Ľ. Kaník, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: (2004-09-08):
V prvom rade, prečo vlastne je potrebné zmeniť súčasnú podobu doplnkových dôchodkových poisťovní? Preto, lebo tu máme dôchodkový systém, ktorý je komplexný. Súčasné doplnkové dôchodkové poisťovne sa vymykajú z tohto systému. Zámerom, snahou a v súlade so schválenou koncepciou dôchodkovej reformy je, že všetky tri piliere vzájomne na seba nadväzujú ako skladačka. To znamená, nie je žiaden racionálny dôvod, aby tretí pilier bol postavený na úplne iných principiálnych základoch, ako je postavený druhý pilier, ktorý máme schválený. Keď druhý pilier funguje na báze akciových spoločností, ktoré sú špecializované na spravovanie dôchodkových úspor občanov na základe povinnej účasti, nie je žiadny racionálny dôvod, prečo by v treťom pilieri nemali fungovať takisto akciové spoločnosti, ktoré na tom istom princípe spravujú úspory občanov založené na dobrovoľnom princípe, na dobrovoľnom prispievaní si na vlastné osobné účty, ale to je jediný rozdiel a väčšia liberálnosť tohto piliera oproti druhému pilieru. Žiaden iný dôvod tam racionálne nemá existovať, pretože pokiaľ by to bol iný systém, bol by to chaos. Bol by to úplne nesúrodý systém. Neziskovosť a akciové spoločnosti. No, dnes tvrdiť po fungovaní, mnohoročnom fungovaní doplnkových dôchodkových poisťovní, že tieto spoločnosti fungujú naozaj na neziskovom princípe, to znamená asi na báze charity alebo nejakého iného systému, je naozaj skôr úsmevnou záležitosťou. Sú to všetko súkromne vlastnené, tvrdo komerčne orientované inštitúcie, ktorých jediným cieľom je dosahovanie zisku, samozrejme, ako každej komerčnej inštitúcie. A ich podivuhodná forma, ktorá bola založená ako nezisková, vytvorila nejasnosť a netransparentnosť vlastníctva, zmiešavanie vlastníctva vkladateľov alebo poistencov s vlastníctvom samotných spoločností a nejasnosť rozlíšenia tohto vlastníctva, čo ohrozuje, reálne ohrozuje do budúcnosti zachovanie a rozvoj vlastníctva vkladateľov, pretože ich majetok je zmiešaný. Po druhé, vytvorila v realite taký systém, že doplnkové dôchodkové poisťovne existujú prevažne ako škrupinka, to, kde sú zamestnaní dvaja ľudia, možno jeden z nich je obslužný personál a všetky činnosti vykonávajú zmluvné spoločnosti, správcovské spoločnosti, obchodníci s cennými papiermi, ktoré na báze zmlúv inkasujú za tieto služby peniaze od doplnkových dôchodkových poisťovní, ktoré nie sú malé a ktoré podľa našich analýz hovoria o tom, že táto sféra činnosti je dosť drahá pre jednotlivých vkladateľov, pre samotný systém, to znamená pre ľudí. Určite nie je pravdou, že zisk sa používa naozaj na zvyšovanie hodnoty majetku všetkých vkladateľov. Len zostatok zisku, ktorý nevytiahnu z tejto spoločnosti servisné spoločnosti, ktoré poskytujú služby, v súlade, samozrejme, so zákonom, ale určite nie v súlade s dobrými mravmi, ktoré by sme mohli chcieť, aby tu fungovali, a preto táto zmena je potrebná, aby bolo všetko čisté, jasné, transparentné, aby každý vkladateľ vedel, koľko jeho spoločnosť zinkasuje za to, že mu spravuje prostriedky, aby jasne videl prírastky na svojom účte, aby jasne bolo oddelené jeho vlastníctvo od vlastníctva samotnej spoločnosti, ktorá zabezpečuje túto správu. Prečo 12-tisíc korún maximálne ročne oproti 24-tisícom. Pán poslanec to povedal nakoniec sám. Myslím si, že je správne, aby sme nevytvárali zvýhodnenú skupinu, ktorá pôsobí na trhu. Dnes tou zvýhodnenou skupinou sú doplnkové dôchodkové poisťovne, ktoré požívajú daňové výhody, a spoločnosti, ktoré poskytujú obyvateľstvu obdobné druhy produktov, tieto výhody nepožívajú. Životné poisťovne nemajú žiadne výhody, obchodníci s cennými papiermi nemajú žiadne výhody, správcovia aktív, správcovské spoločnosti nemajú žiadne výhody. To je diskriminácia jednoznačne a je, myslím si, a bolo to veľmi kritizované, je veľmi správne, že dochádza k rozšíreniu daňového zvýhodňovania na všetky typy produktov, ktoré majú spoločnú charakteristiku, že sú dlhodobé, že sú určené na dôchodkový vek, na prilepšenie k dôchodku, a to nemusia byť len doplnkové dôchodkové spoločnosti alebo poisťovne v dnešnom ponímaní. Ale keďže dochádza k rozšíreniu, je logické, že možnosti štátneho rozpočtu sú obmedzené a zároveň je teda potrebné pristúpiť k redukcii na istú mieru. Ja by som osobne, samozrejme, mohol byť potešený, keby tá daňová výhoda bola vyššia. Ale je to dané možnosťami štátneho rozpočtu a dnes možnosti sú  také, že zakladajú tisíc korún na mesiac. Trošku takú politickú, ideologickú poznámku. Tisíc korún na mesiac, že si človek môže odložiť, to znamená, že, alebo poviem to inak, najmä u nižších príjmových skupín je dosť ťažko očakávať, že si budú môcť odložiť každý mesiac viac ako tisíc korún na doplnkové dôchodkové sporenie. To znamená, znížením na túto sa zachováva širokospektrálnosť tohto produktu a umožňuje sa, neobmedzuje sa nejakým spôsobom to, že najmä nízkopríjmové skupiny môžu do tohto vstupovať. Zvyšovaním tejto latky, samozrejme, urobíme výhodu pre bohatších, ktorí si môžu dovoliť viac. Od ľavicovej strany, za ktorú sa Smer definuje, je pozoruhodné počuť, ako sa snaží vytvoriť priestor pre tých bohatších, aby si mohli odkladať daňovo zvýhodnenie viac, aj keď skôr by som čakal námietku, že oni to už nepotrebujú a že treba daňovo zvýhodňovať predovšetkým tie nižšie príjmové skupiny. Ale tieto paradoxy v strane Smer, na to som si už zvykol. Z hľadiska daní, poznámka na stranu daní. Je logické v každom daňovom systéme a v tomto, ktorý u nás je a ktorý je myslím naozaj čistý a transparentný, že zdaňuje ten, ktorý je prijímateľom, ktorý dostane peniaze, nie ten, ktorý mu ich dá. To je proti logike veci. Ako ten, kto dostane a užíva peniaze, ten platí daň, takže je úplne logické, že to zdaňovanie je na strane prijímateľa, nie na strane toho, kto dáva peniaze a prostriedky. Posledná poznámka sa viaže na otázku dátumu, ktorý tu bol spomenutý. Možno na vysvetlenie pre tých, ktorí to ešte nemajú tak dobre preštudované. Najkomplikovanejšou časťou pri transformácii doplnkových dôchodkových poisťovní na akciové spoločnosti je transformácia, pretože to je reálne existujúci subjekt, ktorý má svojich vkladateľov a v žiadnom prípade sme nechceli spraviť nič, čo by vyrušilo samotných účastníkov, ktoré by zatriaslo týmto systémom, znepokojilo vkladateľov a spôsobilo nejaké pochybnosti jednotlivých účastníkov. Preto táto pasáž bola najkomplikovanejšia, nájsť spôsob, ako to dosiahnuť. Veľmi veľa času sme venovali diskusiám s jednotlivými doplnkovými dôchodkovými poisťovňami a s asociáciou týchto spoločností a dospeli sme ku konsenzu. To, čo dnes máte na stole, je výsledkom prerokovania. Žiadna z dnes existujúcich doplnkových dôchodkových poisťovní nevzniesla a nevznáša závažné námietky proti tomuto spôsobu. Prečo 31. 12. 2003. Pretože ide o dátum, ktorý je minulosťou, do ktorého už nie je možné vstupovať a je to úmyselne dané. Pretože keby sme ten dátum posunuli dopredu, vyvolali by sme alebo vytvorili by sme priestor na to, aby v snahe získať čo najväčší budúci akcionársky podiel sa vytvorili alebo rozbehli všetky možné aj nemožné, ktoré si nevieme možno dnes ani predstaviť, boje, vnútorné boje v jednotlivých doplnkových dôchodkových poisťovniach, zmeny pomerov, nové vklady, súboje skupín, ktoré tam dnes existujú, aby dosiahli nadvládu nad týmito doplnkovými dôchodkovými poisťovňami, pretože ich budúce akcionárske podiely sa budú vytvárať podľa toho, koľko jednotlivé spoločnosti majú dodnes tam vložené alebo teda do 31. 12. 2003. Keď dáme dátum, ktorý už sa stal, tak vieme, že takýto boj už nemôže existovať, pretože sa nedá realizovať. Keď dáme dátum, ktorý je do budúcnosti, otvárame voľné pole naozaj možno niekedy až veľmi nepredstaviteľne dravej a možno aj bezohľadnej súťaže o to, kto bude mať navrch a akými právnymi, neprávnymi a inými prostriedkami to dosiahne. A ja by som sa veľmi vyvaroval toho, aby sme takýto priestor vytvorili, pretože to je skôr snaha o istý lobizmus niektorých záujmových skupín, ktoré majú snahu zmeniť pomery, ktoré dnes existujú. Poznámka k tomu, že niektorí zamestnávatelia vkladajú vlastne veľké prostriedky na účty svojich zamestnancov v doplnkových dôchodkových poisťovniach a že na základe tohto by mali mať vlastne vlastnícke podiely. Nuž kladiem otázku, prečo potom v druhom pilieri, kde zamestnávatelia budú odvádzať deväť percent za svojich zamestnancov na ich osobné účty, tiež sa nezamýšľame nad tým, prečo tento odvod im nezakladá akési vlastnícke podiely v týchto spoločnostiach, na ktoré budú odvádzať v týchto správcovských spoločnostiach. Odpoveď je jednoduchá. Pretože to nie sú ich peniaze, to je ich rozhodnutie o tom, že ich dávajú svojmu zamestnancovi a sú to peniaze ich zamestnanca tým pádom. To nie sú vklady spoločnosti. To sú vklady, tak ako je mzda. To by sme mohli povedať, že mzda je vlastníctvom spoločnosti, pretože ju vyplatil zamestnávateľ. Samozrejme, nemôžeme sa na to nijakým spôsobom dívať ako na vklad spoločnosti. Vklad je to, čo vložili zriaďovatelia do spoločnosti, pretože to je isté pripodobenie k akcionárskemu podielu. Že vznikli tak, ako vznikli, to už škoda rekriminovať dozadu, ale jednoducho nie je to štandardná spoločnosť. Však koniec koncov ani nikto netvrdil, že takou spoločnosťou DDP sú. Takže z tohto pohľadu je to veľmi problematické sa dívať takto na tieto prostriedky a myslím si, že ani z právnej stránky to neobstojí. Ďakujem za pozornosť.