Osuský, Peter, poslanec NR SR (2012-07-03):
Ďakujem za slovo, pani predsedajúca. Vážená snemovňa, prichádzam sem povedať pár slov. Na úvod predovšetkým to, že si myslím, že je dobré predložený návrh podporiť. A pokiaľ ide o úvahy o tom, ktoré tu zaznievajú a zazneli, že máme problémy na základných školách a kde sú ťahúni, keď odídu na gymnáziá. Nuž nikoho by nenapadlo povedať, že ak začína povedzme dobrý hokejista v Trenčíne medzi dorastencami, alebo začína v Poprade a v Spišskej Novej Vsi, tak je jeho povinnosťou ťahať žiacky a potom dorastenecký a potom áčkový kolektív a potom až do staroby ťahať svoje mužstvo. Tak to bolo kedysi. Bobby Charlton hral za Manchester a Jožo Golonka s malou prestávkou za Slovan. Potom sa svet otvoril a dnes je považované za absolútne normálne, že tí najtalentovanejší odchádzajú rásť medzi iných najtalentovanejších. Nikto sa nerozhodne obetovať veľmi talentovaného športovca na to, aby ťahal napríklad svoj vidiecky hokejový či futbalový klub, a každému z nás sa to zdá úplne normálne. Len tu plačeme nad tým, že tí najlepší odchádzajú. Keď človek prečítal podklady k tomuto návrhu zákona a prečítal stanoviská zodpovedných pracovníkov pedagogického ústavu, tak prišiel k záveru, že projektu, ktorý sa tu realizoval, sa v zásade nedá nič vyčítať, že je nejakým poškodzovaním schopností budúcich absolventov, že tam vyrastajú na súcich a schopných absolventov. A to, čo sa teraz má stať, je také niečo, ako keď vám uprostred banálneho trávnika vyrastie akýmsi riadením osudu krásny kvet, ale my sa rozhodneme, že ho prejdeme kosačkou, pretože však načo, tam má byť trávnik a vôbec tam má byť všetko v jednej výške. Nikto netvrdí ani nikto z autorov nežiada, aby sa po Slovensku rozrástli 6-ročné gymnáziá. I keď platí argument o tom, že dieťa, ktoré ide na 6-ročné gymnázium, je možno už viacej vydiferencované a prichádza to rozhodnutie i jeho rodičov, pripusťme, v čase zrelšom, tak aj keď to nechám úplne stranou, domnievam sa, že ak niekde niečo funguje, nemáme to v zmysle na jednu výšku zrezaného trávnika bezpodmienečne zrezať a potom ešte posypať travexom. Domnievam sa, že bieda školstva leží inde, a dalo by sa o tom hovoriť veľmi veľa, a to, ako to prezentoval pán primátor Martina, informáciu o počte detí absolvujúcich základné školy a počte miest na tých ďalších školách, tak samozrejme, že bude potrebné riešiť nadbytočné školy a nadbytočné triedy. Ale riešiť to okrem iného tým, že zrušíme jeden spôsobom fungovania, očividne úspešný, sa mi nezdá dobrý. Školstvo má veľa problémov a musím povedať, že sme 18 mesiacov, či koľko, Janka, žili vo výbore, ktorý bol ako všetky výbory v predchádzajúcom parlamente, ako v každom parlamente, koalično-opozičný, ale musím povedať, že hádam s výnimkou dosť pravidelne proti všetkému rebelujúceho exministra Mikolaja sa v našom výbore darilo diskutovať a hovoriť svoje názory. A nepochybne – a teraz to nie je žiaden oslavný paján na pána ministra – bolo to i na základe istého prístupu predsedu výboru Čaploviča, ktorý nepotláčal diskusiu, aj keď mal iný názor, buď osobný, alebo stranícky, tak sa tam dalo hovoriť. Prekvapuje ma, musím povedať, že ministerstvo prichádza s takýmto názorom. Domnievam sa, že, a teraz nechcem sa prikloniť k verzii o dobrom panovníkovi a zlých radcoch, ale akosi to podľa mňa vybočuje z takej bežnej konciliantnosti dnešného pána ministra. Dokonca i v tých návrhoch, s ktorými prišiel do funkcie v ostatných mesiacoch a kde parciálne a miestami aj zaslúžene narazil, sa mi zdalo, ani keby napr. v niektorých názoroch na úroveň vysokých škôl, na úroveň kritérií prijímania na stredné školy zaznelo ako echo to, čo pán minister, vtedy ako predseda výboru, počul i z našich úst, ktorí sme zastávali kvalitu a nie čísla. A dodnes sa domnievam, že ak 6-ročné gymnázium produkuje súcich študentov, nevidím ani minimálny dôvod, prečo ho mám zaškrtiť zaživa. Univerzita Komenského, najväčšia, najstaršia, hádam aj najlepšia vzdelávacia inštitúcia na Slovensku, niekoľko rokov veľmi svedomito hodnotila úroveň stredných škôl a do svojej detailne vedenej štatistiky zahrnovala všetky stredné školy, rozumie sa nielen všeobecné, teda gymnáziá, ale i stredné odborné, ktoré poslali uchádzať sa o štúdium na Univerzite Komenského aspoň desiatich poslucháčov. Ak desiati z danej školy prišli, číslo menšie ako desať sa považovalo za štatisticky ťažko hodnotiteľné, tak sa roky robil veľmi poctivý – robil to môj kolega prorektor Dúbrava – rebríček úspešnosti slovenských stredných škôl pri uchádzaní sa o štúdium na najslávnejšej slovenskej univerzite. A musím povedať, že tam boli priepastné rozdiely medzi školami, ktoré boli rovnakého charakteru a ktoré delili možno štyri ulice. Boli také školy, ktoré mali 56-percentnú úspešnosť, a boli také školy, ktoré sa roky nedostali nad 19 %. Ako rodič, keby som o tom vedel, tak veľmi zvážim, či dám do tej 19-percentnej školy svoje dietky. Chcem teda povedať, že ak sa nejaká škola môže pochváliť slušnými výsledkami, tak by sme ju nemali zadupávať. Kritériom prežívania dnes nepochybne v nadmernom počte existujúcich tried a škôl má byť jedine a výlučne kvalita. A takisto nemá byť kritériom na prijímanie na stredné školy byrokratické rozhodnutie od zeleného stola, že povieme, že v okrese Veľký Krtíš i Bratislava bude rovnaký počet tých a tých škôl na počet obyvateľov. Hovorím jedno, samozrejme, že podnetnosť prostredia je rôzna a vonkoncom neznamená, že v Krtíši nemôžu vyrastať Einsteini a iní géniovia. Len jednoducho pravdou pre prijatie na tú strednú školu nemôže byť iné kritérium ako objektívne, nie známky. A tu iste pán minister vstúpil vedľa ako s kritériom prijatia. Pretože to tu správne zaznelo, že existujú nepochybne rodičia, ktorí finančným tlakom, osobným vplyvom alebo iným spôsobom zabezpečia svojim deťom potrebné známky. Ak to má byť tak, tak je to z blata do kaluže. Chcem teda povedať, že, tak ako pri všetkom, kritériom majú byť výsledky v prospech blaha vlasti, salus patriae, a to nech nás vedie pri uvažovaní o rušení, obmedzovaní, zašľapávaní alebo, naopak, podporovaní. A ak tak budeme robiť a nemali by sme, mrzí ma, že tu nie je pán minister, aj keď to, samozrejme, nie je jeho povinnosť, jednoducho by som sa naňho pozrel a spýtal by som sa ho, či je vnútorne presvedčený o tom, že tento martinský experiment treba kvôli zjednodušeniu, pretože iný dôvod nevidím, zlikvidovať. Ďakujem.