Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2012-08-07):
Vážená pani podpredsedníčka, vážené kolegyne a kolegovia, po šiestich dňoch školenia som sa stal odborníkom na problematiku DSS, napriek tomu by som, nielen kvôli svojmu veku, sa do DSS-ky neprihlásil. Nezdá sa mi to múdre a nemá to žiadny politický podtón, zveriť svoj dôchodok do súkromných aj zahraničných rúk, ktorí myslia v prvom rade na svoj zisk, na svoje platy a réžiu a nedokážu zveľaďovať zverené peniaze. (Potlesk.) Nie všetko, čo sa dá, sa aj má. Najmä v privatizácii. Elektrina, plyn, nafta, voda aj z ústavy by mali zostať väčšinovo v rukách štátu. Keď v Kalifornii v absolútne privátnom energetickom systéme oddelili výrobu a distribúciu elektriny a liberalizovali ceny, ceny energie stúpli 10-násobne, nastávali často blackouty, totálne zatmenia a kolaps energetických systémov, z čoho ťažili iba pôrodnice o deväť mesiacov. Americké súkromné penzijné fondy, ktoré svoje peniaze dávali do finančných špekulácii zrazu skrachovali, čím prišli o budúce dôchodky státisíce ľudí. Mám priateľov z Houstonu, ktorí takto stratili po 100-tisíc dolárov každý a zostali úplne bez penzie. Dúfam, že máme záruky, že u našich DSS-iek k tomuto nemôže dôjsť. Tento zákon, paradoxne na to upozorňuje pán exminister Mihál, je aj v prospech šiestich DSS-iek zvýšením poplatkov o 18,4 miliónov, rovnako 18,4 aj pre Sociálnu poisťovňu. Po tomto upozornení, o ktorom som nevedel, som naozaj zistil, že tomu nerozumiem. Naše rozhodnutia v budúcnosti musia vychádzať aj z toho, že súčasný finančný systém finančného kapitalizmu končí, že jeho Titanic už ide ku dnu, aj keď sa na palube ešte tančí. Počas temer týždňovej „neverending story“ aj o rozpočte mi chýbali informácie o dopade krízy na náš rozpočet, o víchroch globalizácie, ktoré prišli na nás nie našou vinou. Veľké štáty to riešia jednoduchšie. Napríklad aj tlačou nekrytých bankoviek. Tiež tu nikto nespomenul, že slovenský rozpočet neplánovane zaťažili a zaťažia aj naše platby do eurovalov. Nedávno som absolvoval v Taliansku na dovolenke dobrú debatu s bývalým bankárom z Austrálie, ktorý deväť rokov pracoval v špičkovej anglickej banke. Keď videl, čo sa tam deje, že podľa neho 30 % rozpočtu anglického tvoria derivátne špekulácie, nekryté, nezdanené, bez výroby čo iba zápalky, praskol dvermi a odišiel z banky. Povedal mi, že Európa prijíma zlé protikrízové opatrenia a môžu ju zachrániť už iba dve možnosti: silná centralizácia v Európskej únii – politická, finančná, banková, rozpočtová, alebo návrat k národným menám. U nás to akosi nie je témou, aj keď čas mnohých možných rozhodnutí sa kráti. Ako predseda Združenia kresťanských seniorov dostávam často od seniorov podnety pre ich nízke dôchodky. Priemerne je to asi 375 eur a vlastne stúpa len preto, že starodôchodcovia vymierajú. Bohužiaľ. Na zvýšenie tejto sumy nemáme, tak ako všetky postsocialistické krajiny. Príčinou je aj fatálna demografická kríza, starých bude stále viac, aj preto niekto povedal, že im patrí budúcnosť. Počet ľudí 60 a starších je v Európe temer tretina obyvateľstva, v dôchodku dnes seniori prežijú až tretinu svojho aktívneho života, takže už sa nehovorí o rozprávke o troch grošoch, ale už o štyroch grošoch. V Nemecku o niekoľko rokov bude pomer pracovník – dôchodca sa blížiť jedna k jednej, keď každý dôchodca bude mať jedného pracovníka. Môj návrh na zlepšenie tejto situácie pre stále rastúci počet penzistov a stále menej detí sú napríklad tieto: Zákonne umožniť 2 % zo základu dane venovať aj na penzie svojich rodičov. Tak ako je to dnes možné napríklad venovať pre nevládne organizácie, nadácie, takto by to mohlo byť možné aj v budúcnosti a bolo by to bez dopadu na štátny rozpočet, lebo tieto peniaze sa tak či tak vlastne dajú niekomu – 2 % z daňového základu. Iná možnosť je, že pri zvyšovaní penzie rodičov zohľadňovať počet dobre vychovaných detí platiacich odvody a práve z týchto odvodov prispievať aj na penzie svojich rodičov, ktorí ich vychovali. Matka bola stále s nimi doma, mnoho rokov, a preto jej penzia je veľmi malá. Je paradoxom a teraz chcem upozorniť na včerajšie a minulotýždňové disproporcie, že vážne vládne zákony aj náročné na štátny rozpočet sa tu relatívne rýchlo schvaľovali, pričom opozícia, cítiac svoju beznádejnosť, sa už k niektorým ani nehlásila do rozpravy. Tým si vláda berie všetko na svoju zodpovednosť, čo onedlho sama pochopí, nie je dobre. Žiadna rada solidarity ju z tejto zodpovednosti nezastúpi. Šokom napríklad pre mňa bolo, keď parlament schvaľoval pozmeňovacie návrhy poslanca Mikuša, ale vzápätí celú novelu zákona o skládkach zmietol zo stola. Tak bola dobrá, alebo nebola dobrá? Oceňujem tiež úsporný návrh pána poslanca Uhliarika, ktorý spomínal pri problémoch rozpočtu, ako usporíme veľa peňazí pri nákupe dvoch zdravotných poisťovní. Urobíme kampaň za prestup poistencov do Všeobecnej zdravotnej, ja nemusím ísť tam, lebo som tam, a keď tam na jeseň všetci prestúpia, dostaneme zadarmo chcený stav, jednu zdravotnú poisťovňu. 500-miliónový rozpočtový sklz v strede roka sa mi nezdá až takou tragédiou. Myslím, že situácia sa trocha dramatizuje. To sa už vlastne dalo zistiť 4 mesiace bez náhleho „breaking news“, ktoré v minulom týždni nastalo. Určite to nie je vinou iba minulej vlády, ani trojmesačný kolaps daňovej správy nemôže za všetko. Veď dlhodobo denne dostávame všetci otázky: „Šéfko, urobíme to bez potvrdenky? Urobíme to bez DPH-čky?“ Podnikatelia sa cítia byť štátom stále viac obmedzovaní a sú preto presvedčení, že tento spôsobom platby bez DPH, teda šedej ekonomike je v poriadku. Vážení, záverom len jednu poznámku. Minulú stredu sme tu v Národnej rade mali piate modlitbové stretnutie na tému múdrosť. Bolo nás jedenásť. Naše modlitby o múdrosť ešte v parlamente neboli vyslyšané. Zajtra sa máme stretnúť na tému zdravý rozum, možno že po týchto úvahách sa situácia zlepší. Ďakujem pekne.