Gabániová, Darina, poslankyňa NR SR (2011-09-13):
... hazardovanie v menovej oblasti sú v skutočnosti zneužívaním demokracie. Škodia nám všetkým. A čo sa dialo na našom Slovensku? Privatizovať sa má len ten majetok, ktorý neprináša primerané efekty. A čo sa deje? Už 20 rokov žijeme v tzv. demokracii. Majetok vytvorený v zložitých podmienkach predchádzajúcimi generáciami sa stal predmetom najväčšieho rozkrádania v ostatnom storočí. Zvečera do rána vznikla vrstva bohatých a väčšina národa ochudobnela. Slovensko stratilo moc nad strategickým majetkom, v podstate nemá ani jeden štátny peňažný ústav. Cez neskoordinované informačné systémy zostalo obnažené pred celým svetom. Kupónová privatizácia vytvorila podmienky pre ďalšie okrádanie občanov. Iba neschopný gazda predáva svoj majetok, svoju istotu. Naši vládni a parlamentní gazdovia pred našimi očami za potupných cenových a manažérskych podmienok predali majetok v celkovej hodnote zhruba 700 mld. slovenských korún, z toho za 400 mld. slovenských korún po roku 1998. Zodpovedne hospodáriaci štát si úzkostlivo stráži a rozvíja najmä strategický majetok, ako napríklad energetické médiá: plyn, elektrinu, potom vodu, telekomunikácie, banky a tak ďalej. Dodnes neboli zverejnené zmluvy o predaji strategického, ale aj ďalšieho majetku. Nebola vyvodená žiadna zodpovednosť voči politikom a štátnikom, ktorí si takto nezodpovedne voči národu a občanom teda počínali. (Ruch v sále.) Zo zdrojov získaných privatizáciou bolo relatívne efektívne využitých len zhruba 124 mld. slovenských korún; 59 mld. na splatenie štátneho dlhu, 65 mld. na dôchodkovú reformu. Ostatné zdroje z predaja štátnych aktív vlády sa používali a dodnes po súhlase parlamentu používajú formou rozpočtových výdavkov. Prejedáme to, čo súčasná ekonomika nevytvorila. A nielen to. Na privatizáciu majetku použili najmä domáci investori bankové úvery, ktoré mnohé z nich nesplácali, a tie sa stali pre banky nedobytnými. Pritom za každým úverom je nejaký hmotný tok, sú známi: poskytovateľ úveru, príjemca úveru i tvorca pravidiel, podľa ktorých sa úver poskytuje. Nemalé finančné zdroje po takejto privatizácii ročne viac ako 80 mld. slovenských korún zo zisku, najmä strategických prirodzených monopolov, odchádzajú formou dividend a podielov na zisku bez zdanenia do zahraničia. (Ruch v sále.) Tí istí nezodpovední, ale „kompetentní“ politici pred rokom 2006 uvoľnili priestor pre neprimeraný rast cien strategických komodít – plyn, elektrina, vodné a stočné a súčasne zvýšili sadzbu DPH na všetky tovary a služby na 19, resp. teraz na 20 %. Nie ich reformy, ale občan bol zdrojom toľko pripomínaného vysokého ekonomického rastu. Občan je teraz znovu ten, ktorý musí niesť bremeno dôsledkov nadvýroby špekulatívnych dolárov a rafinovaných finančných transakcií peňažných ústavov hroziacich už neschopnosťou niektorých štátov splácať svoje dlhy. Ba ako integrovaná súčasť eurozóny garantovať splácanie dlhu aj iných nesolventných krajín. V dôsledku „dobrej daňovej reformy“ občan v cenách spotrebných tovarov a služieb nahradil úbytok rozpočtových príjmov, ktorý vznikol upustením od progresívneho zdaňovania príjmov fyzických osôb a od zdaňovania dividend. Podľa reformátorov ide vraj o duplicitu v zdaňovaní. Mýlia sa snáď všetky krajiny, ktoré dividendy nekompromisne zdaňujú? V cene chleba, mlieka a ďalších základných životných a zdravotníckych potrieb platí zvýšenú cenu aj vysokú DPH. Aj takto získaný výnos z DPH zvyšoval dynamiku rastu HDP. Nezodpovední politici a štátnici si demokraciu vykladajú po svojom. Z občana robia nevedomého, pričom oni sú v skutočnosti príčinou morálneho úpadku spoločnosti, jeho chudoby. Dokedy to tak bude? (Sústavný ruch v sále.) Najnákladnejšie ozdravenie bánk pred privatizáciou. Tri naše najväčšie štátne banky pred privatizáciou vykazovali fiktívny zisk aj zásluhou výnimky poskytnutej Národnou bankou Slovenska z povinnosti tvoriť zodpovedajúce opravné položky na krytie rizík z nesplácaných úverov. Vláda rozhodla bez vykonania zodpovedajúceho auditu, že celé ozdravenie bánk uhradí štátny rozpočet, teda občan. Zo stola boli zhodené odborné návrhy, aby sa na ozdravení bánk podieľal štátny rozpočet. To boli zlé úvery spred roka 1990. Ďalej subjekty, ktoré úver čerpali a nesplácali, rovnako aj banky, ktoré pri poskytovaní úverov nedôsledne uplatňovali zásadu opatrnosti a nakoniec aj Národná banka Slovenska, ktorá bankám poskytla výnimku z povinnosti tvoriť opravné položky na rizikové úvery. V roku 2000 sme tým najnákladnejším spôsobom ozdravili tri najväčšie štátne banky, ktoré vykazovali 105 mld. slovenských korún zlých úverov. Zlé úvery štát nahradil bankám v plnom rozsahu 5-, 7- a 10-ročnými štátnymi dlhopismi, za čo zaplatí do doby ich splatnosti zhruba 56 mld. slovenských korún úrokov. Na dosiahnutie kapitálovej primeranosti uvedených bánk štát poskytol ďalších... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)