K. Tóthová, poslankyňa: (2001-09-12):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Gajdoš. J. Gajdoš, poslanec: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Chcel by som ubezpečiť pána poslanca Danka, že aj keď z Bélu Bugára spadnú politické gate, nahý nezostane a z vlády neodíde. Rýchle si natiahne politické pyžamo, nejaký dôvod sa nájde a budú pokračovať vo vládnutí, pretože Transpetrol, slovenské prístavy, slovenská plavba, účasť v právnych a dozorných radách, korytá na okresných úradoch a krajských úradoch nepustia a privatizácia ešte nebola skončená, takže ja si myslím, že je na škodu veci, že sa uplatňuje takéto ultimátum voči vláde a na kvalite týmto zákonom to nepridá. V konečnom dôsledku na to doplatí občan. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Maxon. M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. A pán kolega Gajdoš mi takpovediac zobral tému, pán poslanec Danko hovoril niečo o Bugárových gatiach, o šnúrke a britve. No pokiaľ by Bugár tú šnúrku tou britvou rozrezal, tak by nemal holý len predok, ale mal by holý aj zadok, to je samozrejmé a Transpetrol, Lodenice Komárno, možno v súčasnosti privatizovaná banka, sú možno dostatočným dôvodom, aby tú šnúrku na gatiach nerozrezal. To, že trvá na tom, aby práve tieto zákony boli schválené do 30. septembra, je podľa môjho názoru, len isté zakrývanie priorít, iných priorít, ktoré SMK má. A možno, že by sa dalo celému tomu problému predísť ešte jedným hlasovaním. Dajte, pán podpredseda Národnej rady, hlasovať o tom, že september bude mať štyridsať dní a môžeme mať ten problém vyriešený. Ja som presvedčený, že táto snemovňa by nemala problém zahlasovať o tom, že september bude mať štyridsať kalendárnych dní. Možno žeby mala problém sa rozhodnúť, že z ktorého mesiaca by sa malo tých desať dní ubrať. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Kolláriková. M. Kolláriková, poslankyňa: Ďakujem. Reagujem na predrečníka. Ak vláda počas troch rokov nebola schopná spracovať, pripraviť a predložiť do parlamentu návrhy zákonov k reforme verejnej správy, aká môže byť kvalita návrhov, ktoré teraz prerokúvame, ktoré boli spracované a predložené do Národnej rady Slovenskej republiky doslova za pár dní s prísľubom, že v septembri bude ukončený tento proces. Chcem upozorniť, že v krajinách Európskej únie nie je jednotný systém verejnej správy. A celkove je tam asi pätnásť systémov. Je vnútornou záležitosťou každého štátu, akým spôsobom a v akej časovej dĺžke zrealizuje reformu verejnej správy. Ako príklad uvediem niektoré štáty, akou rýchlosťou tam prebiehala reforma verejnej správy. Napríklad v Španielsku sa realizovala reforma verejnej správy od roku 1933. V Belgicku dvadsaťštyri rokov. Vo Francúzsku od roku 1963 a podnes tento proces prebieha. Dánsko realizovalo reformu štrnásť rokov. Britská vláda v roku 1998 určila stratégiu pre reformu verejnej správy, ale bez určenia termínu začatia realizácie. Vážení, ja sa vás teda pýtam, čo nás tak naháňa, aby sme v tak krátkom čase, v takom časovom strese prerokúvali a chceli prijať tak závažné návrhy zákonov, ako sú zákony k reforme verejnej správy. Radšej spomaľme. (Zaznel zvuk časomiery.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Ďalej v rozprave vystúpi pani poslankyňa Aibeková. Nech sa páči. M. Aibeková, poslankyňa: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, aj keď chrbtom k mojej osobe, vážené dámy, vážení páni, hovoríte si asi, ako vás poznám a ako tu aj preniká z vašich radov, že čo tu zdržujeme rozpravu, že veď aj tak si odhlasujete svoje tak, ako to avizoval predseda vlády. Ja si ale myslím, že sme pred takými dôležitými krokmi, že naozaj treba povedať všetky dôvody proti takémuto tempu, ako prijímate zákony, podľa ktorých sa bude organizovať život občanov Slovenskej republiky niekoľko desiatok rokov. Ak to teda prijmete tak, ako to je navrhnuté, a ak takéto bremeno potom vláda, ktorá vzíde z volieb 2002, neprehodí vám istým spôsobom naspäť. Dovoľte mi v úvode, aby som aj ja protestovala proti spôsobu prerokúvania takýchto vážnych zákonov. Po prvé, preto, že ste spojili rozpravu k šiestim návrhom zákona, kde aj gestori sú rôzni. K dvom je pán minister vnútra, k trom pani ministerka financií a k jednému pán minister práce, sociálnych vecí a rodiny. Čiže aj toto považujem za nedôstojné, aj keď si Národná rada odhlasovala, že v prvom čítaní by už títo ministri mali byť prítomní. Myslím si, že tu mali byť a mali pomôcť aj svojmu rezortnému kolegovi vyvrátiť naše námietky, ale pravdepodobne nemajú a nebudú mať argumenty na vyvrátenie našich námietok proti skrátenému legislatívnemu konaniu, tak si povedali, že radšej tu nebudú prítomní. Ja sa zameriam na oblasť zdravotníctva, pretože naozaj tu došlo k prudkému a radikálnemu obratu názorov ministra zdravotníctva, ktorý ešte v auguste tvrdil, že nemôže tak rýchle presunúť kompetencie v oblasti zdravotníctva a bol ochotný, čo aj verejne priznal, presunúť iba kompetencie, ktoré sa týkajú zdravotníckeho školstva. Prešlo doslova pár dní, a keď si prečítate materiály, ktorými sa budeme zaoberať v prvom čítaní, tak zistíte, že skutočne pod štátnou správou a priamo riadené ministerstvom zdravotníctva zostane iba nepatrné množstvo zdravotníckych zariadení. Minister zdravotníctva navyše urobil jeden krok, ktorý skutočne sa nedá nazvať inak iba nedôstojným správaním sa. Keďže ho premiér donútil, doslova donútil k takémuto presunu kompetencií, tak pán minister si povedal, že nebude pred parlamentom znášať naše výhrady a našu kritiku a jednoducho je na zahraničnej služobnej ceste. Pýtam sa vás, v takom stave, ako je slovenské zdravotníctvo, je dôležité pre ministra zdravotníctva, aby išiel na služobnú cestu do Kanady? Bol, ale mal ísť do Kanady, nám vo výbore, keďže sme mali mať dnes výbor (reakcie z pléna), mal byť dnes vo výbore a on nemohol prísť do výboru, pretože mal byť v Kanade. Či bol, alebo nebol, keďže pred týždňom ešte tvrdil, že ide, ja si myslím, že je to skutočne nedôstojné konanie ministra. Celkové zdôvodnenie skráteného legislatívneho konania, pán predkladateľ, zástupca vlády, v štyroch zo šiestich prerokovaných materiálov sa odvolávate a doslova odcitujem: Tieto zákony preto majú byť prerokované v skrátenom konaní, aby sa zabránilo možnému ohrozeniu základných ľudských práv a slobôd. Ale vy takto, vážení členovi vlády a zástupcovia vlády, vlastne potvrdzujete, že v dnešnom súčasnom stave dochádza k porušovaniu základných ľudských práv a slobôd. Pretože ak nebudú prijaté tieto návrhy zákona v skrátenom konaní, naďalej bude dochádzať k takémuto porušovaniu ľudských práv a slobôd. A ja s vami, čo sa týka sociálnej oblasti a zdravotníctva, plne súhlasím. Iste, každý z vás má vo svojom priečinku desiatky listov od občanov, ktorí poukazujú na stav, v akom sa nachádza súčasné slovenské zdravotníctvo. Koľkým bola poskytnutá oneskorene zdravotná pomoc. Koľkí nemohli dostať sanitku nato, aby boli odvezení na ošetrenie, pretože pán minister zdravotníctva vydal také nariadenie, že jednoducho sa to umožňuje iba veľmi malej skupine. Viete teraz, že vypukol škandál v banskobystrickej nemocnici. Ale s čím to všetkým súvisí? S nedostatkom finančných prostriedkov pre zdravotníctvo a s chaosom, do ktorého voviedol minister tejto vlády slovenské zdravotníctvo. A týmto ministrom je pán Roman Kováč. Roman Kováč, ktorý ešte v materiáloch, ktoré predkladal v súvislosti s programových vyhlásením vlády, kde sľúbil verejnú diskusiu o dôležitých transformačných krokoch a predovšetkým o presune kompetencií. A ja sa vás pýtam: Bola nejaká takáto diskusia aspoň v rámci vašich koaličných kruhov? Pokiaľ ja mám informácie, žiadna takáto diskusia o presune kompetencií v oblasti zdravotníctva nebola. Ani náš gestorský výbor za tri roky neprerokoval, lebo nedostal na prerokovanie ani jeden jediný materiál, ktorý sa týka transformácie zdravotníctva v súvislosti s presunom kompetencií. Vy veľmi dobre viete, že aké sú dlhy, obrovské dlhy, mnohomiliardové dlhy v zdravotníckych zariadeniach. Vláda v roku 2000, a ten materiál sme tu prerokúvali aj v parlamente, dala najskôr do gestorského výboru a iba na naše požiadanie, na požiadanie opozičných poslancov, konkrétne poslaneckého klubu HZDS bol potom aj tu v parlamente prerokúvaný materiál. Ako chcete riešiť vtedajšiu, teda vtedy to bola súčasná situácia v zdravotníctve a predovšetkým, ako sa chce vláda vysporiadať s dlhmi? Vtedy nám bol predložený harmonogram oddlženia zdravotníckych zariadení. Pôvodný termín sľubov oddlženia bol rok 2002. Čiže, kedy sa končí mandát tejto vlády. Ale s veľkým prekvapením sme sa nielen my členovia parlamentu, ale všetci zástupcovia zdravotníckej verejnosti dočítali v tomto vládnom materiáli, že oddlženie sa má realizovať až do roku 2004. Keď si to dáte do súvislosti s materiálmi, s ktorými sa zaoberáme, vy vlastne odovzdáte na obce a vyššie územné celky zdravotnícke zariadenia s mnohomiliardovými dlhmi. Pretože harmonogram oddlžovania mešká. A okrem toho, že nie sú vyriešené staré dlhy, každomesačne vznikajú v zdravotníckych zariadeniach nové mnohomiliónové dlhy. Takže pán minister, ak si dovoľujete písať v šiestich materiáloch, že ak nebude schválený tento materiál v skrátenom legislatívnom konaní, že budú porušované ľudské práva a slobody, ja sa vás pýtam: A ako je to v súčasnosti? Ako je to doteraz v oblasti zdravotníctva, kde sú každodenne, každú hodinu porušované ľudské práva a slobody, pretože piaty oddiel, ktorý hovorí o ľudských právach, súčasťou neho je aj článok 40, ktorý hovorí o práve na ochranu zdravia. Čo sa týmto vyrieši? Ja som nikdy nebola proti presunu kompetencií. Ale hovorím, že presun kompetencií sa mal realizovať postupne, po konzultáciách s odbornou verejnosťou, ktorá sa venuje tejto problematike, po konzultáciách a vyjadrení sa so zástupcami občanov, ktorí zastrešujú vlastne pacientov a, samozrejme, po odbornej diskusii v garančnom výbore. Pán minister sa takto jednoducho chce zbaviť chaosu, ktorý tu spôsobil. A ja vás upozorňujem, že za tento chaos ste zodpovední všetci. Pretože nič ste doteraz nepodnikli, aby ste takéhoto ministra vyzvali k zodpovednosti za ten stav, ktorý tu spôsobil. A pán minister, teraz jednoducho vy sám ste tu ostali ako osamelý vojak v poli a minister zdravotníctva sa ani nemieni zúčastňovať na tejto diskusii, aby povedal, nehovorte, že je na vláde, pán poslanec. Prvoradou úlohou ministra je, vy asi neviete, kde sedíte. Vy sedíte v parlamente. A vláda zodpovedá tomuto parlamentu, aj keď vy sa tak nesprávate. Takže ak je takýto dôležitý materiál a ide tu o presun mnohomiliónového majetku a ide tu nielen o zdravie súčasnej generácie, ale aj vašich detí a budúcej generácie, tak pán minister, samozrejme, že si nenájde ani chvíľu času, aby sem prišiel a aby zdôvodnil, ako je to možné, že v priebehu pár dní o tristošesťdesiat stupňov zmenil svoje názory a materiály, ktoré tu predkladal. Takže nie je ospravedlniteľné, že on tu dnes nie je. Skutočne to si môžete takýmto spôsobom ho ospravedlňovať na vašich mítingoch v modrom autobuse. Ale nie občanov, ktorí sa zaujímajú o to, aký bude ich zdravotný stav v budúcnosti a či im bude poskytnutá zdravotná starostlivosť v zmysle ústavy. Takže ja takéto dôvody, ktoré sú tu uvádzané, nepovažujem za adekvátne. A myslím si, že tieto zákony mali byť predložené po sľubovanej odbornej diskusii a diskusií a vyjadrení sa verejnosti, pretože to sa bude týkať všetkých občanov Slovenskej republiky a skutočne nie je dôvod na skrátené legislatívne konanie. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) I. Presperín, podpredseda NR SR: Áno. Ďakujem, pani poslankyňa. Pán minister Harach sa prihlásil. Nech sa páči. (Reakcie z pléna.) Pán minister. Ľ. Harach, minister hospodárstva SR: Ja len jedno vysvetlenie. Pani poslankyňa, ak dovolíte, pán minister Kováč rovnako ako ja bol navrhovaný za člena vládnej delegácie do Kanady. Z pracovných dôvodov sme sa obidvaja ospravedlnili, zhodou okolností sme práve včera mali rokovanie o dostavbe zdravotníckeho zariadenia, ktoré je plánované v oblasti, v oblasti Trnavy pre potreby okrem iného napríklad zabezpečenia zdravotnej starostlivosti v jadrových elektrárňach a tak ďalej. Dnes sme mali mať spoločnú inšpekčnú cestu, dá sa povedať, na túto stavbu, v akom je súčasnom stave a podobne. Len chcem uviesť na pravú mieru, že pán minister zdravotníctva je prítomný v Bratislave. I. Presperín, podpredseda NR SR: Faktické poznámky. Môžete, nech sa páči aj na pána ministra, pokiaľ chcete, môžete reagovať v rámci tohto bloku. Nech sa páči, pani poslankyňa. Chce sa ešte niekto prihlásiť do faktických poznámok, pýtam sa. Nie. Sedem pánov poslancov a paní poslankýň sa hlási s faktickou poznámkou. Končím možnosť prihlásiť sa do faktických poznámok. Ako prvý pán poslanec Jozef Prokeš. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci, ďakujem aj pánovi ministrovi Harachovi za vysvetlenie a vystúpenie. Skutočnosť je však taká, že vláda žiada o skrátené legislatívne konanie, a preto by mala svoj program upraviť tak, aby mohli tí ministri, ktorých sa to týka a kde sú najväčšie problémy, o ktorých vláda vie, aby tu mohli sedieť! A zaujímavé je, že tu sedia vlastne tí ministri, v ktorých rezortoch v podstate tieto problémy nevznikajú. Naše otázky budú smerovať k tomu, kto oddlží, ako tu povedala, a kedy oddlží alebo komu padnú na krk dlhy zdravotníckych a školských zariadení. To je jedna zo základných otázok, na ktorú sa musíme pýtať. Ďalej musím povedať, že je, by som povedal, nesprávne smerovaná kritika na hlavu prvého, predchádzajúceho alebo aj terajšieho ministra vnútra, pretože vláda rozhodla, že toto má pripravovať nejaká komisia pod vedením nejakého pána Nižňanského, pokiaľ si spomínate. Takže myslím si, že kritika v tomto smere na ministrov vnútra nie je celkom správne adresovaná. No a pani poslankyňa Aibeková vo svojom vystúpení citovala zdôvodnenie, ktoré dala vláda pre skrátené legislatívne konanie, že by mohlo dôjsť k porušeniu základných ľudských práv. Nuž vážení kolegovia, ak si to dáme do súvislosti s jasným ultimátom SMK, no tak potom zrejme jediné ľudské právo, ktorého by sa to týkalo, je vlastne možný pád vlády, ale môžem tu povedať za SNS, že nebudeme iniciovať odvolanie vlády, ani keby SMK odišlo z vlády! I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Tóthová má slovo.