J. Kužma, poslanec: (2001-12-19):
Vážené dámy a páni, chcem povedať, že návrh tohto zákona som navrhol spracovať po dlhodobých konzultáciách s primátormi a starostami, ktorí sa pri priestupkovom konaní v rámci porušenia spolunažívania občanov alebo iných zákonov, ktorých sa priestupkové konanie týka, dostávajú do štyroch takých základných komplikácií. Tá prvá najdôležitejšia je vlastne vymožiteľnosť práva a je o tom, že po roku 1989 vznikla určitá skupina občanov, ktorá dlhodobo nepracuje, zväčša nevlastní žiaden majetok, často priestupky pácha a keďže nemajú iný príjem ako pod hranicou minimálnej mzdy, priestupky nie je možné od nich vymôcť. Z tohto dôvodu som uvažoval o zavedení podobne ako je to v anglosaskom práve v Amerike, v anglických zemiach, kde v zásade sudca môže pri rozhodovaní udeliť buď pokutu, odsúdiť na verejné práce alebo odsúdiť na krátkodobý trest na slobode. Aj keď viem, že je to nezvyklé, aby u nás dochádzalo k vymožiteľnosti zákona tým, že by sa zaviedlo pre určitú skupinu ľudí odpracovať svoj priestupok v tarifnej mzde bežnej, myslím si, že toto nie je v rozpore so žiadnym zákonom a nie je to ani v rozpore s Európskym dohovorom ohľadom prác. Druhá vec, ktorú chcem v tomto návrhu zákona riešiť, viete, že zákon o priestupkoch je vlastne z roku 1967 a v prevažnej miere ešte riešil socialistické spolunažívanie občanov, čiže to je vlastne možnosť vyplatiť i úhrady za trovy, ktoré vznikajú pri priestupkoch, sú to rôzne vlastné tvrdenia, ktoré sú preskúmateľné súdom, a ich cena sa pohybuje v rozpätí od niekoľkých 100 korún až po niekoľko 10 tisíc, korún, ale v tomto zákone nebolo maximálne možné zaťažiť toho, kto priestupok spáchal úhrnne sumou len 150 korún, čiže obce a komisie pre verejný poriadok nemali vôbec záujem tieto priestupky preskúmavať, lebo miesto príjmu do obce obec vykazovala stratu. To isté, a to je tretí dôvod, je to, že zoberme si príklad, keď občan spácha priestupok, neodvolá sa, nejde uhradiť vlastne sumu, ktorú sme zdvihli až na 10 tisíc korún, tak orgán má v rukách len možnosť pokuty, ktorá vlastne súhrnne nesmie prekročiť 500 korún pri sčítavaní, čím sa vlastne dosiahne to, že nie je donucovací prostriedok na to, aby človek, ktorý spácha priestupok, vôbec ho zaplatil, lebo to penále, tá pokuta, ktorú môže za to dostať, je maximálne 500 korún. A realita, ktorá sa deje, je taká, že dokonca starostovia a primátori nabádajú príslušníkov miestnych polícií, ak chytia takýchto priestupcov a sú nezamestnaní, aby použili nie celkom zákonné tresty, a neriešili pred priestupkovým konaním. Keďže príjmy z priestupkov idú do príjmov obce, ja som navrhol, aby obec neprišla o svoje zdroje, aby sa tento priestupok mohol odpracovať na takzvaných malých verejnoprospešných prácach v prospech obce. Chcem povedať, že v súčasnosti je vymožiteľnosť v priestupkovom konaní asi 10 % a v jednom kraji sú udelené pokuty ročne okolo 8 miliónov korún, čiže, žiaľbohu, dôjde k výberu ani necelého milióna korún. Dúfam, že návrh tohto zákona, ktorý som rozposlal 60 náhodne vybraným starostom a primátorom a okrem malých úprav som nedostal k tomuto návrhu žiadny doklad o nesúhlase alebo o tom, že tento návrh nie je dobrý. Ďakujem pekne. J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec, nech sa páči, zaujmite miesto určené pre navrhovateľov. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor pre verejnú správu poslancovi Alexandrovi Slafkovskému. Nech sa páči, uveďte stanovisko gestorského výboru.