Milanová, Natália, poslankyňa NR SR (2019-03-29):
Inak som len chcela povedať, že ono tá história sa opakuje, lebo myslím, že okrem toho, že bolo pred voľbami, keď som tento návrh zákona predkladala, tak taktiež sme tu boli v takej strohej formácii, ako sme tu dnes, ale veď je piatok, tak zase niet sa čo čudovať. Ale, ale verím, verím tomu, že možno aspoň teda ten dojem z toho návrhu bude dobrý a bude potom hodný podporenia následne. Ja začnem tým, že, že tento návrh sme boli konzultovať na ministerstve kultúry, boli sme konzultovať s Radou pre vysielanie a retransmisiu, pretože sú to subjekty, ktorých sa dotýka a ktorý k tomuto návrhu mali čo povedať. Okrem iného sme teda počúvali výzvy a komunikovali so zástupcami regionálnych televízií a chcem zdôrazniť, že naozaj sme sa snažili všetky pripomienky týchto organizácií do návrhu zapracovať tak, aby boli prijateľné pre všetky strany. Začnem s politickou reklamou a problematikou jej vysielania. Dnes sa v zákone o voľbách síce myslí na vysielanie politickej reklamy, ale iba pri troch typoch volieb, to sú voľby do Národnej rady, eurovoľby a prezidentské voľby. Z dôvodu, ktorý mi nevedeli povedať ani na ministerstve kultúry, ani vlastne v Rade pre vysielanie a retransmisiu, neexistuje možnosť vysielania politickej reklamy v komunálnych voľbách a pri voľbách do vyšších územných celkov. V praxi to znamená, že kandidát, ja to nazvem dohromady tak regionálne voľby, si nemôže, aj keby mal záujem, zabezpečiť politickú reklamu v médiách. Hoci by sa aj rozhodol teda, že do nej zainvestuje a vyberie si priestor napríklad regionálnej, alebo teda lokálnej televízie, keďže vie, že aj táto televízia má nejaký okruh svojich sledovateľov, žiaľ, zákon momentálne mu túto možnosť nedovoľuje. A tá situácia je taká trošku paradoxná, pretože aj dnes počuť mnohé hlasy o tom, že koľko tu máme hoaxov, aj dnes sme si to počuli, vypočuli teda, máme tu množstvo neoverených nepravdivých správ, ktoré sa nám šíria prostredníctvom online sveta, ktorý je neregulovaný, tou problematikou sa teraz vlastne zaoberajú aj v Bruseli, aj tu teraz u nás sa bude musieť zapracovať. A práve médiá, ktoré sú pod kontrolou štátu, to znamená, sú regulované a vieme na nich dohliadať, tak tie nemajú možnosť vysielať politickú reklamu, a teda v podstate ju odkontrolovať, aj ten jej obsah odkontrolovať a v prípade, že by sa nejakým spôsobom vymykal, tak by teoreticky mohli zasiahnuť a udeliť aj pokuty. Žiaľ, táto možnosť neexistuje, tak sa ukracuje aj kandidát o možnosť svojej prezentácie a v podstate aj televízia o zdroj príjmu. Pre samotného kandidáta, ako som už spomínala, je ten stav momentálne taký, že nemôže využiť všetky priestory, cez ktoré by mohol osloviť svojich voličov. Dalo by sa inak povedať svojím spôsobom, že je aj diskriminovaný. Lebo tento priestor, ktorý tie lokál..., nebudem to teda dávať iba na lokálne, ale, skrátka, médiá majú k dispozícii, tak práve počas tej volebnej kampane, čo je 21 dní pred začiatkom volieb, sa preňho stávajú nedostupným a on sa dostáva do nevýhody. Pretože čo sa týka tých regionálnych, teraz to zameriam na televíziu napríklad, tam aj počas spravodajstva, ktoré je bežne vysielané, dostávajú priestor práve tí zástupcovia samosprávy. To znamená, tam pokiaľ sa udeje nejaký projekt, nejaká aktivita, či už z vôle občanov, alebo teda z vôle primátora, starostu či poslancov, tak tí sa automaticky dostanú na obraz a človek, ktorý si televíziu zapne, pozerá, tak sa mu ten človek trošku predsa do tej mysle vsugeruje, možno ho spozná, bude vedieť jeho meno, bude vedieť, kto to je, čo urobil, čo mnoho dobrého urobil, a ten človek tam má možnosť prezentácie vlastne počas celého toho svojho funkčného obdobia, štvorročného. Naproti tomu kandidát, ktorý sa usiluje o hlasy svojich voličov, ten priestor takto bežne nemá, pretože do toho spravodajstva sa nedostane, to znamená, politická reklama by bol jeden zo spôsobov, ako by sa na ten obraz dostať mohol a mohol sa dostať aj k svojim voličom. Ďalšiu vec, ktorá je na zamyslenie, máme tu napríklad našich seniorov. Nuž tí koľkokrát už nie sú tak zdravotne zdatní, aby, aby mohli vyjsť do ulíc a toho svojho kandidáta na tej ulici stretnúť, komunikovať s ním, položiť mu otázky, ktoré by sa o ňom chceli dozvedieť, alebo získať nejaký predmet, čo je teda bežnou praxou počas tej predvolebnej kampane. Nie sú ani online zdatní, to znamená, nefungujú na sociálnych sieťach a tú regionálnu televíziu možno, netvrdím, že je to veľké percento, ale, ale, ale zapnú si ju, skrátka, niektorí možno majú rituál, že tú televíziu si v nejakom čase zapnú, lebo chcú vedieť, čo sa v tej lokalite konkrétnej ich bydliska deje, chcú byť zorientovaní napriek tomu, že už sa, už sa nemôžu priamo zúčastňovať na tom dianí možno tak, ako by chceli. Takže napríklad títo ľudia sú taktiež ochudobňovaní o informácie o svojom kandidátovi. Pre televízie samotné tento stav znamená, že, skrátka, prichádzajú o peniaze. Pretože aj politická reklama je zdrojom príjmov. A tento jav v tejto súvislosti je taký zvláštny, pretože, už som to teraz povedala, zákon či štát nenechá zarobiť štátom kontrolovaných vysielateľov a nedá im možnosť zabezpečiť si prostredníctvom takto získaných prostriedkov napríklad aj väčšiu nezávislosť, pretože vieme, že tie televízie sú, koľkokrát spadajú pod mestské úrady. To znamená, že budú asi vysielať príspevky, ktoré ten úrad nebudú haniť, ale budú dávať príspevky, ktoré ten úrad a jeho poslancov, alebo teda prácu ich budú zvýrazňovať práve v tom pozitívnom svetle. Tým, že by sme dali možnosť takéhoto zárobku týmto televíziám, získali by aj väčšiu nezávislosť, čo si myslím, že na čom by nám malo všetko záležať, a myslím si, že aj ony by mali trošku rozviazanejšie ruky oproti tomu, ako ich majú doteraz. Televízia by za tieto prostriedky mohla zamestnať či už nových ľudí, mladých, mladých redaktorov, ktorí by získavali skúsenosti pod dohľadom tých starších, ktorí už v tej brandži fungujú. Mohla by tvoriť nové programy. Ja napríklad veľmi často, no takmer každú nedeľu, pozerám STV 2 a tam sa strieda Televíkend, Farmárska revue a veľmi rada si pozrem (pozn. red.: správne „pozriem“) dokumenty z jednotlivých obcí Slovenska. Veľmi sa teším, že niečo také máme, a myslím si, že človek, ktorý by vyrastal v tej televízii v rámci toho regiónu, mal by k tej danej oblasti vzťah, dokázal by vytvoriť dokument, do ktorého by dal aj, aj srdce, aj dušu, a dokázal by nám, ktorí v tom danom regióne nežijeme, ukázať ten svoj priestor v tom najkrajšom svetle. A všetci vieme, že na Slovensku máme veľmi veľa nádherných či už kultúrnych, alebo prírodných úkazov, o ktorých mnohí ešte ani možno netušíme a dozvedáme sa o nich kadejako, ale keby sme sa o nich moli dozvedieť takto prostredníctvom týchto kanálov, myslím, že by to bolo veľmi fajn. Nezávislosť médií som už, som už spomínala, len uvediem, že prieskum z roku 2016 hovoril, že tá politická závislosť regionálnych médií bola na úrovni 71 %, čo je, čo je dosť, neviem, kam sa tá hranica posunula dnes, ale predpokladám, že príliš nie. No a pokiaľ televízia spadá do rúk súkromného vlastníka, tak financovanie televízie je veľmi drahá záležitosť. To znamená, ten súkromný vlastník asi má nejaký účel, nejaký zámer, pre ktorý tú televíziu ťahá, a hovoriť tam o nestrannosti a objektívnosti koľkokrát je otázne, keďže musí aj on z niekoho, z niečoho, aj z niekoho, aj z niečoho žiť. Ďalším aspektom, ktorý by sme možno trošku potlačili do úzadia, je to, že momentálne kandidáti, a úplným dôkazom toho sú vlastne teraz aj prezidentské voľby, je, že kandidáti vo veľkej miere využívajú na svoju propagáciu sociálne siete, ako je Facebook, You Tube, a reklamy nám vyskakujú skutočne veľmi často vo veľmi veľkom objeme a stoja veľmi veľa peňazí. Všetky tieto peniaze, ktoré kandidáti míňajú takýmto spôsobom, musíme si uvedomiť, idú z našej krajiny preč. A to je, to je vec, ktorá napríklad mňa trápi, že veľa peňazí by mohlo ostať aj na Slovensku, keby sme ten náš systém upravili v prospech našej krajiny. Náš návrh zákona sa zaoberá aj tým, že dali sme si trošku prácu a prihliadli sme na poskytovateľov audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, ktorí podliehajú regulácii Rady pre vysielanie a retransmisiu, ale v podstate tie internetové televízie, ktorí do tohto zoznamu spadajú, si doteraz, čo sa týka politickej reklamy alebo politických diskusií, mohli nastaviť ten svoj priestor akokoľvek chceli. Je to možno trošku ambiciózne, ale my si myslíme, že aj tento priestor by už mal byť minimálne férový a mal by každému z tých kandidátov poskytnúť rovnaký priestor na sebaprezentáciu za rovnakých podmienok. To znamená, nemal by zvýhodňovať niekoho, o kom si myslia, že to je ten správny kandidát a toho ideme podporovať, ale dať naozaj ten priestor všetkým kandidátom rovnako za rovnaké financie, za rovnakých podmienok. Ešte sa náš návrh zákona zaoberá témou politických diskusií. Tam v podstate taktiež zjednocujeme tú právnu úpravu, pretože politické diskusie, čo sa týka komunálnych a VÚC volieb, neboli nejakým spôsobom presnejšie zadefinované. To znamená, že tam vysielateľ sa mohol rozhodnúť, že či tú politickú diskusiu zaradí do programu, alebo ju do programu nezaradí. Keď sa rozhodol, že ju zaradí, musel splniť oznamovaciu povinnosť, plus predložiť projekt Rade pre vysielanie a retransmisiu. Keď sme boli na stretnutí a diskusii s členmi Rady pre vysielanie a retransmisiu, tak sme sa zhodli na tom, že minimálne jednej tej byrokratickej bariéry by sa mohli zbaviť, ostala tak v podstate iba povinnosť predložiť Rade pre vysielanie a retransmisiu projekt, na základe potom ktorého by Rada pre vysielanie a retransmisiu dokázala aj kontrolovať, či naozaj bolo všetko splnené, či prebehlo všetko v poriadku, a, a teda či je všetko v súlade so zákonom. Tento návrh zákona nemá nejaký poli..., ako by som to povedala, neslúži na nejaké politické boje. Je to čisto, čisto návrh zákona, ktorý, si myslím, že pomôže viacerým stranám. To znamená, na jednej strane sú to médiá, na druhej strane sú to kandidáti. Pre obe strany, aj pre Slovensko, je v konečnom dôsledku prospešný. Ja by som vás chcela veľmi pekne poprosiť, aby ste porozmýšľali nad tým, či by sa nedal podporiť, lebo myslím si, že neexistuje nič a nikto, komu by ublížil. Čisto sme sa len snažili vo veciach upratať, dať veci na pravú mieru a vylepšiť možno to, čo doteraz nebolo ukorigované a, a dané do poriadku. Takže ďakujem veľmi pekne za slovo... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)