P. Paška, poslanec: (2004-10-21):
Ale chcem sa vrátiť trošku k pánu prezidentovi a k veciam, ktoré podľa mňa naformuloval výlučne a výsostne z pohľadu legislatívneho procesu a rozporuplnosti obsahu zákona a schopnosti ich vykonateľnosti v kontexte slovenského právneho poriadku a ústavy. Zásadne chcem odmietnuť to, čo rezonuje už druhý deň, že pán prezident konal politicky a že jeho pripomienky majú charakter subjektívnych, individuálnych, politických odporučení bez obsahu, ktorý by stál za debatu a diskusiu, a že žiadnym obsažným spôsobom nenapomohol tomu, aby sa reforma zdravotníctva, proti ktorej mimochodom nikdy zásadne nevystúpil, nemohla implementovať. Dovoľte niekoľko poznámok. Je známe, že vrátil predovšetkým alebo namietal predovšetkým zákon o zdravotných poisťovniach a zákon o rozsahu. Azda najväčší problém a inštitút, o ktorom sme aj včera s kolegom Vilom Novotným a on – vopred sa mu ospravedlňujem, mi odpustí, že ho budem viackrát používať ako môj protipól, pretože aj včerajšia naša diskusia vo výbore pre zdravotníctvo dokumentovala niektoré pocity, o ktorých som hovoril – označil práve postoj pána prezidenta v otázke transformácie zdravotných poisťovní z modelu verejnoprávneho do modelu akciových spoločností za bezpredmetný a za klasický prejav jeho politického prístupu k reforme. Nuž dovoľte konštatovať aj na tomto fakte, ale aj na ostatných, o ktorých sa zmienim, že práve naopak, pán prezident veľmi jasne zadefinoval právny rozpor takejto formulácie. Chcem zdôrazniť, že je veľmi dôležité uvedomiť si, aká je explicita nielen jednotlivého zákona, ale aj ostatných súvisiacich právnych noriem a aký je rámec, ktorý je definovaný v Slovenskej republike ústavou. A ak jednoducho niekto naďalej narába s pojmom verejného zdravotného poistenia, ktorý má charakter činnosti, vo verejnom záujme má povinný charakter a je postavený na princípoch solidarity a neziskovosti, nuž jednoducho naozaj jeho transformácia v takomto povinnom modeli a prechod pod jurisdikciu obchodného práva je minimálne ústavne rozporuplná. Viedli sme o tom včera s pánom kolegom Vilom Novotným debatu. Som presvedčený, že, samozrejme – a chcem tento príklad použiť – je to riešiteľný problém. Len toto je ukážka toho, ako prebieha legislatívny proces. Jednoducho stáva sa zjednodušeným, neberú sa pripomienky do úvahy a začína sa stavať štandardom, že sa jednotlivé právne normy, ktoré predkladá ktorýkoľvek rezort, sústreďujú na dosiahnutie individuálnych alebo rezortných cieľov bez ohľadu alebo bez brania ohľad na širší kontext právneho poriadku v Slovenskej republike. Chcem v tejto súvislosti povedať, že, isteže, ja si viem predstaviť, poďme formulovať všetci právny poriadok nie ako rámec, ale poďme ho – a teraz sa ospravedlňujem všetkým právnikom – ako sumu individuálnych právnych noriem alebo vykonávacích noriem, ktoré budú reprezentovať naše individuálne alebo skupinové záujmy. No len potom, dámy a páni, ak vás niekto napadne a rozbije vám hlavu, nebuďte prekvapení, že ukáže legitímnu právnu normu formulovanú takýmto obsahom, na základe ktorej tak mohol učiniť. Nechcem povedať nič iné len to, že nielen tvorba zákonných noriem, ale aj ich posudzovanie musí mať širší ústavný rámec a musí vychádzať z celého kontextu právneho poriadku. Dovoľte, aby som sa ešte zmienil o niektorých momentoch, je to predovšetkým to, čo sa deje po prijatí reformy a to je obrovská chvála, ktorá prichádza od predstaviteľov zahraničia. Nuž osobne som sa stretol s chválou hlavne predsedu Krajinskej vlády Hessenska, ktorý bol naposledy na návšteve, pán Koch, ktorý veľmi chválil túto reformu a žiadal, alebo očakáva aj u nich v Nemecku, že sa to určite udeje. Dámy a páni, konzervatívci vládli v Nemecku za predsedníctva pána Kohla, ja neviem, 12 rokov, 14 rokov? Nikto neurobil zmenu verejnoprávneho modelu Nemecka! Drobný príklad, keď sa na rok 2004 mala zvýšiť spoluúčasť pacientov alebo občanov v Nemecku na financovaní zdravotníctva o 9 mld. EUR, podotýkam, pri rozpočte 147 mld. EUR, tak sa o tom viedli trištvrťročné siahodlhé debaty v celom národnom parlamente. Dnes príde predstaviteľ, podotýkam, konzervatívnej strany a chváli nás, ako je to dobré, že experimentujeme na vlastných občanoch. Takisto som sa stretol s informáciou, hlavne médiá to podsúvajú, že aj pán Baroso pri svojej návšteve veľmi chválil takúto reformu. Nuž, ale veď on je tiež predstaviteľom strany a vlády, ktorá však nikdy neurobila zásadnú zmenu systému z verejnoprávneho modelu do komerčného modelu v Portugalsku. No a nakoniec toľko ospevovaná chvála Svetovej banky k tomu, bez toho, aby som chcel iritovať, skúste sa popýtať poradcov, ktorí sa podieľali na tvorbe reformy, kde sú zamestnaní alebo kde externe pôsobia. Dovoľte, aby som záverom vyjadril niektoré postoje, ktoré sú všeobecne známe. Som presvedčený, že postoj Smeru tak, ako sme ho definovali, je správny a nič sa na ňom nebude meniť. Som presvedčený, že tá viera optimizmu vo fungovaní legislatívneho procesu a v to, že azda niekedy zvíťazí aj zdravý rozum, preváži a že sa dočkáme aj v tejto Národnej rade toho, aby pripomienky, ktoré majú výrazne odborný a vecný charakter, ako je to pri pripomienkach pána prezidenta, sa stanú predmetom aspoň diskusie. Aspoň diskusie, ak už nie normálnej techniky legislatívneho procesu, aby na konečnú implementáciu takýchto právnych noriem nedoplácal nakoniec pacient a občan. Viete, ja verím, že snaha, a teraz to hovorím úplne úprimne aj vo svojom postoji voči pánu ministrovi, pretože som sa osobne stretol, keď sme sedeli a formulovali niektoré návrhy na zmeny, hlavne v súvislosti so zákonom č. 140, že má tú snahu pragmaticky a racionálne implementovať v podobe paragrafového znenia čosi, čo má negatívne prejavy v praxi. Som však presvedčený, že – a je to skúsenosť z dvojročnej praxe v tejto Národnej rade – to musí mať širší kontext a že jednoducho sa musia brať do úvahy podmienky, o ktorých som hovoril. Viete, môj profesor filozofie kedysi hovoril, bolo to v období, keď plamenné heslá boli veľmi moderné a určite si to najmä vy starší pamätáte, keď všetci bojovali za mier, tak môj profesor filozofie povedal: „Paľko, my budeme bojovať za ten mier, aj keby nemal zostať kameň na kameni!“ Mne sa niekedy zdá, že prístup a filozofia k tvorbe zákonov, ale hlavne neskôr k ich implementácii do praxe sa tiež riadi, a nie je to len problém rezortu zdravotníctva, týmito zásadami. Dovoľte, aby som na záver poďakoval, a to napriek tomu, že opäť zrejme sa dozviem, že je to politický postoj k pánu prezidentovi, že na základe vecných a právnych analýz vrátil tieto zákony do Národnej rady, som presvedčený, že aspoň tento drobný priestor v obsahu, o ktorom som hovoril, prispeje k zlepšeniu legislatívneho procesu na Slovensku. A ešte jedna poznámka, lebo som ti to sľúbil, Viliam, včera si povedal, že práve polemika o zmene zdravotných poisťovní na akciové spoločnosti je typický príklad toho a vrátenie týchto dvoch zákonov, pretože ja som už dávno predtým aj v tomto pléne hovoril, že to sú tie dva zákony, ktoré zrejme vyvolajú takúto reakciu, a že to je príklad toho, klasický aristotelovský sylogizmus, že pán prezident je politický a je na našej strane. Nuž, chcem však dať do pozornosti, že pán prezident vrátil aj zákon o Environmentálnom fonde, za ktorý som hlasoval, ktorý je však v danom prípade a proti ktorému bola SDKÚ. Tak je pán prezident teraz spriaznencom SDKÚ? Alebo je spriaznencom Smeru? Dámy a páni, ďakujem vám za pozornosť, som presvedčený, že sa nám spoločne podarí to, o čom som hovoril. Som presvedčený – a poviem to úplne otvorene –, že zákony, samozrejme, prejdú, ale som presvedčený, že aj k týmto vecným a legislatívnym pripomienkam sa v tejto Národnej rade určite vrátime v podobe noviel a pozmeňujúcich návrhov v príslušných právnych normách pri aplikácií zmien a reformy zdravotníctva. Ďakujem pekne. (Potlesk.)