J. Halecký, poslanec: (2007-05-10):
Neviem posúdiť, nakoľko je odlišný tento zákon od predchádzajúceho, ale čo sa týka štruktúry, čo sa týka obsahu, kompozície jednotlivých viet, myslím si, že je dobrý, až príliš dobrý, perfektný. Nie je ani veľmi rozsiahly, ani veľmi stručný a vystihuje podľa môjho naštudovania celú podstatu problematiky, ktorú by verejné zdravotníctvo malo obsahovať a riešiť. O tom, že verejné zdravotníctvo a pracovníci verejného zdravotníctva sú potrební ľudia a sú ľudia, bez ktorých sa nezaobídeme, svedčí snáď len to, pokiaľ poviem niekoľko takých prípadov alebo nahraných situácií. Spomeniem situáciu, ktorá možno je teoretická, ale bola aj praktická zrejme v posledných mesiacoch.  Predstavme si hotelové alebo iné zariadenie o počte 400 ľudí, kde nastane hnačkové ochorenie s výskytom okolo 200 ľudí a kde treba zasiahnuť a rozhodnúť, či dané zariadenie, ktoré má mesačný zisk 4 mil., zatvoríme na pol mesiaca alebo ho necháme v prevádzke. Čo je dôležité? Pri negatívnych nálezoch z rektálnych výterov, negatívnych nálezoch rozhodneme, aký je liečebný postup a druhá vec je, pokiaľ sa to hnačkové ochorenie, ktoré bolo predbežne diagnostikované ako vírusové, rozširuje aj v ďalších zariadeniach v domácich podmienkach, kde odchádzajú pacienti, tam zrejme sa asi v globále nebude zaoberať tým ani žiaden špecialista, ani žiadny praktický lekár, ale musí zasiahnuť odborník, ktorý je v epidemiológii znalý a ktorý vie posúdiť, podľa možností zistiť zdroj infekcie, cestu prenosu a hlavne urobiť správne rozhodnutia v niektorých organizačných otázkach a zásahoch, ktoré majú nielen zdravotný, ale aj ekonomický charakter. Druhá situácia. Predstavme si situáciu, že premiér Fico ohlásil, že na Slovensko dôjdu deti s AIDS z Lýbie o neurčitom počte a nevedeli sme, v ktorom zariadení alebo v ktorej lokalite na Slovensku budú. Vieme, aký rozruch vyvolá čo len jeden alebo dva prípady v okrese, pokiaľ sa dostane na verejnosť, že je niekto, kto má AIDS. Teraz, keď si predstavíme situáciu, ktorú by sme mali teoreticky, ale v našom prípade aj prakticky riešiť, zistíme, že sú to veci, ktorých by sa nedotkol takisto žiaden praktický lekár, ani špecialista mimo tých terapeutických vecí, ale z hľadiska ochrany zdravia a podpory zdravia zrejme by sme sa spoliehali na epidemiológov a hygienikov. Spomeniem aj situáciu, ktorá je teoretická. Je možná. Máme na území atómové reaktory. Pokiaľ by došlo k niečomu podobnému ako vo svete môže dôjsť pri týchto situáciách, tam tiež odborníci tohto charakteru sú nezastupiteľní z tohto dôvodu, že musia zistiť určité merania, vyhlásiť určité ochranné pásma, určité hromadné sťahovania a podobné veci, ktoré musia robiť ľudia, ktorí sú kvalifikovaní v tejto veci a ktorí sú certifikovaní. Takže ochrana a rozvoj verejného zdravia je vec, ktorá rozvojom spoločnosti, aj terajšej ponovembrovej, bude nadobúdať stále vyšší charakter aj vzhľadom na to, že popri vyššej materiálnej, fiskálnej úrovni jednotlivých rodín a jednotlivcov budeme dbať hlavne na kvalitu života a na to, aby sme čím dlhšie žili a čím kvalitnejšie žili. To znamená, že sa dostaneme k tomu, kto bude robiť rozsiahlejšie preventívne zásahy v spoločnosti jednak, čo sa týka štúdií a jednak, čo sa týka aj konkrétnych krokov v preventívnej medecíne, ktorú síce teoreticky a možnože aj prakticky uznávame, ale zásadnejšie kroky môžu urobiť iba verejní zdravotníci, zdravotníci, ktorí sa na to špecializujú, a tam tak, ako aj hovoril môj predrečník, nebude stačiť zrejme kvalifikácia verejného zdravotníctva na určitej vysokej škole, ale musí to byť humanitný lekár, lekár, ktorý pracuje s ľudským telom a má na to všeobecne uznávanú kvalifikáciu a opodstatnenosť. Takže, aby som sa vrátil k meritu veci, chcem povedať, že tento zákon sa zaoberá dokonca aj otázkami, ktoré sú raritné, ale možné, ako je bioterorizmus. To slovo ma trošku zaujalo a spomeniem ho aj v tejto situácii, že aj také veci sa vo svete už stávajú a sú možné. A zrejme musíme mať komplex inštitúcií a ľudí, ktorí sa tým teoreticky, ale aj organizačne zaoberajú. Lebo pokiaľ by vypukla nejaká vírusová intervencia, dajme tomu, z niektorých ázijských krajín u nás, tak potom by sme videli, čo to znamená odbornosť a ľudia, ktorí tomu rozumejú, ktorí sa neboja a ktorí vedia vyhlásiť určité terapeutické a organizačné zásahy. Chcem pripomenúť, že v tomto zákone sú všetky, myslím si, podstatné body, ktoré má vykonávať verejné zdravotníctvo, či už v ochrane alebo v rozvoji verejného zdravia, sú tam aj presne popísané postupy pri stravovacích zariadeniach, v zariadeniach hromadného odpočinku a rekreácie. Sú tam popísané aj zložitejšie postupy pri zisťovaní ionizačného žiarenia, pri odbere biologických a ďalších odberov, ktoré sú potrebné na to, aby sme analyzovali a prijímali účinné rozhodnutia v systéme verejného zdravotníctva. Takže v tomto smere povedať, čo by mal obsahovať tento zákon viacej, je dosť ťažké, ale myslím si, že obsahuje všetky náležitosti, ktoré s týmto súvisia. Zaujali ma však otázky, o ktorých chcem tu hovoriť a na ktoré by som chcel, aby bolo aj zodpovedané. To sú otázky personálneho zabezpečenia úseku verejného zdravotníctva. Lebo tam už bolo povedané, že je to oblasť slabšia a to z toho dôvodu, že nepoznáme inštitúciu, ktorá by vychovávala verejných zdravotníkov –   humánnych lekárov. Posledná lekárska fakulta, ktorá týchto lekárov vychovala v Prahe, zanikla a vieme, že cez atestácie je možné získať príslušnú kvalifikáciu na Slovenskej zdravotníckej univerzite, ale žiaden z humánnych lekárov, doteraz o tom neviem, aby sa prihlásil a túto atestáciu si urobil. V preventívnych humánnych zásahoch tam musí byť lekár, nestačí verejný zdravotník mimo medicínskeho charakteru. V tomto smere je dosť zaujímavé, ako už bolo popísané, aký bude časový vývoj postupu. Neverím, že by to bolo tak realizované, ako v predchádzajúcom vystúpení popísal pán poslanec Novotný, že tí doživotní alebo dvadsaťpäťroční perspektívni riaditelia, keďže majú kvalifikáciu z humánnej hygieny, budú na týchto postoch. Myslím si, že na riadiacich postoch ich plne nahradia verejní zdravotníci z Trnavskej univerzity. Kde ich nenahradia, a tam je aj moja otázka, aký bude vývoj na úseku tzv. preventívnej medicíny v regionálnych ústavoch verejného zdravotníctva, lebo fungujú tam, fungovali a predpokladám, že budú fungovať a rozvíjať sa aj ambulancie preventívnej medicíny. Takže tam musí byť lekár a chcel by som zdôrazniť, že tieto ambulancie majú perspektívu, i keď, myslím si, že aj v tomto doterajšom období boli možno využívané v menšom rozsahu, ale v budúcnosti budú mať veľký význam a to z toho dôvodu, že sú schopné vyšetriť základné rizikové faktory najpočetnejších hromadných civilizačných chorôb, predovšetkým srdcovocievnych chorôb, vyšetrovať hladinu glykémie, cukru v krvi, cholesterolu, tukových látok a iných rizikových faktorov, ktoré tých 50 % úmrtí a ochorení zabezpečujú v tej kardiologickej praxi. Tieto ambulancie sú schopné robiť aj ďalšie preventívne vyšetrenia, či už v boji proti obezite, o ktorej veľa hovoríme, ale nevieme ako postupovať, aby sme ju znížili a tá sa nám rozvíja, rastie, dokonca pribudol aj tzv. metabolický syndróm, teda už samostatná chorobná jednotka, ktorej spoločným menovateľom je tučnota a čitateľom hore sú všetky tie závažné a rizikové choroby od rakoviny cez srdcovocievne choroby, dnu a podobne. Myslím, že tie ambulancie v hromadnom meradle sú schopné zasiahnuť aj do boja proti týmto chorobám. Pretože je známa skutočnosť, že na naše terapeutické ambulancie sa dostávajú ľudia až vtedy, keď musia, čiže, keď majú symptómy, keď majú príznaky a vtedy je to vlastne už 10 rokov po. To znamená, pred desiatimi rokmi tento človek, tento pacient mal niečo urobiť, čo neurobil. Hlavne v chorobných alebo v skupinách obyvateľstva, ktoré sú rizikové, ktoré majú genetické predispozície na dané choroby, je možné, aby aj organizačnými opatreniami, ktoré z minulosti sme, žiaľbohu, do terajšej doby nepreniesli, urobiť také zásahy v jednotlivých skupinách obyvateľstva, aby sme skutočne chorobnosť na tieto najzávažnejšie spoločenské a civilizačné choroby znížili. Pretože, keď na tieto choroby nepôjdeme v celku, nepôjdeme v globále, len budeme čakať, ktorý človek príde s infarktom alebo s porážkou a potom mu budeme venovať desaťtisícové kúry, aby sme ho zachránili ďalších päť rokov, tak myslím si, že aj dĺžka nášho veku, nášho obyvateľstva, ale aj celkový zdravotný stav, ale aj ekonomická výkonnosť bude stagnovať. A tam je miesto verejného zdravotníctva a tam je miesto aj tých, ktorí by mohli v tomto smere dotiahnuť tú preventívnu medicínu do konkrétnej, nie individuálnej, ale spoločensky prijateľnejšej kolektívnej praxe. Preto predpokladám, že aj tomu sa bude verejné zdravotníctvo venovať. Chýbajú mi tam, aj v našej medicínskej a inej praxi určité štúdie, ktoré by zisťovali už nie, ako je to u chorých, u tých, čo prekonali infarkt, či dostanú druhý a za koľko rokov, u tých, čo majú porážku, či dostanú druhú porážku a ako dlho budú žiť, ale zaujímalo by ma hlavne, a to verejné zdravotníctvo môže robiť, teda zistiť rizikové prierezové skupiny, ktoré to sú, verejne ich manifestovať a prijať určité organizačné opatrenia, či už z rezortu ministerstva zdravotníctva alebo vyšších územných celkov tak, aby sme mohli povedať, že v preventívnej medicíne niečo konkrétne robíme. Lebo písať články do novín, teoretizovať a robiť prednášky v drahších hoteloch alebo v zahraničí na úkor farmaceutických firiem, nie je pre obyvateľstvo v širšom dosahu nejako veľmi priekazné a dôležité. Takže, chcel by som len zdôrazniť, že je to zákon, ktorý možno nevzbudil nejakú veľkú pozornosť vo verejnom zdravotníctve, ale je dôležitý. A spomenul som si ešte na otázky, ktoré som sa chcel opýtať. Či budú stanovené funkcie regionálny hygienik? To znamená, na okresoch alebo obvodoch. Aká bude potrebná tam kvalifikácia? Či to bude lekár – hygienik alebo s medicínskou erudíciou, alebo to budú verejní zdravotníci so spoločensko-hygienickou kvalifikáciou. Ako je to? Myslím, že by bolo dobré zodpovedať aj v tej krížovej  predchádzajúcej otázke: hlavný hygienik, riaditeľ, riaditeľ, regionálny hygienik a podobne. Chcem ešte podotknúť, že je trošku predsa len rozdiel medzi predchádzajúcou a terajšou vládou a to v tom, že predchádzajúca vláda sa minimálne vyhrážala, že zruší podstatnú časť regionálnych útvarov verejného ústavu verejného zdravotníctva. Podarilo sa jej zrušiť významné, a povedal by som, dôležité laboratóriá, takže niektoré pracoviská bez tej analytickej činnosti a bez analýzy biochemických alebo fyzikálnych faktorov sú značne oklieštené a predpokladám, že je to chyba. Chcem sa opýtať aj predkladateľov, či je možné a myslím si, že bolo by to možné a bolo by to aj prospešné pre verejné financie, ale aj pre samotnú podstatu a existenciu útvarov verejného zdravotníctva, rozvíjať aj určitú formu podnikateľských  aktivít v príspevkových organizáciách, ako sú regionálne ústavy verejného zdravotníctva, pretože disponujú ľuďmi, ktorí vedia urobiť analýzu, či už fyzikálnych, chemických, ale aj biologických prvkov v našom prostredí možnože najkvalitnejšie. Dokonca vydávajú certifikáty a kontrolujú ich dodržiavanie a recertifikáciu. Takže, čo bráni tomu, aby robili tieto analýzy a poberali financie do svojho alebo do štátneho rozpočtu za analýzy pre rôzne firmy, „eseročky“, individuálnych záujemcov, pretože, myslím si, že sú to dobre platené analýzy a je to aj zdrojom dodatkového financovania týchto zdravotníckych zariadení. Hovoríme, že postupne bude zostup toho neštátneho faktora pri financovaní zdravotníckych inštitúcií, to znamená, že nielen vyberať peniaze od pacientov, ale skúšať peniaze vyberať niekde inde, kde možno je väčší priestor, a to sú firmy, „eseročky“  a tak ďalej, ktoré nieže povinne budú tam prispievať, ale budú ochotné si dať túto analýzu urobiť nie v súkromnej, ale inej firme, dajme tomu štátnej firme, ktorá má dobré prístrojové vybavenie, má certifikačnú kvalifikáciu a je schopná zabezpečiť relevantné výsledky, ktoré sú aj štátnou kontrolnou inštitúciou dobre hodnotené. V oblasti štátneho zdravotného dozoru doteraz hygienická služba alebo verejné zdravotníctvo a v alternatíve vykazovalo vždy významnú, uznávanú a dôležitú funkciu. Chcem sa len opýtať,  vyskytujú sa aj niektoré momenty, ktoré boli aj mne signalizované, že sú možné určité postupy, ako by som to nazval, revanšu alebo odplaty pre firmy, jednotlivcov aj zo strany týchto inštitúcií. Nehovorí sa mi to ľahko, pretože je to vec, ktorá nie je potvrdená, ale signalizovalo sa mi aj teraz, že pokiaľ nevychádzate dobre s riaditeľom regionálneho úradu verejného zdravotníctva a ste podnikateľ na úseku, čo ja viem, mäsiarstva alebo potravinárstva, nebudete mať jednoduchý život. Chcem sa opýtať, aké sú ochranné momenty, opatrenia,  aby takáto, možnože teoretická, možnože aj praktická možnosť nebola živená alebo dokonca v praxi aj uskutočňovaná. Takže verím, že význam verejného zdravotníctva záverom bude rásť a že takisto aj jeho personálne zabezpečenie, ale aj ochrana z našej strany, zo strany poslancov bude na takej úrovni, aby hygienici mohli byť ľudia, ktorí nebudú najnižšie honorovaní, ktorí budú mať vysokú spoločenskú zodpovednosť a ešte ich nebudú uznávať tí, pre ktorých služby robia, ale dokonca aj zákonodarci. Ďakujem za pozornosť.