B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-12-10):
K. Džupa, poslanec: Ďakujem. Vážený pán podpredseda, dámy poslankyne, páni poslanci, pán vicepremiér. Vládny návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 má zásadný význam pre Slovenskú republiku v budúcom roku. Zakladá východiská a priority na roky najbližšie, najmä na rok 2005. Je prijímaný v období, keď nie sme, ale realizovaný bude v krajine, ktorá je súčasťou Európskej únie. Vyplýva z toho pre Národnú radu Slovenskej republiky veľká zodpovednosť pri zhodnocovaní, pripomienkovaní a schvaľovaní zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 v pozitívnom i negatívnom zmysle slova. Uvedené priority sme zvažovali v klube poslancov Ľudovej strany HZDS Národnej rady Slovenskej republiky. K hodnoteniam a príspevkov kolegov pripájam názor aplikovaný na kapitolu zdravotníctvo. Podľa nášho názoru musí zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 zohľadňovať celé spektrum poskytovateľov a činností, ktoré zabezpečujú celé spektrum zdravotnej starostlivosti. Žiadna jej súčasť nie je dôležitejšia ani menej podstatná. Súbežne s garanciou funkčnosti zdravotnej starostlivosti musí byť štátny rozpočet aj základom perspektívy jej ďalšieho rastu a napredovania. V elementárnej podobe uvedená požiadavka predpokladá odbornú zdatnosť pracovníkov všetkých kategórií, základnú sieť zdravotníckych zariadení a vybavenie týchto zariadení prinajmenej v podobe a stave ich budov, prístrojového vybavenia a techniky. Minimálne tieto musia byť zákonom o štátnom rozpočte na rok 2004 zabezpečené. Povedané ináč, ak to tak nebude, znevýhodňujú štartovaciu pozíciu slovenského zdravotníctva, ale aj Slovenskej republiky pre rok 2005. Ohrozujú existenciu siete zdravotníckych zariadení, jej konkurencieschopnosť, vnútornú, ale aj v Európskej únii. Niektoré zdravotnícke zariadenia budú bojovať o existenciu, iné budú zavalené rutinou, nebudú mať priestor a čas na špičkové projekty, porovnateľne s úrovňou v Európskej únii. Už dnes si celkom jasne uvedomujeme, akým tempom idú v zdravotníckej starostlivosti naši najbližší susedia, najmä Česká republika. S akousi nevysvetliteľnou diskrétnosťou nechceme otvorene povedať, že v bežnej medicínskej, ale aj vrcholovej praxi, česť výnimkám, zaostávame. Čo je bolestnejšie, medzera možností a úrovne slovenského zdravotníctva sa rozširuje a prehlbuje. Obava má jasné kontúry pre najbližšie roky. Odborný a intelektuálny potenciál slovenského zdravotníctva si totiž jasne uvedomuje, že deficit proporcionality starostlivosti štátu o ľudí, sieť, budovy a techniku v zdravotníctve hrozí nasledujúcou skutočnosťou. Čo najlepšia, porovnateľná kvalifikácia a skúsenosti, zručnosti z jej vyplývajúce z dôvodu, že nebudú mať priestor a podmienky na realizáciu, neuspejú v konkurenčnom prostredí. Vo vnútri krajiny rovnako ako v porovnaní nie iba so špičkovými, ale všetkými štátmi Európskej únie, vrátane tých, s ktorými do tohto exkluzívneho zoskupenia vstupujeme. Prinesie to prepad a devalváciu jestvujúcej kvalifikácie, tým akceptácie našich zdravotníckych pracovníkov všetkých stupňov. Ohrozí následne a prejaví sa na znížení úrovne dostupnosti kvality a množstva poskytovanej zdravotnej starostlivosti. Následne kvality života všetkých obyvateľov Slovenskej republiky, bez ohľadu na to, aký subjekt volili v parlamentných voľbách 2002. Povedané ináč, medzera medzi úrovňou zdravotnej starostlivosti u nás a v susedných krajinách - nieto vo vyspelých krajinách Európskej únie - tu je. Nesmieme dovoliť, aby sa rozšírila a prehĺbila, lebo ju nebude možné zaceliť, prekročiť ani preskočiť. Preto hovoríme dnes o elementárnych predpokladoch fungovania slovenského zdravotníctva, o kvalifikácii pracovníkov, o sietí a o jej vybavení. Žiaľ, zákon o štátnom rozpočte na rok 2004, jeho štruktúra a špecifikácia ako celok a aj v kapitole zdravotníctvo uvedené obavy nerozptyľuje. Nedáva záruky, že naplní základné predpoklady pre funkčnosť a konkurencieschopnosť slovenského zdravotníctva v najbližších dvoch rokoch. Uvediem aspoň niektoré príklady, ktoré vyhliadky proklamovaného úspechu rozpočtu na rok 2004 spochybňujú. Dávajú zároveň vážny dôvod hľadať iné východiská a výstupy aj pre kapitolu zdravotníctvo. Zadlženie zdravotníckych zariadení. Vláda slovenskej republiky aj včerajším vystúpením pána premiéra vyhlasuje, že sa zadlžovanie zdravotníckych zariadení zastavilo. Ktoré zadlženie? Priame, či aj nepriame? Nič, alebo takmer nič sa nehovorí napríklad o balíku dlžôb, ktoré sa preklápajú z roka na rok. Navyše svojej istiny zaťažených o penalizáciu, úroky z omeškania, exekučnými rozhodnutiami, súdnymi a inými konaniami a podobne a to ešte nehovorím o skrytej zadlženosti. Zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 predpokladá ďalšiu optimalizáciu nákladov zdravotníckych zariadení. Zabúda, alebo hovoriť nechce, že od 1. januára príde nie zanedbateľné navýšenie vstupov na prevádzkovanie zdravotníckych zariadení energiou, daňovým systémom počnúc, nákladmi na lieky a špeciálny zdravotný materiál končiac. Uvedenú skutočnosť zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 nemá zakalkulovanú. Vyplýva z toho nepríjemný záver: Takzvanú optimalizáciu nákladov zdravotníckych zariadení bude možné zabezpečiť majoritne iba radikálnym znížením počtu výkonných pracovníkov a krachom niektorých zdravotníckych zariadení. Rozpočet predpokladá zákonné nakladanie s verejnými zdrojmi, v zatiaľ nejasnom, iba naznačenom, ale v každom prípade ešte neschválenom legislatívnom prostredí. Jeho prípadné schválenie zmeny financovanie zdravotníckej starostlivosti a zdravotníckych zariadení zatiaľ nejasne definovaným spôsobom, navyše dôjde k nemu v priebehu trvania rozpočtového roka. Východiská štátneho rozpočtu na rok 2004 berú do úvahy poskytovanie poddimenzovanej zdravotníckej starostlivosti v roku 2003, limitovanej viac či menej opodstatnenými zásahmi zdravotných poisťovní. Myslím tým vynútenými alebo chcenými zásahmi zdravotných poisťovní. Navyše všetko v prostredí, keď sa bude zásadným, ale zatiaľ nevedno akým spôsobom meniť ich náplň, štruktúra, výkon a pravdepodobne aj vlastnícke vzťahy. Opäť v priebehu trvania rozpočtového roka. Zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 až na malé výnimky nezohľadňuje stagnujúci stav zdravotníckych zariadení, najmä lôžkových. Myslím tým stav budov, prístrojov a techniky zaťažených minimálnou mierou realizovaných rekonštrukcií, revíznych opráv, zastavení investičnej výstavby, minimálnou mierou obmieňania základnej prístrojovej vybavenosti. Nehovoriac už o jej reprofilizácii a inovácii. Zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 tvrdo poddimenzuje zdravotnícke zariadenia, ktoré prešli, alebo za krátky čas prejdú pod správu vyšších územných celkov, samospráv, transformovali sa na iné neštátne zdravotnícke zariadenia či verejnoprávne zdravotnícke zariadenia. Opäť a najmä lôžkovej starostlivosti. Z návrhu vlády je patrný aj reštriktívny dopad na výkony a množstvo poskytovaných služieb v primárnej i sekundárnej ambulantnej starostlivosti bez ohľadu na to, kto ich prevádzkuje či vlastní. Vládny návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 nedáva, nezakladá nové investičné impulzy v oblasti nemovitostí rovnako ako v prístrojovej a inej technike. Orientovaný je na splátky dobiehajúcich. Z nich mnohých takých, ktoré ešte nesplatené budú vyžadovať ďalšie investície prevádzkového charakteru, a pritom o rozvojových, odborných a organizačných projektoch v tejto chvíli ani nehovorím. Zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 vstupuje reštriktívne do oblasti medicínskej vedy, výskumu pre postgraduálne a pregraduálne vzdelávanie. Na súvislosti a dopady takéhoto prístupu poukázali už mnohí predrečníci v súvislosti s vedou ako takou, školstvom a podobne. Nebudem ich opakovať. Konštatujem iba, že sa dotýkajú rovnako aj zdravotníckej vedy, výskumu a školstva. Rovnako je z návrhu jasné, že spoluúčasť pacienta na financovaní zdravotnej starostlivosti nebude nižšia, naopak, musí stúpať. Neklesne tiež počet chorých, ktorí si zdravotnú starostlivosť nebudú môcť dovoliť, alebo si ju dovolia iba čiastočne. Ak opomeniem zdravotné a sociálno-zdravotné dôsledky takého vývoja, niet pochýb, že to prispeje k vyostreniu vzťahu pacient - zdravotník a to na každej úrovni tohto vzťahu. Akou-takou náplasťou na negatívne dopady vládneho návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 v rezorte zdravotníctva je zaujímavá rezerva ministerstva zdravotníctva, niečo vyše 800 mil. korún, rozšírená o pôžičku od Svetovej banky, zatiaľ bližšie vo výške a špecifikácii nezverejnenej. Zákon o štátnom rozpočte na rok 2004 neobsahuje, ale zjavne kalkuluje práve cez rezervu vlády a rezortného ministerstva, s finančným mimorozpočtovým prísunom prostriedkov za predaj majetku nepotrebného pre výkon predmetu činnosti zdravotníckych zariadení. Veľmi rezervovaným odhadom pôjde o sumu najmenej dvoch miliárd korún. Sumárne vzaté, v hre je pomerne veľká suma, významným spôsobom rozširujúca rozpočet, ktorú tvorí v rozpočte zakotvená predpokladaná rezerva a zahraničná pôžička, no zákon o štátnom rozpočte neobsahuje ani náznak vízie režimu, rámcové vymedzenie priorít, na riešenie ktorých budú určené aj v oblasti zdravotníctva. V tejto chvíli sa zrazu pripomína doba spred roka 1989. Zdravotníci a nie iba oni vtedy kategoricky kritizovali spôsob, akým sa za starého režimu definovala a zabezpečovala sieť zdravotníckych zariadení. Dominoval viac politický a lobisticko-teritoriálny aspekt pred reálnou situáciou, rozborom počtu obyvateľov, jeho štruktúrou, inými demografickými údajmi, ale hlavne pred existujúcou regionálnou chorobnosťou - myslím tým prevalenciu a incidenciu - a úmrtnosťou. Všetci sme chceli zásadnú zmenu. Žiaľ, vláda Slovenskej republiky a jej predĺžený návrh v podobe zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 chtiac-nechtiac pripomína uvedené praktiky starého režimu, ktorých sme sa pred 14 rokmi vzdali, odmietli ich a odsúdili. Opäť z mála štátneho rozpočtu, z rezervy vlády a z rezortného ministerstva niektorí dostanú investičné a iné finančné stimuly, iní nie, opäť budú rovní a rovnejší, opäť bude rozhodovať strana, strany, či skôr super strana, vláda Slovenskej republiky. Vytvára to priestor pre klientelizmus? Zaiste! Hoci v podmienkach poddimenzovaných zdravotníckych zariadení, skôr v úvodzovkách prepukne tvrdý boj o prežitie. Ako pripomenul pán poslanec inžinier Sergej Kozlík, momentálna legislatíva bola vládnou koalíciou už skôr nastavená tak, že pri schvaľovaní zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 je Národná rada Slovenskej republiky vo zvláštnej situácii. Celý parlament vrátane poslancov vládnej koalície buď príjme rozpočet, alebo bude platiť vládou slovenskej republiky už schválený vládny návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2004. Veľmi to pripomína inú skúsenosť z minulého režimu, keď sme absolvovali základnú vojenskú prezenčnú službu. Vtedy platil veľmi známy, nepísaný, ale aj prísne dodržiavaný takzvaný zakl. jedna jedna. Podľa neho a aplikované na popisovanú situáciu platí: veliteľ alebo vláda má vždy pravdu. Ak to neplatí, platí zakl. jedna dva, ktorý znie: Vždy platí zakl. jedna jedna. Dnes si na pamätný zakl. jedna jedna spomíname aj s úsmevom. Nikdy sme sa nenazdali, že v demokratickom štáte, kde moc je rovnomerne rozložená medzi parlament, vládu a súdy, sa dočkáme situácie, v ktorej sa dnes úsmevná spomienka na neúsmevné praktiky bývalého režimu bude opakovať. Žiaľ, je to tak. Návrh štátneho rozpočtu na rok 2004 mal podľa nás v kapitole zdravotníctvo obsahovať priznanie vlády, že za posledných päť rokov v oblasti zdravotníctva zlyhala. Stav v rezorte je horší, než aký ho prezentovala a prezentuje. Aby vláda Slovenskej republiky definovala logiku financovania nevyhnutnej siete zdravotníckych zariadení s dôrazom na akútnu a plánovanú medicínu a jej hodinovú dostupnosť. Garantovala plnú funkčnosť tejto siete v celom spektre jej výkonov a služieb a zobrala za ňu zodpovednosť, nie sa jej zbavovala. Definovala prepojenie najmä akútnej medicíny na podobný systém v Európskej únii. Potvrdila priehľadný systém vysporiadania sa s dlžobami. Dala garancie financovania akútnej i následnej zdravotnej starostlivosti. Jasne definovala rozvojové projekty a impulzy, spôsoby, ako ich bude zabezpečovať a presadzovať. Vymedzila poradie a postupnosť, akými tieto programy postupne rozšíri na celé spektrum zdravotnej starostlivosti vrátane vedy, výskumu a zdravotníckeho školstva, najmä s výhľadom na roky 2004 - 2005. Až následne mohla vláda Slovenskej republiky predstúpiť pred Národnú radu s požiadavkou, aby parlament ešte raz prejavil trpezlivý a zhovievavý prístup, a uchádzala sa o podporu svojho návrhu zákona o štátnom rozpočte v kapitole zdravotníctva, lebo chrbát vláde, hlavne pred verejnosťou, bude držať parlament. Uviedol som niektoré z pripomienok poslaneckého klubu Ľudovej strany - HZDS v Národnej rade Slovenskej republiky k vládnemu návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2004 v kapitole zdravotníctvo. Spolu s ďalšími vymedzujú zásadné prekážky, pre ktoré zákon roka podporiť nemôžeme. S plným uvedomením si skutočnosti, že v očiach odbornej i občianskej verejnosti nesieme spoluzodpovednosť, lebo sme členmi zákonodarného zboru a napriek tomu, že predložený zákon o štátnom rozpočte hlasovaním nepodporíme. Ďakujem za pozornosť.