Mičovský, Ján, poslanec NR SR (2022-06-28):
Dobré popoludnie. Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený poslanecký zbor, vážený pán minister, vážení občania, tak ako už spomenul aj pán poslanec Fecko, že by som mohol a mal vystúpiť, on aj vedel, že vystúpim. A chcem vystúpiť k jednému možno parciálnemu bodu tejto novely, ktorý v tom komplexe rôznych opatrení môže do istej miery aj zanikať, ale verím, že sa tak nestane. A nestane sa kvôli tomu, že naša krajina má obrovský ekologický dlh. A ja navyše mám aj takú rád vetičku, ktorú teraz použijem, že: Život je najlepší režisér, niekedy zariadi veci lepšie, ako keď sa budeme snažiť vymýšľať scenáre rôzne sami. Oceňujem, že v tejto chvíli tu sedí aj pán minister životného prostredia Ján Budaj. Naozaj to nie je dohodnuté a naozaj to nie je vec, ktorá by nejakým spôsobom bola naplánovaná. Ale myslím si, že je to celkom dobre a verím, že títo dvaja páni ministri v tejto chvíli budú môcť vlastne potvrdiť niečo, na čom sa môžme zhodnúť, ako na veľmi potrebnom riešení. Ak hovorím o veľkom ekologickom dlhu, tak musím ako lesník povedať, že pomerne dlho som si myslel, že najmä my lesníci máme voči krajine ekologický dlh, že je čo tam naprávať. Nieže by to nebola pravda, ale moja skúsenosť aj po hlbšom zoznámení sa s oblasťou pôdohospodárstva a špeciálne poľnohospodárstva mi umožnila načrieť do poznania, že ešte väčší dlh ako lesníci majú poľnohospodári voči krajine. Ak v tom lesníctve, by som povedal, od stredoveku vplyvom aj múdrych predchodcov, múdrych panovníkov sa kvalita hospodárenia o tých veľkých plôch vyrúbaných cez holoruby, podrastové hospodárenie až po dnešné prírode blízke hospodárenie, ktoré je prvýkrát súčasťou vládneho programu, a verím, že tak navždy sa už aj vždycky stane a bude to to tak zotrvávať, tak pri tom poľnohospodárstve práve došlo k opačnému postupu. My sme voči tej poľnohospodárskej krajine prejavili veľkú mieru nepochopenia, možno v zámere a v záujme výroby potravín. Rozorali sme medze, zlikvidovali sme remízky, pokazili sme krajinu a je našou povinnosťou ju teraz napraviť, lebo aj na prvý aj na druhý pohľad vidno, že tá krajina trpí. Na ten prvý pohľad je to jasné, veľké pláne, sem tam nejaký strom solitér, možno to vyhovuje veľkej poľnohospodárskej technike, ale nemôže to vyhovovať nám všetkým a krajine. A na ten druhý pohľad potom vidíme popraskanú zem suchú alebo naopak prívalové dažde, ktoré berú vodnou eróziou pôdu preč a môžu byť aj také silné, že tá krajina dokonca berie nielen pôdu, ale aj ľudské životy. Spomeňme si na vlaňajší prípad z Rudna nad Hronom. Takže áno, máme dôvod hovoriť o našej krajine ako o ekologicky dlžnej. A ja preto chcem oceniť túto novelu, ktorá okrem mnohých iných cieľov, ktoré chce zasiahnuť, hovorí aj o potrebe zvýšenia odolnosti krajiny a špeciálne hovorí o vode, o potrebe vodozádržných opatrení, o prvkoch zelenej infraštruktúry, a to sú všetko nesmierne dôležité veci, ktoré v tejto súvislosti treba osobitne zdôrazniť, že novela práve si zobrala aj takýto cieľ. Avšak ja sa to spýtam. Prečo vlastne bolo potrebné do tejto novely zdôrazniť aj tento aspekt? Veď keď si= pozrieme od roku ´91 Martin? Platný zákon 330 o pozemkových úpravách, ten veľmi jasne hovorí už toľké roky, 31 rokov je to? 31? Dobre rátam. Že vlastne v tejto krajine je potrebné robiť pozemkové úpravy z dvoch dôležitých komplexov. Jedna časť toho dôležitého komplexu sa týka tých často už spomínaných komasácií, aby sme dedičstvo po Márii Terézii a ďalších v zákonných úpravách konečne zladili s tým, že by sme tú rozdrobenosť nemali takú mimoriadne silnú. No ale na druhej strane hovorí ako o absolútne vyváženej druhej časti tohto komplexu, o potrebe vybudovania spoločných zariadení. A tam sa opäť hovorí ako keby podobným jazykom, ak nie celkom tým istým o tom, že je potrebné mať. A ja to zopakujem z tohto miesta, viem, že často to bolo aj dôvodom na úsmev, keď som ešte sedel na ministerstve, že stále o tom hovorím, ale to neni otázka rétoriky, to je otázka života, prosím. Že nám hovorí ten zákon o tom, že musia byť v spoločných zariadeniach vetrolamy, remízky, poldre, zasakovacie pásy a množstvo ďalších prvkov, ktoré práve stabilizujú krajinu na to, aby sme zvýšili, tak ako to voľakedy hovorieval v blahej pamäti profesor Stolina v súvislosti s lesom, ale platí to aj na poľnohospodársku krajinu, aby sme zvýšili odolnostný potenciál krajiny. Lebo my v tej krajine chceme žiť komplexný život, nielen produkovať potraviny a drevo, ale produkovať kvalitné životné prostredie pre nás všetkých. Tak a táto úvaha ako úvodná a nebudem ju veľmi rozširovať, bola aj takým motívom k tomu, aby sme si povedali, že ak teda komasácie sú len rovnocennou časťou spoločných zariadení, ktoré musíme dostať do tej krajiny, tá krajina sa musí fragmentovať práve takýmito prvkami, tak potom musíme asi povedať, že doterajšie úpravy nestačili. Ani § 12 nebol dostatočne silný a obávam sa, že ani súčasná úprava nemá takú silu, aby donútila reálne v našej krajine tie zelené prvky vybudovať. Lebo číslo 3 557 si pamätám veľmi dobre, to je počet katastrálnych území na Slovensku, a práve takýto počet katastrálnych území máme dnes s tým, že ani v jednom, to znamená veľká nula, sa nedosiahli ešte komplexné pozemkové úpravy tak, aby sme tu mali vybudované aj spoločné zariadenia. Lebo ono sa to robia tie pozemkové úpravy tak, že nejde najprv do terénu geodet, ale najprv musí doňho vstúpiť krajinný architekt, ktorý sa pozrie okom múdrym a chápavým voči krajine aj voči ľuďom, ktorí tam majú žiť. Čo, kde by malo byť naprojektované, kde remízka, kde vetrolam, kde polder, kde cesta, on povie, že takto by tá krajina mala vypadať. Ľudia by sa mali na tom zhodnúť nie ako, že im tam niekto chce nariadiť čosi neželané, ale že im niekto chce povedať, že za humnami musíte mať zdravý životný priestor, no až keď ten krajinný architekt toto nielen vysloví, ale naprojektuje, potom prichádza geodet, aby to naplánoval z hľadiska sceľovania pozemkov. A potom prichádza na rad realizácia, údržba a vlastne trvalý proces krajinného zušľachťovania, pretože to nemôže skončiť, to musí byť kontinuálna záležitosť. No a keďže toto sa nedeje, tak sme sa dohodli s pánom poslancom Feckom, že ešte doplníme o jeden pozmeňovací návrh túto novelu. A ten pozmeňovací návrh mal byť tak trošinka, už nieže hovoríme o pekných zelených prvkoch, ale mal povedať, ale budú tie zelené prvky a vynútime si ich spôsobom zákonným. Teda hodným tejto siene. A ten pozmeňovací návrh je zameraný alebo poviem hneď, aby som zmiernil túto rétoriku, mal byť zameraný na to, že nech už štát bude vyčleňovať na pozemkové úpravy státisíce, milióny či desiatky miliónov, vieme, že vždy za každej vlády je to problém. Dokonca vieme, že to bol obrovský problém aj za súčasnej vlády, keď som dostával zľava, sprava úplne zaslúžene za to, že som ako minister pôdohospodárstva nevybojoval ani cent z fondu obnovy, kde sme klesli z predstavy vyše jednej miliardy cez nejakých 600-tisíc až napokon po aspoň 50-tisíc na 50 mil. na pozemkové úpravy. Nepodarilo sa. Nuž, tak či už budú tie peniaze zo štátneho rozpočtu, alebo budú iné verejné zdroje, chceme s pánom poslancom Feckom, verím, že aj v súlade so záujmom poslaneckého zboru a všetkých občanov tejto krajiny povedať, že vždy z týchto prostriedkov, tak ako to život ukáže, že je možné ich použiť, sa nejaká časť povinne použije aj na spoločné zariadenia. A v pozmeňujúcom návrhu hovoríme o tom, že to musí byť 40 %. Štyridsať percent, ktoré nie v katastrálnom území každom, ale v ročnom objeme prostriedkov, ktoré budú priznané pozemkovým úpravám, sa nedá na nič iné, ale minimálne 40 % na spoločné zariadenia, na tie zelené a vodné prvky, ktoré rozhodujú a budú čoraz viac v klimatických zmenách rozhodovať o kvalite života našej krajiny. Ja ten pozmeňovák mám tu. Nevytiahnem ho, pretože, aj keď ďakujem všetkým, ktorí sa ku mne pridali, môj politický výtlak je taký slabší. Musím viacej chodievať a prosiť o to, aby niekto mi podpísal, pretože na tú stranu patriť nechcem, tu už nepatrím, takže vlastne som tak trocha do istej miery taký prvok, ktorý sa musí, hej, prispôsobiť tejto situácii. Ale to nevadí, ak aj politický výtlak nie je taký vysoký, ochota slúžiť tejto krajine z miesta, ktoré mi bolo voľbami priznané, ja ho s pokorou vykonávam, chcem naďalej tak aj to robiť, čo sa bude dať, takže pozmeňujúci návrh preto nepodám, lebo pán minister Vlčan bol, keď sa zoznámil s týmto zámerom, povedal, že by to možno v tejto chvíli nebolo už v súlade s tou takou kontinuitou, ktorá je na ministerstve robená. Chápem, vládny návrh má, aj keď nemá formálne prednosť, ale je určite robený komplexnejším pohľadom a viacej súvislostí sa do neho zakomponuje, ako keď ja ako poslanec alebo my dvaja ako dvaja poslanci si povieme a dáme to tam. Nebolo by to múdre, aby som to teraz tvrdohlavo presadzoval, takže som sa tak dohodol džentlmensky s pánom ministrom Vlčanom, že túto záležitosť, a ja to len veľmi stručne prečítam, lebo je to veľmi kratučké a odôvodnenie nebudem k tomu dávať, posunieme do vládneho návrhu, ktorý bude zhotovený a uzrie svetlo sveta na jeseň tohto roku. Ten návrh bude naozaj toľko riadkový, že ešte zneužijem vašu ochotu počúvať. Hovorí, že do článku toho a toho, tam a tam, teraz to neni dôležité... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)