Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2017-12-21):
Vážené kolegyne a kolegovia, pánom prezidentom vrátený zákon, ktorým sa mení zákon o zdravotnej starostlivosti a službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti, pekne ukazuje tri dôležité črty, ktoré charakterizujú spôsob vládnutia tejto vládnej koalície. Sú to: porušovanie pravidiel, nezodpovedný populizmus a zbabelosť. Porušovanie pravidiel. Prvá vec. Už nás to vlastne ani neprekvapuje, lebo vláda a parlament sústavne porušujú pravidlá, podľa ktorých by mali vládnuť, podľa ktorých by mali schvaľovať zákony. Veľmi často sme svedkami skracovania legislatívneho procesu bez toho, aby na to existovali zákonom stanovené dôvody. Na ostatnej schôdzi, riadnej schôdzi, sme mali príležitosť to vidieť pri platoch ústavných činiteľov, ktorý mal ísť systémom skráteného legislatívneho konania, hoci na to neexistovali žiadne zákonom stanovené dôvody. Ale rovnako napríklad sme v tomto mesiaci zažili aj to, že sa porušuje zákon o pravidlách tvorby právnych predpisov a bez zákonom stavených dôvodov sa napríklad skracuje medzirezortné pripomienkové konanie, teraz myslím na ten zákon o významných investíciách alebo na udelenie osvedčenia o významnej investícii, ktorý pretláčal pán podpredseda vlády Pellegrini pre projekty J&T, HB Reavis v Bratislave. Rovnako na to neexistovali dôvody, ktoré predpokladá zákon pre skracovanie legislatívneho konania. Alebo ten problém, na ktorý upozornil pán prezident, teda predkladanie balíkov pozmeňujúcich návrhov v druhom čítaní, či už vo výboroch, alebo nebodaj na rokovaní pléna tesne pred hlasovaním, čo je tiež bežná prax. A balíkov pozmeňujúcich návrhov, ktorými sa zásadne mení ten predložený návrh. A, samozrejme, poslanci majú právo predkladať návrhy, poslanci majú právo dopĺňať návrhy zákonov, poslanci majú právo meniť a dopĺňať zákony. Potiaľ je to v poriadku. Nie je v poriadku, keď sa takýmto spôsobom obchádza riadny legislatívny proces, ako je to aj v prípade posudzovaného zákona, keď nie z diskusie poslancov vo výbore, nie z diskusie v prvom čítaní vyplynie potreba niečo zmeniť na predloženom návrhu zákona alebo tam niečo doplniť nebodaj, ale v podstate ministerstvo miesto toho, aby, ak chce niečo presadiť, povedalo, toto je náš návrh, prešlo to medzirezortným pripomienkovým konaním, keď sa k tomu môže vyjadriť aj verejnosť, keď sa k tomu môžu vyjadriť iné inštitúcie, keď sa vyžaduje, aby ten návrh bol zdôvodnený, aby tam bolo jasné, aké bude mať dopady na verejné financie, aké bude mať sociálne vplyvy, vplyvy na podnikateľské prostredie, aby prešiel prvým čítaním, kde je o ňom všeobecná rozprava, riadnou debatou vo výboroch, tak sa jednoducho dá obrovské množstvo návrhov, dá sa na stôl poslancom a poslanci odhlasujú. A toto bol možno výnimočný prípad, keď sa výbor zišiel trikrát, ak si dobre pamätám, a rokoval o tom, ale bežne sa takéto veci dejú, že ministerstvo príde s nejakým návrhom a čiastočne reaguje na povedzme pripomienky legislatívneho odboru, to je v poriadku, ale bežne sa stáva, že prichádzajú aj návrhy, ktoré nemajú nič spoločné s tým pôvodným návrhom zákona, a jednoducho ministerstvo, a nielen ministerstvo zdravotníctva, samozrejme, a nielen zdravotnícky výbor, to tam odsúhlasí. A táto prax je neblahá, my ako opoziční poslanci na to upozorňujeme, ale obvykle, alebo teda skoro vždy bezvýsledne. Teraz na to upozorňuje aj pán prezident a mne sa veľmi páčilo, ako zdôvodnil to vrátenie návrhu zákona. Lebo pán prezident povedal, že rešpektuje vládu a parlament, aby oni určovali, ako vysoké majú byť odvody, ako vysoké majú byť dane, ako majú byť nastavené. To je, samozrejme, právomoc parlamentu, aby o tomto rozhodoval, a prezident teoreticky môže do toho vstupovať, ale pán prezident hovorí, že v tomto rešpektuje parlament, ale to, čo namieta, je proces. A keďže to tu doteraz nezaznelo, tak by som rád aj zacitoval z toho, ako pán prezident zdôvodnil vetovanie tohto zákona: „Ako prezidentovi Slovenskej republiky mi z čl. 101 ods. 1 Ústavy Slovenskej republiky vyplýva povinnosť svojím rozhodovaním zabezpečovať riadny chod ústavných orgánov, medzi ktoré patrí aj Národná rada, pri plnení svojej základnej ústavnej role prijímania zákonov. Riadny zákonodarný proces, ktorý zahŕňa všetky prvky posudzovania dopadov, odôvodňovania návrhu a diskusie o ňom, slúži ako garancia kvality, dôveryhodnosti a legitimity prijímanej legislatívy. Je pravdou, že legislatívne pravidlá umožňujú procesné postupy skracovať, ale iba v presne zadefinovaných prípadoch. Zneužívanie tejto možnosti v neodôvodnených prípadoch sa deje na úkor demokratickej kontroly a dôveryhodnosti zákonodarného procesu. O to viac v prípadoch, keď majú navrhované zmeny významný vplyv na verejné financie či zamestnanosť v krajine. Z pozície hlavy štátu, som v minulosti upozorňoval, že praxou obchádzania a neodôvodneného skracovania legislatívneho procesu sa pripravujeme nielen o potrebnú spoločenskú a odbornú diskusiu o návrhoch, ale limitujeme tým aj schopnosť efektívne riadiť veci verejné, keď pred prijatím zákona presvedčivo nepoznáme jeho očakávateľné dopady. Predstaviteľov vládnej väčšiny som preto varoval, že prax schvaľovania podstatných zmien v zákonoch na poslednú chvíľu budem ako prezident v budúcnosti pri uplatňovaní práva veta prísne zohľadňovať, a to najmä v prípade zákonov, ktoré sa priamo týkajú zmien vo výške daňového a odvodového zaťaženia. V podmienkach parlamentnej demokracie je zdrojom legitimity obmedzení práv a ukladania povinností jednotlivcom dodržiavanie ustanovených procedurálnych pravidiel. Keďže tým dochádza k zásahu do slobody jednotlivcov, je ich zapojenie do procesu žiaduce.“ Pán prezident veľmi správne argumentuje, že je síce právom parlamentu, aby takéto zmeny robil, ale mal by ich robiť spôsobom, ktorý umožní ako zástupcom verejnosti, ktorými sú aj opoziční poslanci, tak aj samotnej verejnosti vyjadriť sa a mať na to vyjadrenie dostatočný čas. Preto existujú pravidlá, môžme sa sporiť o to, či odpočítateľná položka má byť, alebo nemá byť, v akej výške má byť, aké majú byť odvody, aké majú byť platby, platby štátu, o to sa sporme, ale nesporme sa o to, či dodržiavať, alebo nedodržiavať pravidlá. Pravidlá dodržiavajme. Druhá vec. Vládnutie tejto vlády aj predchádzajúcich vlád charakterizuje nezodpovedný populizmus. Je to opäť niečo také, čo už sme na to tak zvyknutí, že to nepovažujeme ani za nič nové, ani za nič, čo by sme mali, mali vôbec, vôbec zaznamenať. Odpočítateľná položka od zdravotných odvodov ako nástroj zatraktívnenia zamestnávania nízkopríjmových zamestnancov je nesystémové riešenie. V tom sa evidentne zhodneme. Ale rovnako nesystémové riešenie je jej zrušenie, a teda zvýšenie príjmov zdravotných poisťovní na úkor najhoršie zarábajúcich zamestnancov. Lebo aj keď sa to formálne dotkne tej časti, ktorá sa odpočítava zamestnávateľom, jednak to zníži atraktivitu zamestnávania práve tých najmenej zarábajúcich a jednak by som si teda vôbec nebol istý, že tí zamestnávatelia nemajú spôsoby, ako v rámci šetrenia nákladov to premietnuť do reálnych príjmov tých najhoršie zarábajúcich. Čiže miesto toho, aby štát ušetril, ušetril na výdavkoch, ktoré nie sú nevyhnutné, a viacej platil za svojich poistencov zdravotným poisťovniam, tak ideme nedostatok financií pre zdravotníctvo riešiť tým, že to de facto zaplatia tí najhoršie zarábajúci. Čiže jedno nesystémové riešenie nahradíme druhým nesystémovým riešením. Čo iné ako populizmus, čo iné ako nezodpovednosť, čo iné ako absencia jasnej predstavy o tom, kam má krajina smerovať, toto je? A tá tretia vec, zbabelosť. Tá zbabelosť sa ani tak netýka, netýka tej časti, ktorej sa týkajú výhrady pána prezidenta. Tá zbabelosť sa ale týka celého tohto zákona a nielen v tom, ako sa vyhnúť verejnej debate alebo ju aspoň skrátiť na nevyhnutné minimum tým, že obídeme riadny legislatívny proces, ale tá zbabelosť sa týka tej najdiskutovanejšej časti tohto zákona, tých doplnkových ordinačných hodín a 30-eurového poplatku, alebo teda úhrady mimo systém zdravotného poistenia. A mám na mysli najmä teda reakciu pána premiéra Fica. Že je pán Fico populista, to všetci vieme už dávno a myslím, že aj on sa k tomu hrdo hlási. Že sa zľakne nejakého opatrenia, ktoré navrhne jeho minister, a zruší ho, tak to sme už tiež zažili a nie raz, ale obvykle to malo charakter takého buchnutia si pästičkou a povie, že toto teda nie, toto moja sociálna vláda nepripustí. Teraz sme boli svedkami niečoho nevídaného. Robert Fico povedal, že 30-eurové poplatky sa nezrušia nie preto, že sú nesprávne, nie preto, že sú nesociálne, ale preto, že on nebude chodiť vysvetľovať to, čo opozícia, opozícia na to hovorí. Nevládze vysvetľovať, nechce vysvetľovať. Čiže on sa ani netvári, že by s tým opatrením vnútorne nesúhlasil, že by ho považoval za zlé. Z jeho vyjadrenia vyplýva iba to, že on nechce, nevládze vysvetľovať verejnosti kritiku opozície, a tak to radšej celé zrušme. Ale čo iné je povinnosťou politika ako vysvetľovať svoje kroky a stáť za nimi? V poslednom čase sa premiér Fico nie raz vyjadril, že ako mu tu v parlamente chýbajú Dzurinda a Mikloš. No ale Dzurinda a Mikloš a politici ako Dzurinda a Mikloš sa od Fica a politikov ako Fica líšia práve tým, že keď robili nejaké zmeny, robili nejaké opatrenia, ktoré považovali za správne, tak za nimi stáli a vysvetľovali, a nie pri prvom náznaku kritiky pustili do gatí a povedali, že, no, nebudeme to vysvetľovať, radšej to zrušíme. Úplne na záver poviem, že včera som bol nie v rámci prípravy na toto zasadnutie, ale bol som s kamarátmi na predvianočnom pive a bavili sme sa aj o tejto téme a jeden z nich mi povedal, alebo teda povedal, že ak Fico nechce vysvetľovať svoje kroky, tak nech ide preč. On nepovedal, že ide preč, lebo teda boli sme na pive a on je Žochár, podobne ako pán premiér, takže boli to iné slová, ale nebudem ho tu doslovne citovať, keďže mám rešpekt k inštitúcii parlamentu, ale povedal to úplne presne. Úlohou politika je stáť za tým, čo urobí, a vysvetľovať to, čo urobil. Takže, áno, pán premiér Fico, ak nechcete ľuďom vysvetľovať svoje kroky, tak choďte preč. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)