I. Radičová, poslankyňa: (2007-11-27):
- Prvý problém je problémom negatívneho zásahu do rozsahu a kvality dôchodkového zabezpečenia invalidov. - Druhý problém je problém spojený so starobnými dôchodcami, ktorí dovŕšia dôchodkový vek na budúci rok a nevznikne im nárok na starobný dôchodok. - Tretí problém, niektorým starším sporiteľom v budúcnosti nevznikne nárok na dôchodok z druhého piliera po dovŕšení dôchodkového veku. Chcem oprieť tieto svoje poznámky a argumenty o problém ústavnosti. Invalidov chráni Ústava Slovenskej republiky cez osobitnú ochranu, a to v súvislosti s ich hmotným zabezpečením a v súvislosti s potrebou špecifickej pomoci v pracovnoprávnych vzťahoch. V tejto súvislosti nie je bez významu, že pokiaľ ústavodarca explicitne zakotvuje a žiada zvýšenú ochranu istých skupín občanov, zákonodarca pri ustanovovaní obmedzení a znevýhodnení takých občanov či právnych inštitútov podlieha striktnej kontrole. Inými slovami, čím väčší dôraz kladie ústava na ochranu určitých hodnôt, tým prísnejšie sú ústavné nároky na zabezpečenie tejto ochrany vo vykonávacích zákonoch. Súčasťou tejto ochrany je aj požiadavka dôsledného dodržiavania princípu rovnosti v prístupe k právam a úžitkom, ktoré sa s danými hodnotami spájajú. Podľa môjho názoru týmto požiadavkám zákonodarca vo vzťahu k zdravotne postihnutým osobám v dostatočnom rozsahu v novele nevyhovel. V kontexte posudzovaného návrhu sa, naopak, javí ako zrejmé, že zákonodarca tú ochranu, ktorú už predtým hodnotám a právam priznal, naopak, odníma. Úsilie zabezpečiť finančnú stabilitu systému dôchodkového zabezpečenia je nepochybne legitímnym cieľom verejného záujmu. Zákonodarca však nemôže tento cieľ realizovať spôsobom, ktorým ústavný imperatív osobitnej ochrany úplne popiera a zbavuje akéhokoľvek reálneho významu. Je plne v dispozícii zákonodarcu, či sa rozhodne, že za invalidov bude platiť poistné Sociálna poisťovňa a títo budú povinne účastní na prvom a druhom pilieri, alebo nie. Aj tu však platí, že ak zákonodarca takéto rozhodnutie prijme, nemôže následne prijímať právne úpravy, ktoré postavenie týchto osôb zhoršujú a zbavujú ich nárokov, ktoré im už boli priznané. Chcem upozorniť, toľkokrát spomínané rozhodnutie Ústavného súdu v súvislosti s invalidnými dôchodcami, Ústavný súd konštatoval, že najmä v prípadoch, keď poberateľ invalidného dôchodku podľa skoršej právnej úpravy reálne nepočítal s odňatím dôchodku z dôvodu zavedenia nových kritérií, je takéto odňatie neprípustným zásahom do princípu právnej istoty a legitímnych očakávaní adresátov práva. Aplikácia uvedených východísk na predmetné zmeny, ako je účasť osôb v druhom a prvom pilieri, vedie k záveru, že tieto zmeny majú rovnako potenciál vniesť do už existujúcich právnych vzťahov právnu neistotu. Zmeny týkajúce sa invalidov presahujú vyňatie týchto osôb z povinnej účasti na prvom a druhom pilieri. Tieto zmeny vo svojej vzájomnej súvislosti predstavujú negatívny zásah do rozsahu a kvality dôchodkového zabezpečenia invalidov. Vylúčenie invalidných dôchodcov z účasti na systéme, ktorý je inak prístupný v podstate všetkým ostatným skupinám občanov, by bolo možné opodstatniť iba v prípade, ak by pre takéto znevýhodnenie existoval naliehavý verejný záujem a verejná potreba. Predkladateľ však žiadny takýto záujem ani potrebu nešpecifikuje. Jednoducho pochybnosť, že na jednej strane sú osoby zaradené do systému, kde nie je potreba osobitnej sociálnej a inej ochrany, na druhej strane osoby, ktoré majú mať osobitnú ochranu a tieto sú z ochrany vylúčené. Ten druhý problém sa týka predĺženia lehoty z 10 na 15 rokov. Ak totiž zákonodarca ustanovil povinnú dobu poistenia, resp. sporenia na 10 rokov, založil určité legitímne očakávania osôb zúčastnených na prvom aj druhom pilieri. Ak následne túto dobu predlžuje na 15 rokov, a teda sprísňuje podmienky, niet sporu o tom, že sa dostáva do konfliktu s princípom právnej istoty. Štát tu tak zasahuje do legitímnych očakávaní občanov, ktoré sám založil, očakávaní, že tak právne vzťahy, ako aj práva, ktoré z týchto vzťahov vyplývajú, nebudú zákonnou úpravou zbavené ochrany. Toto sa ešte nabaľuje, pretože to naráža na ústavné limity o to viac, že očakávaniam súvisiacim s účasťou na prvom pilieri sa ochrana pred spätným pôsobením poskytuje. Niektoré nároky teda nie sú zbavené ochrany a iné áno, pričom jediným kritériom je práve to, o ktorý pilier má ísť. Takéto rozlišovanie však znamená nerovnosť bez naozaj rozumného a legitímneho dôvodu. Takýto zásah do princípu právnej istoty v novele nie je vyvážený ani prechodnými ustanoveniami. Mohlo to tak byť a problém by nenastal. Keďže tieto zachovávajú podmienku 10 rokov poistenia len pre osoby, ktoré v čase účinnosti novej právnej úpravy už splnia druhú podmienku, teda dôchodkový vek. Vo vzťahu k druhému pilieru, ak osobám, ktoré v čase účinnosti nového práva dôchodkový vek nedosiahnu, navrhovaná novela neponúka žiaden spôsob riešenia a v plnom rozsahu prenáša na tieto osoby nevýhody plynúce zo zmeny doby poistenia, resp. sporenia na 15 rokov. Z uvedených dôvodov apelujem na poslancov, aby zvážili opätovné schválenie predkladanej novely. V prípade jej schválenia sa poslanci opozície obrátia na Ústavný súd a zároveň požiadajú aj o predbežné pozastavenie účinnosti týchto ustanovení, kým sa o veci nerozhodne. Toto sú dôvody, prečo klub SDKÚ – DS návrh novely o sociálnom poistení ako celku nepodporí. Ďakujem. (Potlesk.)