B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-10-29):
Otváram teda rozpravu o týchto dvoch bodoch programu. Nakoľko som nedostal žiadnu písomnú prihlášku pánov poslancov, pýtam sa, kto sa hlási ústne do rozpravy. Pán spravodajca a pán poslanec Mikuš. Končím možnosť sa prihlásiť ústne do rozpravy. Pán spravodajca, nech sa páči, máte slovo a potom... (Reakcia z pléna.). Alebo faktickú poznámku chcete mať? (Hlasy v sále.) To znamená, že ako jediný sa hlási do rozpravy pán poslanec Maxon, ako spravodajca. Nemôžeš reagovať faktickou poznámkou teraz. Takže, pán spravodajca, nech sa páči, máte slovo. M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som sa v úvode čiastočne venoval správe o lesnom hospodárstve v Slovenskej republike 2004 (stavom za rok 2003). Treba skonštatovať, že správa je spracovaná štandardným spôsobom a má primerané kvalitatívne parametre. Tak ako aj pán minister už spomínal, správa sa vyhotovuje už 12. alebo 13. rok a tie kvalitatívne parametre týchto správ sú na veľmi vysokej úrovni. A kto má záujem, tak naozaj si dokáže z tejto správy spraviť taký, by som povedal, analytický obraz o lesnom hospodárstve v Slovenskej republike. Z tej správy je ešte pozitívna aj jedna vec, že sa stupňuje iniciatíva na to, aby sa objektivizovali stavy zásob drevnej hmoty v slovenských lesoch. Mám na mysli teda stavy zásob na koreni, pretože je to teda problém a oblasť, o ktorej sa v odborných kruhoch veľmi intenzívne diskutuje. A čo sa väčšinou štatisticky vykazuje aj v inventarizácii lesného hospodárstva ako takého a špecificky teda z hľadiska lesného hospodárstva v oblasti, ktoré obhospodaruje štátny podnik, tak to sú tie odborné názory, že medzi tým, čo sa vykazuje, medzi teda tou hmotou, ktorá na koreni je v štátnych lesoch, a skutočnosťou je asi 30-percentný rozdiel. Tí neprajníci hovoria, že keby sa ročne 30 % zo slovenských lesov ukradlo, že to nikomu nebude chýbať. Ale chcel by som teda zdôrazniť, že aj z tejto správy je cítiť istú ambíciu objektivizovať tento stav zásob. Z čoho ja teda nemám osobitnú radosť, to je konštatovanie v Zelenej správe o lesnom hospodárstve, že definitívne sa podarilo dosiahnuť stav, aby lesné hospodárstvo nemuselo dostávať ani korunu dotácie zo štátneho rozpočtu. Nemyslím si, že to je vec, ktorou by sme sa mali osobitne chváliť, pretože v rámci lesných hospodárskych plánov, v rámci obnovy lesa všetky rozvinuté krajiny Európy buď to poskytujú ľuďom, ktorí hospodária v lesoch, teda priame dotácie, alebo významným spôsobom zvýhodňujú ich hospodárenie prostredníctvom daňových povinností. Jedna taká problematická záležitosť vzniká v súvislosti s lesnými hospodárskymi plánmi. Vo väzbe na to aj náš výbor bol požiadaný o vykonanie poslaneckého prieskumu. Len pre vašu informáciu poviem, lesný hospodársky plán je dokument, na základe ktorého príslušný majiteľ lesa v tom lese má povinnosť hospodáriť, to znamená, že štát mu určuje spôsob, ako bude v tom lese hospodáriť, aký podiel drevín tam bude mať, aká bude prebierka a tak ďalej. A vzniká teda potom z toho taký záver, že keď štát ukladá povinnosti tomu hospodárovi v lese, tak ten lesný hospodársky plán by mal ten štát si objednať aj zaplatiť. Vzniká v tomto roku istý problém. Náš výbor a nakoniec aj plénum Národnej rady Slovenskej republiky odsúhlasili na tento rok 75 mil. korún na lesné hospodárske plány, potom sa rozpočtovými opatreniami ešte táto čiastka menila. Takže ona je v prospech teda Lesoprojektu Zvolen, vyššia ako 75 mil. Sk. Ale tá metodika realizácie lesných hospodárskych plánov sa v tomto roku menila a tí vlastníci lesov sa veľmi ťažko tej metodike, ktorú ministerstvo pôdohospodárstva teraz navrhuje, vedia prispôsobiť. Ale myslím si, že to je technická záležitosť, ktorú bez nejakých vážnejších problémov ministerstvo pôdohospodárstva dokáže vyriešiť. Takže nebudem sa ďalej tomuto problému venovať. Dovoľte mi, aby som sa ale venoval problému, ktorý nie je pre nás celkom ľahostajný, mám na mysli teraz členov Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo. Už som teda spomínal, aké požiadavky má výbor pre pôdohospodárstvo na predkladateľa správy, na ministra pôdohospodárstva. V istej analógii sme do toho uznesenia navrhli vec, ktorá sa ale už niekoľkokrát opakuje. Chcel by som vás, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, informovať, že výbor pre pôdohospodárstvo v marci tohto roku riadnym uznesením požiadal ministra pôdohospodárstva, aby predložil Výboru Národnej rady Slovenskej republiky koncepciu transformácie Lesov Slovenskej republiky, š. p. Niekoľkokrát sme predloženie tohto dokumentu urgovali a musíme skonštatovať, že do dnešného dňa výbor žiadne podklady súvisiace s transformáciou Štátnych lesov Slovenskej republiky nedostal. Teda celý proces transformácie nielen ja, ale aj výbor považujeme za mimoriadne vážne národohospodárske rozhodnutie. A ak som teda niekoľkokrát v minulosti konštatoval, že Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre pôdohospodárstvo má pomerne dobrú spoluprácu s ministerstvom pôdohospodárstva, tak tuná musím skonštatovať, že ministerstvo pôdohospodárstva výbor absolútne odignorovalo. A to je aj dôvod, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, prečo sa ako členovia pôdohospodárskeho výboru obraciame na vás s požiadavkou, aby ten návrh na uznesenie, ktorý máte v spoločnej správe, bol doplnený o nasledovné znenie. Návrh na uznesenie Národnej rady Slovenskej republiky: „Národná rada Slovenskej republiky žiada vládu Slovenskej republiky A. predložiť Národnej rade Slovenskej republiky projekt transformácie Lesov Slovenskej republiky, š. p., B. predložiť Národnej rade Slovenskej republiky legislatívny zámer osobitného zákona, ktorým sa zriadi štátna akciová spoločnosť Lesy Slovenskej republiky, C. do prerokovania a schválenia tohto uvedeného zákona okamžite zastaviť prebiehajúci proces transformácie a reštrukturalizácie Lesov Slovenskej republiky, š. p.“ Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vo väzbe na tento návrh Výboru Národnej rady pre pôdohospodárstvo by som vás chcel informovať, že, možnože je to úmysel, možnože je to náhoda, včera nám bola z Kancelárie Národnej rady Slovenskej republiky doručená doplnená petícia občanov Slovenskej republiky sobranského, michalovského a trebišovského regiónu. A tá petícia má približne 50 hárkov, nahrubo povedané, je tam asi 1 400 alebo 1 500 občanov podpísaných s jednou jedinou požiadavkou, aby v Štátnych lesoch sídlo riaditeľstva bolo zachované v Sobranciach. Napriek tomu teda, že tá petícia neobsahuje tie všetky náležitosti, tak ako obsahovať má, náš výbor sa touto petíciou bude zaoberať. Nebudeme sa touto petíciou zaoberať z toho formálneho hľadiska, či spĺňa alebo nespĺňa náležitosti, jednoducho budeme rešpektovať tú skutočnosť, že je tam  1 400 podpisov alebo možno o niečo viac, ale budeme sa teda tejto petícii venovať predovšetkým z toho vecného hľadiska. Chcel by som povedať ale, že to nie je jediná iniciatíva občanov alebo odborníkov Slovenskej republiky. Pomerne intenzívna korešpondencia je, pokiaľ sa týka Lesného závodu Kriváň, ktorý má byť v rámci reštrukturalizácie tiež zmenený. Len teda by som chcel pripomenúť, že Lesný závod Kriváň funguje od roku 1920. Vždy to bol závod, ktorý dosahoval pomerne slušné ekonomické výsledky. Neviem naozaj dôvod, prečo by sa teda sídlo Lesného závodu Kriváň malo presunúť z istých dôvodov, ktoré nie sú zdôvodnené, niekde ďalej na juh. Rovnako môžeme hovoriť o Lesnom závode Topoľčianky. Ale, dámy a páni, nebudem sa teda tomuto problému venovať už z toho vecného hľadiska. Ale chcel by som teda predovšetkým poslancov kolegov z vládnej koalície upozorniť na jednu absolútne kľúčovú vec. Transformácia Lesov Slovenskej republiky sa stala teda aj politickým problémom. Máme informáciu, že teda je komisia, ktorá už nejaký čas diskutuje a hľadá politickú dohodu alebo spôsob, ako tú transformáciu uskutočniť. Dámy a páni, ja by som teda chcel zdôrazniť, že ja sa čudujem predsedovi vlády Slovenskej republiky, že vôbec teda existuje na túto tému diskusia, a to takým spôsobom, ako je aj na verejnosti a nakoniec aj v odborných kruhoch prezentovaná. A čudujem sa tomu predovšetkým preto, že predseda vlády Slovenskej republiky má bezprostrednú povinnosť, aby zabezpečoval plnenie programového vyhlásenia vlády. A ak sa ktorýkoľvek člen vlády Slovenskej republiky odkloní od plnenia programového vyhlásenia vlády, tak je absolútne logické, že predseda vlády zasiahne a príslušný minister musí teda dokumenty predložiť tak, ako to ukladá programové vyhlásenie vlády. A teraz mi dovoľte, aby som vám povedal konkrétne, o čo ide. V programovom vyhlásení vlády, pokiaľ ide o lesné hospodárstvo, je uvedené: „Vláda vypracuje a realizuje projekt transformácie štátnych podnikov lesného hospodárstva v pôsobnosti ministerstva pôdohospodárstva na štátnu akciovú spoločnosť založenú podľa osobitného zákona.“ Myslím si, že tí, ktorí spracovávali toto programové vyhlásenie, presne vedeli, prečo je to v programovom vyhlásení vlády uvedené takýmto spôsobom. A som presvedčený, že akékoľvek vybočenie z tejto dikcie môže spôsobiť veľmi vážne problémy v lesnom hospodárstve. Dámy a páni, ak by Lesy Slovenskej republiky mali byť založené ako akciová spoločnosť podľa Obchodného zákonníka, tak je to prvý krok, ktorý môže evokovať a v konečnom dôsledku aj spôsobiť veľmi vážne riziká. Ak by sme ale vypustili to riziko možnej ambície privatizácie, tak tie lesy musia byť zriadené osobitným zákonom aj predovšetkým preto, že Obchodný zákonník pozná akciové spoločnosti, ktorých principiálnym cieľom je len zisk. Ale predsa Lesy Slovenskej republiky plnia významným spôsobom aj inú funkciu. Takže, vážené dámy a páni, preto sme teda aj navrhli vo výbore také uznesenie, o priazeň ktorého sa u vás uchádzame. Jednoducho nechceme nič viac, nič menej, len v tejto oblasti aby ministerstvo pôdohospodárstva plnilo programové vyhlásenie vlády a v súlade s týmto programovým vyhlásením vlády postupovalo. Je, dámy a páni, myslím si, aj pre vás a všeobecne teda pre celú spoločnosť absolútne neakceptovateľné, aby v priebehu štyroch, piatich, šiestich alebo ôsmich mesiacov reálne prebehla transformácia Lesov Slovenskej republiky a potom sa niekedy koncom budúceho roku u nás na stoloch objavil osobitný zákon, podľa ktorého by mali byť lesy zriadené. Takže aj v tomto prípade platí, že najskôr je vajce a až potom je sliepka. Takže myslím si, že by sme sa jednoznačne mali zhodnúť na tom, aby bol predložený do Národnej rady Slovenskej republiky návrh zákona. Po prerokovaní a schválení tohto zákona môže ten proces, pokiaľ, samozrejme, dospejeme k politickej dohode, pokračovať. Nechcem hovoriť, samozrejme, o tých ďalších veciach, ktoré s touto oblasťou súvisia. Dámy a páni, chcel by som sa vyjadriť ešte niekoľkými vetami aj k Zelenej správe za potravinárstvo. Vážený pán minister, ja taký optimista z hľadiska stavu slovenského poľnohospodárstva, ako vy ste ho prezentovali za rok 2003, naozaj nie som. Myslím si, že absolútne kľúčové je to, že slovenský agrárny sektor dosiahol stratu 2,4 mld. Sk. A je to teda mimoriadne veľký výpadok. A treba povedať, že do dnešného dňa sa poľnohospodári s týmto výpadkom nedokázali vysporiadať. Nebudem teda sa zmieňovať o tej analytickej časti, považujem ale za slušné a korektné povedať, že aj táto správa je spracovaná veľmi kvalitne. Dlhodobo už ju spracováva Výskumný ústav ekonomiky poľnohospodárstva a potravinárstva. A keď sme diskutovali vo výbore pre pôdohospodárstvo o tejto správe, tak sme sa snažili s Výskumným ústavom ekonomiky poľnohospodárstva a potravinárstva naformulovať jednu úlohu. Nakoniec si myslím, že sa nám to podarilo. A je to teda premietnuté aj v návrhu na uznesenie. A dohodli sme sa s Výskumným ústavom ekonomiky poľnohospodárstva a potravinárstva, že v čo možno najkratšom čase nám predloží, aké je vlastne saldo poľnohospodárstva voči štátnemu rozpočtu a voči verejným rozpočtom, pretože odborníci z Výskumného ústavu ekonomiky poľnohospodárstva a potravinárstva nám naznačili, ale my sme sa dohodli, že chceme jasné štatistické údaje, že to saldo je aktívne, že poľnohospodárstvo zo štátneho rozpočtu nedostáva viac, ako štátnemu rozpočtu dáva. Nebudem teda sa o tom ďalej zmieňovať, len vás chcem teda informovať, že takúto správu by sme mali dostať. Keď tú správu budeme mať k dispozícii, tak si dovolím vás tým obťažovať, pretože to považujeme za mimoriadne dôležitú a vážnu vec, lebo často a donekonečna sa opakuje tvrdenie, že čo ešte by tí poľnohospodári chceli, a predovšetkým sa teda zdôrazňuje, že to saldo je v neprospech štátneho rozpočtu. Dámy a páni, ešte pokiaľ sa týka aj toho pozitívneho hodnotenia pána ministra, že vzrástol podiel hrubého domáceho produktu slovenského poľnohospodárstva na celkovom teda objeme HDP, ja osobne si myslím, že to nie je celkom dobrý ukazovateľ. Ak teda v agrárnom odvetví významným spôsobom rastie teda podiel hrubého domáceho produktu, ja si skôr teda myslím, že je to znak toho, že ten hrubý domáci produkt v tých ostatných odvetviach, kde by mal rásť podstatne dynamickejšie, zaostáva, lebo je všeobecne známe, že podiel hrubého domáceho produktu v najvyspelejších krajinách za oblasť poľnohospodárstva je veľmi nízky a medziročne klesá. V súvislosti teda ale s tým podielom 4,35 % slovenského poľnohospodárstva na hrubom domácom produkte treba skonštatovať, že slovenské poľnohospodárstvo aj v roku 2003 bolo odvetvím, kde absolútne najrýchlejšie a najdynamickejšie rástla produktivita práce. Ak pán minister konštatoval, že z poľnohospodárstva aj v roku 2003 odišiel istý počet pracovníkov, tak treba povedať konkrétne, že odišlo 16 000 ľudí v priebehu roku z tohto sektora a už teda ten náš podiel zamestnaných osôb v agrárnom sektore je na úrovni tých, by som povedal, rozvinutých agrárnych krajín. Už som sa zmienil o tom, že teda najväčší problém je ten hospodársky výsledok za rok 2003, keď sektor dosiahol stratu 2,376 mld. Sk. Tá strata bola predovšetkým dosiahnutá radikálnym znížením nákupných cien. Tí z vás, ktorí to sledujete, tak viete, že už sa teda čiastočne v tomto roku tá oblasť nákupných cien zotavuje. A chcel by som ešte zdôrazniť jednu vec. V čom je teda nevýhoda slovenského poľnohospodára oproti poľnohospodárovi Európskej únie? Nebudem hovoriť o tom podiele priamych platieb, kde po tých našich prepočtoch, kde sa teda rozchádzam ja s prepočtami ministerstva pôdohospodárstva, nám to vychádza, že ten podiel je zhruba 39 %, že ak sme teda hovorili o tom, že priame platby v tomto roku boli 52,5 % alebo že dosiahnu možno hranicu 54 % aj s presunom zdrojov z rozvoja vidieka, tak tie moje prepočty mi vychádzajú zhruba na 39,9 %, aj vo väzbe na metodiku výpočtu priemerných úrod. Ale napr. dovolil som si odpočítať tam aj z objemu priamych platieb jednu položku, ktorá v Európskej únii nikde nie je, a je to daň z pôdy. Ani jeden farmár Európskej únie neplatí daň z pôdy. To bol aj dôvod, prečo sme niekoľkokrát navrhovali, aby táto daň bola zrušená, lebo ju považujeme za nesystémovú z hľadiska koncepcie prebiehajúcej daňovej reformy. Ja už som to, dámy a páni, niekoľkokrát povedal. To je presne tak, ako keby sme prišli do Volkswagena a povedali, že: „Tento sústruh alebo túto striekaciu linku vám zdaňujeme 10 percentami.“ Veľmi dobre viete, že opak je pravdou, že prostredníctvom podpisov je to nákladová položka, to znamená, že ten hospodársky výsledok istým spôsobom koriguje alebo vylepšuje. Jediní, ktorí majú takpovediac základný výrobný prostriedok zdanený, sú poľnohospodári. Bolo by možno zaujímavé ešte hovoriť o mnohých ďalších číslach, ktoré sa týkajú poľnohospodárstva, ale dovoľte mi trošku prehupnúť sa do aktuálnych problémov. Opäť som pripravený sa odvolať na mnohé teda intervencie na výbor pre pôdohospodárstvo. My považujeme súčasný stav  predovšetkým v poľnohospodárskej prvovýrobe za mimoriadne zložitý, vážny. A z hľadiska absencie disponibilných zdrojov na zabezpečenie prevádzky konštatujeme, že taký vážny stav v poľnohospodárskej prvovýrobe ešte nebol. Súvisí to, samozrejme, so zmenou metodiky, že z princípu ex ante prechádzame na metodiku ex post. Napriek tomu teda, že sa zásadným spôsobom mení metodika, tak sme opäť vo výbore niekoľkokrát upozorňovali na to, že naozaj je potrebné všetky práce robiť tak, aby slovenskí poľnohospodári mohli dostať zálohové platby. V istom období teda aj sa zdalo, že to poskytnutie zálohových platieb bude reálne. No dnes som ja už veľmi veľký skeptik. A pri tejto príležitosti by som chcel zdôrazniť ešte jednu vec. Okrem toho teda, že možno aj Národná rada Slovenskej republiky z hľadiska legislatívneho procesu má na tom istý podiel viny, naozaj zákon o Pôdohospodárskej platobnej agentúre bol schválený nie o päť minút dvanásť, ale päť minút po dvanástej hodine. Aj keď sme teda v tom úvode neboli celkom spokojní s tým, ako sa inštitucionálne a z hľadiska administratívnych kapacít rozvíja táto platobná agentúra, tak v tejto chvíli musíme skonštatovať, že sa na nej naozaj spravil obrovský kus práce. A je potrebné ľuďom, ktorí na tomto úseku na ministerstve pôdohospodárstva, resp. teda v Pôdohospodárskej platobnej agentúre pracujú, poďakovať. Jedno, jedna oblasť je ale vykonať strašne veľa práce a druhé je, či tá práca má svoje efekty a či funguje. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v tomto čase už všetci poľnohospodári očakávali, že bude rozbehnutý a bude fungovať intervenčný nákup. Nič v tejto oblasti ešte nie je známe. Významným spôsobom to sťažuje situáciu, predovšetkým ekonomickú situáciu, poľnohospodárom. A v tomto období sa diskutuje dosť o tom, aj za predpokladu, že by boli splnené všetky iné podmienky, či Pôdohospodárska platobná agentúra je schopná realizovať tie zálohové platby. Ja osobne si myslím, že je to pomerne administratívne náročná oblasť. A som presvedčený, že Pôdohospodárska platobná agentúra aj vzhľadom na hardvér, aj vzhľadom na softvér by mala byť a je schopná tieto zálohové platby realizovať. Len sa mi zdá ako keby nebola nejaká osobitná vôľa dosiahnuť ten stav, aby tie zálohové platby boli vyplatené. Ja vás nechcem zdržiavať tým, že existuje taký pojem špecifikácie a nezrovnalosti, to znamená, že výmera pôdy na žiadostiach celkom nesúhlasí, že tie krížové kontroly ešte neprebehli, a nechcem, samozrejme, ani na nič nekalého nahovárať, ale my sme mali dosť intenzívnu diskusiu s českými partnermi, ktorí boli na návšteve na Slovensku, na túto tému a oni tiež hovorili, že nemáme všetky veci v poriadku, ale jednoznačne, jednoznačne zálohové platby vyplatíme. Dámy a páni, dovoľte mi sa zmieniť možno ešte o niektorých takých osobitných problémoch. Ak som vo vzťahu k Zelenej správe o lesnom hospodárstve, žiaľ, teda musel konštatovať, že v tej jednej oblasti a predovšetkým v tej požiadavke, aby bola predložená výboru koncepcia transformácie Štátnych lesov, neboli sme úspešní, žiaľ, musím teda konštatovať, že ministerstvo pôdohospodárstva, resp. teda priamo pán minister odignoroval to naše uznesenie, čo, si myslím, naozaj nebolo správne. A možnože keby sme dlhšie boli o tej koncepcii diskutovali, tak dnes z hľadiska transformácie sme ďalej. Ale, dámy a páni, náš výbor má ešte jednu nie celkom dobrú skúsenosť. Výbor sa asi 8 mesiacov alebo 9 mesiacov zaoberá jedným problémom a je to likvidácia odpadov živočíšneho pôvodu. Výbor prijal k tejto problematike niekoľko uznesení a v auguste tohto roku nám ministerstvo pôdohospodárstva predložilo Analýzu súčasného stavu veterinárnej asanácie na Slovensku a jej financovanie. Dámy a páni, o čo nám teda v tej požiadavke išlo, ja vám to veľmi stručne vysvetlím. A ten materiál sa nazýva, ktorý nám ministerstvo pôdohospodárstva predložilo, Analýza súčasného stavu veterinárnej asanácie na Slovensku a jej financovanie. O financovaní tejto oblasti v tom dokumente nie je skoro nič. Ten problém, prečo sme sa touto oblasťou začali zaoberať, spočíva v jednom jedinom. Jedna firma pôsobiaca v tejto oblasti na Slovensku v priebehu 4 rokov alebo 4,5 roka dostala zo štátneho rozpočtu 500 mil. Sk. Výbor Národnej rady Slovenskej republiky sa pol roka snaží o to, aby nám úradníci ministerstva pôdohospodárstva zdôvodnili prečo to bolo, na základe čoho to bolo. Konečne teda zhruba asi pre 14 dňami sme dostali prísľub, že, áno, už nám poskytnú aj ekonomický rozbor v tejto oblasti. Ja si uvedomujem, že je to mimoriadne citlivá záležitosť z hľadiska protinákazového prostredia a z hľadiska bezpečného prostredia z hľadiska obchodovania s komoditami živočíšneho pôvodu. Ale do tejto oblasti už Slovenská republika naozaj investovala nemalé prostriedky. Ja celú tú genézu poznám. Podporný fond dal do kafilérie na východnom Slovensku veľké prostriedky, no asi 56 mil. Sk. Podotýkam, že to bolo v rokoch 1998 až 2002. Napriek tomu, že tá kafiléria takýto objem prostriedkov dostala, tak do roka skončila v konkurze a z tých peňazí, ktoré tam ten fond dal, dnes, samozrejme, nič nie je a návratnosť je nulová. Ten proces, ktorý nakoniec do tej kafilérie, ktorú ja spomínam, priniesol 500 mil. Sk, treba objektívne povedať, začal za pána ministra Koncoša. Ja tiež neviem pochopiť, ako sa niečo takéto mohlo stať. Za pána ministra Koncoša táto firma dostala približne 220 mil. alebo 230 mil. Sk. A argument bol nasledovný, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, že keď teda tú firmu príslušne vybavíme technikou a technológiou, tak že potom do tejto firmy vstúpi prostredníctvom navýšenia základného imania štát a táto firma bude takpovediac štátna. Tak najskôr sme tam dali viac ako 200 mil. Sk a potom bol argument ministra Koncoša, že sa nenašlo tých 5 mil. Sk alebo dokonca 1 mil. Sk, aby štát teda získal majoritu v tejto firme. Pre mňa bolo sympatické, keď pán minister Simon bezprostredne po svojom nástupe skonštatoval, že takýmto praktikám je koniec. A dnes musím teda ale skonštatovať, že ten koniec vlastne bol až v októbri tohto roku. Takže ak sa Koaličná rada často sporí a bojuje o 5 mil., 10 mil. alebo 50 mil. Sk, tak len vám chcem povedať pre informáciu, že v priebehu 5 rokov alebo 4,5 roka jednej súkromnej firme sme veľkoryso dali 500 mil. Sk. A ešte teda na dôvažok chcem upozorniť, že do dnešného dňa výbor, ktorý má gesciu nad touto oblasťou, nedostal uspokojivú odpoveď na to, čo sa s týmito prostriedkami stalo. Dámy a páni, dovoľte mi povedať ešte jednu vec a už vás viac nebudem obťažovať. Je to záležitosť, ktorá zdanlivo nesúvisí so Zelenou správou, ale, ja som presvedčený, že súvisí s ňou, lebo sa týka slovenského poľnohospodárstva. A dovoľte mi teda povedať pár slov na tému tokaj. Možnože ste zachytili alebo nezachytili, že asi pred pol rokom prebiehali rokovania, negociácie, Slovenskej republiky, resp. slovenského ministerstva pôdohospodárstva a maďarského ministerstva poľnohospodárstva. A pán minister Simon predložil na rokovanie vlády informáciu o Medzirezortnej dohode medzi Slovenskou republikou a Maďarskou republikou týkajúcej sa Tokajskej vinohradníckej oblasti. V predkladacej správe sa uvádza, že navrhovaná dohoda predstavuje kompromis, ktorý je pre Slovenskú republiku po 10 rokoch neúspešných rokovaní prijateľný, úspechom je, že Maďarská republika konečne oficiálne uznala, že Tokajská vinohradnícka oblasť leží na území oboch štátov. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, nakoniec teda túto dohodu vláda Slovenskej republiky zobrala na vedomie, ale podľa mojich informácií zaviazala ministra pôdohospodárstva predložiť ďalšiu analýzu súvisiacu s touto dohodou. Chcel by som, samozrejme, zdôrazniť, že táto dohoda je medzirezortnou dohodou a pre poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, samozrejme, nie je záväzná. Ale ja do dnešného dňa som nedostal uspokojivú odpoveď na to, aký bol dôvod vôbec k takejto dohode pristúpiť. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, Slovenská republika má v Bruseli v súvislosti s prístupovými procesmi riadne registrovanú obchodnú značku Tokaj. Touto registráciou sú splnené všetky podmienky možnosti obchodovania s tokajským vínom v Európskej únii a, samozrejme, aj mimo Európskej únie. Takže ja by som chcel pri tejto príležitosti, pán minister, vás vyzvať, že nepovažujeme za potrebné ďalej v takýchto rokovaniach pokračovať, Slovenská republika má túto oblasť pokrytú jednak v Prístupovej zmluve, jednak teda značka tokajského vína Tokaj je registrovaná v Bruseli. A to je jednoznačne argument, že s tokajským vínom môžeme slobodne v Európskej únii bez toho, aký majú na to názor naši maďarskí partneri, obchodovať. Ja, samozrejme, rešpektujem to, že vždy je lepšie, keď medzi partnermi, ktorí sa venujú jednému biznisu, existuje istá spolupráca a dohoda. Musíme však odmietnuť tú požiadavku, ktorú má maďarská strana. Maďarská strana totižto žiada, aby sme významným spôsobom znížili výmeru tokajských viníc tak, ako to v súčasnom období máme v zákone o víne. Dámy a páni, zdanlivo je to možno okrajová vec súvisiaca so Zelenou správou, ale myslím si, že je to vec, ktorej bude potrebné v budúcnosti venovať pozornosť. Dámy a páni, dovoľte mi teda ešte rekapitulovať. Súčasťou spoločných správ sú návrhy na uznesenie. Ja som teda v mene členov pôdohospodárskeho výboru predložil ešte jeden návrh na uznesenie v súvislosti so správou o lesnom hospodárstve. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som poďakoval za vašu trpezlivosť a pozornosť. Pán podpredseda Národnej rady, skončil som.