B. Bugár, podpredseda NR SR: (2006-02-02):
Otváram rozpravu a pýtam sa, či sa hlási niekto ústne do rozpravy. Dvaja. Končím možnosť sa prihlásiť ústne do rozpravy. Pán poslanec Jaduš ako prvý a potom pán poslanec Horák. J. Jaduš, poslanec: Vážený pán podpredseda, vážené kolegyne, kolegovia, chcel by som svojím vystúpením podporiť návrh zákona predkladateliek a kolegýň pani Podrackej a Muškovej, ktorého prijatie chápem ako schopnosť tohto parlamentu pochopiť nebezpečenstvo a zvrátiť ho doslova v hodine dvanástej. Chcel by som sa obrátiť predovšetkým na konzervatívnych politikov, ktorí deklarujú a hlásia sa k uchovávaniu hodnôt, ako sú česť, morálka, láska a ľudská spolupatričnosť. Žijeme v materiálne orientovanej spoločnosti a všemocný tlak trhu už dávno prekročil určovanie ekonomických a výrobných vzťahov a vstúpil do oblasti duše a významným spôsobom ovplyvňuje výchovu a morálku v spoločnosti. Je tragédiou, že sa zo života spoločnosti vytratil pozitívny príklad. Je tragédiou, že v médiách sa dennodenne stretávame v rôznych formátoch s príkladmi, ktoré hovoria o tom, že nie čestná a poctivá práca dáva šance na spokojný a bohatý život. Do ústrania sa tak dostáva rodina a harmonický rodinný život a vzťahy a do pozornosti verejnosti sa dennodenne dostávajú bulvárne správy s rôznymi nedôstojnými pikantériami. Hrdinami spoločenského života sa stávajú nie čestní a statoční ľudia, ale rôzni chamtivci, nepoctivci, násilníci, ľudia, ktorí sa prezentujú zvrátenými názormi na život a vynikajú extrémnym individualizmom a egocentrizmom. Myslel som si, že po rôznych telenovelách juhoamerického typu už nemôže byť stupídnejšieho programu. Ako som sa veľmi mýlil. Stupídnosť pseudoumelcov nekonečných seriálov, na ktorých obranu možno povedať azda len toľko, že to mali predpísané v scenároch, tak tá stupídnosť je oveľa viac prekonávaná „jednoduchými ľudkami“ zo Slovenska. Ešte aj erotické filmy či relácie sú neškodnejšie ako zvrátená pornografia duše prezentovaná v slovenských reality šou. Je skutočnou tragédiou, že sa tieto reality šou stali kultom, že sa tieto formáty stali rodinnou zábavou. Čo vidia na obrazovkách naše deti, ktoré skutočne nevedia rozlíšiť hodnoty od pseudohodnôt? Čo vidia deti, ktoré sa skutočne nevedia brániť? Miesto lásky živočíšny sex, miesto rodinnej spolupatričnosti zvrhlé matky a otcov, ktorí to akosi jednoducho nemohli vydržať. Vidia, že nie vzdelanie, inteligencia a práca sú zdrojom peňazí a úspechu, ale majiteľmi miliónov sa skutočne nestávajú tí, ktorí cítia, ktorí sú čestní a múdri, ale producenti reality šou nám namiesto toho ponúkajú ako vzory spoločnosti rôznych úchylákov, hlupáčikov, naivky a nebodaj prostitútky. Vyhrá ten, kto sa prvý vyzlečie, kto tára dve na tri, kto klame a zavádza, kto má väčší objem svalov, väčší nech objem mozgu. Predstavte si na miestach týchto chudákov svoje vlastné deti. Keď som sa to opýtal svojich známych, nikto si to z nich nevedel ani nechcel predstaviť. Nikto si to skutočne nechcel pripustiť. Ale bavia sa. Síce slaboducho, ale bavia sa. Vážim si všetkých, ktorí sa proti tejto pseudokultúre ozvali, ktorí protestovali. Kde sú však inštitúcie, ktoré mali ako prvé mobilizovať a využiť svoje možnosti a dôrazne proti tomuto nešťastiu bojovať? Kde sú verejnoprávne médiá? Ak v iných krajinách dokázali zvádzať úspešné protikampane a priviesť divákov napríklad k literatúre, ako to bolo vo Veľkej Británii, či k iným hodnotám umenia, kultúry a skutočného života, čo nám ponúkla ako alternatívu STV? Skúsme spomínať a budeme spomínať veľmi dlho. Treba si uvedomiť, že len legislatívnymi obmedzeniami a zákazmi nedokážeme zvrátiť, ale len obmedziť negatívne pôsobenie týchto formátov komerčných televízií. Je potrebné zmeniť spoločenské potreby a predovšetkým spoločenskú objednávku. To sa dá len dôslednou výchovou a vzdelávaním. Žiada si to skutočne celospoločenské úsilie vzdelávacích, kultúrnych inštitúcií, cirkví, umeleckých kruhov. Proti vymývaniu mozgov sa môže skutočne brániť len ten, kto myslí, kto je veľký a bohatý duchom. Proti úpadku morálky sa vie úspešne brániť len ten, kto pozná skutočný cit, kto vie, čo je to láska a rodinné harmonické zázemie. Tu je naša úloha a ruku na srdce, v našom úsilí sú skutočne rezervy a dnes síce deklarujeme podporu vzdelávaniu a rodiny, bohužiaľ, každodenná reality šou, ktorá sa volá život, nás presviedča mnohokrát o opaku. Nechcem sa tváriť ako puritán alebo moralista, nechcem byť však ten, ktorý stiahne chvost a zmieri sa so súčasnou realitou. Mám malé deti a bol by som skutočne veľmi rád, keby sa na uliciach našich miest nestretávali s agresivitou, vulgárnosťou. Chcem, aby dostali šancu ctiť si ľudí a v dobrom im veriť. Chcem, aby sa stretávali s láskou a pozornosťou, aby si vážili skutočný ľudský cit. Len v harmonickom, kultúrnom a citovo bohatom prostredí môžeme dať našim deťom i celej spoločnosti šancu na pozitívny vývoj a pozitívnu, skutočnú budúcnosť. Musíme však zamedziť, aby sa rozvíjal naďalej kult individualizmu a materiálnych túžob, ktorý sa prezentuje egoizmom, agresivitou, bezcitnosťou a chladnou kalkuláciou a tzv. cestou doslova aj cez mŕtvoly. Na piedestál spoločnosti musíme postaviť citovo bohatého, pracovitého a čestného a vysoko vzdelaného človeka. Príkladov by však bolo dosť aj v súčasnosti, bohužiaľ, práve takéto pozitívne príklady nedokážu predávať bulvárne noviny a časopisy, nedokážu predávať prime time, časy elektronických médií. Sú tu však možné dohody so sponzormi. Aj to je možno cesta, po ktorej sme sa ešte nevydali. Pretože sponzori programov a relácií, to znamená obchodné spoločnosti, nadnárodné spoločnosti, medzinárodné kapitálotvorné vrstvy, sú tí, ktorí neraz stáli aj za spoločenskými a politickými zmenami, ktorí skutočne určovali mediálne a spravodajské trendy. Tí, ktorí platia reklamy, sú tí, ktorí skutočne ovládajú mediálne prostredie. Možno s nimi treba hovoriť, aby vyvinuli tlak a pomohli snahe o morálnu obrodu tejto spoločnosti. Možno sú tieto slová naivné, ale aj ako zákonodarca musím povedať, že sa cítim v tejto otázke a v tejto chvíli skutočne bezmocný. Chcem poprosiť všetkých, ktorým táto otázka nie je ľahostajná, aby dnes zahlasovali za tento návrh, pretože aj keď nevyriešime veľa, ale budeme pre svoj pokoj duše môcť povedať, že sme aspoň niečo chceli urobiť. Ďakujem veľmi pekne.