Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-10-01):
Ďakujem veľmi pekne. Rokujeme o podobnom návrhu zákona už druhýkrát na tejto schôdzi, pretože prvýkrát sme rokovali síce o neskoršie schválenom, ale skôr zaradenom návrhu vládnom, ktorý tiež má ambíciu zaviesť trestnú zodpovednosť právnických osôb. Ja o tom nebudem hovoriť zoširoka, ale poviem aj kľúčové rozdiely. Slovensko je zrejme poslednou krajinou Európskej únie, ktorá nemá zavedenú trestnú zodpovednosť právnických osôb, čo je dnes pri odhaľovaní najmä ekonomickej trestnej činnosti skôr nevyhnutnosť. Je to nevyhnutnosť v princípe z viacerých dôvodov. Jeden dôvod je, že často ekonomickú trestnú činnosť alebo ekonomická trestná činnosť je páchaná v prospech právnických osôb, a je absurdné, aby sme postihovali fyzické osoby a korporácia zostala nedotknutá. Poviem to na príklade, ktorý sa týka korupčných trestných činov. Ak nejaká spoločnosť korumpuje vo verejnom obstarávaní, tak my postihneme, ak teda sa nám to podarí, toho, tú fyzickú osobu, toho zamestnanca, ktorý odnesie štátnemu úradníkovi alebo politikovi ten kufrík s peniazmi. Ale on ho odnesie, aby vyhrala tá firma v tom verejnom obstarávaní, a my firmy nevieme postihnúť. Ak si pamätáte, pamätáte krach nebankových subjektov, BMG, Horizontu a tak ďalej, tak bol problém napriek tomu, že už boli trestne stíhaní predstavitelia týchto nebankových subjektov, bolo problém zablokovať ich majetok, pretože tie právnické osoby neboli stíhané a nebolo možné im zabezpečiť majetok, lebo stíhané boli len fyzické osoby. A ten majetok bol zabezpečený následne mimo trestného konania v konaní konkurznom. Ten druhý dôvod, pre ktorý je veľmi dôležité prijať tento inštitút trestnej zodpovednosti právnických osôb, je ten, že v moderných firmách, spoločnostiach je tak, tak usporiadané difúzne riadenie, že niekedy je veľmi ťažké ustáliť viac za konkrétny delikt ekonomický alebo ekologický konkrétnemu človeku. Ten schváli to, ten podpíše to, ten trošku, ale nie je tam zavinenie, ktoré by bolo pričítateľné len jednej osobe ako páchateľovi alebo spolupáchateľovi, alebo účastníkovi trestného činu. A pritom v týchto prípadoch je dôležité vyvodzovať aspoň zodpovednosť trestnoprávnu voči právnickej osobe. Samozrejme, ako vládny návrh, tak aj tento návrh predpokladá vo väčšine, vo väčšine prípadov paralelné trestné stíhanie aj právnickej osoby, aj fyzickej osoby, ktorá trestný čin v prospech právnickej osoby spáchala. A teraz poviem tie kľúčové rozdiely, lebo ich považujem za kľúčové. Aj vládny návrh, aj náš poslanecký návrh s pánom poslancom Matovičom sa týka trestných činov korupčných, trestných činov drogových, trestných činov spočívajúcich v organizovanom zločine a je tam jeden veľký rozdiel. Náš návrh sa týka ej ekonomických trestných činov, čo je v zásade jeden z hlavných dôvodov pre zavedenie trestnej zodpovednosti právnických osôb. Nebudem to vymenúvať, ale, ale vládny návrh vôbec nepočíta s trestnou zodpovednosťou právnických osôb napríklad pri podvode, úverovom podvode, poisťovacom podvode, subvenčnom podvode, podvodnom úpadku, zavinenom úpadku, podielnictve, čo je teda legalizácia príjmu z trestnej činnosti, zvýhodňovaní veriteľa, machinácií konkurzného a vyrovnávacieho konania, marení konkurzného a vyrovnávacieho konania a tak ďalej. Poviem to na kauze Váhostav. Ak by bol prijatý vládny návrh zákona, tak po tom, čo sa udialo pri Váhostave, firma Váhostav nemôže byť trestne stíhaná, lebo vládny návrh sa nebude týkať takýchto situácií a ekonomických trestných činov, z ktorého sú predstavitelia Váhostavu podozriví. Náš návrh by umožňoval trestne stíhať aj spoločnosť Váhostav za ekonomické trestné činy, kde to podozrenie je veľmi vážne a kde bolo koniec koncov, ako je známe, už aj začaté trestné stíhanie vo veci, samozrejme, kde sú podozriví len zatiaľ predstavitelia, štatutári Váhostavu, keďže zatiaľ nemáme trestnú zodpovednosť právnických osôb. Ja by som ešte len ku genéze na dve minúty povedal, že tento návrh zákona tu nie je prvýkrát. Ja som predložil návrh zákona o trestnej zodpovednosti právnických osôb ešte ako minister spravodlivosti v rámci rekodifikácii trestných v roku 2005. Parlament vtedy túto časť rekodifikácie vypustil, bol tam veľký lobing z rôznych strán, potom som predložil osobitné návrhy následne v roku 2006. Aj tie boli zamietnuté. Potom v opozícii. Aj tie boli zamietnuté. Čiže nie je to tu prvá, prvýkrát téma, na ktorú by nikto nemyslel, práve naopak, plénum ju väčšinovo alebo dlhodobo odmietalo schváliť. Keďže máme záväzky medzinárodné, sme v Európskej únii, tak vláda Roberta Fica v roku 2008 alebo 2009 prišla s takou koncepciou, že niečo musíme zaviesť, tak zavedieme takzvanú, čo oni nazvali nepravá trestná zodpovednosť. To znamená, že, že bolo možné právnickým osobám uložiť nie tresty, ale ochranné opatrenia. Úplne nefunkčný, nechcem ísť do podrobností, inštitút. Ja som vtedy hovoril v parlamente, to nemyslíte vážne, však to, to nebude aplikovateľné a naozaj stav je taký, že ani v jednom prípade za 6 rokov alebo 7 rokov nebol tento inštitút využitý, je úplne nefunkčný, úplne zbytočný, úplne smiešny. A vtedy som aj spomínal ten príklad, že, že vôbec ten názov, ktorý vymysleli predstavitelia vtedajšieho ministerstva spravodlivosti a vlády – nepravá trestná zodpovednosť – bol, bol smiešny, lebo to nebolo, to neumožňovalo žiadne trestné stíhanie žiadnych právnických osôb a mne to pripomenulo z oblasti kuchyne, kulinárstva ten názov, možno to poznáte, keď sa niečo nazýva nepravá treska. Nepravá treska je vlastne mrkva v majonéze, to nie je, tam nie je treska, tam nie je žiadna treska, to sa len tak volá nepravá treska. Tak toto bolo presne také, proste nepravá trestná zodpovednosť, čo vlastne nebola žiadna zodpovednosť v zmysle trestného práva, len, len teda nejaká eventualita ukladania ochranných opatrení, čo, samozrejme, že bolo v praxi úplne, úplne nerealizovateľné. Takže z týchto dôvodov si vás dovoľujem, kolegyne, kolegovia, požiadať o podporu návrhu zákona a jeho posunutie do druhého čítania. Ďakujem, pani predsedajúca.