Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2018-10-17):
Ďakujem pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán predkladateľ, vážená pani spravodajkyňa, kolegyne, kolegovia, viete o mne, že tak ako sa zaoberám daňami a odvodmi, tak sa vlastne dlhodobo zaoberám aj zákonom o športe ako svojho času funkcionár. Vo futbalovom klube Inter Bratislava sa na mňa obrátili právnici, ktorí niekedy v tých rokoch 2013, 2014, 2015 pripravovali zákon o športe, športoví právnici, a odvtedy s nimi spolupracujem na zákone o športe. Teraz vlastne snažíme sa o čo najlepšie novelizácie podľa potrieb praxe a okrem iného aj prednášam na seminároch, ktoré sú určené pre športovcov, športové kluby, športové zväzy práve tému dane, odvody v športe. Čiže táto téma je mi veľmi, veľmi blízka, cítim, čo je zlé a čo treba riešiť. No a návrh, o ktorom sa teraz vlastne bavíme, rieši asi najboľavejší súčasný problém, ktorý profesionálni športovci, kluby, ktoré majú profesionálnych športovcov majú, a to, ako to bude s odvodmi profi športovcov po 1. 1. 2019, kedy prestane platiť prechodné obdobie v zákone o športe a súvisiacich predpisoch, podľa ktorého v rokoch ´16, ´17, ´18 profi športovci nespadali do kategórie zamestnancov na účely zákonov o sociálnom, zdravotnom poistení. Čiže neboli povinní ani oni, ani ich zamestnávatelia, športové kluby, prípadne zväzy platiť sociálne zdravotné odvody. Tento prechodný stav bol vtedy v podstate dohodnutý preto, lebo v danej situácii, kedy sa nepodarilo do zákona o športe, a poviem otvorene, najmä kvôli odporu ministerstva financií, nepodarilo sa dostať všetko to, čo by športovci, športové kluby potrebovali, najmä pokiaľ ide o tzv. super odpočet pri sponzoroch, sponzorské ako také, inštitút sponzorského ako taký a ďalšie veci, či už fond na podporu športu alebo športové poukazy, ktoré, ktorými sa chcelo naliať iným spôsobom do športu možno niekoľko miliónov alebo desiatok miliónov eur. To všetko sa nestalo, takže pri nastavení a dobrom nastavení toho, aby boli chápaní profi športovci, najmä v kolektívnych športoch ako zamestnanci klubov, aby v tom bol konečne poriadok, tak tento poriadok sa spravil. Čiže z pohľadu štátu sa dnes kluby a profi športovci správajú ako zamestnanci, tak by sme to mali chcieť, je to v záujme rovnoprávnosti postavenia športovcov, profi športovcov, je to aj v ich záujme, aby mali tú istú ochranu, ako majú bežní zamestnanci v nejakých, povedzme, v súkromných firmách, ale na druhej strane to ich zaradenie, striktné zaškatuľkovanie ako zamestnancov aj na daňové, odvodové účely, samozrejme, v porovnaní so stavom, ktorý bol predtým, a to, že boli z drvivej väčšiny prípadov SZČO, a ako všetci vieme, toto postavenie je z hľadiska platenia daní, odvodov omnoho výhodnejšie, najmä pri takej činnosti, ako je šport, kde tie výdavky sú častokrát reálne nulové, ale dajú sa nafúknuť, povedzme si otvorene, a keď už aj nie, tak cez paušálne výdavky sú tie dane, odvody potom výrazne nižšie ako v režime zamestnanca. Čiže to bola motivácia, prečo sa dostali do zákona o športe tie prechodné obdobia, to prechodné obdobie pre sociálne, zdravotné poistenie. A čakalo sa, že vláda, ktorá nastúpila v roku 2016, ono si povedzme, ten časový kontext, zákon o športe bol vlastne prijatý na konci roku 2015, kedy už prirodzene nebolo príliš veľa času, už sa blížili voľby a bolo dobré, že zákon bol vôbec na poslednú chvíľu schválený, aj keď s týmito problémami. To vlastne je možné akceptovať, ja to nekritizujem, to určite nie. Ale teda čakalo sa, že sa ten vývoj posunie aj v tej legislatíve, aj celkovo v riadení športu. No, bohužiaľ, kolegyne, kolegovia, mne to nepríde dobre, keď vás musím kritizovať, naozaj nerobím to úmyselne, ale ministerstvo športu, teda školstva, vedy výskumu a športu, aby som bol presnejší, nefunguje to tam dobre. Spústa vecí nefunguje, počnúc informačným systémom v športe, ktorý je chrbticou dnes športu alebo mal by byť, lenže ten informačný systém nefunguje. A to sa všetci spoliehali, aj štát, že sa takto zabezpečí poriadok. Toto prvé nefunguje. Nefunguje legislatívny proces, veď nechcem tu spomínať tú hanbu, ktorá bola pri tej poslednej novele, ako sa to rozdeľovanie peňazí, ako to dopadlo. Aj teraz v legislatívnom procese v priebehu roka bola pomerne rozsiahla na prvý pohľad novela zákona o športe. Ako skončila? Zostala niekde zamrznutá v pripomienkovom konaní, nebude z nej nič, pričom športovci po nej volali, pripomienkovali, dávali návrhy, rozumné návrhy a z tej novely nič nie je. Takže, aby sa zachránila situácia päť minút pred dvanástou alebo minútu pred dvanástou, tak je tu aspoň takáto rýchla poslanecká novela, ktorou sa rieši ten najboľavejší problém s odvodmi. Tak, fajn, aspoň, že to, skutočne lepšie ako nič. No a pokiaľ ide o hodnotenie teda toho návrhu samotného. Viete, vlastne predlžujú sa tie odvodové prázdniny, no tak je to lepšie riešenie, určite lepšie riešenie, ako keby tie odvodové prázdniny mali skončiť a skončiť tým, že sa profi športovci zaradia do bežného režimu zamestnanca a z tých svojich príjmov by mali platiť oni ako zamestnanci a kluby ako zamestnávatelia – vysoké? – odvody. No aj my ich platíme vysoké, každý, kto je zamestnanec ich platí vysoké. Prečo by mali byť profi športovci a profi kluby výnimkou, však hej? Lenže realita je taká, že tie profi kluby na Slovensku nie sú príliš na tom finančne dobre pri tom všetkom a pod hrozbou takto zvýšených nákladov a zároveň nižších čistých príjmov hráčov. Ak to sledujete, tak viete, že niektoré špičkové kluby ukončili činnosť. Žiaľ, reprezentantom toho je basketbalový klub Good Angels Košice, ktorý nás dlhé roky úspešne reprezentoval v ženskom basketbale na úrovni euroligy a podobne, slovenská pýcha v športe, dnes tento klub fakticky neexistuje, pokiaľ ide o profi šport. Neexistuje. Ak si myslíte, že tie košické basketbalistky stále sú a že hrajú euroligu, no nehrajú. Majiteľ to skrátka rozpustil, pretože nevedel zohnať peniaze, aj keď je veľmi šikovný, nevedel zohnať peniaze, ktorými by mal naplniť tieto záväzky, ktoré by mu vyplývali z tých povinných odvodov. Čiže berme to úplne vážne, túto situáciu. No a teda našlo sa, našlo sa, pán kolega, ako ste aj vy povedali v úvodnom slove, najhoršie z možných riešení, ale opakujem, no lepšie ako nič. Najhoršie z možných riešení je posunúť tie odvodové prázdniny do ďalšej budúcnosti, predĺžiť ich, rozhodli ste predĺžiť to o tri roky. To znamená, že vlastne to riešenie bude musieť určite nájsť nová vláda, verím, že to tak aj urobí, ale toto je jednoducho najhoršie z možných riešení. Ale opakujem znova, neberte to ako kritiku. Je to lepšie ako nič. Je to lepšie ako nič, ale chcem vám pripomenúť, chcem vám pripomenúť, že čo to teda znamená, aby bolo jasné. Ten profi športovec tým pádom nemá sociálne poistenie. Tri roky doteraz a tri roky ďalšie, šesť rokov, ten, kto by, nebodaj, celých šesť rokov pôsobil na Slovensku, šesť rokov nemá započítaných do nárokov na budúci dôchodok. To je ako keby šesť neodpracovaných rokov, ako keby bol nezamestnaný. On zamestnaný je, on hrá ten futbal, hokej, má aj slušný príjem možno, ale nemá dôchodkové poistenie, pokiaľ si ho neplatí sám dobrovoľne. Nemá nemocenské poistenie. To je problém hlavne mladých športovkýň, ktoré, keď otehotnejú, tak nemajú nárok na materskú. Zase je to možné riešiť dobrovoľným nemocenským poistením, samozrejme, je tu odpoveď a takto mnohí z týchto profi športovcov dnes aj robia a budú robiť naďalej. Čiže pokiaľ im ten klub v úvahe o výške odmeny vyčlení peniaze, tých zhruba 200, 215 eur na dobrovoľné poistenie, tak riešiteľné to týmto spôsobom je. Je tu ďalej otázka zdravotného poistenia, ktoré sa jednoducho platiť musí, čiže tých zhruba 63 eur športovec musí niekde nájsť, aby si toto sám vo svojej réžii platil. No jednoducho, jednoducho toto riešenie tých odvodových prázdnin je skutočne najhoršie z možných. Neviem, či viete, o akom počte ľudí sa bavíme. Ja som to tiež donedávna nevedel, ale keďže sa, ježíš, nesmiem vám ukazovať, tak si to pozerám len tu sám pre seba. Vy to nevidíte, dobre, vy to nevidíte, ja to čítam. Tak pozrite, keď zrátame futbal, hokej, volejbal, basketbal, hádzanú, vodné pólo a ďalšie športy, tak celkový počet profi športovcov na Slovensku je 1108. Čiže my sa vlastne bavíme o skupine 1100 ľudí na Slovensku, ktorých chceme, ktorých chceme riešiť, no a aby ste si nemysleli, že všetci sú Saganovci alebo Chárovci alebo Hamšíkovci, čiže sú to, nie všetci sú formáty, ktoré zarábajú státisíce mesačne, takže z tých 1108 športovcov približne 40 %, 425 z nich má hrubý príjem do 1000 eur. Žiadna, žiadna sláva. Takže keď z tých 1000 eur sa majú platiť dobrovoľné odvody vo výške 215 eur alebo keby si tie odvody mali iným spôsobom platiť, tak je otázka, kde na to vlastne vezmú. V rozpätí od 1000 do 2000 eur je ďalších 424 športovcov, potom máme 130 športovcov, ktorí majú od 2000 do 3000, 40 športovcov, ktorí majú príjem od 3000 do 4000 eur mesačne, a 89 profi športovcov na celom Slovensku, ktorí zarábajú nad 4000 eur. Čiže nie sú tie počty príliš vysoké, ani tie príjmy nie sú nejaké kráľovské. Takže je to, pre nich je to a pre kluby je to pálčivá otázka, nemajú jednoducho na to. A pokiaľ by sme mali hľadať teoreticky lepšie riešenie ako predĺženie odvodových prázdnin, tak samozrejme niekoľko návrhov tu cirkuluje v tom kuloárnom pozadí. Jeden z tých návrhov je napríklad návrh, aby za profi športovcov, nezľaknite sa, aby za nich minimálne poistenie na sociálne, zdravotné poistenie platil štát. No ak sa niekto zľakol, preboha, čo toto má znamenať, koľko to bude peňazí, no pre nich by to bola významná pomoc a pre kluby takisto. Pre štát by to bola suma podľa mojich výpočtov, neviem, či dobre rátam, dva a pol milióna približne eur ročne. Keď si zrátate 2500 eur na jedného krát 1100, tak vám to takto nejako vyjde. Necelé 3 milióny, viac to určite nevychádza. No nevieme nájsť niekde 3 milióniky, páni a dámy? Bolo by to inak, boli by poistení, hej, mali by nároky na dôchodok a tak ďalej. Nevieme niekde nájsť 3 milióniky? Financ majster, kde je ten budúci guvernér? Neviete mu to odkázať, či by to nešlo? Samozrejme sú aj možno rozumnejšie riešenia, ale o tom treba diskutovať. Ten čas na tú diskusiu tu bol, dopadlo to tak, že bavíme sa o predĺžení odvodových prázdnin. Je mi to veľmi ľúto, som z toho trošku smutný. Chcem ešte pripomenúť dve veci, ktoré by bolo treba riešiť. To, čo som už povedal, super odpočet v zákone o daniach z príjmov. Čo to znamená? Vieme, čo to znamená, my to tam už máme. Super odpočet na vedu a výskum. Ak nejaký podnikateľ zainvestuje euro do vedy a výskumu, tak do výdavkov, daňovo uznaných výdavkov sa mu zarátajú eurá dve. Je to inštitút, ktorý tu máme niekoľko rokov, snáď funguje, ak ho tam teda máme už tých niekoľko rokov. Dokonca sa to vlastne zvyšovalo, lebo najskôr to bolo 125 %, teraz je to 200 percent. Čiže tento inštitút poznáme, uplatňuje sa vo vede a výskume. A o nič iné nejde ako o to, aby keď sponzor dal do športu 1 euro sponzorského, aby mu daniari umožnili odpísať si zo základu dane eurá 2, čiže tak ako pri vede a výskume. Verte, že to nebude znamenať nejaké významné výpadky zo štátneho rozpočtu. Ďalej treba upratať samotný sponzoring ako taký, pretože tak ako je to dnes napísané v zákone o daniach z príjmov, pri troške dobrej vôle by to šlo urobiť inak, tak, aby to nebolo cez tie roky a tak komplikovane, nechcem ísť do detailov, ale mnohí z vás viete, o čom hovorím, pri troche dobrej vôle by šlo urobiť tak, aby ten sponzoring mohol reálne fungovať. Dnes s tým majú sponzori jednoducho technicky v podstate problém. No a chcem ešte povedať poslednú vec v rámci môjho vystúpenia. Neviem, či vám niečo hovorí § 49a v zákone o športe, zmluva o výkone činnosti športového odborníka. Presadilo sa to v takej tej zase rýchlej novele vlani. Chytilo sa to v športe, kluby sa na to pýtajú a aj to pomerne mohutne začínajú využívať. Čo to je? To je vlastne, ako keby forma dohody o pracovnej činnosti, je to niečo úplne rovnaké ako dohoda o pracovnej činnosti v Zákonníku práce, len to máme teda špeciálne len pre športových odborníkov v športe, ale je tam vyšší časový limit činností za týždeň. Klasická dohoda o pracovnej činnosti je limitovaná najviac 10 hodín týždenne, čo v praxi v športe nestačí. Napríklad taký rozhodca, či v hokeji, či vo futbale za jeden týždeň strávi na tom ihrisku viac času ako 10 hodín, no vo futbale možno, ale v hokeji nie, oni sú celý víkend na korčuliach a pískajú deti, dorast, béčko, muži, ženy, skrátka nezmestia sa, nezmestia sa do toho limitu. Čiže tá zmluva o výkone činnosti športového odborníka je lepšia v tom, že tam je možný limit až 30 hodín týždenne. A preto to tie kluby, zväzy aj využívajú. Ale o čo ide? Zabudli sme, a je to aj moja vina, zabudli sme na to, že dohoda o pracovnej činnosti pri odvodoch je výhodná pre študentov a dôchodcov, pretože študenti a dôchodcovia pri dohodách neplatia zdravotné poistenie a majú zvýhodnený režim aj pri sociálnom poistení. Do detailov nepôjdem. Ale táto zmluva o výkone činnosti športového odborníka, tam sme na to zabudli. Čiže bolo by fajn to doplniť, aby aj študent alebo dôchodca mal reálne túto zmluvu o výkone činnosti športového odborníka s oslobodeniami od odvodov a aby tí dôchodcovia napríklad, ktorí, povedzme, robia nejakých funkcionárov pri hokeji, pri ďalších športoch neboli obmedzovaní tou dohodou o pracovnej činnosti. Tam sú teda odvodové výhody, ale tam je ten limit 10 hodín. Tak ja neviem, kolegovia, ale ak sa do toho nepustí nikto iný, tak aby som tu len nerečnil, tak ja by som si rád zobral za domácu úlohu pripraviť pozmeňovací návrh, ak budete súhlasiť, nie je to mimoriadne zložitá úloha pripraviť to a predložiť potom v druhom čítaní tak, aby s vašou podporou, o ktorú vás úctivo žiadam alebo prosím, aby sa to mohlo dostať do tejto malej šikovnej, ale nie možno práve najlepšej novely. Ďakujem pekne.