Chren, Martin, poslanec NR SR (2014-09-10):
Ďakujem veľmi pekne. Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, ctené kolegyne, ctení kolegovia, musím na úvod povedať, my sa s pánom ministrom vieme celkom dobre porozprávať, keď sa stretneme v súkromí, nakoniec sme pôsobili v podobnej oblasti, preberal som po ňom úlohy a kompetencie na ministerstve hospodárstva, ale čo sa týka toho pracovného nasadenia, nezažil som ešte asi taký arogantnejší prístup ako ten úvod k tomuto predloženému návrhu novely dnes, ktorý bol úplným obrátením pravdy a reality z nôh na hlavu a úplným popretím toho, čo sa v skutočnosti stalo. Úplným popretím toho, že keď sa nám tu pred pár mesiacmi podarilo odhaliť pripravovaný kšeft pána ministra životného prostredia v novele vodného zákona, v reakcii na to, aby tento kšeft bol prekrytý, politicky prekrytý tou najsilnejšou kartou, sa spustila lavína reakcií. Prichytený minister dostal po prstoch od svojho najvyššieho šéfa, od predsedu vlády Roberta Fica. Ani ten však neprinútil ministra životného prostredia, aby tú korupčnú, netransparentnú, zlú schému predaja a ťažby slovenskej vody do zahraničia nahradil takou, z ktorej by mohli mať prospech všetci občania Slovenska, a nielen vybrané záujmové skupiny. Naopak, išlo o kšeft taký veľký, že mu rovno nariadil, aby úplne zakázal predaj slovenskej vody do zahraničia. Keď z toho nemôžu mať prospech spriaznení podnikatelia, ktorí by v netransparentnom konaní bez súťaže dostali licencie na ťažbu a prepravu vody za hranice, nech z toho nemá prospech nikto, ani jeden občan Slovenskej republiky! Tak sa zachoval Robert Fico. Ale ako som už mnohokrát v minulosti povedal, my nepotrebujeme meniť ústavu na to, aby sme zabránili kšeftom jednotlivých ministrov. Ústava nie je trhací kalendár, aby sme ju menili každú chvíľu. Ústava je základným zákonom štátu. Ústava nemá poskytovať presný a detailný postup pri každej situácii, ktorá môže v štáte nastať. Ak by sme mali ku všetkým problémom pristupovať takto ako táto navrhnutá novela ústavy, tak by ústava nemala 155 článkov, mala by tisíce článkov. Úplne by stačilo, ako už povedali aj predrečníci, priamo vo vodnom zákone nastaviť pravidlá pre predaj vody transparentne, aby povolenky na ťažbu a vývoz vody nedostali len spriaznení podnikatelia a aby množstvo a objemy vody, ktoré by mohli byť vyvážané do zahraničia, vychádzali zo skutočných a reálnych čísel toho, čo si Slovensko môže dovoliť bez toho, aby ohrozilo svoje vlastné podzemné zásoby vôd. Avšak takéto myslenie – nastaviť transparentnú schému v súlade s požiadavkami zachovania životného prostredia – zjavne presahuje schopnosti súčasnej vlády. Minister Žiga, pán minister teda dostal jedinú, aj keď nesprávnu a nezmyselnú úlohu, pripraviť novelu ústavy, ktorá predaj vody zakáže. Som však presvedčený po tom, čo som si túto novelu zákona, novelu ústavy prečítal, že ani takú jednoduchú vec, ako je dvojvetná novela ústavy s jasným cieľom, ani takú jednoduchú vec nedokázal pán minister pripraviť bez toho, aby z nej netrčal podvod. Na tento fakt upozornili občianski aktivisti zo skutočného snemu, s ktorými komunikujem a spolupracujem. A posúďte sami. Dovoľte mi zacitovať navrhované znenie ústavnej zmeny: „Odsek 2 Preprava vody odobratej z vodných útvarov nachádzajúcich sa na území Slovenskej republiky cez hranice Slovenskej republiky dopravnými prostriedkami alebo potrubím sa zakazuje;“ teraz príde to zaujímavé, „zákaz sa nevzťahuje na pitnú vodu a prírodnú minerálnu vodu balenú do spotrebiteľských obalov na území Slovenskej republiky a poskytnutie humanitárnej pomoci“ a tak ďalej. Prvá veta tohto návrhu ústavy teda zakazuje vývoz pitnej, teda vývoz vody do zahraničia. Pokračovanie za bodkočiarkou uvádza výnimky z tohto zákazu. Tieto výnimky sú dve. Pitná voda a prírodná minerálna voda balená. Takto naformulovaný návrh zákona, návrh ústavy sa teda dá chápať dvoma spôsobmi. Ak chcete, môžete ho chápať tak, že vyvážať je možné pitnú vodu balenú a minerálnu vodu balenú. Inak sa voda vyvážať nesmie. Ale dá sa vykladať aj tak, že zakázaný je vývoz všetkej vody okrem pitnej vody všeobecne a okrem minerálnej vody balenej. A teda, že všetku pitnú vodu je možné vyvážať úplne bez obmedzenia. Konzultoval som tento text s viacerými odborníkmi na ústavné právo a vzácne sa zhodli na jednej veci. Takto navrhnuté znenie je nejednoznačné a pripúšťa obe možnosti výkladu. Čisto z legislatívneho technického pohľadu je pritom skôr pravdou to, že takéto znenie navrhovanej novely ústavy vývoz vody pitnej do zahraničia nezakazuje. Legislatívne pravidlá vlády Slovenskej republiky totiž jasne takúto situáciu upravujú. V ich čl. 6 ods. 3 sa jasne uvádza, že na označenie dvoch odlišných právnych subjektov nemožno používať zjednocujúce označenia akože v zmysle, že je nám to všetkým jasné, čo tým myslíme. Preto sa vždy v právnych predpisoch používa výlučne právnická osoba a fyzická osoba a nikdy nie zjednocujúce označenie právnická a fyzická osoba. Preto sa vždy v právnych predpisoch používa základná škola a stredná škola a nikdy nie len základná a stredná škola. Vždy sa používajú oddelené názvy. Ide totiž o to, že na subjekty právnej úpravy sa môžu vzťahovať rôzne práva, rôzne povinnosti alebo rôzne právom chránené záujmy, a preto je potrebné ich jasné a zrozumiteľné označenie. Podľa tejto logiky, ktorá vychádza zo samotných legislatívnych pravidiel vlády, tak z novely ústavy predloženej ministerstvom životného prostredia jednoznačne vyplýva, že sa zakazuje preprava vody do zahraničia okrem prepravy minerálnej vody balenej a okrem prepravy pitnej vody všeobecne. Všetku pitnú vodu je možné podľa tohto návrhu vyvážať. Keby chceli predkladatelia zakázať vývoz pitnej vody okrem balenej, museli by ho v návrhu pomenovať jednoznačne oddelene tak, akoby to bolo v súlade s legislatívnymi pravidlami vlády. Ja si neviem predstaviť lepší dôkaz o tom, že celá kauza vodného zákona je jedným veľkým ťahaním verejnosti i novinárov za nos od jej úplného začiatku, od toho kšeftu, ktorý nám tu bol predstavený, až po terajší koniec. Ministerstvo životného prostredia aj vláda predsa majú dosť skúsených legislatívcov, ktorí poznajú legislatívne pravidlá vlády. Keď sa vytvára takýto zákon, ešte dokonca novela ústavy, ide to cez legislatívu na ministerstve, potom to ide do legislatívnej rady vlády, potom to ide na rokovanie vlády, potom to má odbor legislatívy v parlamente. Naozaj sa tam nenašiel nikto, kto by poznal legislatívne pravidlá vlády a vedel by upozorniť na túto dvojznačnosť výkladu? Som presvedčený, že takýto návrh mohol prejsť cez všetky tieto orgány a inštitúcie len vtedy, ak išlo o zámer predkladateľa urobiť takýto nejednoznačný výklad. Preto je potrebné sa naozaj pýtať, pretože v tomto prípade to nevieme vylúčiť. Nebol to zámer predkladateľa? Síce akože naoko zachránime svet, teda Slovákom akože zachránime vodu, ale na druhej strane si necháme pootvorené zadné dvierka, aby sa celkom nevylúčila tá možnosť, ktorú pôvodne pán minister navrhoval v tom zákone, ktorý predložil a ktorý celú túto kauzu okolo vody a celú reakciu verejnosti a desaťtisíce podpisov na petíciu spustili. Ja osobne, ako som deklaroval už predtým a viackrát, nepodporím tento návrh novely ústavy. Nie preto, že je v ňom výkladová nejasnosť, tá by sa nakoniec dala odstrániť pozmeňujúcim návrhom, ak už by sme teda chceli všetku robotu odpracovať namiesto pána ministra, avšak nepodporím túto novelu ústavy preto, lebo ide len o veľmi hrubú záplatu na kauzu, ktorú zrejme za účelom biznisu spustili samotní predstavitelia strany SMER. Nevyšlo im to, a tak sa teraz tvária, že treba niečo na Slovensku zachraňovať. Netreba. A už vôbec nie v ústave. Ak ťažba a súvisiaci predaj vody do zahraničia nemajú upravený administratívny proces, žiadny úrad nikomu nemôže dať povolenie na vývoz vody. Tá už je dnes vo vlastníctve štátu, štát je majiteľom vody podľa ústavy. Nepodporím tento návrh ani preto, lebo novelizovať ústavu v normálnom štáte znamená najvyššie štádium prípravy. Ústava sa novelizuje vtedy, keď už prebehli všetky ostatné možnosti, výkladové nálezy Ústavného súdu, ústavná prax a podobne. Táto novela je čisto politická. Je veľmi účelová a vznikla na základe obrovskej politickej chyby pána ministra. Dovoľte mi ukončiť moje vystúpenie na záver takým nostalgickým povzdychom. Predstava, že budeme žiť v krajine, v štáte, kde sa dodržiavajú pravidlá a kde tí, ktorí pravidlá nedodržiavajú, sú trestaní, je dnes Slovensku veľmi vzdialená. Aj vo svetle tých posledných udalostí, ktoré sa odohrali v parlamente včera a dnes, je zrejmé, že strana SMER chápe demokraciu len ako nástroj, kde si so svojou väčšinou môže silovo a na úkor občanov robiť, čo sa jej zachce a ako sa jej zachce. Som nakoniec celkom rád, že takým nechceným dôsledkom slov a činov predsedu parlamentu a jeho pani zástupkyne, ktorí hrubo znásilnili Ústavu Slovenskej republiky a hrubo znásilnili právo poslancov na legislatívnu iniciatívu, že takým nechceným a nezamýšľaným dôsledkom je aj to, že táto zlá, účelová a ešte aj k tomu neporiadne napísaná novela ústavy snáď neprejde. Táto novela ústavy, ktorá by v skutočnosti dovolila zrejme nekontrolovaný vývoz pitnej vody zo Slovenska, čiže pravý opak toho, čo hovoril pán premiér Fico aj pán minister vo svojom úvodnom slove, pretože opoziční poslanci sa zjednotili a dohodli, že zo solidarity k tým, ktorých návrhy boli vyradené z rokovania parlamentu, sa nezúčastnia hlasovania, a preto by sa 90 hlasov na schválenie tohto návrhu nemalo nájsť. Bohužiaľ, stále platí aj to, že tá predstava, ktorú by sme mali chcieť, tá predstava, že vláda schváli transparentné pravidlá, aby niekedy v budúcnosti mohli všetci obyvatelia Slovenska – a nielen nejaké finančné skupiny blízke ministrom tejto vlády – vďaka predaju rozumného podielu svojho vodného bohatstva prosperovať, tak takáto predstava, že vzniknú takéto transparentné pravidlá a že všetci Slováci, všetci občania Slovenska na tom budú môcť získať, tá zostáva stále vzdialená a nenaplnená. Ďakujem veľmi pekne za pozornosť.