Kvasnička, Marián, poslanec NR SR (2014-09-24):
Ďakujem veľmi pekne, pán predseda. Milí kolegovia, ja viem, že tá téma je ťažká, ťažko sa o nej komunikuje, ťažko sa počúva a je to nepríjemné, aj keď to má aj takú tú opačnú stránku, že môže to vzbudzovať aj emócie závisti. A za to kedysi boli v stredoveku tvrdé tresty, ľudí dávali do klady, keď ste vzbudzovali závisť. Samozrejme, to bol iný spoločensko-historický kontext. Ja budem hovoriť veľmi krátko, lebo už som k tej téme vystupoval, hovoril som niečo o tom, čo je to omnipotencia, keď niekto má viac žalúdkov, viac síl, viac možností a snaží sa ich všetky získať, ukoristiť, obávam sa, že je to najčastejšie vo svoj prospech, aj keď, samozrejme, verím aj charitatívnym pohnútkam, aj keď je to vec prudko a spoločensky temer nekontrolovateľná, takže niekedy mi to príde skôr ako výhovorka. Čiže to, čo som hovoril predtým polrokom o omnipotencii a o jej charakteristike, to by som už dneska nehovoril. Ak ste si všimli, tým kontextom najskôr bola maximalistická podoba úpravy tohto abnormálneho stavu, kde sme sa nemuseli do toho siliť, pretože to máme napísané na našom štíte. Teraz myslím na štít KDH „jeden mandát stačí“. To bola maximalistická požiadavka. Samozrejme, voči takto formulovanej maximalistickej požiadavke a aj návrhu zákona, ktorý sme dali, ste mali výhrady. A sa ukázalo, že je nepriechodný. A obávam sa, že sa to zopakuje aj na tejto mimoriadnej schôdzi. Preto sme prišli aj s minimalistickou, ja to tak pracovne volám, verziou, aby, keď už teda ste omnipotentní a zvládate 5, 6 funkcií, ste z tých verejných prostriedkov naozaj v zmysle toho, ako deklarujete šetriť verejné financie, mali len jeden plat. Znova ale len hovorím, že je to trošku taký výraz možno aj zúfalstva, že sa nedá presadiť jeden mandát, a je to teda také riešenie naozaj minimalistické. Dnes ma na tej tlačovej konferencii premiéra Roberta Fica zaujal spôsob, akým sa tej našej témy zmocnil on. Konkrétne myslím tú časť, kde hovoril, že ten princíp síce berie a vie, že už sme s tým pokúšali viac rokov, ale že berie ho najmä teda preto, lebo má inú filozofiu výkonu viacerých mandátov. Dokonca povedal na tej tlačovke, že to zlučovanie tých mandátov alebo viacerých funkcií považuje za prednosť, hovoril, že to je filozofia jeho návrhu, pretože taký primátor alebo taký starosta alebo taký župan potom z titulu pôsobenia v Národnej rady Slovenskej republiky môže viacej vybaviť, viac ovplyvniť. A akokoľvek o tom rozmýšľam, nehnevajte sa ale, trošičku mi to vsugerúva diskrimináciu tých primátorov a starostov a županov, ktorí toto privilégium nemajú. Preto ja s tou filozofiou, ako ju formuloval Robert Fico, nesúhlasím. Ja si myslím, a vidím to aj v župných zastupiteľstvách, kde sú napchatí starostovia a potom ten ich vplyv je iný ako vplyv tých starostov, ktorí zúfalo vykonávajú svoj jeden mandát a hľadajú prostriedky, že sú naozaj ukrátení. Obávam sa, že s takouto filozofiou, ako ju formuloval Robert Fico, sa nedá celkom súhlasiť. Druhá vec, ktorá ma vyrušila na tej tlačovke, bola to, samozrejme, účasť kolegu poslanca Rašiho na nej. Je to smutné, že sa to deje v čase, keď časť opozičných návrhov ste vyradili z rokovania tejto schôdze, resp. predchádzajúcej schôdze s tým, že ide o explicitné predvolebné vystúpenia, a zároveň nemáte problém mediálne predávať explicitnú volebnú kampaň Richarda Rašiho, ešte dokonca v takom brutálnom kontexte, ako je zákon, ktorý nám váš premiér takpovediac ukradol, aj keď teda s iným filozofickým pointovaním. Takže toto je druhá vec, ktorá ma vyrušila na tej tlačovej konferencii, inak keby som mal povedať veľmi otvorene, pánboh zaplať aj za toto, napriek tomu, že tie filozofické východiská vnímame inak. Posledná vec, ak dovolíte. Možnože to nie je priamo k téme, ale súvisí to s technikou komunikácie nielen o tomto, ale aj iných či opozičných alebo vládnych návrhov zákonov. Ja svojho času som bol veľký ctiteľ a dodnes uznávam jednu takú psychologickú školu, ktorá sa volá transakčná analýza. Je to veľmi zjednoduším, nechcem vás zdržiavať, ale mám pocit, že sa to do techniky komunikácie aj o tomto probléme veľmi hodí. Eric Berne, zakladateľ transakčnej analýzy mal takú predstavu, že všetko, čo človek zažije v detstve, počas výchovy v rodine a v dospelosti, sa v ňom zapisuje ako akési pamäťové stopy, povedal by som, také cédečká v rôznych leveloch jeho života. A tak sa stane, že človek má veľmi silne zafixované svoje detstvo alebo veľmi silne zafixovaného svojho rodiča a ten vplyv rodičovského prostredia, a zároveň sa môže stať, že má veľmi zrelo vybudovaný svoj dospelý pohľad, svoju integritu ako dospelý človek. Môže sa ale stať, a v komunikácii tu v parlamente sa nám to stáva aj pri tomto probléme, že komunikujeme spôsobom, ktorý Eric Berne nazýva prekrížená transakcia. To znamená, že nekomunikujeme na úrovni fifty-fifty, ale komunikujeme napríklad tak, poviem vám príklad, aby to bolo jasné. Môj dospelý, ten záznam dospelý, sa spýta dospelého mojej ženy: „Drahá, nevieš, kde mám tie ja neviem čierno-zelené ponožky?“ A jej dospelý povie: „Ako vždy máš ich v tom vrchnom šuflíku alebo máš ich v skrini.“ Čiže na moju dospelú snahu komunikovať reaguje jej dospelý. Môže však reagovať aj jej dieťa a povedať: „Čo po mne stále vreštíš?“ Alebo môže komunikovať jej dospelý, ktorý ma začne sekírovať a povie: „Keby si bol poriadny, vieš, kde tie ponožky máš.“ Si poviete, že to je somarina, že čo to tu hovorím. Je ale pravda, že táto teória funguje aj v politických komunikáciách. Svojho času, ak si spomeniete, taký explicitný príklad je. Nikita Chruščov na ženevskej konferencii vo chvíli, keď mu voči americkému oponentovi došli argumenty, dal si dole topánku a začal trieskať po stole. Myslíte si, že to bola dospelá komunikácia ruskej strany s dospelou výzvou z americkej strany? Nie, to veľký ruský rodič, prepáčte za výraz, kefoval malé americké dieťa. Obávam sa, že tento spôsob a to neustále vŕtanie si v očiach hrdzavými drôtmi aj tu pestujeme, a obávam sa, že táto komunikácie potom nie je, ako to chcel Eric Berne, ja som okej, ty si okej, ale my sme frajeri, vy ste babráci. Tento dualizmus nám nepomáha. Aj preto som rád, že aj Lojzo Hlina, aj Alojz Přidal, ale myslím, že aj Alojz sa k tomu dostane, hovoria jedným dychom nielen o poslancoch strany SMER, ale aj o všetkých (áno, aj vrátane nášho Andreja Ďurkovského), ktorí v tomto majú za ušami. Som na druhej strane rád, že na dnešnej tlačovej konferencii váš premiér Robert Fico konečne prijal možnosť dialógu na úrovni dospelý s dospelým, že sa už nespráva ako rodič, ktorý nás chce buzerovať ako malé deti ani že sa netvári ukrivdene, pretože sme opozícia. Dúfam, že v tomto trende sa to udrží a že konečne sa stane skutkom to, čo aj vaši kolegovia, pretože SMER v tomto nie je homogénny, ocenia. Mnohí z vás, ktorí nie sú v tej pozícii, akú ju máte vy, omnipotentní, majú s vašou omnipotenciou problémy. Čiže neriešime len problém náš úzko opozičný, ale snažíme sa o ňom aj komunikovať dospelo, teda aspoň ja sa o to snažím. Chcem vás vyzvať, aby ste sa o to rovnakým dospelým spôsobom snažili aj vy, pretože to bude raz na obraz spoločného dobra a navyše je to skutočný výraz sociálneho cítenia a možno aj akejsi istoty ako svetla v tuneli. Inak ak to nezvládneme týmto spôsobom, obávam sa, že sme stratení. Ďakujem.