M. Dzurinda, poslanec: (2007-09-04):
Pán poslanec Záhumenský, prekvapila ma vaša hláška, že sa stretneme na súde, lebo len minulý týždeň som dostal práve obsielku zo súdu, že ste žalobu na mňa stiahli. Asi viete, že máte za ušami. Že? No, ale poďme k meritu veci. To merito vidím v tom, že spor s pani, takpovediac spor s pani ministerkou Tomanovou naozaj nie je vonkoncom nejaký osobný, ale je principiálny. Nie je to iba o nebezpečných zámeroch, ktoré majú poškodiť veľmi významný počet občanov tým, že otvoríme druhý pilier, tým, že predseda vlády bude šíriť poplašné správy, bude zastrašovať občanov, bude robiť paralely medzi dôchodkovými správcovskými spoločnosťami, penzijnými fondmi a nebankovými subjektmi. Nie je teda iba o takýchto nebezpečných zámeroch, nie je iba o klientelizme, tak ako sme to videli v prípade Privilégia, a nie je iba o vyhadzovaní peňazí, zbytočnom, nehospodárnom vyhadzovaní peňazí, ale je to v princípe o tom, čo je naozaj sociálne a čo sociálne nie je. Je to o tom, čo je sociálne a čo je, naopak, nehospodárne alebo neefektívne. Ten spor je v princípe o tom, čo je sociálne spravodlivé a kde sa už začína, naopak, zneužívanie sociálneho systému. Iste je sociálne spravodlivé, keď pomáhame tým, ktorí sú na našu pomoc odkázaní. Iste je sociálne spravodlivé, keď zo spoločného pomáhame tým, ktorí chcú pracovať, ale majú hendikep, alebo si prácu napriek všetkej vôli nevedia nájsť. Ale na strane druhej iste už nie je sociálne spravodlivé iba pýtať, iba žiadať a nesnažiť sa v prvom rade postarať sa sám o seba alebo potom podľa možnosti aj prispieť do spoločného. Je skrátka veľký rozdiel medzi skutočnou solidaritou a napríklad špekulantmi, ktorí nechcú pracovať a nemajú nijaký iný záujem, iba zneužívať sociálne systémy, či vo svojej krajine, alebo dnes už aj v Európskej únii. Mňa dnes veľmi prekvapil pán podpredseda vlády Čaplovič, keď rabovanie a vandalov v Trebišove a okolí spred tých 4 rokov označili za obete asociálneho prístupu predchádzajúcich vlád či nebodaj za obete politické. Toto je prekrúcanie faktov. Je to politické švindľovanie a sociálne je takýto postoj vyslovene nespravodlivý. Je nespravodlivý voči tým, ktorí nechcú rabovať, ale tvrdo pracujú, aby tie regály v tých obchodoch boli naozaj plné. Stret princípov a politiky je ale najmarkantnejšie vidieť na niekoľkokrát spomínanej dôchodkovej reforme. Celý svet dnes rieši dilemu, ako riešiť rozpor medzi zlou populačnou krivkou a predlžujúcim sa ľudským vekom. Celý svet hľadá odpoveď na túto dilemu. Samozrejme, popritom sledujúc to, aby bolo na budúce dôchodky a aby tie budúce dôchodky mali aj solídnu úroveň. Chcem sa teda opýtať vlády, vládnej koalície, pani ministerky, ako chcete túto dilemu a tento rozpor riešiť vy? My sme odpoveď našli v dôchodkovej reforme. To je to známe rozdelenie, že časť platieb poistného zostáva v Sociálnej poisťovni, ale časť ide na osobné účty v rámci kapitalizačného piliera. Je celkom logické, že takéto rozdelenie platieb prináša pnutie v Sociálnej poisťovni. Ale ako to už uviedol kolega Mikloš niekoľkokrát, scenár dôchodkovej reformy počítal, navrhoval a počíta, predpokladá, ako takéto pnutie riešiť. Ja len stručne zmienim štyri nástroje, pomocou ktorých to pnutie je riešiť možné a dá sa. Po prvé. Pripomínam, že okolo 60 mld. Sk sme vyčlenili v minulosti z privatizácie práve na tento účel. Po druhé. Treba sa starať o platobnú disciplínu tých, ktorí majú poistné platiť. Keď dnes zoberiete štruktúru tej diery v Sociálnej poisťovni a inštitúcie, organizácie, ktoré sa na nej podieľajú, tak nemalú sumu predstavujú práve veľké štátne nemocnice, ktoré boli už prakticky oddlžené, alebo temer oddlžené, a kde dlhy narastajú, pretože minister zdravotníctva ani vláda nič pre tieto nemocnice ani pre rezort nerobia. Narastajú dlhy, narastá neschopnosť, neviem, či neochota, ale zrejme neschopnosť to poistné odvádzať včas a v zákonnej výške. Po tretie. Veď predsa podiel verejných zdrojov sa musí tiež podieľať na tomto pnutí. Ekonomika rastie rýchlejšie, ako sme predpokladali v období, keď sme dôchodkovú reformu projektovali a zavádzali. No a napokon po štvrté. Takýmto nástrojom na riešenie pnutia v Sociálnej poisťovni je zodpovedná správa verejných financií. Prečo rozdávame vianočné milodary a nepresunieme tieto miliardy do Sociálnej poisťovne? Prečo robíme také chyby, ako bolo zníženie dane z pridanej hodnoty na lieky? Povedzte mi, komu toto zníženie prospelo? Dnes máme konkrétne skúsenosti a tie hovoria celkom jasne, že prospelo temer, temer výlučne jedine výrobcom a distribútorom liekov. Pacient to nepocítil. Zarobili na tom súkromné farmaceutické firmy, súkromné distribučné spoločnosti, ale sekera v štátnom rozpočte je 3 mld. Sk. Treba zodpovedne spravovať verejné financie. V čom je teda problém pre súčasnú vládu? Veď peniaze z druhého piliera sme ani neminuli, ani sme si nestrčili do vlastných vreciek. Sú to peniaze ľudí a SMER, najmä SMER, to je politická strana pre ľudí. Tak potom – kde je problém? Nuž podľa môjho názoru je problém v tom, že dôchodková reforma je síce sociálne spravodlivá, ale krátkodobo nevýnosná, politicky nevýnosná. Neprináša krátkodobé politické body. A už vôbec nie súčasnej vláde. Krátkodobé politické body súčasnej vláde prináša práca vykonaná v minulom období, prinášajú vianočné darčeky, krátkodobé politické body prinášajú aj megalomanské sľuby: budovať diaľnice krížom-krážom, obchvaty, skracovanie termínov, ťahanie širokorozchodnej trate z Čiernej nad Tisou až do Bratislavy a neviem čo všetko. No, ale krátkodobé politické body prináša aj rozdeľovanie spoločnosti a hľadanie nepriateľa. V prípade dôchodkovej reformy tie známe zlé dôchodcovské správcovské spoločnosti. Krátkodobé politické body sú ale aj finančne náročné. A po ruke, akoby úplne ladom ležia miliardy korún občanov sporiteľov v penzijných fondoch. Riešenie je tak blízko, len ho treba dobre podfarbiť výraznou sociálnou demagógiou a zabezpečiť, aby si ľudia túto krádež, krádež ich peňazí, nevšimli. O tomto to podľa môjho hlbokého presvedčenia je. No a je mojou povinnosťou pripomenúť, že takéto niečo tu už bolo v roku 1948 a po ňom. Pani spravodajkyňa Vaľová mi dala dnes zámienku, aby som si cez obed znovu vyhľadal list konkrétneho občana, jej napísali občania, tak som si povedal, že si pozriem tiež relevantnú poštu občanov, ktorí píšu mne, a znovu som si vybral jeden z listov, ja som ho tu už raz prečítal, ale vy ste iste zabudli a budete radi ho počúvať znova. Prečítala pani Vaľová, prečítam aj ja. (Reakcie z pléna.) Ale veľmi výstižný. Veľmi výstižný, bude sa vám páčiť. Ten list sa začína citátom: „Dámy a páni, dnešný deň je sviatkom všetkého pracujúceho ľudu Česko-Slovenska. Vláda Klementa Gottwalda predkladá Ústavodarnému národnému zhromaždeniu osnovu zákona o národnom poistení.“ Koniec citátu. „Toto sú slová vtedajšieho ministra sociálnej starostlivosti Evžena Erbana dňa 14. apríla 1948. Dnes si môžeme položiť otázku, o aký sviatok to išlo. Zákon predovšetkým zrušil 21 sociálnych nemocenských a penzijných ústavov a pokladní k 1. júlu 1948. Znárodnil všetky fondy a majetok zrušených poisťovní sústredil do Ústrednej národnej poisťovne. Zrušil systém dôchodkového poistenia, ktorý bol založený na kapitalizačnom princípe sporenia upravený právnou úpravou z rokov 1924 a 1929. Založil systém priebežný založený na socialistickom plánovaní rastu národného dôchodku a priaznivom demografickom vývoji vtedajšej spoločnosti. Národné poistenie zaviedlo nezásluhovosť, zničilo dôchodky našim dedom, ktorí mali na ich výplatu našetrené prostriedky počas viac ako 20 rokov sporenia. V konečnom dôsledku tento systém zapríčinil aj nízku úroveň dôchodkov súčasných dôchodcov z dôvodu slabej výkonnosti socialistickej ekonomiky, priebežnosťou financovania dôchodkového systému a v neposlednom rade aj zhoršujúcim sa demografickým vývojom slovenskej spoločnosti. Za zmienku stojí, že štát použil nasporené prostriedky penzijných fondov vo výške 38 mld. korún. Tieto finančné prostriedky boli použité na výstavbu stavieb socializmu. Pôvodné socialistické princípy narušil až systém, ktorý zaviedol prvý a druhý pilier dôchodkového zabezpečenia od 1. januára 2005 s kombináciou dobrovoľného dôchodkového pripoistenia v treťom pilieri. Systém našiel aj riešenie postupného doplnenia priebežného systému vyplácania dôchodkov vyčlenením finančných prostriedkov získaných v privatizácii, uložením týchto prostriedkov v Národnej banke Slovenska. Inými slovami, vrátením znárodnených 38 mld. korún v roku 1948 do systému dôchodkového poistenia. Tomuto systému uverilo viac ako 1,5 mil. občanov Slovenska, ktorí dobrovoľne využili možnosť poistiť sa aj v druhom kapitalizačnom pilieri. Dnes je témou dňa zmena systému dôchodkového poistenia. Rozhodovanie o sporení na dôchodok je však rozhodnutie dlhodobo na 20 alebo 30 rokov a nie rozhodovanie na jedno volebné obdobie. Je dôležité pre stredné a chudobné vrstvy občanov na zabezpečenie primeraného príjmu v starobe. Podnikatelia, ktorí stavajú domy za 100 mil. Sk, takéto poistenie určite nepotrebujú.“ Pána Širokého to asi netrápi, moja poznámka. „Akákoľvek zmena systému dôchodkového zabezpečenia pošliapava ústavné práva občanov vyjadrené základnými ľudskými právami. Právami vlastniť majetok s právom jeho dedenia. Narušuje právnu dôveru občana a degraduje štát na úroveň nebankového subjektu.“ Podpis konkrétneho občana. No, nie som proti tomu, aby ani pán Čaplovič prečítal svoj príspevok ešte raz, ale domnievam sa, že na malej ploche je veľmi husto popísaná jedna smutná skúsenosť, ku ktorej nový dôchodkový systém chcete opäť navrátiť. Vážená vládna koalícia, vy máte veľmi často dennodenne ústa plné sociálneho štátu, a pritom za peniaze ľudí dotujete mercedesy svojich vyvolených a privilegovaných. Taká je vaša politika. A keď až vás médiá nielen „načapú“, ale aj usvedčia, lebo to, že Privilégium neplatilo dane, nielen odvody, sme vedeli od prvého dňa mediálnej kauzy, začnete prijímať opatrenia tak trošku mi pripomínajúce závery XVII. zjazdu Komunistickej strany Českoslovenka. Čo je však kľúčové? To kľúčové vidím v konaní proti ľuďom. Vo veľmi nepeknom, nebezpečnom až brutálnom konaní proti ľuďom. Na tlačovej konferencii 7. augusta tohto roka, teda pred niekoľkými dňami, predseda vlády v prítomnosti pani ministerky Tomanovej – ja som to videl v priamom prenose stanice TA 3 – narozprával takéto veci: Ak by mali dnes vyplatiť dôchodkové správcovské spoločnosti ľuďom peniaze, ktoré tam ľudia vložili, jednoducho na to nemajú. Pokiaľ ide o ochranu vkladov, tak občania sporitelia nemajú dostatočne zabezpečené vklady v týchto dôchodkových správcovských spoločnostiach.“ Ešte dva citáty, ak dovolíte. „Zároveň vláda Slovenskej republiky upozorňuje, že nebude nijakým spôsobom vykrývať straty dôchodkových správcovských spoločností a vyrovnávať výšku dôchodkov ľudí v prípade, že budú poškodení slabou výnosnosťou súkromných dôchodkových správcovských spoločností.“ A napokon: „Vláda Slovenskej republiky nemôže vylúčiť, že v priebehu rokov môže vývoj v dôchodkových správcovských spoločnostiach a v ich schopnostiach vyplácať dôchodky nabrať rozmery a črty podobné vývoju v nebankových subjektoch, preto považujeme za korektné varovať ľudí.“ Panie poslankyne, páni poslanci, toto narozprával občanom Slovenskej republiky predseda vlády, sediac vedľa dámy, ktorá je zodpovedná za rezort práce, sociálnych vecí a rodiny. Bol som milo prekvapený prvou trefnou otázkou redaktora, ktorý sa pýta: „A vy viete o tom, že tie straty v dôchodkových správcovských spoločnostiach, ktoré ste teraz prezentovali na tabuli, nemajú nič spoločné s peniazmi, ktoré si ľudia vkladajú do tých fondov?“ Dámy a páni, novinár to vie. A viete, aká bola odpoveď predsedu vlády v prítomnosti pani ministerky? Odpoveď bola takáto: „Dnes sú dôchodkové správcovské spoločnosti v dvojmiliardovej strate, to je odpoveď na vašu otázku.“ Dámy a páni, toto nebola odpoveď na túto otázku. Pán Záhumenský, toto je problém. Keď ste nepočuli dneska v rokovacej sále, v čom je problém – no v tomto je problém. Ako môže predseda vlády na tlačovej konferencii s vlastnou ministerkou takto klamať, zastrašovať občanov vlastnej krajiny? No a veľmi dobre mi padlo, keď do dvoch dní prišla náležitá odpoveď toho najkompetentnejšieho, ktorého nebudeme podozrievať z politických ambícií, guvernéra Národnej banky Slovenska, ktorý povedal takéto výroky na rozdiel od pána predsedu vlády, ktorému svedčila pani ministerka Tomanová, citujem: „Strata dôchodcovských správcovských spoločností nemá žiaden súvis s hospodárením na tých osobných účtoch klientov DSS.“ Koniec citátu. Novinár sa pýta: „Sú teda vklady občanov ohrozené?“ Pán Šramko odpovedá: „Nijakým spôsobom nie sú ohrozené.“ Novinár pripomenie citát predsedu vlády, ktorý hovorí: „Ak dôchodková správcovská spoločnosť spôsobí straty podnikaním, napríklad zle zainvestuje do nejakého prostredia, občanom nevráti nikto nič.“ Na to dáva guvernér Národnej banky Slovenska takúto odpoveď: „Ak by sa náhodou stalo, že by niektorá DSS zle zainvestovala, to znamená, že by mala menší výnos ako priemer ostatných, je povinná z vlastných peňazí doplatiť do toho priemeru. Ak by DSS skrachovala, tak celý ten, nazvime to, poistný fond alebo tie úspory tých sporiteľov prejdú do inej DSS.“ Posledná otázka novinára: „Nie sú to teda nebankovky?“ Odpoveď znie: „Je to samozrejmé, nie sú nijakým spôsobom nebankovky.“ Takže, dámy a páni, guvernér Národnej banky Slovenska celkom jednoznačne usvedčil predsedu vlády, ktorému svedčila na tlačovej konferencii pani Tomanová, zo lží. V tomto je kľúčový problém. Neviem, či predseda vlády vedome klamal, a teda šíril poplašnú správu, alebo tvoril vo vlastnej nevedomosti, ale viem, že ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny mala zasiahnuť a uviesť veci na pravú mieru. Pani ministerka, prečo ste tak neurobili? Zo zištného úmyslu alebo rovnako z nevedomosti? Aj v jednom, aj v druhom prípade ste sa ale podľa môjho názoru veľmi vážne diskvalifikovali na výkon funkcie ministerky. Usvedčujú vás z toho zákon, výnosy z penzijných fondov, ale aj inštitúcia k danej téme najrelevantnejšia, ako som uviedol, Národná banka Slovenska. Tak sa spýtam ešte raz: Prečo ste na tlačovej konferencii mlčali, prečo ste s premiérom tak hrubo zavádzali poldruha milióna občanov, ktorí si seriózne, svedomito šetria na svoj dôchodok? Možno nám to vysvetlíte dnes. Takže, dámy a páni, nie odpútavanie pozornosti, nie osobná zášť, toto je tento spor, je naozaj principiálny. Tu ide naozaj, ako radi hovorievate, o ľudí. Tento spor je o tom, či budeme robiť politiku zodpovedne, alebo vo svoj osobný prospech. Či budeme myslieť len na seba, alebo aj na naše deti. Či podriadime všetko pre úspech v najbližších voľbách a po nás potopa, alebo budeme myslieť aj na budúcnosť. Súčasná vláda má plné ústa sociálneho štátu, ale správa sa čoraz asociálnejšie. Siaha na peniaze ľudí, ktorí si šetria na svoj dôchodok, bráni dôchodcom, aby si mohli privyrobiť, a privyrábať si nechcú veľmi práve tí najbohatší, ale tí, ktorí majú dôchodok malý alebo najmenší. Diskriminuje matky na materskej dovolenke, pričom chceme mať pevnú, zdravú rodinu ako základ každej normálnej spoločnosti. Diskriminuje ďalšie sociálne skupiny obyvateľov. No a, samozrejme, trestá tých, ktorí vytvárajú. Tým treba zvyšovať odvody, tých treba ešte viacej zdierať z kože. A aby ľuďom vláda zalepila oči, tu a tam siahne po milodary. Ale, samozrejme, z peňazí občanov. A aby ľudia nepočuli, chŕli prejavy o sociálnom štáte. Šíri hmlu, vytvára triednych nepriateľov. Raz je to opozícia, potom sú to DSS, dnes, ako sme počuli, médiá. Takže v tom je problém, dámy a páni. Koalícia má sladké reči, ale koná tak, že vážne poškodzuje občanov. Poškodzuje statočných ľudí, aby mohla rozhadzovať peniaze na kupovanie si voličov. A takéto počínanie ja považujem za hlboko nesociálne. Preto sa predseda vlády Fico a minister kultúry Maďarič, ale aj viacerí poslanci vládnej koalície snažili dnes zo všetkých síl odpútať pozornosť od podstaty problému. Mimochodom všimol som si, že predseda vlády sa pani ministerky Tomanovej nezastal ani jediným slovom. Neviem, či ste si to všimli, pani ministerka? Premiér sa tak správa k ministrovi, o ktorom vie, že mu už škodí. A samozrejme, že predseda vlády dnes už chránil predovšetkým svoju vlastnú politiku a svoju vlastnú kožu. Odviesť pozornosť od toho, ako ide vláda poškodiť dôchodcov, súčasných i budúcich, matky na materskej dovolenke a ďalšie sociálne skupiny, toto bolo zmyslom vystúpenia predsedu vlády. Aj ministra kultúry, aj mnohých z vás. Zúfalo sa snažíte odviesť pozornosť od šafárenia pani ministerky. Ani jeden z vás sa nevyjadril k tým škandalóznym výrokom, o ktorých som hovoril pred chvíľou. O výrokoch pána predsedu vlády Fica, ktorému, ako som uviedol, sekundovala pani ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny. Takže o tom to dnes je, dámy a páni, nie o našom bývalom vládnutí, nie o rôznych kauzách a pseudokauzách, ale o vašich problémoch. O odvádzaní pozornosti od brutálnych zámerov v zásade poškodiť ľudí. No ale ako som už dnes povedal, my nedáme a nedovolíme túto pozornosť odviesť, práve naopak, budeme ešte intenzívnejšie komunikovať s ľuďmi, budeme ich pravú podstatu, týchto zámerov, viaceré boli schválené už vo vláde, predložené do parlamentu, vysvetľovať, objasňovať a verím, že práve v spolupráci s ľuďmi mnohým týmto zámerom nakoniec aj zabránime. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)