Lajčák, Miroslav, podpredseda vlády a minister zahraničných vecí a európskych záležitostí SR (2013-10-28):
Ďakujem pekne, vážená pani predsedajúca. Ďakujem všetkým poslancom, ktorí vystúpili v rozprave k tomuto dokumentu. Chcem najskôr zodpovedať na obavy pána poslanca Mikloška a ešte raz uviesť, že Dohovor o právach dieťaťa bol poslednou z deviatich základných medzinárodných zmlúv v oblasti ľudských práv, ktorá nemala kontrolný mechanizmus alebo mechanizmus oznámení. Tento Opčný protokol, o ktorom dnes rokujeme, zakladá mechanizmus oznámenia sťažnosti, vďaka ktorému je možné v prípade porušenia práv dieťaťa, ktoré sú definované v tomto protokole, sa obrátiť teda na príslušnú adresu. Inými slovami, tento dokument posilňuje záruky ochrany práv dieťaťa. Samozrejme, je tam jasne špecifikované, že výbor sa nebude zaoberať sťažnosťami, pokiaľ neboli vyčerpané všetky vnútroštátne opravné prostriedky, respektíve ak v danom prípade rozhoduje iný medzinárodný orgán. Nebudú sa prijímať ani anonymné sťažnosti. To, čo je ale dôležité, a, myslím, z pohľadu pána poslanca Mikloška je, že rozhodnutia Výboru OSN pre práva dieťaťa budú mať odporúčací charakter, to znamená, nepôjde o právne záväzné rozhodnutie. Budú adresovať príslušnému členskému štátu svoje odporúčania na nápravu situácie, ktorá bola predmetom sťažnosti, a členské štáty budú mať povinnosť informovať o prijatých opatreniach. Ale na vašu otázku, či to neznamená nejaké radikálne zavádzanie sexuálnej výchovy do škôl, alebo odoberanie detí z rodín, môžem odpovedať jasne a jednoznačne, nie, pán poslanec. Pokiaľ hovoril pán Hlina tú obavu, že mechanicky preberáme medzinárodné dokumenty. Nie je dôvod, aby ste mali takéto obavy, pretože ja som sám povedal vo svojom úvodnom vystúpení, že sme boli lídrom a koordinátorom prípravy tohto protokolu, čo logicky vylučuje, aby sme boli jeho automatickým a mechanickým konzumentom. Pán poslanec Osuský hovoril o potrebe nielen preberať medzinárodné inštrumenty, ale mať aj naše vlastné normy. Tu by som chcel pripomenúť, že pracujeme na vypracovaní celoštátnej stratégie ochrany a podpory ľudských práv v Slovenskej republike. Prvý takýto dokument svojho druhu za 20 rokov existencie Slovenskej republiky, ktorý má za cieľ definovať, aká je miera a ochrana práv všetkých ohrozených skupín spoločnosti. Asi nikto z nás nebol pripravený na takú mohutnú negatívnu reakciu a na takú kampaň, ktorá bola založená na dezinformáciách a na vytváraní strachu. Myslím alebo chcem veriť, že táto fáza je za nami, a chcem aj vás všetkých vyzvať k tomu, aby sme sa teraz sústredili na vecnú diskusiu, ktorá bude založená na faktoch, aby sme naozaj si zadefinovali, kde sú oblasti, kde Slovenská republika, ktorá je členom Európskej únie, Rady Európy, Organizácie spojených národov, má prijaté dostatočné mechanizmy, ktoré garantujú nediskrimináciu slabších skupín obyvateľstva, a kde je treba, aby sme nejaké zákonné normy ďalej prijali. Tá diskusia nebude jednoduchá, ale my sme na ňu pripravení. A chcel by som vyjadriť presvedčenie, že aj poslanci Národnej rady Slovenskej republiky budú príspevkom k tomu, aby tá diskusia bola vecná a aby tie emócie neboli založené na, ešte raz, na skresľovaní skutočností a na lžiach. Ďakujem pekne, skončil som.