P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-10-27):
J. Heriban, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, rád by som v krátkosti zareagoval na diskusiu, ktorá prebieha o Slovenskej televízii. Obidva návrhy, aj návrh pani poslankyne Rusnákovej, aj návrh pána poslanca Lintnera, chcú podporiť pôvodnú slovenskú tvorbu pre deti, chcú podporiť pôvodnú tvorbu umeleckú, dramatickú, dokumentárnu, animovanú a ja si myslím, že keď chceme správne zaujať pozíciu a zaujať správne stanovisko, mali by sme sa širšie zamyslieť, aká je situácia na Slovensku. Nielen v Slovenskej televízii, ktorá je verejnoprávna, ktorú si všetci spolu platíme, ale aká je situácia na Slovensku vo všeobecnosti v médiách. Podľa môjho názoru posledných 15 rokov prebieha na Slovensku vážna bulvarizácia celej spoločnosti, cítime to určite v printoch, v denníkoch, týždenníkoch. Keď si predstavíme, ako sa vyvíjajú tieto médiá, tak vidíme, že stále viac a viac sa objavujú škandalózne články, povrchné informácie, že celá naša spoločnosť vlastne z môjho hľadiska upadá, že sa stráca kvalita, že sa stráca duchovno a vieme si asi všetci veľmi dobre predstaviť a špeciálne kolegovia z KHD asi si vedia predstaviť, čo to znamená, keď sa spoločnosť týmto smerom uberá a takto sa vyvíja. Na Slovensku v podstate za posledných 15 rokov sme rezignovali na pôvodnú filmovú tvorbu, rezignovali sme na pôvodné dramatické televízne programy, vychádza stále menej a menej kníh, je stále menej a menej výstav, proste Slovensko sa prepadá tam, kde ho asi nikto z nás nechce vidieť. Ako sa dá v tejto situácii pomôcť? V tejto situácii určite sa dá pomôcť tak, že médiá, verejnoprávne médiá môžu sčasti tú situáciu keď už nie zvrátiť, tak môžu aspoň určitú tvorbu zachrániť. Verejnoprávna televízia by určite mala aj bez takéhoto zákona, aký ideme prijať, dávať oveľa väčšie prostriedky práve do výroby pôvodných slovenských dramatických, umeleckých, detských, hudobných, vzdelávacích programov. My sa tu stále hádame o nejaké percentá a pritom zabúdame na zásadný zmysel verejnoprávnych médií. Všade na svete verejnoprávne médiá práve podporujú pôvodnú tvorbu, lebo v podstate sa rozprávame o národnej identite. Rozprávame sa o tom, že okrem komerčnej orientácie, komerčných médií, kde alfa omega je sledovanosť, kde sa všetko sústreďuje len na výsledky peoplemetrov, existuje aj verejnoprávna služba, ktorá podporuje vzdelávacie programy, umelecké programy, ktorá podporuje menšinové programy, ktorá podporuje výrobu programov pre menšiny pre náročného diváka. Rád by som mojich kolegov a kolegyne upozornil, že my vlastne hovoríme a dávame prostriedky do programu, ktorý by mal byť alfou a omegou každej verejnoprávnej televízie. Kolegyňa Rusnáková spomínala, koľko pôvodných programov sa dá vyrobiť za 100 miliónov korún. Ja by som jej však chcel povedať, že za 100 miliónov korún sa dá vyrobiť ešte oveľa viac pôvodných slovenských programov, pretože tieto peniaze sa dajú použiť aj na koprodukcie. Preto umelecká, producentská, tvorivá verejnosť tak čaká na tento zákon a preto aj bol taký boj, keď sme prvýkrát prijímali zákon o Slovenskej televízii. V európskom priestore existujú fondy, ktoré majú podmienku, že pri koprodukcii musia byť najmenej tri štáty. Slovenský producent, keď nemôže získať peniaze na koprodukciu z verejnoprávnej televízie, ťažko môže potom žiadať o ďalšie finančné prostriedky, ktoré sú v európskom priestore, ale ktoré sa u nás skoro vôbec nevyužívajú. To znamená, za 100 miliónov korún môžeme alebo môžu producenti vyrobiť oveľa viacej ako 10 televíznych filmov alebo jeden televízny seriál. Keď som spomenul peoplemetre, chcel by som povedať pár slov aj k tejto téme. Peoplemetre veľmi presne hovoria, ako je ktorá televízia sledovaná, vidíme, že na Slovensku denníčkové výskumy úplne nepresne pomenúvali situáciu na mediálnom trhu. Ukazuje sa, že na Slovensku oveľa menej ľudí sleduje televíziu a ukazuje sa, že oveľa viacej ľudí sleduje české televízie, maďarské televízie a iné televízie. To znamená, že peoplemetre veľmi presne hneď na druhý deň hovoria tvorcom, aký je záujem o relácie, ktoré vyrábajú, alebo o filmy, ktoré vyrábajú, alebo o tókšou, ktoré vyrábajú. Na peoplemetre by sa však mali orientovať hlavne komerčné televízie. Nemyslím si, že by sme sa tu mali zaklínať peoplemetrami, keď hovoríme o verejnoprávnej televízii. Verejnoprávna televízia má robiť kvalitné programy. Verejnoprávna televízia tu nie je preto, aby mala najvyššiu sledovanosť a nikde v Európe nie je verejnoprávna televízia preto, aby lámala rekordy sledovanosti. Na to sú komerčné televízie. Komerčné televízie sa snažia získať čo najviac peňazí z reklamného prostredia a preto sa snažia zo všetkých síl mať programy, ktoré sú veľmi sledované. Ale verejnoprávna televízia podľa môjho názoru nemusí mať obavu z toho, že nejaká komerčná televízia má spravodajstvo, ktoré je bulvárne, a má vyššiu sledovanosť. Veď nemôžeme porovnávať Nový čas s ich orientovaním so Sme alebo s Pravdou, pretože tieto denníky... Pán spravodajca, ja by som vás poprosil, aby ste na neprerušovali. ...Pretože tieto denníky sú celkom inak postavené. A rovnako si myslím, že verejnoprávna televízia by sa mala starať hlavne o to, aby pripravovala kvalitné spravodajstvo. Nemyslím si, že keď niekto prehltne trojmetrového hada, že to má byť prvá správa v televízii, aj keď v komerčnej televízii je to vynikajúca správa. Komerčná televízia má celkom inak postavený celý systém hodnotenia. Je pravda, že v komerčnej televízii, keď nemá relácia sledovanosť, je stiahnutá. Tam sa posudzuje len to, či je niekto sledovaný. Keď je sledovaný, je vynikajúci, je to hviezda komerčnej televízie a zarába veľa peňazí. Ale ak budeme tieto parametre alebo toto hodnotenie prenášať na verejnoprávnu televíziu, tak sa dostávame do slepej uličky. Preto si myslím, že aj všetci tvorcovia vo verejnoprávnej televízii, aj všetci dramaturgovia, aj riaditeľ verejnoprávnej televízie by mal takto obhajovať verejnoprávnosť. Nemal by sa nechať zatlačiť do kúta za to, že spravodajstvo Slovenskej televízie má trošku menšiu sledovanosť ako nejaká iná komerčná televízia alebo že nejaká iná komerčná bulvárna televízia sa približuje k spravodajstvu Slovenskej televízie. Na záver by som chcel povedať svoj vlastný názor a zhodnotiť z môjho pohľadu Slovenskú televíziu a manažment Slovenskej televízie, lebo hlavne v poslednom čase sa objavujú veľmi kritické články proti tomuto manažmentu a proti konceptu Slovenskej televízie. Aj v tejto rozprave sme počuli veľmi kritické slová na manažment Slovenskej televízie a na úroveň Slovenskej televízie. Pochopil som, že manažment a riaditeľ Slovenskej televízie postavil dva programy, dva kanály, ktoré sú veľmi odlíšené. Jednotka je viac komerčná a dvojka skutočne spĺňa parametre verejnoprávnej televízie. Je to intelektuálne náročnejší kanál, sú tam dokumenty, sú tam kvalitné tókšou, ktoré určite budujú to, o čom som hovoril na začiatku, identitu slovenského národa a identitu tohto priestoru. Chcel by som povedať za seba, že si vážim, čo manažment Slovenskej televízie doteraz spravil, pretože podľa môjho názoru verejnoprávna televízia od roku 1989 nikdy nebola takto jasne vyhranená. Nikdy si Slovenská televízia nepropagovala svoj program tak, ako ho propaguje teraz, nikdy si nevytvárala svoj jednoznačný imidž a jednoznačnú značku. Myslím si, že manažment Slovenskej televízie urobil veľa na to, aby sa na Slovensku situácia konsolidovala a na druhej strane som prekvapený, prečo sa tento manažment tak bráni návrhu poslancov, aby tá televízia bola kvalitnejšia. Aby tá televízia vytvárala pôvodnú tvorbu, aby tá televízia kultivovala prostredie, v ktorom žijeme, aby tá televízia bola lepšia. Lebo to je asi najdôležitejší zmysel verejnoprávnosti, aby kultúra na Slovensku mala inú úroveň, ako má momentálne, aby bulvár ako rakovina neprerástol všetky naše umelecké, ľudské, vzdelanostné, detské programy, ktoré sa vyrábajú kdekoľvek. Chcel by som na záver voľne parafrázovať Ladislava Balleka, ktorý v poslaneckej snemovni povedal, že kultúra je ako tráva, ako kríky, ako stromy, ktoré prerastajú brehy riek. Ak prídu povodne a voda vystúpi a zaleje všetko, čo je dokola, tak brehy riek, ktoré sú prerastené trávou, kríkmi a stromami, zostávajú a keď pohroma pominie, tak voda sa má kam vrátiť. Ja si myslím, že to je zmysel tejto debaty, aby sme pomohli kultúre, aby sme pomohli kultúrnym ľuďom, aby sme vytvorili brehy, kam sa môže voda, aj naša identita, aj naša spoločnosť vrátiť a to je podľa mňa zmysel verejnoprávnych médií a to je zmysel Slovenskej televízie. Ďakujem. (Potlesk.)