Žiga, Peter, minister životného prostredia SR (2014-07-02):
Ďakujem pekne. Vážený pán predseda, vážené pani poslankyne, páni poslanci, pôvodne som chcel vystúpiť až poobede, ale znôška nezmyslov najmä v posledných vystúpeniach ma primäla k tomu, aby som aspoň normálnym ľuďom, ktorí tu sedia a skúšajú počúvať, vysvetlil, akými nezmyslami a klamstvami vás niektorí kolegovia, ktorí možno tým, že si neprečítali dostatočne návrh novely zákona, alebo možno práve preto, že chcú vniesť úplne chaos do tejto problematiky, zavádzajú a klamú, klamú obyvateľov Slovenska. Vidím, že tu sedí pán poslanec Galko, ktorý dal, nečakal som to, ale veľmi korektnú otázku. Na veľmi korektnú otázku mu aj veľmi korektne odpoviem. V prvom rade chcem povedať, že som šokovaný, že tu musím obhajovať záujmy obyvateľov Slovenska proti občanom, ktorí tu sedia v poslaneckých laviciach a zastupujú neviem koho záujmy, ale zastupujú záujmy tých, ktorí by mohli vyvážať vodu do zahraničia. Momentálny stav legislatívy je taký, a aj z Asociácie vodárenských spoločností na Slovensku, ktorá je skupinou spoločností, ktoré dlhé roky zásobujú obyvateľov vodou, potvrdili to, že v tejto chvíli nie je žiadny legislatívny a legitímny nástroj na to, aby sme zakázali vyvážať vodu. V tejto chvíli, keď pán poslanec Hlina sa rozhodne vyviesť vodu do zahraničia, tak ju vyvezie. My novým zákonom hovoríme o tom, že v rámci tohto procesu zásobovanie vodou slovenským obyvateľom garantujeme tak, ako to je doteraz. Akonáhle príde niekto a povie, že chce vyvážať vodu... (Reakcia z pléna.) Ten proces je veľmi jednoduchý, vysvetlím vám ho, pán Hlina, lebo máte v tom vážne nedostatky a som dosť prekvapený. V tejto chvíli, keď prídete a poviete, že chcete ťažiť vodu a predávať túto vodu na území Slovenskej republiky, idete na okresný úrad (na odbor životného prostredia) a v zásade po splnení niektorých formálnych náležitostí dostanete povolenie na odber vody a môžete ju predávať hocikomu, aj do zahraničia. Je pravdou, že podľa zákona o vodách sa povolenie na odber vody vydáva na konkrétny účel. Ak je vydané na zásobovanie obyvateľov pitnou vodou bez lokalizácie, zásobovaným môže byť občan ktoréhokoľvek členského štátu Európskej únie, počúvajte ma dobre, čo vám hovorím, ktoréhokoľvek štátu Európskej únie. To isté platí aj pre toto povolenie vydané na iné účely. Ak by ale odberateľ mal presne lokalizované povolenie a napriek tomu predá vodu za hranice štátu, podľa súčasného zákona sa dopustí maximálne priestupku, ale o vodu prídeme. Je to presne tak, ako to povedal pán Chren, že sa tu napije z mojej vody, o tú vodu prídeme. V prípade, ak tento odberateľ požiada príslušný orgán štátnej správy o rozšírenie povolenia na prevod alebo prepravu za hranice štátu, tento štátny orgán nemá žiadnu oporu v platnej legislatíve, na základe ktorej by mu mohol zabrániť požadované povolenie nevydať, pán poslanec Hlina. V tomto prípade platí, že čo nie je zakázané, je povolené, tak ako to platí v každom inom zákone. My už máme jednu konkrétnu skúsenosť. Netýka sa síce pitnej vody, ale minerálnej vody, ale princíp je rovnaký. Veľkým varovaním pre Slovensko a pre ministerstvo životného prostredia bol prípad Legnavy, keď spoločnosť žiadala o vybudovanie podzemného potrubia popod rieku Poprad do Poľska pre odber minerálnej vody a ňou následné plnenie fliaš a ich distribúciu za hranicami Slovenskej republiky. Slovenské úrady nemali oporu v legislatíve pre zákaz takejto činnosti a nedokázali sa oprieť o žiadne konkrétne ustanovenie. Výsledkom toho je, že pridaná hodnota a pracovné miesta budú vznikať v inej krajine, u nás sa zaplatí len za odber minerálnej vody. A tu je presne odpoveď na vašu otázku, pán poslanec Galko. Tých 200 eur platí len pre takéto prípady, netýka sa Slovenskej republiky a výrobcov minerálok na slovenskej strane. To znamená, tí, ktorí budú zhodnocovať, vytvárať pracovné miesta, vytvárať pridanú hodnotu na Slovensku, 200 eur nebudú platiť za kubík, len tí, ktorí by chceli z toho zdroja vody zobrať do cisterny alebo natiahnuť tam rúru a preniesť ju cez hranice, budú 200 eur platiť za kubík vody. To je zodpovedanie vašej otázky. A myslím, že o nej hovoril aj pán poslanec Simon trošku menej kultivovane. A preto som odpovedal vám. Ďalšia otázka bola. A to bola ex ante kondicionalita, pán poslanec Simon vystúpil a povedal, že nikde nie je napísané, že my musíme zaviesť príspevok za používanie vody v poľnohospodárstve. Ex ante kondicionalita, pán poslanec Simon, bývalý minister pôdohospodárstva, panebože, v oblasti životného prostredia v sektore vôd je definovaná nasledovne. Existencia cenovej politiky v oblasti vôd, ktorá zabezpečuje primerané stimuly pre používateľa na efektívne využívanie vody a primeraný príspevok rozličných spôsobov využívania vody na úhradu nákladov na vodohospodárske služby vo výške schválenej v pláne riadenia povodia pre investície podporené z operačných programov, toto je podmienka ex ante kondicionalita, kvôli ktorej sme museli zaviesť toto opatrenie do zákona. Chcem ubezpečiť poľnohospodárov, všetkých, ktorí zavlažujú vodou, že toto vyjde v nariadení vlády, ktoré sa bude schvaľovať niekedy na jeseň. Tá výška toho poplatku nebude jeden cent, ale 0,1 centa a bude platiť od 1. 1. 2017. Mimochodom, pán poslanec Simon, v rámci bilancií za minulý rok poľnohospodári na zavlažovanie polí podľa štatistiky nepoužili ani kubík vody. To sú oficiálne štatistiky. Ďalej som tu počul, že my ideme privatizovať vodu. A to je možno aj odkaz pre ľudí, ktorí sedia na balkóne. Ústava Slovenskej republiky v článku 4 hovorí o tom, že prírodné zdroje, nerastné suroviny, voda je majetkom Slovenskej republiky. A ja s tým plne súhlasím. A plne sa pod to podpisujem, voda je majetkom Slovenskej republiky a obyvateľov Slovenska a musí jej byť dostatok pre ďalšie generácie, je to jediné nerastné bohatstvo, ktoré tu máme a musíme chrániť. V roku 2002 u nás došlo k privatizácii vôd. Vtedy sedel vo vláde pán Lipšic, vtedy sedel vo vláde pán Bugár aj poslanci KDH. A vtedy došlo k privatizácii vôd, pretože vláda vtedy odsúhlasila tzv. deetatizáciu, teda odštátnenie vody, na mestá a obce. Vznikli vodárenské spoločnosti a mnohé z nich prenajali svoje prevádzky zahraničným prevádzkovateľom. VEOLIA je jasným príkladom toho na Slovensku. A vtedy došlo k privatizácii vody. Voda je národné bohatstvo, prírodné dedičstvo. S tým súhlasím. Hovoríme o vode, ktorá je v zemi, keď sa voda dostane na povrch, stáva sa tovarom. Žiaľ, je to tak. Každý mesiac sa presviedčate o tom v účtoch, ktoré platíte za vodu. My chceme zabezpečiť to, aby tej vody bolo dostatok pre ďalšie generácie. Myslím, že už to teraz nestihnem, ale mám pripravené pre poobedie aj vysvetlenie a také štatistiky, pretože niektorí poslanci hovorili, že nemáme bilancie, nemáme stanovené množstvá, koľko vody máme, koľko vody odteká, aké máme zásoby vody, koľko máme vody pre ďalšie generácie. To všetko máme. To všetko je dostupné. Klamete, keď hovoríte, že také niečo nie je. Na stránkach Slovenského hydrometeorologického ústavu, ktorý sa zaoberá týmito vecami, máte každoročné bilancie týchto údajov. Sú k nahliadnutiu, pán poslanec Hlina, klamete. A ešte k tým 1,3 až 1,4 eura. Je vrchol, pán poslanec Hlina, že si to neprečítate a potom drzo obviňujete vládu z niečoho, čo je vaša tuposť. Poviete o mne, že som blbý, okej, vy ste tupý. Konečná výška toho poplatku bude predmetom novely nariadenia č. 755/2004 Z. z. A ak prejde riadnym pripomienkovým konaním to nariadenie, tak my budeme navrhovať 0,4 eura na meter kubický, čo je dvanásťnásobne viac, ako stojí voda v súčasnosti občana, za ten poplatok, o ktorom hovoríme, za to vyťaženie. Dnes to je 0,0332. (Reakcia poslanca Alojza Hlinu.) Ešte raz, pán poslanec Hlina, merajte jablká s jablkami, a nie jablká s hruškami. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)