P. Prokopovič, poslanec: (2010-01-20):
Pán minister a jemu plne podriadená Národná diaľničná spoločnosť neboli schopní za tri roky od schválenia zákona pripraviť transparentný tender na výber dodávateľa mýtneho systému. Tender na mýtny systém, mimochodom, tender na najväčšiu štátnu zákazku v histórii tejto krajiny, bol vyhlásený prakticky trikrát. Prvý tender Národná diaľničná spoločnosť zrušila už v auguste 2007. Dôvodom, a to je prekvapujúce, bol údajne vysoký počet prihlásených záujemcov. Napriek tomu, že zmyslom verejnej súťaže je pritom práve, z čo najväčšieho počtu uchádzačov vybrať ponuku pre štát najvýhodnejšiu. Druhý tender Národná diaľničná spoločnosť zrušila o niekoľko mesiacov neskôr pre tzv. formálnu chybu. Z pohľadu Národnej diaľničnej spoločnosti bol „úspešný“ až tretí tender, do ktorého sa prihlásilo osem záujemcov. Pre plný úspech ich však stále bolo priveľa, a tak postupne pre tzv. opäť formálne chyby v ponukách vyraďovali jednotlivých uchádzačov, až v máji 2008 zostala v hre len najdrahšia ponuka. To už aj minister Vážny vedel najmenej od januára 2008, že termín spustenia mýta stanovený na 1. 1. 2009 sa nestihne. Aj v júli 2008 priznal aj predseda vlády Robert Fico, že dátum spustenia mýtneho systému jeho vláda nestihne. Zároveň obhajoval výber najdrahšej ponuky. Premiér označil za nezmysly tvrdenia, že Slovensko zaplatí kvôli predraženému tendru o 7 mld. Sk viac. Citujem: „Slovensko nezaplatí nič. Ten, kto vyhrá tender, investuje všetky peniaze do výstavby elektronického mýta a na základe podmienok dohodnutých v zmluve bude mať časť výberu mýta naspäť. Je klamstvo, ak niekto tvrdí, že Slovensko zaplatí viac.“ – povedal pán Fico. Predseda vlády však dodnes nepochopil, že mýto zaplatia nielen dopravcovia, ale následne v rozpočítaných nákladoch aj všetci občania Slovenskej republiky v tovaroch a službách. Neschopnosť ministerstva dopravy spôsobila, že Slovenská republika tak len za rok 2009 prišla zhruba o 5 mld. Sk z predpokladaných príjmov z diaľničného mýta. Napriek opakovaným výzvam opozície, aby sa časový priestor do 1. 1. 2010 využil na zorganizovanie nového transparentného tendra na dodávateľa mýta, pokračovalo ministerstvo dopravy v sporoch s vyradenými uchádzačmi. O diskriminačné praktiky v tendri sa dokonca začala zaujímať aj Európska komisia. Problémy ministerstva dopravy s neschopnosťou uzavrieť od samého začiatku zbabraný tender riešila vláda Roberta Fica a Národná rada novelizáciou zákona o verejnom obstarávaní dokonca v skrátenom legislatívnom konaní. O tom, že výber najdrahšej ponuky nemusí automaticky znamenať aj kúpu najkvalitnejšieho produktu, presviedčame sa od nového roku na vlastné oči. Najdrahšia firma mala najmenšie skúsenosti s realizáciou mýtneho systému, a tak nedokázala predvídať ani základné možné komplikácie. Celý systém sa začal budovať neskoro a nebol vytvorený dostatočný časový priestor na jeho otestovanie a odstránenie chýb pred spustením ostrej prevádzky. Prípravné práce pre výstavbu prvej mýtnej brány sa začali až v auguste 2009. Tri týždne pred spustením výberu mýta, 6. decembra 2009, bola fyzicky postavená len polovica mýtnych brán a kontrolných zariadení. Podotýkam, niekoľko dní pred koncom roka 2009. Nefunkčnosť systému a neschopnosť ministerstva dopravy priznal po rokovaní so svojimi sociálnymi partnermi aj pán premiér Fico, ktorý prisľúbil pozastavenie výberu na mýtach, mýta na cestách I. triedy, rozdelenie týchto ciest na viacero úsekov a do júna 2010 prisľúbil aj fyzické označenie spoplatnených úsekov dopravnými značkami. Problémy, ktoré sľúbil predseda vlády riešiť, však nespôsobili mimozemšťania, sú výsledkom krokov pána ministra dopravy Ľubomíra Vážneho. Vo vyhláške č. 413/2007 totiž ministerstvo dopravy nariadilo označiť začiatok úsekov ciest I. triedy, ktoré možno užívať pre určené kategórie vozidiel len po úhrade mýta, tabuľou s nápisom „Mýto nad 3,5 ton“ alebo „Toll over 3,5 ton“ alebo „Maut über 3,5 ton“. Koniec takýchto úsekov mali oznamovať rovnaké tabule prečiarknuté červenou čiarou. Vo vyhláške č. 529/2009 zo 6. decembra však ministerstvo dopravy túto povinnosť označiť úseky zrušilo v duchu bonmotu z rozprávky o pyšnej princeznej: „Ruším, čo som zrušil, a sľubujem, čo som sľúbil.“ Teraz však po zákroku predsedu vlády bude pán minister opäť vyhláškou riešiť povinnosť tieto úseky opäť označiť. Aj druhý problém, ktorý vyvolal masové protesty, spôsobil priamo pán minister Vážny. Účelovo, a to mu dávam do pozornosti, lebo pred chvíľou sa ohradil proti tzv. pokútnym zmenám v zákone, teda opakujem, účelovo cestou nepriamej novely cez zákon o Železničnej polícii zmenil zákon č. 25/2007 o elektronickom výbere mýta za užívanie vymedzených úsekov podzemných komunikácií. Ešte raz podotýkam, samostatným čl. 5 v zákone o Železničnej polícii. Schválený zákon totiž vo svojom § 2 Základné ustanovenia, určoval: „Elektronický výber mýta je elektronická úhrada vypočítanej sumy podľa kategórie vozidla za prejazdenú vzdialenosť po vymedzenom úseku ciest.“ Ešte raz opakujem, za prejazdenú vzdialenosť. Slovenská republika patrí v Európe medzi ojedinelé zjavy aj rozsahom spoplatnenia ciest I. triedy. Vo väčšine krajín sa spoplatňuje len jazda po diaľnici. V susednej Českej republike napr. spoplatnili síce aj cesty I. triedy, ale len v rozsahu necelých 200 km. U nás spoplatňujeme takmer 1 400 km ciest I. triedy. To so sebou prináša problémy, proti ktorým bol namierený aj nedávny proces dopravcov a ktoré naplno doľahnú na občanov v cenách tovarov a služieb, tak ako som to pred chvíľou spomínal. Pán minister Vážny tvrdil v Národnej rade pri schvaľovaní zákona o elektronickom výbere mýta 13. decembra 2006, citujem: „Bude sa spoplatňovať elektronicky zhruba 420 km diaľnic na Slovensku, zhruba 120 km rýchlostných ciest a okolo 400 km ciest I. triedy, ktoré sú paralelné s týmito cestami nadradenej dopravnej infraštruktúry.“ Napriek tomu však pán minister pripravil vyhlášku, ktorou sa spoplatňujú aj cesty, v ktorých smere a dokonca ani v blízkosti žiadna diaľnica nevedie, takže nie je žiadna možnosť obchádzať mýto. V televíznej diskusii pán minister priznal, že dôvodom na spoplatnenie takéhoto rozsahu ciest je naša riedka diaľničná sieť. Čiže príjmy z mýta by bez spoplatnenia ciest I. triedy boli pre firmu s najdrahšou ponukou omnoho, omnoho nižšie. Musím uznať, že veľký podiel viny za zlyhanie pri zavádzaní mýta nesie aj vedenie Národnej diaľničnej spoločnosti. Keďže však minister dopravy nebol schopný napriek viacerým výzvam opozície urobiť personálnu zmenu vo vedení tejto spoločnosti a odvolať generálneho riaditeľa Národnej diaľničnej spoločnosti, prevzal celú zodpovednosť na seba. Pán minister zlyháva v celom procese prípravy a implementácie mýtneho systému a vystupuje viac ako hovorca víťazného konzorcia, než ako minister dopravy. Svoje nesporné chyby, ktoré priznal svojím ústupkom aj predseda vlády, nie je sám schopný riešiť, preto pre nápravu chýb a znovuobnovenie dôvery k spravodlivosti mýtneho systému je výmena na poste ministra nevyhnutná. Vážené dámy, vážení páni, dnes, keď vystúpil pán minister v druhom čítaní pri zákone o elektronickom mýte, očakával som z jeho strany, že po reakcii opozície, po reakcii odborníkov, po reakcii médií, dopravcov, ďalších občanov Slovenskej republiky, ktorí nie sú priamo zainteresovaní na mýtnom systéme, hovorím, priamo nie sú, očakával som, že pán minister prejaví určitú schopnosť sebareflexie, prizná chyby, ktoré sú tam a príde s nejakými návrhmi, ako ďalej to riešiť. Avšak jeho vystúpenie ma veľmi sklamalo tým, že pán minister opäť začal obviňovať z nečinnosti predchádzajúcu vládu, opäť vystupoval nie ako minister dopravy, ale ako hovorca prevádzkovateľa, ktorý celý tento tender alebo celý tento systém mýtny zbabral a nie je schopný ho bezporuchovo prevádzkovať. Takže to ma primälo k tomu, aby som pokračoval ešte v tých dôvodoch, napriek tomu, že myslím si, že aj v tej časti, ktorú ste dostali písomne, je tých dôvodov dosť a dosť. Svoj podiel viny, ako som pred chvíľou povedal, a nie malý, nesie aj vládny splnomocnenec pre diaľnice a generálny riaditeľ Národnej diaľničnej spoločnosti pán Igor Choma. Systém, ktorý vláda Roberta Fica od 1. januára naostro spustila, totiž nebol dostatočne pripravený a dovolím si tvrdiť, že nebol ani dostatočne otestovaný. Minister a dodávateľ mýtneho systému síce tvrdia, že sa testovalo 28 dní, ale podľa informácií dopravcov, ktorí sa prihlásili do testovacej prevádzky, OBU jednotky im dodali až 15. decembra, dva týždne pred koncom minulého roka. A nakoniec aj na výbore pre hospodárstvo minulý týždeň, kde boli práve títo dopravcovia, kde bol aj predseda výboru pán Kondrót, kde boli ďalší členovia výboru, sa prihlásili priamo tí podnikatelia, ktorí testovali tento systém, a potvrdili, že skutočne tie jednotky dostali až 15. decembra, čiže sa nemohlo testovať 28 dní. Navyše tri týždne pred ostrým spustením mýta nebolo ešte postavených 20 vstupných a kontrolných mýtnych brán. Pri celkovom počte 46 to je takmer polovica. Práve za toto je plne zodpovedný šéf Národnej diaľničnej spoločnosti. Počas uplynulých rokov, ako som už spomínal, opoziční poslanci viackrát konštatovali po prieskumoch, že mýto nie je pripravené, a žiadali ministra dopravy, aby urobil vo vrcholovom manažmente diaľničnej spoločnosti zmenu. Pán minister sa však zahral na mŕtveho chrobáka, a tým prebral celú zodpovednosť na seba. V čom teda spočíva vina Národnej diaľničnej spoločnosti, za ktorú prevzal zodpovednosť minister Vážny? Národná diaľničná spoločnosť nebola schopná zorganizovať transparentný tender na výber dodávateľa mýtneho systému. Tým stratilo Slovensko celý jeden rok a výsledok sledujeme už takmer tri týždne. Len operáciu s vyhlásením tendra opakovala Národná diaľničná spoločnosť trikrát. Ja to ešte raz zopakujem. Prvýkrát bol tender zrušený 21. augusta 2007, dôvodom bol vraj vysoký počet, až 55 prihlásených uchádzačov. Nechajme teraz bokom, ako som spomínal, že hlavným zmyslom verejnej súťaže je výber najvýhodnejšej ponuky. Čím je viac uchádzačov, tým je vyššia konkurencia. V réžii Národnej diaľničnej spoločnosti to však bol dôvod na zrušenie tendra. Citujem riaditeľa Národnej diaľničnej spoločnosti: „Prišlo vyše 100 doplňujúcich otázok, z ktorých vidno, že je tu záujem o sofistikované riešenie celej súťaže.“ Pravdovravnejší bol však hovorca ministerstva dopravy, ktorý priznal, že treba doplniť výberové kritériá, takže problém, ako z toho vyplýva, nebol v počte prihlásených, ale v zle nastavených kritériách. Z pohľadu ďalšieho vývoja si však treba všimnúť aj ďalší výrok šéfa Národnej diaľničnej spoločnosti, citujem: „Chceme otvoriť tú možnosť aj pre ďalších, uvažujeme o počte 7, 8, maximálne 10 záujemcov.“ Ďalší vývoj išiel až dojemne týmto smerom. Ešte predtým však Národná diaľničná spoločnosť skladala ďalší reparát, dôvodom bolo, že sa v zadaní tendra v európskom a slovenskom vestníku pre verejné obstarávanie líšili dátumy, v ktorých mohol záujemca požiadať o vysvetlenie podmienok účasti. Takže z tohto dôvodu bol úspešný až tretí pokus a, čuduj sa svete, prihlásilo sa, tak ako to predvídal pán riaditeľ Národnej diaľničnej spoločnosti, osem záujemcov. Doba však išla ďalej, aj osem bolo veľa. Z tzv. formálnych dôvodov preto boli vylúčení ďalší piati uchádzači. Dvere k výberu tej najdrahšej ponuky boli už otvorené, aby však bola istota, že skúsený záujemca nepredbehne toho, ktorý mal vyhrať, „odstrelila“ Národná diaľničná spoločnosť svojmu favoritovi z cesty aj posledných dvoch súperov. Ostala jedna jediná vysúťažená cena 26 mld. Sk. Týmto sa však príbeh, ako zaplatiť za mýto viac, zďaleka nekončí. Tu sa znovu dostáva do hry samotný minister dopravy, teraz už ako hlavný hrdina. Ak si spätne zrekapitulujeme problémy z posledných týždňov, dôvody, ktoré vyhnali dopravcov až k blokovaniu ciest, požiadavky dopravcov a sľuby, ktoré dnes minister aj predseda vlády Robert Fico dávajú, vinník je viac ako jasný. Prejdem teraz k niektorým legislatívnym zmätkom, ktoré sprevádzajú zavádzanie elektronického výberu mýta, lebo to je oblasť, v ktorej je zodpovednosť ministra dopravy nedeliteľná. Zároveň si dovolím tvrdiť, že v žiadnej inej oblasti nie je mýtny chaos vykreslený plastickejšie. Základom, od ktorého sa odpichnem, sú požiadavky dopravcov, ktoré 7. januára pán minister Vážny označil za, citujem, „absolútny diletantizmus, neprípustné, nereálne“, koniec citátu. Dnes už vieme, kto bol diletant; spotrebná daň z nafty znížená v skrátenom legislatívnom konaní po zásahu predsedu vlády, pozastavenie výberu mýta do prepracovania mapy úsekov a zvýšení ich počtu splnené. Včera dokonca minister zašiel ešte ďalej a sľúbil dopravcom, že ak neprejdú celý úsek, majú ho nateraz grátis. Do spokojnosti dopravcu prakticky chýba už len zníženie cestnej dane, platba za prejdené kilometre a zníženie počtu spoplatnených kilometrov ciest I. triedy. Na cestnú daň je však v tomto roku už neskoro. Problematické je však aj zníženie počtu spoplatnených kilometrov na cestách I. triedy, nie však kvôli tomu, čo tvrdí pán minister Vážny, že by nám to priviedlo kamióny do miest a dedín a ľuďom by praskali domy, to je také, ako neskôr uvidíme, jeden z menším bonmotíkov pána ministra, ktorými sa snaží vyviniť. Na Slovensku sa spoplatňujú aj cesty, v blízkosti ktorých diaľnica vôbec nevedie, a tak cez dedinu musia prejsť aj tak bez ohľadu na mýto a domy nepraskajú. Dôvod je inde, je ním výber predraženej ponuky. Neplatí totiž tvrdenie Roberta Fica, že drahšie mýto nebude Slovensko stáť nič navyše. Ak sa na tento rok predpokladal výber 161 mil. eur, dnes už vďaka nezvládnutiu zavádzania mýta je nereálny a spoplatňujeme dohromady viac ako 2 000 km ciest I. triedy, diaľnic a rýchlostných komunikácií, tak je každému jasné, že vyhovieť požiadavke dopravcov, aby sa spoplatňovali len tie cesty I. triedy, ktoré vedú paralelne s diaľnicami, a hraničné úseky ciest, by prinieslo zníženie rozsahu spoplatnenia na cca 1 000 km, takže aj výber by sa určite znížil na nejakých 80 mil. eur. Ročná splátka za mýto je však na tento rok 87 mil. eur, štát by teda zo spoplatnenia diaľnic nielen nič nezískal, ale, naopak, ešte by doplácal. Toto je kľúčový bod celej kauzy mýto. Dopravcovia totiž nežiadajú nič iné než to, čo minister sľuboval tejto Národnej rade pri schvaľovaní zákona. Ako som už pred chvíľou v odôvodnení návrhu povedal, spoza tohto pultu 13. decembra 2006, ešte raz to zopakujem, citujem: „Spoplatňovať sa bude elektronicky zhruba 420 km diaľnic na Slovensku, zhruba 120 km rýchlostných ciest a okolo 400 km ciest I. triedy, ktoré sú paralelné s týmito cestami nadriadenej dopravnej infraštruktúry.“ Potom však niekto zobral do rúk ceruzku a užasnuto vykríkol: Veď takto nám to ekonomicky nevyjde! Za pochodu sa potom začala zmätočne meniť legislatíva. Tu sa pomaly dostávame k ďalšej požiadavke, ktorá je pre dopravcov zásadná, žiadajú, aby sa platilo iba za to, čo skutočne dostanú, teda aby platili za skutočne prejdené kilometre. Pán minister Vážny totiž v rozpore s pravdou všade tvrdí, že podmienky mýta poznali tri roky a zobudili sa neskoro. Avšak pravdu majú dopravcovia, mýto bolo v zákone č. 25/2007 Z. z. zadefinované takto: „Elektronický výber mýta je elektronická úhradu vypočítanej sumy podľa kategórie vozidla za prejazdenú vzdialenosť po vymedzenom úseku ciest (ďalej len „mýto“).“ Toľko citát. Toľko, dámy a páni, § 2 Základné ustanovenia. V tejto podobe sme očakávali mýto viac ako rok, my aj dopravcovia, až do februára 2008. Vtedy totiž už naberal pán minister Vážny iný pohľad na mýto, a opäť tvrdím, nečistou novelou prostredníctvom zákonov o Železničnej polícii zmenil základnú definíciu mýta. Túto zásadnú novelu ukryl v inom zákone tak dôkladne, že si ju dokonca, a to dávam do pozornosti, že si ju nevšimla ani vláda Slovenskej republiky. Od februára 2008, teda podľa čl. 5 zákona o Železničnej polícii platí, že, citujem: „Elektronický výber mýta je úhrada elektronicky vypočítanej sumy podľa kategórie vozidla za užívanie vymedzeného úseku ciest (ďalej len „mýto“) na základe elektronicky získaných údajov.“ Zároveň do § 2 pribudol nový odsek 3, ktorý znie: „Prejazdenou vzdialenosťou sa rozumie vzdialenosť medzi dvomi bodmi vymedzeného úseku cesty určenými križovaním podľa vykonávacieho predpisu.“ Dnes sme tu § 2 opravovali tretíkrát. Zo zákona vypadlo aj určenie úseku križovaním a teraz je ohraničený už len vyhláškou. Pekný posun však? Aby sme nezabudli, stále bavíme sa o výroku pána ministra, že všetci tri roky vedeli, ako bude mýto fungovať. Ukazuje sa však, že nevedel to ani pán minister. Poďme sa však baviť ešte o ďalších bonmotoch pána ministra. Na výhrady, že úseky sú pridlhé a nezohľadňujú odbočky, pán minister tvrdil, že sa o tom nemal ako dozvedieť, lebo ide o tzv. čierne výjazdy. Trochu tak zahovoril to, čo dodnes platilo, že úseky sú ohraničené križovaním. Teraz dokonca, a to dávam do pozornosti, pán minister vyzýva dopravcov, aby mu nahlásili čierne križovatky, a sľubuje, že zvýši počet úsekov na viac ako tisíc, avšak vlastná legislatíva ho usvedčuje z klamstva. Vyhláška ministerstva dopravy č. 413 z augusta 2007, ktorou sa vymedzujú úseky diaľnic, ciest pre motorové vozidlá a ciest I. triedy s elektronickým výberom mýta totiž vo svojej prílohe č. 2 vyhlasuje zoznam úsekov, ktoré možno používať len po úhrade mýta a, čuduj sa svete, obsahuje 1 112 úsekov, 1 112. Treba priznať, že niektoré z nich sú spoplatňované nulovou sadzbou, avšak pre naše porovnanie je dôležité to, že úseky v nej sú zadefinované križovaním a sú výrazne kratšie ako tie v nasledujúcich vyhláškach. Nie je problém v nej nájsť ani určené úseky v dĺžke 20, 40, 50 metrov. Ďalej vo vyhláške č. 529 z 9. decembra 2009 je zadefinovaných úsekov už len 910, čiže v ďalšej vyhláške už sa to znižovalo smerom dole. Už to bolo vtedy, keď sa už vedelo, kto to robí, kto to bude prevádzkovať. Spoplatnených je podľa ministra okolo 850, avšak teraz už ich chce zvýšiť na viac ako 1 000. Táto vyhláška bola schválená 9. decembra 2009 a v Zbierke zákonov vyšla 15. 12. 2009. Teda definitívne určenie úsekov vyšlo v Zbierke 15. decembra 2009. Stále ešte hovoríme o tvrdení ministra, že všetci poznali podmienky mýta tri roky. V televízii mi pán minister tvrdil, že v tejto vyhláške, v decembrovej, sa už len menili tri úseky. Radikálna zmena úsekov v porovnaní s už spomínanou vyhláškou z roku 2007 teda prišla vo vyhláške č. 470/2009, ktorá bola publikovaná 21. 11. 2009. Ani to však už na pohľad nie sú tri roky pred spustením mýta. Pred kamerami a dokonca do očí mi pán minister povedal, že vyhláška ministerstva dopravy č. 529, o ktorú som sa opieral, sa týka mýtneho poplatku za autobusy. Po jeho poznámke, že neviem čítať vyhlášku, tak skutočne som si ešte raz nalistoval a som sa na tie autobusy pozrel, avšak musím konštatovať, že ani slovíčko o autobusoch tam nie je a pán minister Vážny v duchu toho chaosu, ktorý bol vyvolaný, pomýlil si vyhlášku vlastného ministerstva s nariadením vlády Slovenskej republiky č. 586, ktorá vyšla v Zbierke zákonov až 30. 12. 2009, teda dva dni pred koncom roka a platí od 1. januára 2010. Vzhľadom na to, že to je nariadenie, ktorým sa ustanovuje výška sadzby mýta za užívanie vymedzených úsekov pozemných komunikácií, treba stratiť slovíčko aj o povestných päť minút po dvanástej a nemám na mysli len tú reláciu O päť minút dvanásť, ak by to niekoho z vás alebo v ktorej tvrdo diskutuje premiér s prezidentom a predsedom parlamentu, a vari už ani nepripomeniem tvrdenie pána ministra, ako všetci tri roky už všetko vedeli. Obsah tohto vládneho nariadenia, a to dávam do pozornosti, ktorým sa novelizuje nariadenie č. 350/2007, je však navýsosť zaujímavý. Ešte raz hovorím, hovorím o vládnom nariadení z konca decembra. V bode 6 prílohy č. 2 sa totiž uvádza, v prílohe č. 3 prvá veta znie: „Mýto je úhrada vypočítanej sumy podľa kategórie vozidla emisnej triedy vozidla euro a počtu náprav za prejazdenú vzdialenosť“, podotýkam, za prejazdenú vzdialenosť, „po vymedzenom úseku cesty.“ Teda zase nie úseky koncom decembra, ale zase vzdialenosť po vymedzenom úseku ciest. Príloha č. 3 sa volá Spôsob výpočtu mýta. Pre lepšie pochopenie vám prečítam aj pôvodné znenie inkriminovanej prvej vety z roku 2007: „Mýto je úhrada vypočítanej sumy podľa kategórie vozidla za prejazdenú vzdialenosť po vymedzenom úseku ciest.“ Nikde ani zmienka o tom, že je to úhrada za celý úsek. Tento jav by sme azda mohli pomenovať aj tzv. paradox predsedu vlády, pretože zatiaľ čo pán premiér Fico v pozadí s pánom prezidentom a predsedom parlamentu chrchlili oheň a síru na opozíciu, že podporuje nezákonné aktivity dopravcov a spôsobuje tým dokonca ohrozenie demokracie, aké ešte naša mladá demokracia dokonca nezažila, ukázalo sa, že naši dopravcovia vlastne len žiadajú, aby sa postupovalo podľa nariadenia vlády Roberta Fica. Myslím, že táto citácia z nariadenia vlády z konca decembra ukazuje, že vyhláška o mýte aj vyhláška Národnej diaľničnej spoločnosti, mýtny poriadok boli v rozpore s týmto nariadením vlády Slovenskej republiky z decembra minulého roku. Dámy a páni, to je ten moment, o ktorom som hovoril, že mám taký dojem, že pán minister utajil zmeny zákona aj pred vlastnou vládou. Slovensko je krajina neobmedzených možností a možností, ako spôsobiť chaos, sú aj u nás neobmedzené. Dnešný stav je totiž taký, že sadzbu za mýto určuje nariadenie vlády, ktoré je v definícii toho, za čo sa platí v rozpore s platným zákonom, a prax pri výbere tejto sadzby je zase v rozpore s nariadením vlády. To už vari ani nie je kocúrkovo. Ale v podstate sa dá povedať, že hoci nechtiac aj túto podmienku dopravcov vláda plní, len pán minister toto nariadenie vlády ignoruje. Ostáva teda posledná úloha pre pána ministra, zabezpečiť označenie spoplatnených úsekov dopravnými značkami. Verím, že nikoho v tejto sále neprekvapí, že toto mal pôvodne pán minister vyriešené v niekoľkokrát spomínanej vyhláške č. 413/2007. Dokonca v jej prílohe je aj vyobrazenie dopravnej značky v troch jazykoch, ja som to pred chvíľou spomínal. Mimochodom práve toto je to, čo si pán minister pomýlil, keď tvrdil, že jeho vyhláška z decembra 2009 je o autobusoch. V skutočnosti v nej totiž zrušil povinnosť označiť spoplatnené úseky, ale to už mu uložil do leta zmeniť pán premiér, a tak sa minister pružne prenesie aj cez svoje tvrdenie z pamätnej tlačovky 7. januára, na ktorej označil zavedenie mýta za takmer excelentné. Vtedy k označeniu úsekov tvrdil, že označenie všetkých spoplatnených úsekov na cestách dopravnými značkami nie je reálne, lebo si to vyžaduje umiestniť okolo 80-tisíc značiek. Ale ako som už pred chvíľou povedal, v roku 2007 si myslel čosi iné a dokonca to dal aj do vyhlášky ministerstva dopravy. Myslím si, že pamätáte si všetci ešte na bonmot „človek mieni, premiér mení“, ktorým pán minister Vážny reagoval vtedy na to, že mu Robert Fico nedovolí zrušiť neefektívne železničné trate, a tak dodnes radšej železnice dotujeme. Takýchto vývrtiek bolo urobených niekoľko. Kto sleduje počínanie pána ministra v poslednom období, tak musí uznať, že väčšieho bojovníka za zástancov PPP projektov v tejto situácii na Slovensku ešte nikto nikdy nemal. Ak keď si pôvodne myslel čosi iné, ale pán premiér to zmenil. Ešte pri schvaľovaní vládneho programu v roku 2006 bol totiž pán minister presvedčený, že, citujem ho, „čo sa týka PPP, veľmi stručne len poviem, PPP projekty je vtedy dobre použiť, keď nemáme čas a nemáme peniaze. My máme teraz pomerne dosť peňazí v kombinácii s európskymi fondami a musíme len zvážiť a analyzovať, či vôbec PPP použiť, pretože je to pomerne veľké predraženie.“ Koniec citátu. Stačilo však málo, aby pán premiér objavil čaro PPP projektov pre sponzorov SMER-u a ambiciózny plán na diaľnicu do Košíc do roku 2010 bol na svete. Prebehli ďalšie dva roky a hlavný záber PPP na D 1 sa stále, stále nerozbieha. Medzitým renomovaného poradcu nahradila zákulisne vybraná právna kancelária a rozsah nevyskúšanej formy výstavby je netypicky obrovským pilotným projektom prakticky na celom úseku diaľnice D 1. Neodpustím si výčitku, prečo sa pripravené veci zahodili? Okrem poradcu totiž súčasné vedenie ministerstva zmietlo zo stola aj postupnosť krokov pri PPP, kde sa počítalo s kratším pilotným úsekom. Ale rýchlosť nepustí a dva roky stratené odmietaním PPP projektov treba dobehnúť. Keďže mi pán minister v súvislosti s mýtom dával za vinu, že cesty I. triedy musíme spoplatniť, lebo máme málo diaľnic, a môže za to, no akože inak, kto iný môže, ak nie Dzurinda. Dovolím si pripomenúť, dámy a páni, že táto vláda dáva na svoju deklarovanú prioritu, ktorou sú vraj diaľnice v stálych cenách, ešte menej, ako dávala prvá vláda Mikuláša Dzurindu v roku 1999, keď bola obviňovaná, že zastavila výstavbu diaľnic. A toto je všetko v situácii, keď sa tu naprieč spektrom dokážeme dohodnúť, že Slovensko diaľnice skutočne potrebuje. A nesporný je aj fakt, a to sú čísla, že táto vláda má k dispozícii o 130 mld. dohromady, ako mala vláda Mikuláša Dzurindu v roku 2006. Z týchto 130 mld. sa však v týchto rokoch nenašla ani jedna na urýchlenie výstavby diaľnic. Vláda dáva momentálne na tie diaľnice zhruba o 100 mil. menej ako vláda Mikuláša Dzurindu v roku 2006, a to, prosím, v nominále bez premietnutia cenových pohybov. Dámy a páni, myslím si, že nie ja, ale čítanie v Zbierke zákonov a jeho konfrontácie so skutočnosťou dáva odpoveď na to, či má dnes minister dopravy ostať v kresle aj po tomto hlasovaní. Napokon, škoda, že tu nie je líder Hnutia za demokratické Slovensko – Ľudovej strany pán Mečiar, ktorý jasne povedal, že ak by bol pán minister Vážny z jeho strany, už by vo svojom kresle nesedel. Som v politike už dosť dlho na to, aby som vnímal realitu, ktorú dotvára počet koaličných a opozičných hlasov. Porozmýšľajte však, prosím vás, o tom, čo ste tu počuli, či sa aj naďalej chcete podieľať na zmätkoch, ktoré v súvislosti s mýtom, ale nielen s mýtom, a pôsobením ministerstva dopravy na Slovensku pokračujú. Ďakujem. (Potlesk.)