Richter, Ján, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2017-02-01):
Ďakujem za slovo, pán predseda. Pokúsim sa dodržať ten čas aj napriek tomu, že som mal záujem hovoriť dlhšie, ale sme v prvom čítaní, bude priestor hádam aj pri tom druhom čítaní. Len, pani poslankyňa, preboha, nikdy s tým nesúhlaste, aby bola regionálna minimálna mzda. Na východnom Slovensku sú tak dobrí zamestnanci ako aj na západe, zaslúžia si tú istú mzdu. Toto absolútne odmietam a budem vždy odmietať, prehĺbili by sme regionálne rozdiely. Naopak, tu očakávam, že získam aj u vás, u opozičných politikov podporu, pretože, opakujem, produktivita práce, schopnosť, aktivita ľudí na východe je možno aj lepšia vzhľadom na istú skromnosť v porovnaní so zamestnancami na západe. S týmto by som rád začal. Teraz, ak dovolíte, my predkladáme návrh zákona alebo novelu zákona o službách v zamestnanosti päťku, ale tu treba vidieť celý súbor opatrení. My sme o tom hovorili aj s kolegyňou s Verešovou, keď sme boli spolu v jednej relácii. Ja keď by som mal komplex tých vecí, ktoré z toho vyplývajú, len vyrátať, ktoré sú istým spôsobom, také spojité nádoby aj s jednotlivými aktívnymi opatreniami trhu práce, je to možno na polhodinu, ale pokúsim sa, pretože hovoríte príliš často o dlhodobo nezamestnaných, ako by sa v tejto oblasti nič neurobilo. Urobili sme veľmi veľa. Len za posledný rok 36-tisíc dlhodobo nezamestnaných ubudlo, 11-tisíc extrémne dlho nezamestnaných, viac ako 4 roky, ktorí boli evidovaní. A viete prečo? No našli sme nástroj, našli sme spôsob a oni majú stabilné pracovné zmluvy, to znamená, že klasické. Ja sa nebojím, že by sa nejak neuplatnili minimálne v takom nejakom pomere ako aj tie v predchádzajúcom období. My sme im ponúkli jeden veľmi dôležitý nástroj, a to je súbeh, súbeh, dajme tomu, minimálnej mzdy, ale poberajú naďalej aj hmotnú núdzu. Tridsaťtisíc sme takto zamestnali. Už je to pre nich zaujímavé. Preto aj to, čo chystáme tu, je aj súborom motivačných opatrení. My necháme, aby na deti mohli brať naďalej príspevok na nákup školských pomôcok, to jedno euro na teplé jedlo pre to dieťa v škole a tak. Toto nechceme zobrať, aby mali ďaleko väčšiu motiváciu jednoducho pracovať. Ten súbeh je veľmi dôležitý. Týmito opatreniami docielime to, že ak jeden z rodiny, kde nepracoval nikto, nastúpi a bude pracovať len za minimálnu mzdu, tak sa to premietne v tom čistom príjme vo výške čistej minimálnej mzdy, lebo zachováme niektoré benefity, ktoré súvisia s hmotnou núdzou, ktoré by inak nemohli poberať. Toto je dôležitý argument. A tých 30-tisíc, ten súbeh, ma presvedčili o tom, že toto je cesta, toto je veľmi dôležitá cesta. A ak dovolíte, k službám zamestnanosti. Vychádzajúc zo stratégie zamestnanosti, tá stratégia zamestnanosti, my sme museli pomenovať, národná sústava povolaní, čo potrebuje reálne náš trh práce. Tisíc dvesto povolaní, presný obsah, čo by to malo byť, ako, to samotní zamestnávatelia v rámci toho projektu pripravili. Národná sústava kvalifikácií, školáci presne zadefinujú ako dosiahnuť vzdelanostnou úrovňou cieľ, ktorý je pomenovaný v národnej sústave povolaní. To znamená, to sú všetko systémové opatrenia a my sme jasne zadefinovali a máme plán, ktorý sa volá Akčný plán pre dlhodobo nezamestnaných, ako vzorový dokument, ktorý ponúka Európska komisia aj ostatným krajinám, kde je dlhodobá nezamestnanosť, pretože sme zadefinovali všetky špecifické veci, ktoré sa týkajú tejto problematiky znevýhodnených ľudí. Jednoducho áno, šijeme presnú košeľu na jednotlivé cieľové skupiny znevýhodnených, aby sme ich v maximálnej miere oslovili a vtiahli, aby mali záujem pracovať. Toto je dosiahnuté v tom akčnom pláne. Nedávno sa schvaľoval v tomto pléne jeden zákon, ktorý vnímame ako veľmi dôležitý, to sú exekúcie. Štyridsaťtisíc evidovaných nezamestnaných sú pod exekúciami. Oni keby boli stabilne pracovali, tak príde exekútor a zoberie im mzdu. To znamená, že teraz majú šancu a priestor sa štandardizovať, aby nemuseli seba a neviem koho podvádzať, ale proste normálne pracovať, prijímať mzdu a zároveň si postupne nejakým časovým harmonogramom uhrádzať aj záväzok, ktorý im z toho vyplýva. Dohody, 60-tisíc. Preto sa o tých dohodách tak veľmi bavíme. Často hovorím o tom, že zamestnanec robí alebo teda dohodár robí, ktorý je evidovaný na úrade práce, tri roky v jednej a v tej istej firme. Tá firmy sa obráti na úrad práce, potrebujeme 10 nových pracovníkov. Úrad práce vo výberovom konaní celkom prirodzene ponúkne toho dohodára, ale tá firma si ho nezoberie, ale predlží s nim znovu dohodu o ďalší rok. Kto koho klame? Aj jeden, aj druhý. Aj ten evidovaný nezamestnaný, aj ten zamestnávateľ. A preto opatrenia aj ohľadom nelegálnej práce, pretože klasickí, a to treba povedať, s tými v rámci tripartitného dialógu, s ktorými máme rozhovor, zamestnanci majú snahu pôsobiť v štandardnom prostredí. Títo podvádzajú aj ich. Sú zvýhodnení na trhu práce pri uchádzaní sa a ten, kto má záujem poctivo pracovať a odvádzať, nikdy nemá záujem, aby takýmto spôsobom tie firmy boli podporené. Dvanásť okresov, pozitívna diskriminácia. Všade sa vypracovali akčné plány. To sú práve, drvivá väčšina, to je východné Slovensko. Niečo je tam z juhu Slovenska, čo ja viem, Rimavská Sobota a ideme rozširovať v tomto roku o ďalších päť okresov. Veď tam idú aj peniaze. To je pozitívna diskriminácia. Je o tom, že sa inak pristupuje, iné dotácie sú v prípade začatia podnikania, živnostník, inak dotujeme investorov a firmy. To nie je o tom, že máme záujem z tých okresov vytiahnuť ľudí, aby išli pracovať do Trnavy alebo do Bratislavy. Podmieňuje sa to tým, že ten investor vytvorí to nové miesto tam, v tom okrese. To znamená, to má úplne inú pridanú hodnotu pre toho, pre toho možného zamestnanca. K tomu smerujú tie akčné plány. Minimálna mzda. Niečo tu bolo povedané. Ja pripúšťam a rozvinul som v rámci centra sociálneho dialógu diskusiu o sektorovej, lebo dnes aj v tom systéme a v bankách sú iné minimálne mzdy. Ale ak by som pripustil regionálnu, je zle. No v Prešovskom kraji by možno bola 300 eur a v Bratislave by bola 600 eur. A to nechceme. My chceme aj ten Prešov pozdvihnúť, a práve preto je tá rovnaká minimálna mzda ako minimum dôležitá jednoducho všade. Sociálna ekonomika. Šesťdesiatosem sociálnych podnikov na Slovensku beží. Spišský Hrhov je veľmi známy a myslím, že netreba ho nejak ani veľmi predstavovať. My máme podmienky vytvorené. My teraz v marci púšťame do medzirezortného pripomienkového konania novú normu, ktorá bude zohľadňovať všetky doterajšie európske zvyklosti, by som povedal, vhodnú prax. To znamená, pozitívna diskriminácia v prospech týchto sociálnych podnikov, vrátane výberových obstarávaní, aby mali väčšiu šancu uspieť, pokiaľ sa uchádzajú o prácu v danom regióne. Nebudú môcť vykazovať zisk. Budú plniť formu, nazvem to medzitrhu práce. To znamená, na polroka, na rok tam nastúpia ľudia, naučia sa pracovať aj so všetkými záležitosťami, ktoré s tým súvisia, a budú k dispozícii štandardne pre trh práce. To znamená, áno, posilňujeme ten systém a v tých akčných plánoch tých 12-ch okresoch je veľké množstvo, doslova desiatky pripravovaných sociálnych podnikov na úplne inej báze, tak ako to zadefinuje ten zákon, ktorý v podstate je pripravený a pôjde do medzirezortného pripomienkového konania. Záruky pre mladých. Efektívne využité za tri roky, ste použila ten výraz, rád ho zopakujem, skokan roka, o 50 % evidovaných mladých nezamestnaných sa znížila. To Európa nepozná takú krajinu. Viete prečo? Efektívne sme využili tento nástroj, záruky pre mladých cielene a mladí ľudia šli pracovať. Ak niekto bude hovoriť, že len odišli vonku, nie je to pravda. My máme dnes o 20-tisíc viac ľudí zamestnaných ako historicky v tých rokoch 2007 – 2008, keď bola tá ekonomika najvyššia, a bolo. To znamená, že sme na historických miestach, oni sa zamestnali. A k tým, čo vyšli vonku. Dvestotisíc odišlo do zahraničia v čase, keď Slovensko stúpilo do Európskej únie. Áno, otvoril sa nám trh, voľný pohyb tovaru, osôb, využili to preto. Medzitým plus-mínus každého roku je to dosť rovnaký počet ľudí, tých 100-tisíc, časť odíde, časť sa vráti. Čo je skôr alarmujúce, a to sa tu v poslednej dobe často hovorí, to je únik mozgov. Študáci, že odchádzajú študovať do zahraničia, a tam sú reálne obavy, že viacerí z nich sa nevrátia. Ak tam ostane rok, dva po škole a vráti sa na Slovensko aj s istými skúsenosťami, je to len vítané, je to len dobré. Možnože tu bude treba hľadať spôsob a formu a možno sa pýtať, či sú vytvorené pre nich podmienky, pre kvalitné vzdelávanie. Ale to už nie je celkom len moja problematika, je to širšia v tomto prípade motivácia. Ďalej zákon o hmotnej núdzi, to je súčasť toho. Pred tromi rokmi 187-tisíc poberateľov hmotnej núdzi, akonáhle sme prijali tento zákon a majú povinnosť aktivovať sa, dneska 95-tisíc. Polovicu pokleslo, 10 % sa z nich vyradilo, lebo zneužívali systém, ale 90 % sa zamestnalo. Naučili sa ráno vstávať, zobrať zodpovednosť, nejaké najzakladanejšie pracovné návyky a sú zamestnaní. Veľmi dobré opatrenie. A práve preto ideme hľadať spôsob, ako to ešte zefektívniť. Aby nenosili tak veľmi a často tie péenky, aby nenosili fiktívne zmluvy na jedno euro a na základe toho sa akosi mali ambíciu vyviniť a nechodiť na tie aktivačné práce. To je aj o tom. My nejdeme proti ľudom, my ideme v ich záujme. Tých 90-tisíc, čo sa zamestnalo, je príkladom toho, že by to malo byť motivačné aj pre tých, aj pre tých ostatných. No a výstavba nájomných bytov. Posledné rokovania so ZMOS-om, sme sa jasne dohodli, že nájomné byty by sa mali v maximálnej miere stavať najmä tam, kde prichádza investor. Aby to bol ďalší motivačný prvok. Ak sa už niekto má z hľadiska mobility presťahovať za prácou, nech môže zobrať celú rodinu. Áno a nech ju tam umiestnia. A ja viem, že každému sa to tiež nebude páčiť, lebo každý má záujem o nájomné byty. Niekto povie, ale naša dedina vymiera a chceme preto stavať, aby sme tu tých mladých udržali. Je to širší komplex. Ale toto je dohoda aj so ZMOS-om, že by tie prostriedky a investície mali ísť najmä do týchto opatrení. No a k tomu, čo tu zaznelo v diskusii, už len jedna veta. Dosť často hovoríte o dôležitých veciach, ako sú chránené dielne a zamestnávanie zdravotne postihnutých, no ale z hľadiska hlavnej stratégie politiky zamestnanosti sa zhodneme, že toto nie je najdôležitejšie. To sú iné, použijem výraz masy, počty, okolo ktorých sa treba postarať, a tie sú v tých konkrétnych znevýhodnených skupinách presne pomenované. Len, ak som dobre počúval, doteraz bola dobrá prax, že do 30 dní boli prostriedky uhradené. To znamená, čoho sa bojíme? Ak bola prax doteraz, tak pochváľte tých úradníkov, povedzte, že to robia dobre, že napriek tomu, že majú 60 dní, majú maximálny záujem a vedia sa s problémom vyrovnať do 30 dní. Áno, je to tak. A preto si myslím, že toto netreba meniť, pretože tá prax jednoznačne potvrdzuje, že ten problém nie je. Nevyvolávajme ho, keď nie je. Jeden mesiac, prečo musí byť nezamestnaný. To nie je náš výmysel. Využíva sa, prostriedky Európskeho sociálneho fondu a tie idú na ne-zame-stna-nosť. To znamená, nie je možné použiť európske peniaze, pokiaľ by aspoň ten mesiac nebol evidovaný ako nezamestnaný. Je mi to ľúto, ale je to tak. V tom prípade sa dá použiť iný nástroj cez náš rozpočet. No a čo sa týka OSN, podpora zdravotne postihnutých je, je v maximálnej miere uprednostňovaná mimo chránených dielní. Aj naši kolegovia, ktorí sú v organizáciách, ktoré reprezentujú týchto postihnutých, hovoria o tom, nekonzervovať. To znamená, všade, kde sa to dá, aby sa vedeli uplatniť štandardne na trhu práce. Samozrejmá vec, tým nechcem obmedzovať ako chránené dielne ako také, ale ak ten záujem je a vedia sa uplatniť, je to ďaleko lepšie etablovanie potom do tej spoločnosti, pokiaľ skutočne nie sú len medzi sebou, ale ak sú umiestnení aj v tých štandardných, štandardných pracovných podmienkach. Toľko. Možno som bol trošku dlhší, ale pokladal som to za potrebné povedať. Ďakujem pekne, pán predseda, aj za ústretovosť, aj vám, páni poslanci.