Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-11-13):
Ďakujem veľmi pekne. Ja by som ešte dokončil jednotlivé body zákona o prokuratúre a potom by som predniesol pozmeňovací návrh. Skončil som pri tom, čo vám tak prekážalo a čo je na tej tabuli uvedené, že z dôvodov, ktoré sa nedajú racionálne vysvetliť, zvyšujete 1 600-eurové dôchodky sudcom a prokurátorom o ďalších 200 euro, napriek tomu, že ich majú pravidelne valorizované, a meníte systém výpočtu dôchodkov. Tam som skončil. A ešte by som možnože povedal jednu vec, ale k tomu nenavrhujem pozmeňovací návrh. V bode 79 zákona o prokurátoroch navrhujete riešenie škody spôsobenej nezákonným rozhodnutím prokurátora. Rozmohol sa tu taký nešvár na Slovensku, že je žalovaný štát osobami, ktoré boli oslobodené spod obžaloby, alebo kde bolo trestné stíhanie zastavené, na nemajetkovú ujmu, ktorá im bola spôsobená trestným stíhaním. Celkom chápem, že pokiaľ bolo trestné stíhanie vedené nezákonne, tak majú nárok, ak sú splnené ďalšie podmienky, na nemajetkovú ujmu. Ale ak bolo trestné stíhanie vedené lege artis, tak nepoznám krajinu, kde by oslobodzujúci rozsudok bol sám osebe dôvodom na priznávanie nemajetkovej ujmy. To je proste absurdná súdna prax, ktorá znamená, že sa budú prokurátori obávať ísť do zložitejších, komplikovanejších vecí, kde sú dobrí obhajcovia, lebo potom bude štát, prokuratúra a možno aj oni osobne niesť zodpovednosť za nemajetkovú ujmu, nemajetkovú ujmu spôsobenú legálnym, zákonným stíhaním. A ja som to spomínal už pri správach o činnosti prokuratúry opakovane, že by bolo správne do zákona, v zákone aj, keď nie v tomto, zamedziť takýmto žalobám, v zákone zodpovednosti štátu za spôsobenú škodu, a to bola dobrá šanca to sem dať. Žiaľ, to sa neudialo. Pričom viem, že prokuratúra s tým súhlasí. Ministerstvo spravodlivosti, teda neviem, či s tým súhlasí, ale myslím, že by malo. Posledná vec sa týka ešte výberových konaní, ktoré som spomínal, na funkciu právneho čakateľa prokuratúry, to je bod 130, kde opätovne sa vôbec neuvádza, teda nevyžaduje sa, aby uchádzač uviedol blízke osoby v justícii. To navrhujem tam doplniť. Na to nevidím dôvod, najmä v situácii, ako sa teraz rieši postavenie právnych čakateľov, že v princípe budú menovaní za prokurátorov automaticky a neprebehne už ďalšie výberové konanie. Čiže to je jediné výberové konanie, ktorého budú účastní, a tam budem aj deklarovať bez akýchkoľvek pochybností, a znovu sa navrhuje, aby ani v tomto type výberového konania, veľmi dôležitého, nebol generálny prokurátor viazaný jeho výsledkami, čo považujem za absurdné. A potom sa nehrajme na výberové konania a zrušme ich a povedzme, že generálny prokurátor môže z času na čas urobiť čokoľvek, čo uváži, že je dobré a spásonosné. Čiže toľko. Ešte k poslednej veci, ktorú navrhujem nad rámec novely, a to je zakotviť návrhové oprávnenie ministra spravodlivosti podávať návrh na disciplinárne konanie voči generálnemu prokurátorovi. Tu vznikla taká polemika, neviem, z čoho vznikla, ale že minister spravodlivosti nemôže podávať návrh, lebo ústava mu v tom zabraňuje. A odvolávka tam je a budem potom konkrétne prípady spomínať, ktoré preukazujú absurdnosť tohto nápadu. Ústava v čl. 130 ods. 1 menuje, alebo teda uvádza aktívnu legitimáciu na konanie pred Ústavným súdom. Na konanie, ktoré sa týka predchádzajúcich článkov ústavy, to znamená konanie o súlade právnych predpisov a kompetenčných sporov a výkladov atď. Nie následných článkov ústavy, ktoré, a to je následný článok ústavy, čl. 146 ods. 3, ktorý dáva do kompetencie Ústavného súdu disciplinárne konanie voči predsedovi Najvyššieho súdu, podpredsedovi Najvyššieho súdu a generálnemu prokurátorovi. Voči tým prvým dvom menovaným má návrhové oprávnenie minister spravodlivosti, lebo je zodpovedný za justíciu vo vláde. A vláda vedie disciplinárne konanie, výkonná moc ho vedie v zásade. A takisto by to malo byť pri generálnom prokurátorovi. Ak je naozaj pravdou to, že minister spravodlivosti nemôže mať aktívnu legitimáciu, tak ju potom nemôže mať ani pri sudcoch, lebo je to rovnaký ústavný článok. Ale to vyriešil Ústavný súd, keď povedal, že samozrejme, že môže mať návrhové oprávnenie, to vyriešil vo svojom rozhodnutí záväznom. Čiže názory sú zaujímavé, môžme o nich popolemizovať, pobaviť sa, ale Ústavný súd rozhodol. Naviac chcem ešte poukázať na jednu vec, ktorá ušla zrejme pozornosti tých, ktorí tento názor presadzujú, a to je, že teraz pozerám, kde je ten, kde mám ten text, ale nie je problém si ho pozrieť. Po poslednej novele ústavy sa umožnilo, aby Súdna rada robila previerky sudcov. Odvolanie voči rozhodnutiu Súdnej rady rieši Ústavný súd. Kto ten návrh môže podať na Ústavný súd? Len kvalifikované subjekty podľa čl. 130? No samozrejme, že nie! Buď ten sudca, alebo minister spravodlivosti. Čiže ten argument, že návrhy na Ústavný súd všetky sú viazané len na čl. 130, je proste úplne mylný. Vyvrátil ho aj Ústavný súd! Čiže opakovať ho stále dokola, sa mi zdá, že sa moc nikam nepohýname, pokiaľ nechceme diskutovať len kvôli tomu, aby sme sa trošku zabavili. A to si myslím, že je zbytočná diskusia. Teraz by som rád predniesol pozmeňovací návrh, tu mám tie články, ktoré sa týkajú čl. 154d ústavy, kde rozhoduje definitívne o previerke Ústavný súd, a zákon o Ústavnom súde, ktorý dáva aktívnu legitimáciu buď sudcovi, alebo ministrovi spravodlivosti podľa § 74a. Niet o čom diskutovať. Teda relevantne diskutovať, samozrejme, že sa dá o hocičom. A teraz by som vám rád predniesol ten pozmeňovací návrh, bude sa týkať najmä vecí, o ktorých som hovoril vo svojom úvode. Takže bude to 16 návrhov a by som chcel pána spravodajcu požiadať, aby sme hlasovali o každom osobitne. 1. V čl. I bod 8 znie: 8. V § 7 odseky 2, 3 a 6 znejú: „(2) Generálneho prokurátora vymenúva a odvoláva prezident Slovenskej republiky na návrh Národnej rady Slovenskej republiky (ďalej len „národná rada“). Funkčné obdobie generálneho prokurátora je sedem rokov; začína plynúť dňom zloženia sľubu generálnym prokurátorom. Tá istá osoba nemôže byť opakovane vymenovaná za generálneho prokurátora. (3) Za generálneho prokurátora môže byt' vymenovaný len prokurátor, ktorý dosiahol vek najmenej 40 rokov, ak s vymenovaním súhlasí a ak aspoň desať rokov vykonával funkciu prokurátora, sudcu alebo advokáta, z toho najmenej päť rokov funkciu prokurátora alebo sudcu. Splnenie týchto podmienok overuje národná rada pred hlasovaním o návrhu na vymenovanie. (6) Ak je za generálneho prokurátora vymenovaný prokurátor, ktorý v čase vymenovania nie je prokurátorom Generálnej prokuratúry, stáva sa dňom zloženia sľubu prokurátorom Generálnej prokuratúry.“ Zdôvodnenie je, že sa vypúšťa to automatické predlžovanie funkčného obdobia generálneho prokurátora. Spomínal som kvôli čomu, demokracia je založená na pravidelných funkčných obdobiach, ktoré majú začiatok a koniec. A tu sa navrhuje, že majú začiatok, ale koniec nemajú v zásade, alebo nemusia mať, čo sa mi zdá, že je absurdné. 2. V čl. I v bode 12 § 11 znie: „§ 11 (1) V záujme jednotného uplatňovania zákonov a ostatných všeobecne záväzných právnych predpisov generálny prokurátor vydáva stanoviská, ktoré sú záväzné pre všetkých prokurátorov, právnych čakateľov prokuratúry a asistentov prokurátorov (ďalej len „záväzné stanoviská“), a to na návrh Komisie pre vydávanie záväzných stanovísk (ďalej len „komisia“) alebo bez takého návrhu. (2) Komisia sa skladá zo šiestich členov, z ktorých a) troch členov vymenúva a odvoláva generálny prokurátor, b) troch členov vymenúva a odvoláva minister spravodlivosti Slovenskej republiky. (3) Za člena komisie možno vymenovať len toho, kto má morálne a odborné predpoklady pre nestranný výkon tejto funkcie a kto vykonáva právnické povolanie najmenej aspoň desať rokov. Funkcia člena komisie je nezastupiteľná. (4) Zasadnutie komisie zvoláva generálny prokurátor. Podrobnosti o rokovaní komisie upravuje rokovací poriadok schválený komisiou. (5) Komisia je uznášaniaschopná, ak je prítomná nadpolovičná väčšina všetkých jej členov. Návrh na vydanie záväzného stanoviska je schválený, ak zaň hlasovali aspoň štyria jej členovia.“ Už som zdôvodnil, že prokuratúra je orgán, ktorý z hľadiska zákonných splnomocnení vykonáva zákony, a preto, aby v komisii mala účasť moc zákonodarná a súdna, nemá žiadnu logiku. Okrem toho len čo pozrieme si ústavu a aké sú moci, zákonodarná, výkonná, tak to skombinujme. Nemá to byť kombinované. A naviac povedal Ústavný súd, že je úplne v poriadku, keď je, má tam zástupcov minister spravodlivosti, lebo je zodpovedný za výkon trestnej politiky vlády, len bol problém v tom, že generálny prokurátor nemohol vydať záväzné stanovisko aj bez návrhu komisie. To bol jediný problém, ktorý Ústavný súd vo svojom rozhodnutí uviedol. 3. V čl. I v bode 12 sa v § 15 ods. 1 vypúšťa písmeno f). Doterajšie písmená g) až i) sa označujú ako písmená f) až h). Ja som to už spomenul, že tento typ konania pred Ústavným súdom je teda mne neznámy a neviem, akým dôvodom sa dostal potom do zákona o prokuratúre. 4. V čl. I sa bod 20 vypúšťa. Ostatné novelizačné body v čl. I sa primerane prečíslujú. To je ten návrh, aby bola obmedzená zákonodarná iniciatíva akéhokoľvek subjektu, ktorá je v zmysle ústavy neobmedzená, na prerokovanie a prizvanie zástupcov Generálnej prokuratúry na tvorbu legislatívnych textov. Ja som prekvapený tým, ako je prokuratúra častokrát na svoje prerogatíva citlivá, podľa mňa až precitlivelá, ale nemá problém vstúpiť do prerogatív iných subjektov nášho ústavného systému a v tomto prípade ísť do obmedzovania zákonodarnej iniciatívy vlády, poslancov a výborov Národnej rady. 5. V čl. II sa vypúšťajú bod 1, 6 a 7. Ostatné novelizačné body v čl. II sa primerane prečíslujú. Tu sa vypúšťa predĺženie nároku na preventívnu rehabilitáciu sudcov, ako aj neúmerné zvyšovanie ich príplatkov k dôchodkom. To je ten návrh, o ktorom som obšírnejšie hovoril. 6. V čl. II sa vypúšťajú body 3 a 4. Ostatné novelizačné body v čl. II sa primerane prečíslujú. Zdôvodnenie: Súdni funkcionári sú prví medzi rovnými a nie je opodstatnené také extrémne zvyšovanie ich funkčných príplatkov. A naviac tá zmena na percentuálne príplatky, ktorá nemá porovnanie pri ostatných dvoch mociach. 7. V čl. III v bode 6 § 7 ods. 6 písmeno k) znie: „k) písomné vyhlásenie, v ktorom uvedie zoznam jemu blízkych osôb, ktoré sú prokurátormi, sudcami, zamestnancami prokuratúr, súdov, Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky vrátane rozpočtových alebo príspevkových organizácií v ich pôsobnosti, alebo kandidátmi na členov výberovej komisie, a to v rozsahu meno, priezvisko, funkčné zaradenie a označenie inštitúcie. Vyhlásenie sa zverejní spolu so žiadosťou o zaradenie do výberového konania.“ To je tá deklarácia blízkych osôb v celej justícii pre uchádzačov o funkciu prokurátora okresnej prokuratúry. 8. V čl. III v bode 6 § 7a odsek 8 znie: „(8) Generálny prokurátor vymenuje na základe výsledku výberového konania úspešného uchádzača na určenú okresnú prokuratúru do funkcie prokurátora. Výberové konanie končí rozhodnutím generálneho prokurátora o výsledku výberového konania. Generálny prokurátor oznámi rozhodnutie uchádzačovi do desiatich pracovných dní od skončenia výberového konania.“ Tu sa navrhuje, aby bol generálny prokurátor viazaný výsledkami výberového konania, inak ono nemá žiaden zmysel. 9. V čl. III v bode 10 § 9a ods. 1 sa dopĺňa písmenom f), ktoré znie: „f) na Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky,“. Čiže tu sa navrhuje, aby bolo možné pridelenie prokurátora aj na ministerstvo spravodlivosti, čo môže mať zmysel najmä pri podávaní mimoriadnych opravných prostriedkov v trestnom konaní. Bod 10, a to bol, myslím, aj návrh, s ktorým ste vy vyjadrili na rokovaní výboru súhlas. Mýlim sa, nemýlim sa? Čiže o tom, samozrejme, on si to ešte... 10. V čl. III sa vypúšťa bod 14. Ostatné novelizačné body v čl. III sa primerane prečíslujú. To je ustanovenie, ktoré umožňuje generálnemu prokurátorovi mimo disciplinárneho konania preradiť prokurátora na nižšiu prokuratúru. A to je podľa mojej mienky neprípustný zásah do nezávislosti prokurátorskej funkcie. 11. V čl. III v bode 29 § 21a odsek 7 znie: „(7) Výberové konanie končí rozhodnutím generálneho prokurátora o výsledku výberového konania. Konečným poradím úspešných uchádzačov výberového konania je generálny prokurátor viazaný. Generálny prokurátor oznámi rozhodnutie uchádzačovi do 30 dní od skončenia výberového konania.“ To je výberové konanie na funkčný postup, kde by znovu mal byť generálny prokurátor viazaný jeho výsledkami, inak nemá to výberové konanie zmysel. V novele sa ruší výberové konanie na námestníkov, lebo si každý má právo vytvoriť ten najužší tím, v poriadku. Ale pri ich výberových konaniach je absurdné, aby jeho výsledky neboli pre generálneho prokurátora záväzné. 12. V čl. III sa vypúšťajú body 53 a 76, v bode 141 sa vypúšťa § 265y. Ostatné novelizačné body v čl. III sa primerane prečíslujú. To je znovu vypustenie nároku na dlhšiu preventívnu rehabilitáciu a neúmerné zvyšovanie dôchodkov pre prokurátorov. Posledné štyri body. 13. V čl. III sa vypúšťa bod 62. Ostatné novelizačné body sa v čl. III primerane prečíslujú. Znovu je tu, sa navrhuje zachovať funkčné príplatky, aby neboli viazané na percento a neúmerne sa nezvyšovali, lebo to podľa mojej mienky nemá opodstatnenie a nie je porovnateľné ani s funkčnými príplatkami v moci zákonodarnej a výkonnej. Ani pán predseda nemá percentuálne určený funkčný príplatok, ak sa nemýlim, ale pevnou sumou. 14. V čl. III sa za bod 86 vkladá nový bod 87, ktorý znie: 87. V § 197 ods. 1 písmeno f) znie: „f) minister spravodlivosti proti generálnemu prokurátorovi.“. Ostatné body sa v čl. III primerane prečíslujú. V súlade s rozhodnutím Ústavného súdu sp. zn. PL. ÚS 105/2011 sa priznáva oprávnenie iniciovať disciplinárne konanie voči generálnemu prokurátorovi, ministrovi spravodlivosti. Ide o obdobnú právnu úpravu ako pri predsedovi a podpredsedovi Najvyššieho súdu, voči ktorým vykonáva rovnako disciplinárne konanie Ústavný súd podľa toho istého ústavného článku. Naozaj je absurdný stav, že, teraz dám nabok trestné stíhanie, ale že dnes nie je oprávnený subjekt iniciovať disciplinárne konanie, ktoré ústava predpokladá voči generálnemu prokurátorovi. Však to je absurdný stav! Absurdný stav, že môže podať akurát tak sám na seba disciplinárne konanie, čo uzná každý rozumne premýšľajúci človek, že reflektuje nejaký stav, ktorý je zlý, ktorý je evidentne zlý. Návrh tu je, myslím, že aby to urobil prezident, ale prezident nemá ani, ani, ani administratívny personál, ktorý by vedel riešiť disciplinárne konanie. Minister spravodlivosti ho má, tam vyplýva z Trestného poriadku, čiže to ako formálne dať prezidentovi je podľa mňa zbytočná vec. A naviac, prečo by mal byť iný subjekt oprávnený iniciovať disciplinárne konanie voči predsedovi Najvyššieho súdu a iný voči generálnemu prokurátorovi? To nemá žiadnu logiku, absolútne žiadnu. Neviem, či sa teraz hráme, že to je väčší honor, alebo? Absurdné podľa mojej mienky. Ešte raz, Ústavný súd povedal veľmi jednoznačne, že minister spravodlivosti by nemal mať právo iniciovať disciplinárne konanie voči všetkým prokurátorom, ale voči generálnemu prokurátorovi práveže áno. Takže vyriešené to ústavne je, myslím si, záväzným spôsobom. 15. V čl. III v bode 130 sa v § 237 odsek 6 dopĺňa písmenom k), ktoré znie: „k) písomné vyhlásenie, v ktorom uvedie zoznam jemu blízkych osôb, ktoré sú prokurátormi, sudcami, zamestnancami prokuratúr, súdov, Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky vrátane rozpočtových alebo príspevkových organizácií v ich pôsobnosti, alebo kandidátmi na členov výberovej komisie, a to v rozsahu meno, priezvisko, funkčné zaradenie a označenie inštitúcie. Vyhlásenie sa zverejní spolu so žiadosťou o zaradenie do výberového konania.“ Znovu tuná je záujem pri právnych čakateľoch, aby deklarovali blízke osoby v justícii. Ak sa budeme tváriť, že neexistuje tento problém v justícii, tak klameme samých seba. Vieme, že existuje, a toto je jedno možno z malých, ale riešenie, ako tomu, ako to aspoň urobiť transparentne, aby to bolo pod dohľadom verejnosti. A posledný je bod 16. 16. V čl. III v bode 130 § 238 odsek 7 znie: „(7) Výberové konanie končí rozhodnutím generálneho prokurátora o výsledku výberového konania. Konečným poradím úspešných uchádzačov výberového konania je generálny prokurátor viazaný. Generálny prokurátor oznámi rozhodnutie uchádzačovi do 30 dní od skončenia výberového konania.“ Znovu sa navrhuje, aby aj v tomto prípade pri právnych čakateľoch bol generálny prokurátor viazaný výberovým konaním a jeho výsledkami, inak stráca svoj zmysel. Čiže, pán spravodajca, poprosím vás hlasovať o každom návrhu zvlášť. Chcem vás poprosiť, pán minister, keby ste sa mohli k tým návrhom vyjadriť, pokiaľ sa dá, v rozprave. Je to tak závažná novela, že, a schváľte si to, ako chcete, však máte väčšinu, ale tak závažná novela, že vyžaduje podľa mňa diskusiu a aj argumentáciu. A dúfam, že budete mať, neviem už, ako to nazvať, ak nie odvahou, aspoň sa vyjadriť v rozprave pri tomto zákone, a nielen pri záverečnom slove, kde už reakcia, samozrejme, možná nie je. Opakujem, nevyzývam vás na nič iné než to, čo som v exekutíve robil ja. Na nič iné. Lebo sa mi zdá, že v parlamente to je vec, ktorá by mala byť normálna. A to, že som to robil, môže pani poslankyňa Laššáková potvrdiť tiež. Takže, áno, toľko z mojej strany a len by ma teda potom zaujímali tie reakcie a pripomienky k tým návrhom. Ďakujem veľmi pekne zatiaľ.