R. Rafaj, poslanec: (2009-02-17):
Takže, páni, tu mám preukaz poslanca Národnej rady Slovenskej republiky vydaný na moje meno. Pravdepodobne na základe dôvery voličov z celého Slovenska. Tu mám preukaz poslanca miestneho zastupiteľstva a zástupcu starostu. Pravdepodobne tiež z vôle občanov konkrétnej mestskej časti v Bratislave. Takže toto je základný problém, ktorý my tu dnes riešime. Tu sme poslanci Národnej rady Slovenskej republiky a máme právomoc meniť akýkoľvek zákon, pretože ani jeden zákon nie je nedotknuteľný. Dokonca aj ústavu, keby sa našlo 90 poslancov, môžeme meniť. A zacitujem hneď z § 1 predmetného zákona, ktorý sa chystáme novelizovať, odsek 2. „Základnou úlohou obce,“ takže zákonodarcovia v roku 1990 určili, či sa to niekomu páči, alebo nie úlohy obce, „pri výkone samosprávy je starostlivosť o všestranný rozvoj jej územia a potreby jej obyvateľov.“ Všestranný. Bohužiaľ, aj v tých prípadoch, ktoré máte v dôvodovej správe, je z nich zrejmé, že nešlo pri rozhodovaní o všestranný rozvoj potrieb obyvateľov, pretože sa vyhovelo iba jednej časti, a to, bohužiaľ, dokonca z etnických dôvodov. To rozhodnutie zastupiteľstva v Nových Zámkoch je totiž veľmi, veľmi jasné a explicitné. Tam sa hovorí, prečo nemohlo mesto Nové Zámky umiestniť pamätnú tabuľu československým legionárom? Nuž preto, citujem dosť alebo pomerne presne, „lebo by sa to dotklo národnostného cítenia časti obyvateľov obce“. Takže si to preložme. Zrejme časť obyvateľov obce maďarskej národnosti sa obrátila na mestské zastupiteľstvo a primátora a namietalo, aby nepovolil umiestnenie pamätnej tabule, ktorá sa viazala k roku 1919, konkrétne k histórii obce, pretože tá obec v roku 1919 bola oslobodzovaná československými legionármi Milana Rastislava Štefánika a tak, čo sa stalo, jednoducho tam takáto tabuľa nie je. Takže podľa môjho názoru došlo k neformálnemu porušeniu základnej úlohy a povinnosti obce sledovať všestranný rozvoj a potreby všetkých jej obyvateľov. Pokiaľ niekto namietal, že by sa narúšal princíp samosprávnosti. Nuž pre niektorých je možno tento zákon fetišom, ale, bohužiaľ, tento fetiš bol 32-krát novelizovaný od roku 1990. Takže až taký fetišistický ten zákon asi nie je a navyše, v dôvodovej správe ZMOS-u sa hovorí, že v súčasnosti prebiehajú práce na vládnej novelizácii zákona o obecnom zriadení a tak ďalej a daná problematika by sa údajne mohla primerane upraviť v tejto vládnej úprave. Nechápem ale potom, prečo nie v tejto poslaneckej, keď vo vládnej by sa už mohla. Posledný odsek stanoviska ZMOS-u. Ďalej ZMOS vraj namieta, čo a kde postaviť alebo nepostaviť. S tým nesúhlasím. Nejde o to, čo a kde, ale či vôbec postaviť. Kde je v plnej kompetencii obce. Ale my tu riešime primárnu otázku, či vôbec postaviť, alebo nepostaviť. A toto je základný problém, na ktorý sme my reagovali, pretože si myslíme, že právom občanov je, aby mali túto možnosť ovplyvniť, či vôbec o tom kde a čo rozhoduje tak či tak samospráva, volení zástupcovia. Pri všetkej úcte, keďže som vám ukazoval obidva preukazy, viem, ako je to s výkonom prenosu vôle občana na konkrétneho poslanca či už lokálneho, miestneho, alebo celoslovenského. Hádam si tu nebudeme klamať do očí, že všetko, s čím sa obrátia občania na konkrétneho poslanca, povedzme toho lokálneho, tak im bude vyhovené. To by neboli potom petície, ktoré si môžete pozrieť na každom miestnom alebo mestskom úrade. Čiže samotní občania, ktorí majú právo o tom rozhodovať, sa dožadovali takýchto zmien. A keďže takýchto zmien sa nedočkali tam, kde by očakávali primárne v rámci subsidiarity na lokálnej úrovni, no tak sa obrátili na celoslovenských poslancov, aby to riešili v zákone. Veľmi jednoduchý princíp. Pokiaľ sa tu pertraktovala otázka samosprávnosti a vraj jej zneužívania, prosím vás, viete, kde bola zneužitá samosprávnosť? V Kosove. Tam máme rok výročia toho, ako bolo zneužité právo samosprávnosti, presne to isté, s ktorým sa odvoláva tu neprítomný poslanec Duray a hovorí, že má niekto právo v rámci suverénnej Slovenskej republiky na samosprávne určenie. Tu hovoríme aj o samosprávnom určení. (Hlas v sále.) Neskáčte mi do reči, poprosím.