Jurinová, Erika, poslankyňa NR SR (2016-09-14):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, tak dovoľte aj mne pár slov k návrhu zákona. Myslím, že veľmi odborným spôsobom sme tu mali vysvetlený dôvod, hlavný dôvod, prečo s takouto novelou prichádzame. Len v skratke zopakujem. Myslím si, že úlohou štátu je pomáhať skupinám, ohrozeným skupinám obyvateľov. A myslím si, že zdravotne postihnutí ľudia, ľudia, ktorí sú na tom fyzicky horšie ako my zdraví, ktorí nepotrebujeme pomoc, či už osobných asistentov, alebo opatrovateľov, tak toto sú naozaj špecifické skupiny, ktorým by sme, ku ktorým by sme mali aj zvlášť pristupovať. Pán kolega Mihál úplne odborným spôsobom nám profesionálne vysvetlil, dokonca si vylial aj na seba maslo a vysvetlil, prečo sa uberalo spôsobom, akým uberá počas jeho ministerstva, ako to dokonala vlastne ďalšia vláda, ale tak teraz naozaj prišiel čas, aby sme možno niečo pozitívne urobili pre túto skupinu ľudí, a teším sa, tak ako spomenul, že v najbližšej novele zákona o sociálnom poistení alebo kompenzáciách, o kompenzáciách bude 12-ročná lehota, počas ktorej doteraz majú poberatelia opatrovateľského príspevku asistentov, osobných asistentov dôchodkové poistenie od štátu. Myslím si, že to bolo veľmi nešťastné riešenie. Aj tak, keby sme zobrali ako, ako je postavená filozofia zákona o kompenzáciách, možnože dá sa chápať úmysel zákonodarcov z minulosti, že chceli, aby ľudia, ktorí sa starajú o svojich príbuzných, blízkych príbuzných, aby sa nesnažili zotrvať v domácnosti, ale aby sa aktivizovali, aby si našli prácu a zanechali svojich príbuzných niekomu inému. Tento úmysel by sa dal možno alebo dal by sa obhájiť, hej, ako forma socializácie príbuzných, budiž. Ale naozaj niekto si jak keby nechcel zobrať pohľad z druhej strany, kde je jednoznačne preukázané mnohými odborníkmi, že práve starostlivosť v domácom prostredí a blízkych, s ktorými má väzby, ktorých pozná, ktorí vzájomne poznajú svoje potreby, asi to je najlepšie pre opatrovaného. Samozrejme, neberieme do úvahy teraz výnimky, ktoré spravidla potvrdzujú tieto slová. Takže už bolo jasne povedané, že tento návrh novely má také dve časti. V prvej časti alebo v jednej časti sa snažíme odstrániť podľa mňa veľmi diskriminujúce obmedzenie 12-ročného ustanovenia, že štát je platiteľom starobného poistenia pre opatrovateľov a osobných asistentov. A druhý balík, ktorý je možnože trošku zložitejší, ale nie tak zložitý, aby sme to nemohli pochopiť aj tí, ktorí nie sme v tejto téme odborníci, je tiež diskriminačné ustanovenie, ktoré na jednej strane teda ponúka osobným asistentom, ktorí vlastne už formou nejakého pracovného, pracovného zväzku vykonávajú túto činnosť, aby si mohli doplácať v prípade, ak by ochoreli, prípadne ak by sa stali nezamestnanými. V prípade opatrovateľov je ten problém trošku širší a poviem možnože najskôr takú, také niečo, že čo by bolo úžasné, keby sa spoločnosť posunula v tomto smere práve do bodu, že by sa z tohto opatrovateľského príspevku stalo tiež, stala tiež nejaká forma, aby to nebol proste, rovno poviem, aby to nebol štátny príspevok, ale aby to bolo forma zamestnania. Neviem, akým spôsobom by sa to dalo vyriešiť, ale skrátka podľa mňa je správne, keďže naozaj ide o 24-hodinovú starostlivosť, vieme, že nemáme celkom ošetrených ani pestúnske rodiny, ani profesionálnych rodičov v tej, v tejto oblasti. Takže možnože sa nájde taký spôsob, ktorý ochráni aj takéto, takéto nuansy systému. Takže dôležité je, aby, aby sme k tomuto vzťahu opatrovateľ a štát pristupovali ako k pracovnému zväzku a na tých ľudí potom v budúcnosti, keď skončia opatrovanie, nazerali naozaj ako na tých, ktorí majú veľmi podobné možnosti ako ľudia, ktorí boli normálnym spôsobom zamestnaní. Dnes, keďže vieme, že systém je nastavený, ako je nastavený, pristupujeme k tomu, že chceme pre nich, aby mali možnosť rozdeliť si balík dobrovoľného poistenia podľa ich možností. Viete, že ani opatrovateľský príspevok, ten vôbec nie, ale ani príspevok na osobnú asistenciu, aj keď je trošku alebo môže byť vyšší, sú to stále veľmi nízke sumy na to, aby si boli schopní títo ľudia doplácať komplet balík poistenia. Z druhej strany, načo by si mal niekto doplácať opäť dôchodkové a starobné poistenie, keď už raz toto starobné poistenie zaňho zaplatil štát. To by bol, to je, chápete, pochopíte, že scestné. Preto má aj naším zámerom je hlavne, aby títo opatrovatelia a osobní asistenti mali možnosť dopoistiť si, dopoistiť si nemocenské poistenie a poistenie v nezamestnanosti. To je hlavný princíp nášho zákona s tým, že, opäť upozorním, že prvá polovička zákona je už akoby posvätená aj ministerstvom, ktoré má záujem túto vec aj riešiť. Druhá polovička je podľa mňa veľmi dôležitá, dôležitá, aby sa ňou začal opäť štát zaoberať, aby sme teraz, ako sa častokrát stáva, že, verím, že toto si len nevšimli na ministerstve ministerskí úradníci, že chceme ochrániť systém pred zneužívaním, ale na druhej strane tým, ktorí ten systém práve potrebujú používať, tak im vlastne robíme opatrenie diskriminačným. Takže v závere dovoľte, len aby som vás poprosila, aby sme odstránili tieto dve veci zo zákona o sociálnom poistení, ktoré, verím, že uznáte, že sú naozaj pre skupinu opatrovateľov a pre osobných asistentov diskriminačné práve vzhľadom na ich nízke príspevky od štátu. Ďakujem pekne.