výmysel, sú to argumenty štátov, ktoré cestovný ruch rozvíjajú niekoľko desiatok rokov, kde výdavky na cestovný ruch sa pohybujú rádovo o 100 až 200 % viac ako u nás a zas naďalej porovnám len tie štáty, okolité, Česko, Maďarsko, Poľsko, naše výdavky alebo náš priamy vklad a dotácie do cestovného ruchu sú voči týmto štátom skoro 50-percentné. Ja viem, že zas poviete, že sú to prevažne súkromné aktivity, hotely a podobne, ale ja som presvedčený, že aj keď sa pripravujú peniaze aj z eurofondov do tejto oblasti, napriek tomu vidím, že to je všetko málo, tak, aby sme rozvinuli odvetvie, kde hovoria zahraničné agentúry, že v cestovnom ruchu bude v tomto storočí alebo desaťročí ďalšom investovaných najviac peňazí, najviac zdrojov budú ľudia otáčať práve pri rozvoji cestovného ruchu. A u nás tento stav skutočne nie je dostatočný, nie je dobrý. Dobre vieme, že nemáme vybudované nové zariadenia. Keď som hovoril o tom, že sa uvažuje o peniazoch z eurofondov, musím takisto povedať, že stále malá suma je uvažovaná aj z eurofondov na čerpanie práve dotácií pre malých a stredných podnikateľov. My skoro všetko čerpáme pre veľké firmy, veľké zdroje, veľké finančné zdroje a pre malých a stredných je tých zdrojov stále nedostatok. Ja som presvedčený, že tu treba tiež urobiť isté prehodnotenie. Ja viem, že aj sú projekty a projekty ležia na stoloch na ministerstvách. Takže ja by som chcel ešte raz touto cestou apelovať, aby sme, skutočne, nielen v rámci rozpočtu, ale aj v rámci celoročného konania, aby sa táto oblasť - malý, stredný podnikateľ a, samozrejme, živnostník, posilnila, je to zdroj príjmu, je to zdroj aktivity a potom bude viac i na rozdelenie. Nepodávam žiadny pozmeňujúci návrh, lebo si myslím, že už je dohoda na rozpočte a škoda ničiť papier a pero. Som však presvedčený, že sú tu riziká, ktoré by si mali kompetentní - teda ministerstvo financií - uvedomiť a mali by tento rozpočet možno i v týchto oblastiach, o ktorých som hovoril, dopracovať. Ďakujem za pozornosť.