Madej, Róbert, poslanec NR SR (2014-03-25):
Ďakujem veľmi pekne, vážená pani predsedajúca, pán minister, členovia vlády, panie poslankyne, páni poslanci, pani spolupredkladateľka sa trošku sama seba priznala, že motívom je asi kampaň, keď tu ide hovoriť, koho volí, koho nevolí. Samozrejme, na pôde parlamentu poslanec Národnej rady môže povedať všetko, ale, dámy a páni, keď ste si pre prezidentskú kampaň vybrali osobu ministra, ktorého budete odvolávať, tak si myslím, že pokiaľ ide o ministra spravodlivosti Tomáša Boreca, trafili ste úplne vedľa. Myslím si, že ak by ste chceli odvolávať niektorého z ministrov, tak určite minister Tomáš Borec je ten posledný, ktorý by bol na rane. Je to dosť nepochopiteľné predstavenie, ktoré mne osobne, dámy a páni, vôbec nedáva logiku. Pokiaľ by išlo len o propagáciu jedného zo spolupredkladateľov pána poslanca Lipšica, vtedy by to účel táto schôdza určite splnila, čo už dnes sa tešiť môže, že svoj účel plní. Všetko so všetkým súvisí a možno si dovolím na úvod povedať len také krátke zhodnotenie vnútropolitickej situácie. Opozičnú politiku robia, a to chcem povedať so všetkou cťou a chválou, traja opoziční lídri, triumvirát poslanca Hlinu, Lipšica a Procházku. Hovorím to preto, že po ich vystúpeniach nemá opozícia s úžasom tlieska, teší sa, ako pán poslanec Hlina niekedy rozbíja nábytok, čo mne osobne vadí, búcha topánkou po nábytku Národnej rady a iných expresívnych prejavov. Hovorím, vadí, pretože naozaj niekedy dobrý obsah je zničený zlou formou a v parlamente, si myslím, že by mali poslanci vystupovať s noblesou. Pokiaľ ide o kolegu Procházku, tak ten mi momentálne v tomto predstavení chýba. Nepochybne je tu ale pán poslanec Lipšic, ktorý chce dohnať jeho náskok, ktorý získal v prvom kole, keď KDH v snahe predložiť čo najviac kandidátov na prezidentov uspelo práve so svojím jedným bývalým členom. Môžem povedať, že je to forma, dámy a páni, akou ste si vybrali svoju prezentáciu a veľmi ľutujem a príznačné na tom je, že štandardné politické strany v opozícii sa nezmôžu na nič, len ticho pozerať a sem-tam vám zatlieskať. Takto dopadla opozícia dnes. Pán poslanec Lipšic si možno, neviem prečo načasoval tento deň, ale zozbieral podpisy namiesto toho, aby kolegovia z opozície sa chytili vlastných a oveľa logickejších tém, ktoré sú pre Slovensko dôležité a inicioval, spolu inicioval s ostatnými túto schôdzu. Ako som už povedal, minister Tomáš Borec je podľa mňa jeden z najhorších pre vás adeptov na odvolávanie, preto mi to nedáva logiku. Ja si ale spomínam, dámy a páni, nedávne časy za ministrovania pani Žitňanskej, keď sme tu mali z justície bojisko, barikády, ostreľujúcich sa predstaviteľov justície, exekutívy a ako po sebe nadávali, podávali jednotlivé podania. To bolo obdobie, keď bolo pre justíciu najhoršie, to bolo obdobie, keď ste rozvrátili pomery v justícii, keď ste neústavným spôsobom zasahovali do nezávislosti justície. A to, dámy a páni, o čo sa snažíte dnes, je možno pripomenúť si tieto, tieto obdobia práve preto, že vám vadí pokoj, ktorý doviedol do justície minister Tomáš Borec. Je všeobecne známe, že Tomáš Borec je odborník, ktorý prijal ponuku vykonávať funkciu ministra spravodlivosti a myslím si, že žiadny z jeho krokov za posledné dva roky ho vo svojom, vo svojej pôsobnosti na tejto funkcii nijako nediskvalifikuje. Naopak, môžeme vysloviť len spokojnosť s tým, akým spôsobom sa pomery v justícii po vašich šarvátkach a vašich rozbrojoch naprávajú. Pán poslanec Lipšic premenil rokovaciu sálu Národnej rady na súdnu sieň. Opäť môžem povedať, že môžem len rešpektovať vyhlásenie ktoréhokoľvek poslanca. Nezostáva mi nič iné, len právo, respektíve niekedy aj vlastná povinnosť reagovať na ne. Možno to povie pán poslanec Lipšic, že na úvod mojej argumentácie, že je to veľmi slabé, ale ja sa predsa len dotknem pri svojom vystúpení formy a spôsobu a zákonnosti, akým zabezpečuje napríklad pán poslanec Lipšic a jemu osoby blízke dokumenty, s ktorými vychádza, vychádza potom na denné svetlo. Ja sa otvorene pýtam, odkiaľ pán poslanec Lipšic zabezpečil alebo získal dokumenty, ktorými na ústavnoprávnom výbore, dámy a páni, mával. Možno to nie je dôležité z pohľadu toho, či konal minister spravodlivosti správne alebo nesprávne. K tomu budem hovoriť o trochu neskôr. Ale veľmi rád by som bol, keby som vedel, akým spôsobom pán poslanec Lipšic to myslí úprimne a či podporuje zákonnosť konania ľudí na Slovensku a materiály, ktoré zabezpečuje, či ich zabezpečuje alebo podporuje získavanie zákonným alebo nezákonným spôsobom. To je už pre mňa, dámy a páni, či chcete alebo nie, veľmi dôležité. Pán poslanec Lipšic totižto na rokovaní ústavnoprávneho výboru mával niekoľkými dokumentmi. V prvom rade, pokiaľ som videl, môžete ma opraviť, bol to rozsudok Najvyššieho súdu a bola tam pečiatka podateľne. Celkom zjavne išlo o oficiálnu listinu, môžeme sa domnievať. Boli tam procesné úkony účastníkov, čo už aj keď budeme o chvíľu hovoriť o tom, čo je to verejná listina a povaha takéhoto dokumentu, tak procesné úkony účastníkov, nejaký podnet alebo, alebo podanie mať takúto povahu asi nemá. Určite tam mohol byť aj nejaký ďalší dokument, ktorý hovorí o jednom. Pán poslanec Lipšic tvrdí, že ide o verejné listiny. Dámy a páni, ale ja by som si tu dovolil krátky exkurz, že nie je všetko verejné, alebo má byť zverejnené, čo je verejná listina. Povedzme si, čo je to verejná listina. Verejná listina je listina, ktorá zakladá, mení, alebo ruší práva alebo povinnosti, je vydaná na základe zmocnenia príslušného zo zákona alebo predpisu, týka sa otázok, ktoré sú významné nielen z hľadiska osoby a veci, na ktorú z hľadiska záujmov spoločnosti štátu a je spravidla vydaná štátnym orgánom a jej obsah sa podľa práva považuje, ak je v predpísanom konaní, nie je dokázaný opak, za pravdivý. To je verejná listina. To znamená, je to listina vydaná nejakým štátnym orgánom, ktorá sa považuje za pravdivú, má vyššiu dôkaznú hodnotu a vyplýva jej vznik alebo zánik práv. To je verejná listina. Verejná listina neznamená, že je zverejnená listina. Prečo? Môžeme si povedať, že za verejnú listinu sa považuje napríklad, podľa práva a zákonov, občiansky preukaz, vysvedčenie o maturitnej skúške, rodný list, diplom o ukončení vysokej školy a ďalšie dokumenty. To sú verejné listiny. To je ten prízemný argument, ktorý pán poslanec Lipšic používa, že on držal v ruke verejné listiny. Ja sa pýtam, či verejná listina, ktorým je aj napríklad rodný list pána poslanca Lipšica, má byť z tohto titulu zverejnený, lebo je to verejná listina, má povahu verejnej listiny, občiansky preukaz a tak ďalej. Ja len chcem povedať, dámy a páni, jedno, že pokiaľ pán poslanec Lipšic má záujem tvrdiť, že rozsudok, ktorý je opečiatkovaný, oficiálne patrí zo spisu z dôvodu, že je verejná listina, má byť v tejto podobe zverejnený, tak takéto tvrdenie je nepravdivé. Dámy a páni, rozsudky sa zverejňujú, ale predtým dochádza k ich anonymizácii a forma zverejnenia určite nie je s pečiatkou podateľne, s pečiatkou súdu. Pán poslanec Lipšic nie je osobou, ktorá je oprávnená nahliadať do trestných spisov, asi nie je orgán činný v trestnom konaní, ani účastník trestného konania. Pán poslanec Lipšic predviedol nejaké informácie o tom, čo všetko sa dialo, čítal nám údajne zo spisu a ja sa už len domnievam, kto nahliadal, ak sú vôbec tieto údaje pravdivé, ktoré tvrdí, zo spisu, kto vyhotovoval kópie spisu, živého spisu, ktoré následne asi boli poskytnuté pánovi poslancovi Lipšicovi. Nespochybňujem zverejňovanie rozhodnutí, o ktoré sa snažila pani poslankyňa Žitňanská a tieto právne predpisy zotrvali dodnes. Forma a obsah listín, ktoré mal v ruke pán poslanec Lipšic, hovoria o tom, že to nie sú listiny, ktoré by sa v takejto podobe zverejňovali. Pán poslanec Lipšic, neklamte s pojmom verejná listina. Verejná listina je aj váš rodný list, ale ten asi na internet vešať nebudete. Mám pocit, že toto sú praktiky, keď si ideme na súd, lebo neviem, niekto má možno vplyv známych kamarátov, nakopírujeme si spis, do ktorého nemám prístup, lebo nie som orgán činný v trestnom konaní a potom túto otázku mojej dobromyseľnosti, respektíve dobromyseľnosti pána poslanca Lipšica zamietnem len tým, že je to verejná listina, to je také veľmi prízemné a pripomína mi to, nehnevajte sa, pán poslanec, pripomína mi to éru pána Mečiara. Ten si tiež na stole svojho času našiel rôzne papiere a nepotreboval vysvetľovať, odkiaľ sú. Pevne verím, že sme dnes vyspelejšia spoločnosť a ľudí bude zaujímať zákonnosť vášho konania, akým spôsobom ste sa dostali k pravdepodobne, stále nemôžem povedať, listinám zo živého spisu. Toľko, dámy a páni, pokiaľ ide o verejné listiny. Môžeme počkať. Pokiaľ ide o to, čo v tomto prípade je naozaj predmetom sporu, môžeme si hovoriť, že či ide o skutkovo a právne náročnú kauzu. To nechajme možno na právnikov a na tých, ktorí majú naštudovaný spis, nepochybne pán poslanec Lipšic k tomu patrí, parlament však nie je súd, na ktorom by sa vykonávali dôkazy. Pre mňa je jedno podstatné, dámy a páni, že zákon zveruje ministrovi spravodlivosti pôsobnosť, respektíve právomoc, ktorou je právo posúdiť dôvody v rámci podnetu aj na podanie dovolania. Jeho právo, dámy a páni, z tohto zákona chápem ako právo mať právny názor. Nielen právo, ale je povinnosť ministra spravodlivosti mať právny názor, vyhodnotiť podnet, naštudovať alebo na základe právnych predpisov právne vec posúdiť a právny predpis aplikovať na daný skutkový stav. Je jeho právo, ale súčasne aj povinnosť mať právny názor. Dôvody, pre ktoré bola táto schôdza zvolaná, podľa môjho názoru, je vlastne záujem kolegov z opozície „stíhať“, v úvodzovkách stíhať, pretože ten pojem použijem neskôr, ministra spravodlivosti, teda odvolávať, trestať ministra spravodlivosti za to, že si dovolil v nejakej právnej veci mať právny názor. Jeho povinnosťou bolo mať právny názor. Dostal podnet a ten podnet musel nejakým spôsobom vybaviť. Vy máte právny názor, že to vybavil inak, ako bolo správne, niekto iný a dokonca šiesti odborníci z oblasti trestného práva uviedli, že konal v súlade s právnym poriadkom Slovenskej republiky, o tom to je. Minister mal právny názor a dokonca podľa Trestného poriadku musel mať právny názor, aby vybavil podnet. Prečo to hovorím, dámy a páni, práve preto, že za právny názor, ktorý minister bol povinný, pán poslanec Kaník, nehnevajte sa, ale naozaj rušíte. Za právny názor, ktorý minister spravodlivosti uplatnil pri hodnotení skutkového stavu, posúdení právneho predpisu a aplikácií na daný skutkový stav, má byť stíhaný, má byť odvolávaný. Dámy a páni, prečo to hovorím? Hovorím to zase preto, že tu boli tendencie z rokov 2010 a z roku 2012, keď sa práve za právny názor naháňali pravicovými ministrami predstavitelia exekutívy a justície, keď práve pre právny názor možno exekutíva by niekedy mala záujem posudzovať úkony sudcu, ale potom sa z nás stane policajný štát. Pokiaľ nerešpektujeme to, že v rámci jednotlivých inštančných postupov – prvostupňové rozhodnutie, odvolacie a ešte možnosť mimoriadneho opravného prostriedku – sa nájde pravda, objektívne právo, tak v takom prípade budeme stíhať za procesné úkony toho, kto má právo, ale súčasne aj povinnosť tento procesný úkon uskutočniť. To je naozaj začiatok perzekúcie, to, akým spôsobom ste svoju latku naštartovali. Minister spravodlivosti, ako sa už vyjadril, podal v histórii 31 dovolaní, pri niektorých z nich bolo, pri niektorých z nich nebolo potrebné odložiť vykonateľnosť práve kvôli tomu, že išlo o rôznu povahu trestov v jednotlivých uvedených rozhodnutiach. Pokiaľ ide o korupčné kauzy, minister spravodlivosti, a to oceňujem, napríklad v novembri 2013 podal dovolanie aj v neprospech obvineného. Dámy a páni, v neprospech sudkyne, ktorá bol oslobodená. Vôbec nemožno Tomášovi Borecovi klásť za vinu, že by v niektorých prípadoch obhajoval, alebo bol len na strane jednej. Naopak, oceňujem vyváženosť, ktorá vyplýva z jeho práva a povinnosti mať právny názor v okolnostiach konkrétneho prípadu. Videl som názory profesora Ivora a ďalších, ktorí potvrdili, alebo minimálne potvrdili správnosť postupu ministra spravodlivosti. Môžem len povedať, že dovolanie, ktoré je procesný a nie meritórny úkon z hľadiska toho, že napáda rozhodnutie a posúva rozhodnutie na vyššiu inštanciu, je mimoriadnym opravným prostriedkom, je zákonným mimoriadnym prostriedkom, ktorý podáva minister spravodlivosti, keď má za to, že sú naplnené zákonné dôvody. Minister spravodlivosti nerozhoduje o vine a treste. Je to súd, bol to súd a aj to bude vždy súd. Prosím vás, nedávajte za vinu ministrovi spravodlivosti niečo, o čom rozhodnúť nemôže. Minister spravodlivosti zákonom ustanoveným postupom požiadal o preskúmanie tohto rozsudku v dovolacom konaní a v konečnom dôsledku rozhodne súd. Myslím si, že vykopávate naozaj len prázdne dvere, možno sa v krátkom čase dozvieme aj o výsledku tejto kauzy. Dámy a páni, dovolil som si uviesť niekoľko argumentov, ktoré určite, medzi ktorými bude pánovi poslancovi Lipšicovi chýbať, že sa s ním nebavím o tých jednotlivých podaniach, ktoré on našiel na svojom stole. Ja si myslím, že Národná rada nie je súd, že sa tu nevykonáva dokazovanie. Nevidím tu úplne čestný a dobrý úmysel a spôsob a zákonnosť tých verejných listín, o ktorých vy tvrdíte, že v takej povahe majú byť zverejnené a vysypávané na ulicu rozsudky zo živých trestných spisov. To som naozaj od právnika ešte nepočul. Mohli ste si aspoň podľa 211 vyžiadať rozhodnutia súdu a na základe nich a podania ministra, na to by ste mali právo, a podľa nich iniciovať toto konanie. Nevidím tu teda ani úprimnosť predkladateľov. Ale hlavne, čo tu vidím, že minister spravodlivosti tak, ako v 31 iných vecí, si dovolil, lebo bol povinný mať právny názor, tak v jednej veci ho za tento právny názor, ktorý má, ho chcete odvolať. Je to samozrejme právo opozície, pre mňa je to nedôvodné odvolávanie a napokon v každom prípade nie Národná rada, ale v tejto konkrétnej veci rozhodne príslušný súd. Ďakujem pekne.