I. Štefanec, poslanec: (2006-12-13):
Musím povedať, že to nie je pravda, nebola to pravda, hovorím to aj na základe vlastnej skúsenosti, lebo časť minulého volebného obdobia som bol aj v pozícii, keď sám som hájil záujmy predstaviteľov zamestnávateľov. Minulá vláda skutočne sociálny dialóg nezrušila a dôkazom toho je napríklad aj fakt, že tento vládny návrh obsahuje z veľkej časti to, čo obsahuje súčasný štatút Rady hospodárskeho a sociálneho partnerstva. Podstatnou zmenou tu však je, samozrejme, zákonná úprava a to, že sa Rada hospodárskeho a sociálneho partnerstva mení na Hospodársku a sociálnu radu Slovenskej republiky. V tomto nevidím obnovenie sociálneho dialógu. Podľa mňa by mal byť sociálny dialóg prirodzený, mal by vznikať na čo najnižšom stupni od firiem, keď by sa mali prirodzene hájiť práva zamestnávateľov na jednej strane i zamestnancov na strane druhej. Sociálny dialóg by mal teda vznikať prirodzenou formou, a nie zhora. Myslím si, že sociálny dialóg nebude fungovať, ak to bude len na papieri. Nie forma, ale obsah je dôležitý. Čoho sme svedkami však od nástupu tejto vlády? Tripartita sa zvoláva chaoticky, nemá pravidelný harmonogram a dokonca sa obchádzajú tieto rokovania a obchádzajú sa aj sociálni partneri. Dovolím si povedať dva príklady. Napríklad bolo to v prípade stanovenia minimálnej mzdy, keď sociálni partneri a vláda prišli s nejakým návrhom, no a bez konsenzuálneho riešenia nakoniec vláda jeden návrh schválila. Paradoxne negovala tým svoj predchádzajúci návrh. V druhom prípade, o ktorom sme počuli aj na tejto schôdzi Národnej rady, išlo o novelizáciu riadenia Sociálnej poisťovne, kde sedemstranový poslanecký návrh bol prepašovaný do iného návrhu a jednoducho neprešiel cez vládu a nebol odsúhlasený ani sociálnymi partnermi. Nenašiel sa tam jednoducho konsenzus. Otázkou je teda, skutočne funguje teraz sociálny dialóg a bude fungovať, keď budeme mať novú formu? Podľa mňa nefunguje a vláda si neplní svoje povinnosti, nesnaží sa o konsenzuálne riešenia a ignoruje sociálnych partnerov. Tento predložený návrh je podľa mňa len ďalším dôkazom, že ide na jednej strane len o frázy vlády, ale skutky sú úplne iné. Ako príkladom si pomôžem napríklad tzv. milionárskou daňou, veľmi známym pojmom, keď de facto sa   zdaňujú  ľudia, ktorí zarábajú od 47 500 korún viac a dodatočné zdanenie u skutočných milionárov je menšie ako u tých, ktorí zarábajú menej ako milión. Ďalší marketingový ťah o údajnej sociálnej vláde napríklad vyvracia fakt, že v zákone o dani z príjmu sa zhoršili podmienky pre zamestnávateľov, ktorí prispievali zamestnancom na životné poistenie a účelové sporenie. Boli to ľudia predovšetkým s nižšími príjmami a v menej rozvinutých regiónoch. No a v neposlednom rade mýty o údajnej podpore znalostnej ekonomiky rozptýlil sám návrh štátneho rozpočtu a odmietnutie poslaneckých návrhov predovšetkým zo strany opozície o podpore vzdelania, o podpore znalostnej ekonomiky. Takže realita je diametrálne iná a slová odporujú činom. Dovoľte mi, pani ministerka, upozorniť na jeden fakt, o ktorom hovoril aj pán poslanec Lipšic, a ide o pokus o prepašovanie do tohto zákona časť zákona č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy s klauzulou, že schôdze vlády sú neverejné. Dnes sme už totiž o tomto bode rokovali a táto snemovňa tento pokus odmietla už v inom poslaneckom návrhu. Takže dovoľujem si vás požiadať, aby ste tento fakt zobrali na vedomie. Dámy a páni, za zlý považujem teda skutočne obsah sociálneho dialógu, a nie formu, ktorá je skutočne momentálne ustanovená. Ale za zlé považujem aj to, že jednoducho vláda opäť niečo iné hovorí a inak koná. Ďakujem veľmi pekne.