Šefčík, Marek, poslanec NR SR (2021-05-05):
Ďakujem za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážená snemovňa, kolegovia, kolegyne, poslanci, poslankyne, ja som už faktickou poznámkou podporil tento zákon a teším sa, že je tu. Relatívne v tichosti nie tak dávno prešiel návrh, aby boli politickí väzni symbolicky odškodnení sumou 1 989 eur. Je ich už málo, týchto politických väzňov. Keby sme tak mohli troška vrátiť čas, tak ja by som sa chcel týmto väzňom ospravedlniť za všetko, čo sa im stalo, čo sa udialo. Ja by som chcel, keby sme mohli ten čas troška vrátiť, ospravedlniť sa ich rodinám, príbuzným, ktorí trpeli. V tomto zákone, ktorý je predložený teraz, majú prísť vrcholní predstavitelia režimu a príslušníci ŠtB a tak ďalej o benefity, ktoré nadobudli touto svojou činnosťou. Tu mylne odznieva, že oni prídu o nejaké celé dôchodky. Nie. O tú časť, ktorú majú ako nezaslúženú. A teraz stáva sa, že ich niekto ospravedlňuje. Ja som si robil poznámky, počúval som rozpravu a mnohé ospravedlnenia padali na ich adresu, že ideme brať dôchodky nejakým starým mamám a našim otcom. No nie, ono to fungovalo tak, a ja som takisto mladý, ale mám otca, mal som, mám príbuzných a stretával som sa aj s takými ľuďmi, ktorí trpeli za komunizmu a hovorili mi, ako to bolo. Vrcholní predstavitelia režimu s tými eštebákmi, s príslušníkmi ŠtB fungovali ako organizovaná zločinecká skupina a škodili ľuďom. Oni to robili vedome. Nieže dostali príkazy. Áno, môže byť. Ale robili to vedome. Škodili ľuďom, škodili rodinám a za čo? Napríklad za to, že chodili do kostola alebo že prejavili nejakým spôsobom svoju vieru? Títo ľudia nivočili morálku celého národa, a to mnoho, mnoho rokov. A dodnes sme týmto zasiahnutí a vidíme to aj v tejto snemovni. Možno si pamätáte, keď som mal prvý prejav v tejto snemovni, nemohol som dokončiť vetu. Ja som vtedy odsudzoval fašizmus, komunizmus a z poslaneckých lavíc, ktoré sú vľavo, z opozičných poslaneckých lavíc som si vypočul vulgárne nadávky. A prečo? Trafená hus zagága, sa hovorí. Ja vám poviem príklad z vlastnej rodiny a poviem to, že to bol light príklad. Môj otec pracoval na roľníckom družstve ako energetik a zavolali si ho a povedali, pán Šefčík, my by sme boli radi, aby takíto pracovníci podpísali, aby vstúpili. Niektorí podľahli, ale otec vedel, do čoho by sa namočil, tak povedal, slušne poďakoval, nie. A čo sa stalo? No, mohol zabudnúť na nejaké povýšenie v práci. Mohol zabudnúť na nejaké dovolenky, na nejaké výhody. Mohol na to zabudnúť. A to je light príklad. Ja som prišiel potom do Šaštína-Stráží učiť na gymnázium a tam som sa stretol s tými, ktorí boli skutočne mučení za komunizmu. Spomínal som už v tejto snemovni a spomeniem znova, don Ernest Macák, sedel som s ním na jeho izbe. Už nežije teraz, ale on mi hovoril, čo mu robili. A nebudem to tu opakovať, akými zverskými metódami ho mučili. On musel hrať blázna, aby niekomu neublížil, aby niekoho neprezradil, aby neubližovali ďalším a ďalším. A znova sa vraciam k tomu, že to bola organizovaná zločinecká skupina. Nie nejaké mamy, naše mamy, naši otcovia. Nie! Organizovaná zločinecká skupina. A oni, tí, čo sú teraz, v úvodzovkách, pán Blaha hovorí, „naše mamy, naši otcovia“, za to odvtedy, a 30 rokov sa toho nikto nedotkol, berú tie nezaslúžené benefity. Viete, čo mi veľmi prekáža? (Zaznievanie gongu.) Ten povýšenecký, hnusný tón, ktorý tu počuť od niektorých... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)