F. Mikloško, poslanec: (2005-05-13):
K § 92 ods. 9, 10 a 11 nasledovný návrh pozmeňujúci je. Po prvé. V § 92 odsek 9 znie: „Študent doktorandského štúdia školné neplatí.“ Po druhé. Vypúšťa sa v § 92 odsek 10 a v odseku 11 sa vypúšťajú čísla odsekov 9 a 10. V náväznosti na navrhovanú úpravu sa vykonajú legislatívne úpravy v ďalšom texte. Zdôvodnenie je jednoduché. Doktorandské štúdium podľa mňa organicky nepatrí do tohto zákona. Tento zákon sa týka vysokoškolského štúdia, možnosť pôžičiek pre doktorandov nie je zahrnutá v tomto zákone. Čiže mám pocit, že z doktorandov, ktorí majú veľmi slabé príjmy, možno až na malé výnimky, ako vo výbore povedal pán predseda, že nejaký riaditeľ banky si chce robiť PhD., väčšina je na tom veľmi biedne. Čiže dávam pozmeňujúci návrh. To je prvá vec. Druhá vec. Jedno latinské príslovie hovorí, že: „Hic Rhodus, hic salta.“ V preklade to znie: „Tu je Rodos, tu preskoč.“ Toto príslovie má viacero svojich pozadí. A jedno z nich je, že niekto sa chválil, že keď bol na ostrove Rodos, tak preskočil nejakú obrovskú výšku. A ten obyčajný, nejaký človek mu povedal: „Nehovor o tom, čo si robil na Rodose, ale tu je Rodos, tu preskoč tú istú výšku.“ Dámy a páni, 15 rokov tu všetci právom, nazvem to, vzdycháme, že situácia vo vysokom školstve je katastrofálna, že najlepší študenti mladí alebo absolventi, ktorí by aj mali záujem zostať na vysokých školách, idú pracovať radšej do finančných inštitúcií alebo odchádzajú na zaujímavé univerzity v zahraničí, kde vlastne celé akreditácie ťahajú starí profesori a docenti, pre ktorých je to už, by som povedal, jednak životná úloha a jednak životné povolanie, ktoré už nechcú jednoducho meniť. Bolo sa treba nejako rozhodnúť. Bolo treba hovoriť stále o tom, aká je to zúfalá situácia, ale nič neurobiť, k tomu, prepáčte, poviem: Tu je Rodos, tu preskoč. Všetci tí kritici, čo hovoria, že niečo treba robiť, tak mali s niečím prísť. Všetky vlády, ktoré tu boli, mali s niečím prísť. Neprišla tak žiadna. Prišla táto a rozhodla sa pre tento krok. Ja by som prosil, aby už prestali naozaj podľa mňa smiešne reči o nekomunikatívnosti pána ministra. Veď už len to, že druhýkrát tento zákon ide do parlamentu, to, že sa o ňom diskutovalo vo výboroch, to, že ponúkol rokovania každému, urobil. No tak čo ešte má viac urobiť? Tak každého názor nemôže vypočuť. V jednej chvíli sa ten minister musí rozhodnúť a dať nejakú definitívnu úpravu do vlády. A vláda potom rozhodne. Ja si zistím, ako hlasovali ministri ANO za tento návrh zákona vo vláde, aby som mohol porovnať, v čom došlo k tak zásadnej strate dôvery medzi vládou a parlamentom. Možnože aj tam boli proti nemu a v tom prípade považujem za konzistentný aj postoj ANO tuná. Ak hlasovali zaň, tak potom sa mi zdá, že tam niečo nie je v poriadku. Dámy a páni, už som povedal, nejako sa bolo treba rozhodnúť. Diskutovať o tom, či je alebo nie je sociálne prejsť na systém pôžičiek, má viacero stránok. Môj otec chcel byť celý život učiteľ, ale preto, že pochádzal z absolútne chudobnej rodiny, išiel študovať právo, pričom počas celého štúdia pracoval ako právny konšpicient. Synovci poslanca Brocku žijú vo Švédsku, študujú v Dánsku, nech on povie, že každé prázdniny pracujú vo Volve, aby si zarobili na štúdium. A to je Švédsko, to je sociálna krajina. Ja som takisto ako študent, samozrejme, nedotýkam sa ľudí, ktorí nevládzu, normálne si chodil zarábať. Hovoriť o tom, že pôžička pre mladého zdravého človeka dohromady za celých päť alebo u medikov šesť rokov štúdia tých 156 000 korún je strašná, teraz možno budem trošku drastický, k tomu ja si dovolím povedať, že mladý zdravý študent si ju splatí počas štúdia, ak bude mesiac robiť každý rok niekde, keby len pomaranče zbieral v Taliansku. Čiže to nie je zase zaťaženie, ktoré, by sme mohli povedať, je zúfalé. Je to na celom svete takto normálne, študenti si zarábajú. Opakujem, ak niekto má handicap zdravotný, tak viem si predstaviť, že môže mať s tým problém. Už tu bolo povedané, že prakticky všetci vysokoškolsky vzdelaní ľudia sú zamestnaní, že prakticky neexistuje medzi nimi nezamestnanosť. A splatiť 156 000 korún, hneď keby si niekto neprivyrobil cez prázdniny, to zase nie je taká tragédia. Ale, prosím, veď väčšina rozhodne. Väčšina rozhodne, zákon nebude prijatý, ale programové vyhlásenie bolo takéto, vláda takto rozhodla, tým sa ten problém uzavrie. Dobre, prídu ďalšie vlády, nech tento problém riešia. Ale, pani kolegyňa Martináková, ani od vás som nepočul kritiku na toto, keď ste boli vo vláde. Ale chápem, prešli ste do opozície, potrebujete sa ináč k tomu postaviť. Ale nekritizovali ste to, keď to bolo vo vládnom programe, pekne ste kráčali tou cestou. Čiže v tomto smere buďme len dôslední vo svojich postojoch a parlament v utorok rozhodne, rozhodne tak, ako to bude. Ubezpečujem vás, že minister Fronc tretíkrát so žiadnym takýmto zákonom nepôjde, dvakrát je, by som povedal, normálna politická slušnosť sa pokúsiť o niečo takéto. Neprejde to, život ide ďalej, ďalší ministri si budú musieť riešiť problém kvality vysokých škôl. Ďakujem. (Potlesk.)