R. Bauer, poslanec: (2008-10-29):
Pani poslankyňa Vaľová o tom hovorila, že to nie je tak, ale tak, ako to ja čítam § 4, ktorý hovorí o tom rozsahu, kde sa tento zákon a opatrenia sociálnoprávnej ochrany detí a sociálnej kurately, na čo sa vzťahujú. Je tam aj prirodzené rodinné prostredie, otvorené prostredie. Toto rozpútalo na Slovensku celkom zaujímavú diskusiu a chcel by som krátko prezentovať niektoré názory odborníkov a chceme, pán kolega Palko potom predloží pozmeňujúci návrh k tomuto ustanoveniu. Bratislavský psychológ a pedagóg z Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského Emil Komárik hovorí, že zákaz akýchkoľvek telesných trestov by bol vyhlásením jednostranného odzbrojenia. Filozofiu zákona prirovnáva k zrušeniu polície a väzníc. Obáva sa takzvaných collateral damage, teda vedľajších následkov, ako keď napadnete nepriateľa, ale zničíte pritom štyri dediny s civilistami. Komárik pre zákaz telesných trestov nevidí dôvod a upozorňuje na situáciu v školstve, kde zákaz fyzických trestov platí už dávnejšie. Hovorí: „Ešte som nepočul nikoho tvrdiť, že deti dnes sú lepšie, mravnejšie alebo majú menej porúch ako deti v minulosti,“ hovorí Komárik. Psychológ pritom zdôrazňuje, že nie je žiadnym prívržencom telesných trestov. Odmieta ich najmä ako súčasť vedomostného vzdelávania. Naopak, svoje miesto môžu mať podľa neho v súvislosti s mravnou výchovou, ktorá sa odohráva primárne v rodine, ale aj v škole. Nesúhlasím s trestaním za vysvedčenie. Je to principiálne nesprávne. Naopak, dieťaťu do troch rokov sa nedá niekedy rozumným spôsobom vysvetliť, že zlé môže byť niečo, za čo sa netrestá. Koncepcia mravného vývinu hovorí, že čo je zlé, za to sa trestá, dodáva Komárik. Trest musí byť preto zrozumiteľný, tresty a odmeny treba distribuovať spôsobom, ktorému dieťa rozumie. Ak teda rodičovi zoberiem možnosť dieťa zorientovať v tomto období, poškodí to jeho výchovu, tvrdí psychológ. Za zdanlivo banálnou zápletkou o výchovnú facku či capnutie po zadku sa tak otvára spor o trest a morálku. Napokon práve násilie medzi deťmi v škole, nahrávanie mučenia a týrania zvierat na mobilné telefóny či zastrašovanie učiteľov sú dnes spoločenskými témami aj na Slovensku. Zákazy telesných trestov riešia celkom umelý problém a situáciu vlastne ešte zhoršujú. Ako? Základom násilia je beztrestnosť. Ak dieťa vie, že môže urobiť čokoľvek, urobí to, dôvodní Komárik a dodáva, trest má význam presahujúci samotné potrestanie vinníka. Udelenie trestu ovplyvňuje okolie a paradoxne práve trest dáva trestajúcemu aj trestanému slobodu. Problém porušenia pravidiel sa ním vyrieši a môže sa ísť ďalej. Ak k takejto katarzii nedôjde, nedoriešené veci nás začnú zaťažovať viac než problémy, a to sa stáva zdrojom budúcej úzkosti, hovorí Emil Komárik, Pohnútkam zástancov zákazu telesných trestov, ako to už boli mnohí a v iných európskych krajinách nerozumie ani Ondrej Kačšák z Pedagogickej fakulty Trnavskej univerzity, ktorý sa zaoberá aj kultúrou a dejinami detstva. Tie zákazy nereagujú na nijakú reálnu spoločenskú potrebu. Problém telesnej disciplinácie je dnes len zaujímavou mediálnou udalosťou. V skutočnosti celá spoločnosť veľmi citlivo reaguje na akékoľvek násilné excesy. Klasické výskumy jasne dokazujú, že rodina sa v minulých storočiach zriekala uplatňovania prísnych telesných trestov a úlohy týchto trestov preberali iné prvky. Preto sa mi takéto zákazy javia ako bezpredmetné, odhliadnuc od toho, že facka je občas jedinou možnosťou, ako zastaviť priebeh neželaného správania u dieťaťa. Stačí sa opýtať v špeciálnych školách. Napokon aj renomovaný český psychológ Zdeněk Matějíček vo svojej knihe Po dobrom alebo po zlom píše: „Na malého zlostníka v dvoch či troch rokoch bude dobre platiť, keď ním trochu zatrepeme, jednu mu šupneme na zadoček a vystrčíme ho na chvíľku za dvere.“ Viete dobre, že v Čechách bol taký istý pokus upraviť legislatívu. Pani ministerka s tým neuspela, dokonca sudcovia sa postavili proti tomu a tento fackovací zákon, ako ho nazývali v Čechách, bol stiahnutý. Základným ideologickým východiskom tohto návrhu podľa mňa je, že deti sú si s rodičmi rovné. Podporuje sa teda ochrana jeho novo definovaných práv a zvyšuje sa takzvaná participácia na výchove. Ale je to naozaj tak? Ľudia sú si v právach rovní. To je v poriadku. Je to základ našej kultúry a politického režimu. Muži, ženy, čierni alebo bieli. V rodine však prirodzene vládne nerovnosť, čo je lepšie povedané, nerovnakosť rolí, ktoré jej jednotliví členovia plnia. Muž sa líši od ženy, žena od muža a rodičia od detí. Ideologická politika na tieto rozdiely útočí. Nerovnakosti matky a otca čelí návrhom na uzákonenie manželstva osôb rovnakého pohlavia, nerovnakému postaveniu detí s rodičmi, ktorí ich majú vychovávať konceptom detských práv. Detské práva, samozrejme, nie sú zhubné ako také. Dôležité je, čo sa za ne považuje. A práve tu vzniká priestor na intervenciu štátu. Vyhlásime rovnosť dieťaťa s rodičom, a keďže dieťa je fyzické slabšie, musí jeho práva pred rodičom niekto garantovať, prípadne ochrániť. Ponúka sa osvietený úradník. Ten spochybní právo rodičov vychovávať vlastné deti podľa svojho svedomia, či trestať ho v úvodzovkách výchovnou fackou. Prirodzene postupná strata právomoci trestať znamená, že rodič či učiteľ stráca pri výchove potrebnú autoritu. Štát vie napokon lepšie ako rodič, čo je pre dieťa dobré, a preto zákonmi bráni jeho právo na vyjadrenie názoru, právo na vlastný výber vierovyznania a podobne. Je pravda, že štát tým rodičov uráža a vysmieva sa im. Povedané slovníkom súčasnej vlády, dieťa z rodiny vyvlastňuje a spupne im odkazuje, že dobro ich dieťaťa ochráni lepšie. Nemenej zaujímavé je, čo všetko sa taktne zatajuje. Napríklad, že neprimeranému násiliu na deťoch dochádza častejšie medzi nezosobášenými pármi či v rodinách po rozvode. Dámy a páni, nebudem dlhšie citovať odborníkov. Pokladám, že v tom by sme sa mali zhodnúť. Nie nulová tolerancia k fyzickým trestom, ale primerané tresty, za ktoré sú zodpovední rodičia svojich detí. Tento antifackovací zákon, tak ako je napísaný, je zle napísaný. Podporujem pozmeňujúci návrh, ktorý predloží môj kolega Vladimír Palko. Ďakujem za pozornosť.