M. Jureňa, poslanec: (2009-10-30):
Nastúpil som v roku 2006 na úrad ministra pôdohospodárstva a pýtal som od úradníkov, ktorí na úrade ministerstva pracovali, aby mi priniesli čiernu knihu, ktorá bola spísaná v roku 1998. A do dnešného dňa mi ju nepriniesli. Už nie som tam skoro dva roky. Čierna kniha sa jednoducho nenašla. I dnes sme si tu mali možnosť vypočuť čierne scenáre a možno nejakú takú čiernu, čiernu knihu. Nikdy som sa nedozvedel, čo v tej čiernej knihe, ktorá bola stvorená v roku 1998, čo bolo o rezorte pôdohospodárstva napísané. Ale zodpovedne vám môžem povedať, akú čiernu knihu napísala Dzurindova vláda od roku 1998 do roku 2006. Nedali sme to na papier, môžeme o tom diskutovať, môžeme o tom hovoriť a môžeme si klásť otázky, prečo to tak je. Takže, pochopiteľne, prečo to tak je, na to môžem odpovedať úplne zrozumiteľne, pretože čierne knihy a čierne scenáre sú marketing, ktorým sa chceme akosi predstaviť občanom a voličom, aby sme na princípe týchto čiernych kníh povedali, že my nesúhlasíme a my to vidíme inak. Naraz máme sociálne cítenie, naraz myslíme i na toho občana niekde na dedinke, na vidieku, ale keď sme boli pri vláde tých osem rokov, tak nás tento občan niekde na dedine a na vidieku úplne a vôbec nezaujímal, pretože vtedy sme hovorili, hovorili týmto občanom, že ani Hongkong nemá poľnohospodárstvo, všetko si kúpime, všetko si dovezieme. Skoro to vyzeralo tak nádejne, že ani nemusíme nič robiť, lebo všetci budeme nejakí kapitalisti a budeme sa mať veľmi dobre. Prídu nadnárodné bohaté spoločnosti, vybudujú nám tu haly a v týchto halách budeme pracovať a nemusíme nad ničím ani rozmýšľať, jednoducho budeme robiť také úkony, ktoré sa naučíme za jeden deň, a tieto úkony môžeme robiť. Ale nemôžeme ich robiť donekonečna, lebo tieto haly sú tu prenajaté krátkodobo, tieto haly jednoducho zase odídu niekam inam, do iného priestoru, jednoducho je to pohyb kapitálu. Je to pohyb kapitálu, ktorý si hľadá lacnejšiu pracovnú silu, lacnejšie východiská. A ak sa zamýšľame nad rozpočtom, každý rok nad zákonom roka, tak pochopiteľne, že je to i o tomto, o perspektívach, ktoré ponúkame pre ľudí a ktoré sme im schopní zabezpečiť, a pochopiteľne, že rozpočet pre budúci rok je veľmi, veľmi dôležitý. Ja len pripomeniem ako poľnohospodár v tejto súvislosti jednu základnú informáciu. Sme otvorená spoločnosť. Odzneli tu i teraz, pred pár minútami tu odzneli niektoré diskusné príspevky alebo faktické poznámky do tohto priestoru, do priestoru poľnohospodárov. Cena obilia v roku 1989, skúsme si pripomenúť, za koľko sa toto obilie v tom čase predávalo. Ak si nepamätáte, prerátam vám to, bolo to niekde nejakých 70-80 eur. Píše sa rok 2009 a pýtam sa vás, za koľko sa predáva toto obilie? Je to 80-90 eur. Prosím vás, skúsme si pripomenúť, za koľko sa predávala v tom čase nafta, za koľko sa predávali chemické prostriedky, hnojivá, za koľko bola pracovná sila, koľko sme zarábali v tom čase. Ja si pamätám, že som zarábal 2 800 Kčs. Takže skúsme si pripomenúť i tieto základné údaje, kam sme sa posunuli, kam sme sa dostali. A ak hovoríme na túto tému, že je tu nejaká spravodlivosť, a ak hovoríme o poľnohospodárskych dotáciách, musím to pripomenúť, lebo to súvisí, tak táto vláda, táto vláda po svojom nástupe dala maximálne dotácie a maximálne podpory, 30 %. V rámci prístupovej zmluvy to, čo bolo dané. Musím povedať, že predchádzajúca vláda tak neurobila ani raz a tie podpory boli v skutočnosti deformujúce, a to tým spôsobom, že poľnohospodár si nemohol dovoliť investovať. A ak hovoríme o dotáciách, ja osobne, ak sme tu, ak tu hovoríme, že kde skončili, v akých vreckách, tak musím pripomenúť, skúsme si pozrieť, prerokovávali sme tu zelenú správu, musím pripomenúť, že podpory a dotácie vykrývajú straty v poľnohospodárskych podnikoch. Znova to opakujem. Skúste si pozrieť, prosím vás, štatistiky, skúste si pozrieť tabuľky a nehovorme stále to otrepané, že podpory získavajú nejakí agrobiznismani alebo nejakí agropodnikatelia, to, čo tu stále hovoríte. V skutočnosti podpory vykrývajú straty, ktoré tu sú. To, že sa v roku 2003 z prístupu do Európskej únie stala naháňačka, to, že sa robili veci zvečera do rána, nevýhodné pre Slovenskú republiku, to je faktom. To je faktom, na ktorý dnes doplácame a musím ho pripomenúť v tejto súvislosti. Ak vláda Slovenskej republiky pre rok 2010 odsúhlasila a v tomto rozpočte navrhuje, aby podpory boli na úrovni 20 %, musím priznať, že nie je to úplných 30 %, ale v čase krízy, keď vy ste neboli v čase krízy a hovoríte, že ste boli v čase konjunktúry, tak vy ste dávali 10 %. Musím vám to pripomenúť na tomto príklade, aby sme nepísali čierne kroniky, keď ich potrebujeme, ale aby sme si hovorili veci v takej realite, v akej sú. Ďalej musím pripomenúť jedno základné percento. Ak píšeme, píšeme tu tieto scenáre a hovoríme a kritizujeme tento rozpočet, skúsme si pozrieť v skutočnosti do štatistík a do čísel, aký je percentuálny podiel verejnej správy Slovenskej republiky, ja neviem, môžeme to porovnať k štátnemu rozpočtu a môžeme to porovnať k iným údajom. Aký? No je to tretí najnižší z 27 členských štátov Európskej únie. Tretí najnižší. Čiže ak tu niečo kritizujeme, že verejná správa a tak ďalej, že sa nešetrí a tak ďalej, prosím vás, skúste si pozrieť tieto čísla a potom sa nad tým aj zamyslíme, že podiel prostriedkov na verejnej správe je na Slovensku skutočne jeden z najnižších. Jeden z najnižších. No a ak som sa pozeral do histórie, jednoducho musím to znova pripomenúť, možno sa tu o tom hovorí každý rok a je to akože „opakovanie – matka múdrosti“, ale musím to pripomenúť, dnes sa blížime k dátumu 20 rokov, 20 rokov nežnej revolúcie. V roku 1989 mi môj otec, ktorý v 50. rokoch celý svoj majetok dal do jednotného roľníckeho družstva, mi povedal: „Neradujte sa, uvidíte, čo je kapitalizmus. Ja som prežil aj čas kapitalizmu, aj socializmu. Uvidíte, čo je kapitalizmus.“ Tá doba v skutočnosti dnes prichádza a prišla, čo je, čo je kapitalizmus. Takže ak dnes sa nachádzame v určitej krízovej situácii, ak dnes hovoríme o jednotlivých vládach, tak musím pripomenúť to, čo som chcel pripomenúť, a musím to zdôrazniť, že dnes po 20 rokoch sa hovorí, že Ján Čarnogurský bol ten, ktorý je tu možno najväčší rusofil a najväčší Slovák, ja si ho vážim ako človeka určite, aj ako politika, ale nikde sa vôbec nepripomína, ako sa začínala Slovenská republika, že pán Čalfa hovoril, že slovenská koruna nevydrží ani pár dní, možno pár mesiacov, že slovenská koruna k českej korune bude, ja neviem, 1 : 3 a tak ďalej, musím to pripomenúť, pretože tieto scenáre tu vtedy boli a slovenská koruna prežila. A len pripomínam, na základe čoho slovenská koruna a ekonomika, makroekonomika, pamätám si, keď sa kritizovali makroekonomické čísla, možno ste si dnes ráno pozreli príhovor Obamu, ktorý reagoval na to, že boli nejaké pozitívne body, 200 bodov na burzách a že Amerika ide z krízy. Ale povedal, dôležité je, ako žije ten človek, nielen makroekonomické čísla, ako v skutočnosti žije ten človek. Takže keď vláda Vladimíra Mečiara v týchto rokoch budovala diaľnice, budovala jadrové elektrárne, budovala vodné diela Gabčíkovo, tak vy ste prišli a vy ste ich predali. A teraz hovorme, za koľko a o koľko ste ožobračili slovenský národ a Slovákov a prerátajte si to tak, ako dnes preratúvate, ako dnes preratúvate, za koľko sa zadlžujeme, tak si prerátajte, koľko ste vy okradli predajom privatizácie Slovákov. Toto si skúste prerátať. (Potlesk.) Musím to pripomenúť, pretože doba je skutočne krízová. Ak hovoríme o biblických úrodných a neúrodných rokoch, tak vaše biblické roky je tragédia slovenského štátu. Vaše biblické roky, musím to pripomenúť. Preto keď hovoríme o tomto rozpočte, áno, treba to pripomínať, pretože tu hovoríme, hovoríme tu o marketingu, hovoríme tu o tom, aký je tento rozpočet zlý, ako sa zle hospodárilo, ako sa s peniazmi zle narába, ako sa zle investujú. Jedna vláda budovala a prišla druhá vláda, predala za pár, za pár drobných. (Reakcie z pléna.) Za pár drobných. A je to dopad, páni, môžeme sa nad tým usmievať, je to dopad v každej domácnosti, pretože ceny za energie stanovujú nadnárodné spoločnosti, to je ten dopad v každej rodine, to je ten dopad pre každého, každého peňaženku, pre každého Slováka, ktorý tu stále je. A treba si to pripomenúť, že toto ste spôsobili, vážená opozícia, toto ste spôsobili vy. Treba vám to pripomínať. Opakovanie je matka múdrosti. Treba vám to pripomínať. Takže ak dnes hovoríte a píšete čierne kroniky, treba vám pripomenúť vaše čierne kroniky, ktoré ste vy písali v roku 1998 a nikde sa nenachádzajú, lebo by ste sa museli za tie kroniky hanbiť. Ja znovu opakujem, keď som prišiel na úrad ministra a hľadal som čiernu kroniku, nenašla sa. Bohužiaľ, nenašla sa. Lebo tí ľudia, ktorí ju písali, tí ľudia, ktorí ju, a vtedy si pamätám, že diaľnice, veď berieme na to drahé peniaze na diaľnice, okamžite sa to zrušilo, berieme na to drahé peniaze. Ale čo sú to drahé peniaze? Koľko stál kilometer diaľnice v roku 1998 a koľko stojí kilometer v roku 2009? Prosím vás, pozrite si tie čísla, koľko stojí! Keby sa vtedy i na úkor úverových zdrojov budovali diaľnice, dnes sme mohli jazdiť do tých Košíc v skutočnosti, lebo vy za osem rokov, pozrite sa, koľko kilometrov diaľnic ste urobili vy za osem rokov a koľko sa urobilo za Mečiarovej vlády a koľko sa robí za Ficovej vlády. Skúste si pozrieť, prosím vás, tie čísla, ak hovoríme napríklad o diaľniciach. Takže musím niektoré veci pripomínať, pretože opakovanie je matka múdrosti a história má ten dar, že niekedy nám napovie, ako to v skutočnosti bolo a kto ako konal. Nie o tom, kto čo sľubuje, ale história hovorí, kto ako konal. Ako sa správal voči občanom Slovenskej republiky a ako konal. Ak táto vláda si dala za prioritu rezort pôdohospodárstva a dala si za prioritu sociálnu spravodlivosť, tak ja to oceňujem a myslím si, že tento rozpočet, ktorý je na budúci rok, o ktorom dnes hovoríme, má tieto trendy ich udržať a zachovať a správa sa i v ťažkej situácii, ktorá tu je, správa sa zodpovedne. Preto chcem povedať za klub Ľudovej strany – HZDS napriek tomu, že ako poľnohospodár nie som spokojný, pretože mohli tu byť iné čísla a najmä čo sa týka štátnej pomoci, ktorá je výrazne deformovaná, pretože i štát, ak je majiteľom meliorácií, ak je majiteľom zavlažovacích systémov, tak ako majiteľ by sa mal o ne starať. Musí sa o ne starať. Je tu vybudovaných 320-tisíc hektárov. Takže nie som úplne spokojný, hovorím to nahlas. Nie som úplne spokojný, ale za klub Ľudovej strany – HZDS hovorím, že v tomto krízovom období za tento rozpočet zahlasujeme. Ďakujem za pozornosť.