J. Mikuš, poslanec: (2005-12-09):
Hlavné večerné spravodajstvo Televíznych novín a internetová informácia o rokovaní vlády Slovenskej republiky ma podnietili aspoň veľmi stručne vyjadriť môj postoj k prerokúvanému návrhu zákona. Z uvedeného dôvodu som sa prihlásil do rozpravy ústne. Ale poďme po poriadku. Nebudem sa v mojom vystúpení znova vracať k číselným údajom uvádzaným v predkladanom návrhu, sú vám známe z vašich štúdií, materiálov, nespočetne opakovaných vystúpení poslancov z radov opozície i koalície. Pri prerokúvaní tohto návrhu stále sa stretávame s rôznymi prívlastkami názvu návrhu zákona. V súčasnosti najčastejšie je názov predvolebný. Ja z mojej pozície tomuto návrhu rozpočtu priradil prívlastok rastový. Prečo? No, pretože toto slovo, rast, sa v ňom vyskytuje toľkokrát, že nie je možné ho prehliadnuť, a zaslúži si primeranú pozornosť. Začnime rastom HDP, rastom nominálnej mzdy, jej rýchlejšiemu rastu ako rast spotrebiteľských cien, rastu reálnej mzdy, rastu počtu pracujúcich sprevádzaný poklesom nezamestnanosti a ešte veľa prezentovaných rastov. Z toho by malo rezultovať to, že konečne sa máme všetci lepšie a bude to tak v blízkej i ďalekej budúcnosti. Avšak paradoxne, na včerajšom rokovaní vlády Slovenskej republiky bol prerokovaný a vzatý na vedomie informatívny materiál predložený ministerkou práce a sociálnych vecí a rodiny s názvom správa o sociálnej situácii obyvateľstva Slovenskej republiky za prvý polrok 2005. Moje informácie o tomto materiáli aj jeho osude vychádzajú len z informácií uvedených na internetovej stránke Úradu vlády Slovenskej republiky. Z tohto materiálu vyplýva, že na Slovensku žije 7 % obyvateľov v pásme chudoby. Pritom hlavne nejde o toľko, koľko ľudí je chudobných, ale o to, aký majú životný štandard. Do tejto kategórie patria občania, ktorých príjem nedosahuje ani úroveň životného minima, to je 4 730 korún. Najviac z nich žije v Prešovskom, Košickom a Banskobystrickom kraji. Z celkového počtu 180 000 poberateľov dávok v hmotnej núdzi tvorili v tomto období viac ako 36 % nezaopatrené deti. Za prvý polrok 2005 štát na dávkach v hmotnej núdzi vyplatil viac ako 3 miliardy korún. Priemerná mesačná dávka dosiahla sumu 3 228 korún. Podľa odborníka Ústavu slovenskej a svetovej ekonomiky Slovenskej akadémie vied je chudobných v skutočnosti ešte viac a to až na úrovni 11 %. Ich prezentovaný hospodársky rast sa netýka. Neprofitujú z neho, podľa prognóz nie je predpoklad radikálneho zníženia ich počtu, ale ich počet sa nebude ani príliš zvyšovať. Podľa slov ministerky dotknutého rezortu je jasné, že občanov s nízkymi príjmami budeme mať stále v štáte, a ide o to, čo im vieme garantovať. To, čo máme definované ako minimálny štandard, je postavené v porovnaní s inými ekonomikami ako veľmi hlboko a nízko. Pre porovnanie, v takých podmienkach, ako sú naši chudobní, je napríklad v susednom Rakúsku len necelé 1 %. Patríme medzi štáty, v ktorých nie je až taký vysoký počet chudobných, ale ich chudoba je pomerne silná. Východiskom z tohto stavu je zvyšovanie zamestnanosti, investície do vzdelania chudobných detí a politika zmierňovania chudoby. Kým nebude vyššia zamestnanosť, iné aktivity to nezachránia. Problémom je aj presúvanie chudoby z generácie na generáciu, to by mohlo vyriešiť poskytovanie štipendií, dotácie na stravu a iné školské pomôcky. A teraz by som sa v tejto súvislosti chcel ešte vrátiť k môjmu vystúpeniu, k návrhu na rozpočet pre rok 2004. Išlo vtedy o zvýšenie cien plynu zhruba o 28 % pre tých, ktorí využívali kúrenie na 40 %, ešte 19 % DPH. Svoje vystúpenie som vtedy zakončil slovami o hustom, valiacom sa dyme z komínov rodinných domov, zvlášť v podhorských oblastiach, ktoré majú síce nainštalované plynové kúrenie, ale vracajú sa ku kúreniu drevom. Boli sme v tom čase účastníkmi rokovania o návrhu štátneho rozpočtu v Častej-Papierničke. Išlo najmä o regióny v oblasti Malých Karpát, ale aj Oravu a Liptov, Kysuce a ostatné podhorské oblasti Slovenska. Zdôvodnilo sa to vtedy tým, že ide vo väčšine prípadov o vlastníkov lesov, ktorí majú povolenia na výrub suchárov a tým si vlastne čistia les. Teraz sa situácia opakuje, ale na inej báze. V regiónoch, kde je prístup k palivovému drevu, sa ľudia často vracajú k vykurovaniu drevom a na svete sú poradovníky pripomínajúce obdobie spred roku 1989, no vtedy to bolo v iných komoditách. Ľudia, ktorí ešte pred niekoľkými rokmi kúrili výlučne elektrinou, plynom, sa vracajú k lacnejšiemu kúreniu drevom. Pre porovnanie uvádzam súčasné ceny tepla za jeden rok pre starší nezateplený rodinný dom v dobrom stave. 18 000 korún drevo, 25 000 korún hnedé uhlie, 38 000 čierne uhlie, 44 000 zemný plyn a 53 000 elektrina, priamy ohrev. Ľudia chcú a musia šetriť. Za posledných 5 rokov narástli ceny energie a pitnej vody približne o dvojnásobok. Sčasti to má na svedomí odstraňovanie dotácií pre domácnosti, ale aj vývoj cien na svetových trhoch, teda v týchto komoditách. No chcem dať do pozornosti tú skutočnosť, že Slovensko je krajinou, kde nefunguje žiadna štátna, podotýkam štátna poradenská agentúra v oblasti zatepľovania a alternatívnych zdrojov energie. A podľa štatistík v tomto roku sa zateplilo dvojnásobne viac domov ako pred dvoma rokmi, ich prepočet na obyvateľa teda, a tam sme dobehli skoro krajiny Nemecko a Rakúsko. Takýchto príkladov v hľadaní rezerv, či už v oblasti príjmovej, alebo v obmedzení v oblasti výdavkov, by sa dalo hovoriť veľmi dlho. Ja však som avizoval len krátky vstup. Aby som nezostal dlžný objasnením aj druhej skutočnosti, ktorá ma podnietila vystúpiť v rozprave, tak len v krátkosti by som sa chcel zastaviť pri takzvaných nezávislých poslancoch. Ich pôsobenie a požiadavky na rozpočet premiér slovenskej vlády v nemenovanej rozhlasovej relácií bagatelizoval a legalizoval vyjadrením: „Presne tak sa správajú všetci normálni poslanci vo všetkých parlamentoch. O tom je politika.“ Ja zastávam názor, že politika nie je niečo, o niečom inom teda. To, čo bolo povýšené na normu, by som nazval inak, napríklad bezkufríková korupcia. Rozpočet je totiž vládny program o rozpísaní do výdavkov na kalendárny rok a pre verejné peniaze získavané cez dane platí, že účely ich použitia môžu byť iba verejnoprospešné. A to je podstata. Ak však predkladateľ návrhu rozpočtu vystúpi v hlavnom večernom spravodajstve televízie a so sebavedomím a úsmevom jemu vlastným prezentuje svoje rokovanie na podporu rozpočtu s nezávislými poslancami pri spoločnej večeri, to je už na zamyslenie. Zúčastnení nezávislí, nasledovne konštatuje v priamom prenose, že ten minister je vlastne v skutočnosti zábavný spoločník a nezúčastnený nezávislý poslanec vyjadrí pred kamerami ľútosť, že jemu sa takejto cti zatiaľ nedostalo. No čo, musíme sa zmieriť aj s fenoménom doby, že sú stovky miest a obcí na Slovensku, ktoré nemajú v Národnej rade Slovenskej republiky svojho nezávislého agenta, ktorý by bol navyše pre súčasných zaujímavý a perspektívny. Ďakujem za pozornosť.