Jurinová, Erika, poslankyňa NR SR (2017-03-22):
Vážený pán predsedajúci, vážená pani verejná ochrankyňa práv, kolegyne, kolegovia, rada by som pár slov k predloženej správe, vlastne poslednej správe, ktorú nám pani ombudsmanka predniesla. Začnem tým, čím pani ombudsmanka končila. Áno, pre Národnú radu by malo byť dôležité vedieť, akým spôsobom sa majú chrániť a naozaj sa nechránia ľudské práva občanov Slovenskej republiky. Orgány verejnej moci majú slúžiť občanom a nie slúžiť na to, aby obhajovali samé seba a svoju činnosť a chránili sa vzájomne. To by malo byť každému jednému poslancovi jasné, že orgány majú pomáhať občanom a nie ich frustrovať a zbytočne šikanovať a naháňať. Dnes rokujeme o správe verejnej ochrankyne práv Jany Dubovcovej za rok 2016. Ako som už povedala, je to posledná správa v jej funkčnom období a ako sme u nej zvyknutí, nie je to formálna správa o činnosti, tak ako celá činnosť pani ombudsmanky nebola nikdy formálna. Mnohí sme mali česť spolupracovať s pani ombudsmankou od začiatku jej volebného obdobia a v podstate ako podpredsedníčka som si zároveň zobrala do svojho portfólia aj ľudské práva. Viac som sa venovala možno téme obetí, ale sledovala som jej prácu, teraz mám možnosť, som mala možnosť sledovať jej prácu ako predsedníčka výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny, kde sa možno aj otvorili širšie obzory. Čo sa týka správy za rok 2016, sú pre ňu, alebo charakterizovala by som ju týmito atribútmi: odbornosť, vysoká výpovedná hodnota, kvalitné formálne spracovanie. Obsahovo ma však v tejto správe prekvapila jedna vec. Mohli by sme teda hovoriť možno najskôr, že čím všetkým sa tá správa zaoberala, bolo nám to síce povedané pani ombudsmankou, ale možnože také dve skupiny by som do toho vsunula. Išlo o, v podnetoch išlo o nespokojnosť s nedodržiavaním práv občanov, mohli by sme hovoriť o takom večnom zápase o práva občanov a možno hovoriť o množstve podnetov, ktoré môžu byť zdrojom legislatívnych aktivít, ku ktorým sa takisto pani ombudsmanka vyjadrovala. Práva, ktoré si zobrala pani ombudsmanka do merku, boli vlastne všetky práva, ktoré sa v základnom dohovore o ľudských právach nachádzajú: politické, hospodárske, ekologické, právo na súdnu ochranu. Vo svojej správe pani ombudsmanka konštatuje, že niektoré opatrenia, odporúčania boli prijaté. Avšak môžem povedať, že to je možno jedna desatina z opatrení, aj to som možno prehnala, z toho, čo všetko navrhovala. A tuná by som pripomenula to, čo som už raz povedala, že aj z tohto pohľadu vidno, že orgány štátnej moci sa bránia voči akejkoľvek kritike. Pri čítaní prvej a druhej časti správy, ktoré prezentujú informácie o preverovaných podnetoch občanov a vlastných prieskumov, som si uvedomila, že až nápadne veľa negatívnych hodnotení sa týka podnetov a prieskumov týkajúcich sa rezortu sociálnych vecí, najmä Sociálnej poisťovne, ešte viac úradov práce, sociálnych vecí a rodiny. Ide o množstvo podnetov na tieto inštitúcie, ale aj neochotu zo strany preverovaných subjektov priznať a napraviť nedostatky, na ktoré ombudsmanka upozorňovala. Dopredu počítam s tým, že tieto skutočnosti môžu byť interpretované ako zámer, neobjektivita a politické motívy, tak ako sme toho už boli svedkami pri predchádzajúcich správach. Je to skutočne len agresívna obrana voči kritike a toto odmietam. Dalo by sa povedať, že trafené husi zagágali. A je až príliš zrejmé aj z mnohých iných poznatkov, že práve v tomto rezorte, v rezorte práce, sociálnych vecí a rodiny, máme problémov tak veľa, že je namieste rozmýšľať o jeho rekonštrukcii, osobitne teda v oblasti sociálnoprávnej ochrany detí. Určite nie náhodne si pani ombudsmanka vybrala ako hlavný motív, ktorým uvádza správu, svoju správu, motto Ľudovíta Štúra: „Musíme poznať najprv samých seba, naše slabosti, naše chyby, naše viny a zlosti, jestliže sa chceme ďalej dostať.“ Kiež by toto bolo aj mementom pre dnešnú vládu. Som si istá, že ste si ho nevybrali náhodne, videli sme to všetci a najviac ste to museli aj sama, pani Dubovcová, pociťovať a rovnako aj vaši spolupracovníci, že tá snaha poukazovať na chyby, akokoľvek zmysluplná a dôležitá, nesmerovala vždy k tomu, aby sme chyby naprávali, ale je predovšetkým naozaj zámienkou pre znevažovanie a urážky. Je podľa mňa hanebné, že vaše správy Národná rada nedokázala ani len zobrať na vedomie. V tejto chvíli, keďže sa to naozaj nestalo jedenkrát ani dvakrát, je namieste možno otázka, prečo tento štát platí inštitúciu, ktorú vlastne nechce. Možno to naozaj považovať za plytvanie verejnými prostriedkami a je to aj plytvanie ľudským a odborným potenciálom, výsmechom pre ľudí, ktorí pracujú akoby zbytočne, dokonca výsmech pre tých, ktorí dúfajú v pomoc a nápravu krívd a pochybení. Je strašne smutné, ako aj samotná Národná rada znevažuje túto funkciu. Je mi ľúto za to celé správanie parlamentu aj frustrácie, ktorú ste zo strany parlamentu museli znášať. Som si istá, že všakže nebolo to zbytočné, dali ste nám príklad, ako ísť za cieľom, v ktorý veríme, aj keď efekt nie je okamžitý. Ja osobne si to budem pripomínať, keď ma bude premáhať pocit márnosti z toho, že sa nedarí nič dosiahnuť alebo presadiť. Takže, pani ombudsmanka, dovoľte mi na záver poďakovať vám za vašu činnosť, húževnatosť, za vašu odbornosť, popriať vám veľa šťastných pracovných aktivít v ďalšej dobe a budeme veriť, že vaša nasledovníčka v aktivitách, ktoré ste zaužívali, bude pokračovať. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)