P. Osuský, poslanec: (2002-04-04):
A pokiaľ ide, samozrejme, o tú finančnú kalkuláciu, existujú kalkulácie, koľko je hoden jeden ľudský život. Existujú kalkulácie brutálne, ktoré hovoria len o tom, koľko človek vytvorí hodnoty alebo v marxistickom poňatí možno nadhodnoty a koľko teda človek, ktorý predčasne svoj život ukončí, znamená straty pre spoločnosť. To znamená, ak by úvaha o tom, že recidivisti páchatelia násilných trestných činov a vrážd majú byť navždy detenčne umiestnení v nanovo vybudovaných trestniciach, mala stroskotať na nedostatku betónu a mreží, tak si myslím, že to je veľmi zlý spôsob kalkulácie. A rovnako musím povedať, že žiadna prevencia, dovolím si povedať, nevyrieši problém najatých vrahov a páchateľov najťažšej trestnej činnosti. Ide o takých ľudí tak asociálnych, že nie je namieste hovoriť tuná o prevencii, depenalizácii a dekriminalizácii. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega. Teraz v rozprave vystúpi pán poslanec Cuper. Pán kolega, nech sa páči, máte slovo. J. Cuper, poslanec: Milé dámy, vážení páni, dovoľte mi povedať pár slov k predloženému návrhu novely Trestného zákona alebo zákona č. 140/1961 Zb. známeho ako Trestný zákon. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pravdou je to, že v poslednej dobe sa rozmnožil počet poslaneckých návrhov, rastie exponenciálnym radom ako huby po daždi. Ja viem, blížia sa parlamentné voľby, každý sa chce zviditeľniť, ale v civilizovanej spoločnosti a v demokraticky usporiadaných pomeroch to sťažuje prijímanie zákonov a chod parlamentu. V každej parlamentnej demokracii je pomer zákonov alebo návrhov zákonov predkladaných vládou a poslancami v pomere 95 % ku 5 %. Ak by ste spočítali tieto čísla v slovenskom parlamente, tak by vám vyšlo pomaly pol na pol alebo možno 60 poslaneckých návrhov a 40 vládnych návrhov. Súvisí to s tým, čomu sa hovorí efektívnosť normotvorby alebo efektívnosť legislatívneho procesu. Ak má vychádzať kvalitný zákon z tohto parlamentu, a v poslednej dobe médiá hovoria o nekvalite normotvorby alebo nekvalite zákonov, ktoré z tohto parlamentu vychádzajú, tak rozhodne nemôžeme postupovať touto metódou, ktorá sa stala, žiaľbohu, bežnou. Pravda je taká, že niekoľkokrát sme žiadali od ministra spravodlivosti správu o stave rekodifikácie trestných kódexov aj občianskych kódexov, tak ako to tu povedala pani poslankyňa Tóthová. Žiaľbohu, musím povedať, že pán minister spravodlivosti neurobil zadosť svojmu úradu a jednoducho nesplnil programové vyhlásenie vlády v týchto bodoch. Jednoducho sa zaoberal inými vecami, ďaleko menej potrebnými na zdarný výkon spravodlivosti v Slovenskej republike, ako je rekodifikácia trestného práva. Žiaľbohu, pravda je taká, že zveril to ľuďom, ktorí mali tú rekodifikáciu či už trestného procesu alebo trestného práva hmotného uskutočňovať v rámci svojich iných služobných povinností. Teda zveril to na sudcov Najvyššieho súdu a niektorých pracovníkov z právnickej fakulty. Pravda je taká, že nejaké návrhy boli aj týmito ľuďmi vypracované, ale pravda je aj taká, že hovoria, že oni jednoducho na systematické usporiadanie týchto legislatívnych noriem nemajú pracovný čas. A pravda je taká, že možnože ani tie právne normy by neboli dobré z ich dielne, pretože ich povinnosťou je súdiť, a nie vypracovávať právne normy, ktoré by boli z hľadiska teda účelnosti, efektívnosti a prospešnosti pre spoločnosť dobré. Takže v tomto smere je naša legislatíva vládna dlžná a ďaleko zaostáva za tým, musím povedať, čo tu bolo za predchádzajúcej vlády, keď vláda a jej jednotliví ministri do parlamentu predkladali ďaleko kvalitnejšie legislatívne návrhy, teda predlohy zákonov. A v tomto smere bolo aj nepomerne menej legislatívnych návrhov poslaneckých. Tak nevznikal legislatívny chaos. Ja chcem povedať, že názor pána poslanca Palka môže byť správny, chceme mať menej zločinov, chceme sa cítiť bezpečnejšie v uliciach. Ale pravda je aj to, že chceli sme otvorenú spoločnosť, a pravda je aj to, že väčšina z nás žila v uzavretej spoločnosti, kde teda sa trestnej činnosti páchalo menej, boli sme na ňu menej zvyknutí, bola menej brutálna. A, samozrejme, aj ten postih bol pomerne prísny, a preto teda náš život sa zdal vtedy ďaleko jednoduchší. Pravda je aj to, že ale táto novela, i keď na prvý pohľad zavádza celkom jednoduché a efektívne prostriedky, bude finančne náročná, pretože spoločnosť ak bude izolovať páchateľov niektorých trestných činov, a tie skutkové podstaty sú tu vymenované v § 43, bude sa musieť postarať aj, tak ako tu povedal pán poslanec Fico, o to, aby jednoducho mali miesto v tých nápravnovýchovných zariadeniach a aby mali tam aj nejakú náplň činnosti. To znamená nárast nákladov. Už nehovorím o tom, že jednoducho sprísňovanie postihu nie je tou najsprávnejšou cestou, najmä ak teda ide o to, že niekoho odsúdime na tresty absolútne, z ktorých v podstate niet návratu. Ja som niečo o tom z tej sociológie práva aj americkej prečítal. Samozrejme, aj v Spojených štátoch boli pokusy a nielen jeden pokus sprísniť trestný postih, boli teórie, ktoré vychádzali z teórie teda rodeného zločinca, zaviedla sa povinná sterilizácia rodených zločincov. Nakoniec keď trocha veda trestného práva pokročila, sa zistilo, že vlastne sa páchali trestné činy. Práve naopak, tým, že sa odsúdil často nevinný páchateľ, pretože aj justičné omyly existujú, sa jednoducho dopúšťalo takých justičných omylov na existencii niektorých ľudí, kde už návratu jednoducho nebolo. Takže v tomto smere aj pán Osuský podľa mňa má až veľmi prísne merítka alebo pohľady na úlohu a vedu trestného práva alebo teda na samotné možnosti a hranice trestného práva. Sprísňovanie trestov bez toho, aby sme sa pozreli na príčiny, ktoré tkvejú v trestnej činnosti, nerieši problém. Možnože zdanlivo ho vyrieši na nejaký čas, ale rozhodne nie je trvalým riešením. Nie je trvalým riešením neustále zvyšovanie trestných sadzieb, nie sú riešením novelizácie trestného práva podľa politickej objednávky a politických potrieb, ako sme svojho času zvyšovali hranice alebo časový posun väzby, a vydali sme to až nejakých 5 či 6 rokov. Samozrejme, v tomto smere sme ďaleko pred inými krajinami Európy a som presvedčený, že sa tým objasnenosť trestných činov možno absolútne nezvýšila. Samozrejme, preto si myslím, že i keď pána predkladateľa viedol dobrý úmysel, a dnes sa to stalo módnym, či už strana Smer alebo aj KDH vo svojich programoch sľubujú občanom bezpečnosť a poriadok v uliciach, že táto cesta nie je tou najsprávnejšou, ako zaviesť tento poriadok, lebo, ako už to tu bolo povedané, nie je naším problémom samotná výška trestov, samotné hranice trestných sadzieb, ale podľa mňa skôr hranica objasnenosti trestných činov. A tá je pomerne na veľmi nízkej úrovni. To znamená, podľa môjho názoru skôr efektívne by bolo novelizovať Trestný poriadok a zefektívniť výkon orgánov činných v trestnom konaní, to znamená či už orgánov polície alebo vyšetrovateľov, či už orgánov prokuratúry, ale aj súdov. To by bolo podľa mňa ďaleko efektívnejšie ako lakonické zvýšenie trestných sadzieb v Trestnom zákone. Takže ja osobne si myslím, že som na rozpakoch, ale asi nepodporím túto novelu Trestného zákona. Ďakujem za pozornosť.