Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2022-05-20):
Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Milí kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov. Dovolil by som si doplniť predrečníka Filipa, keď položil tu takú rečnícku otázku, a Mazurek, ktorý nás tuná označil, že čo vy za to máte, keď podporíte tento návrh zákona. Filip povedal, že nič. Ja som sa tak nad tým zamyslel, áno, máme. Máme. Naše budúce slovenské rodiny, aby boli silné, aby naši, rodiny občanov Slovenska (reakcia z pléna), ale ja tuná hovorím tak jak Igor, že slovenské rodiny, lebo aj tie všetky, aj teda tí ďalší občania, tak sú to naše slovenské rodiny, či sú maďarskej národnosti alebo akejkoľvek národnosti, tak sú to slovenské rodiny stále. No keď už si tak do mňa ako zabŕdol, tak my doma máme aj časť ukrajinskej rodiny, lebo máme mamu aj s dcérkou Aničkou, no, a tiež ich považujeme za našich, hoci sú Ukrajinci. No, aj ich sa to bude týkať. Dúfam, že práve, verím, že aj skorý návrat ako aj týchto ľudí, aby sa mohli vrátiť do svojich domovov. Teraz pred chvíľou som takto rozprával. Ak by našu vlasť postihla takáto vec a možno aj keby mi roztrieskali celý ten dom a to, a boli sme na úteku a to, no vrátil by som sa aj na tie trosky. Lebo človek doma je doma. A ja vnímam aj tých ľudí, ktorí majú veľkú túžbu vrátiť sa späť. S čím som, s jednou vecou som nemohol súhlasiť, pán premiér už tu neni, a to jest, na jednej strane podpora Ukrajine áno, čo sa týka humanitárnej pomoci, hej, či už potraviny, lieky a podobne, ale vojenská pomoc nie. A ja som si položil, ale aj druhým som položil rečnícku otázku. Ak namierim na teba zbraňou, ty ju nemáš a dám ti na výber: alebo sa vzdáš, alebo ťa zastrelím. Čo si vyberieš? No, drvivá väčšina ľudí odpovie, normálnych, vzdám sa. S nádejou s tým, že môžem ako žiť. A rovnako je to aj s krajinou. Ak my nebudeme dodávať zbraňové systémy donekonečna na Ukrajine, aj to vystúpenie Volodymyra Zelenského tuná v parlamente odznelo posolstvo, to len zbrane, zbrane, zbrane. Ale ty keď zbrane nedostaneš, čo ti zostáva? No, musíš si sadnúť za rokovací stôl a rokovať. A ja som za rokovanie a ten dialóg. Aj pápež František tak isto v podstate vyzýval ako k tomu, aby sa rokovalo. Ale vrátim sa ako k tým rodinám, ktoré tu boli ako spomenuté, a toľko protirečení tuná bolo, hej, však to hovoril tu. Tak na jednej strane hovoríme, z Ruska ropa, ktorá prichádza, tak že je poznačená krvou. Ale tú spotrebnú daň jedným dychom, kolegovia tu niektorí ako dodávajú, však znížme ju na benzín a na naftu, na pohonné látky, aby sme mali zníženú spotrebnú daň. A tam už tá krv nie je? To už odrazu nikomu to nevadí? Tak treba si dávať pozor na tie slová, ktoré tuná ako rozprávame. Ale rodina ako taká, a to nielen na Slovensku, ale vo všeobecnosti, je veľmi dôležitá. A za tie posledné roky je to veľmi také bolestivé, to nielen u nás a to nielen v tomto parlamente, ale vo svete a zvlášť v Európe tak torpédovaná rodina ako keby bola kdesi úplne na konci, kdesi na chvoste toho všetkého. My tuná keď máme plakať nad tým, že nejaké oligopoly alebo monopoly máme ako zdaniť, a na druhej strane povieme, že otec rodiny, ktorý zarába alebo rodina, ktorá je možno ekonomicky lepšie situovaná, tak že takejto rodine rodinné prídavky nedáme. Nie, dať aj takejto rodine. Lebo aj deti v bohatých rodinách sú naše deti, slovenské deti a tiež rovnako nech dostanú túto podporu. Otec rodiny, ktorý má väčší počet, Milan Kuriak tuná vystúpil, je z početnej rodiny, z deviatich detí pochádza, vlastnú rodinu má ako veľkú, sám to pozná, ako to v takej rodine vyzerá. Tam, kde je tá rodina veľká, sú aj veľké výdaje. Viete, tá rodina keby mala aj 10-tisíc eur príjem, rodina ako taká, no viete, keď ste dvaja, tak je to veľa. Možno sám alebo traja, ale keď je vás desať, no tak koľko vám vychádza na jedného člena rodiny. A teraz si zoberte, koľko rodín je naozaj na hranici chudoby. Pán minister financií Igor Matovič to tu spomenul, kde v podstate situácia sa dopracovala, žiaľ, až do takého bodu, kde rodiny, ktoré majú tri a viac detí, sú chudobné. Teraz, pán kolega, keď ti poviem, že máš desať detí alebo máš osem detí, ste dvaja rodičia, máte 10-tisíc príjem, no tak to máš 1 000 eura na jedného člena rodiny. Tým, že systém rodiny je taký subsidiárny a svojpomocný, samozrejme, tá rodina je schopná vyžiť aj z nižšieho. Lebo keď dostal by si len 1 000 eur, no tak musíš vyžiť z tých 1 000 eur. To jak Igor Matovič tuná spomenul biblický príbeh, ktorý biblickým príbehom nie je, lebo to je rozprávka o troch grošoch, ale o grošoch sa v Biblii nehovorí nič, tam sú talenty a to bolo platidlo, kedysi sa v minulosti platilo, hej, to bol talent. Ale tá rozprávka je veľmi pekná, hej, že jeden vraciam, jeden požičiavam a druhý si nechávam pre seba. A z troch grošov má vyžiť. To je taká veľmi múdra rozprávka od Pavla Dobšinského, ale veľmi, veľmi poučná a má hlbokú myšlienku. Tak rovnako aj tie rodiny sú schopné ako takto fungovať. Ale aby my sme posilnili pozíciu štátu, a mne na tom záleží, no tak my musíme posilniť pozíciu rodiny. Ak my budeme torpédovať rodinu, oslabovať rodinu, no tak aký bude ten štát. Mne sa páčilo, Igor včera ako spomenul a povedal, že pre neho nie sú prioritou moderné rodiny. Ja presne viem, čo chcel za tým ako pojmom, termínom, nerozvádzal to ďalej, však nemusím to ani ja, nemám toľko času. Ani ja nie som. Ale klasickú, vlastne tradičnú rodinu, že to je rodina, lebo dneska za rodinu je označované kde-čo, všetko možné, čo de facto ani nespĺňa, hej, poviem, tieto atribúty ako rodiny. Ak štát bude ten, ktorý sa bude macošsky správať ako k rodinám, to bude to najhoršie, čo môže byť. A čo my z toho poslanci máme? No, tak keď tuná minister hospodárstva dneska vystúpi a osloví svojich kolegov, ak budete hlasovať za to, a takú rečnícku otázku. No, tak nezvýšia sa vám platy. To je čo za obchod? Ja hlasujem preto, aby sa mi ešte moja finančná situácia ako vylepšila? To ani náhodou. Keby neviem, čo ma to stálo, akú obetu, tak tak isto by som hlasoval za podporu našich rodín. Ja sa teším, že tento návrh zákona tuná je a že minister financií nabral odvahu a prišiel s týmto návrhom zákona, a môžme o tom jednak diskutovať. Usmial som sa, kolega predo mnou keď hovoril, že tu už sme sa dostali v rámci tej diskusie takej, kde vlastne koalícia, koaliční poslanci a možno ministri bojujú proti sebe, teraz opoziční bojujú proti koaličným, koaliční naopak, opoziční proti opozičným, každý proti každému. Hej? Že či sme toto chceli. Ale niekedy je aj to. A to nie je to, že ten legislatívny proces je zlý, hej, jak to tuná chceli ako povedať, že treba vrátiť ten návrh zákona, kolega tu hovoril, že na dopracovanie a podobne. Nie, naopak, je dobrý. A pána ministra Matoviča, Igor, chcem ti povedať, že ten návrh zákona je dobrý, lebo ak by tu nebola takáto zvada, to, čo nič nestojí, tak za nič nestojí. A to, že je to cesta taká strastiplná a možno aj takých nedorozumení, možno aj takých vzájomných, poviem priam možno útokov a výpadov, je signál toho, že je to vec, za ktorú sa oplatí bojovať. A sme na tej najlepšej ceste. Tá cesta, ktorá je ľahká, treba si vtedy práve, naopak, klásť otázku, či idem tou správnou cestou. Ak je to cesta tých prekážok a prekonávania tých prekážok, častokrát, alebo povedal by som, vo väčšine prípadov to je tá správna cesta, ktorá tu prichádza. A tie plačky tuná, ktoré tu boli aj včera, pani ministerka Kolíková bude tu hovoriť o skrátenom legislatívnom procese. Pane Bože, veď za tieto dva roky, ja som toto ešte nezažil v Národnej rade, ale však to aj zrátali, však tu bolo 80 návrhov zákonov, o ktorých sme rokovali a boli v skrátenom legislatívnom konaní. A toto je dôvod, lebo rodina nemá byť kdesi na chvoste, tá mala byť hneď v úvode nástupu tejto vlády, aby sa tu predkladal návrh alebo návrhy zákona, ktoré by podporili naše rodiny. Aj tí kolegovia, ktorí dnes bojujú proti, a to je jedno či to sú republikáni z Republiky, sasi alebo, ja neviem, z HLAS-u alebo zo SMER-u, myslím si, že to v tom konečnom dôsledku, ak sa nám podarí schváliť tento návrh zákona, tak myslím si, že budeme sa všetci z toho tešiť, že tá podpora rodiny bude taká, a v podstate vytvorí sa tu systém, ten sociálny systém taký, kde sa naozaj oplatí žiť a budeme mať radosť žiť na našom Slovensku. Ďakujem za pozornosť.