R. Rafaj, poslanec: (2010-02-11):
Podobný trend, chcem zdôrazniť, ochrany domáceho štátneho jazyka pred nadmerným používaním inojazyčných výpožičiek už nastúpili v Poľsku či vo Francúzsku. Myslím tým aj legislatívnou úpravou ochrany. Jednou z priorít kultúrnej politiku štátu, chcem zdôrazniť, je aj starostlivosť o jazyk. Na zreteli, prirodzene, máme nielen jazyk ako prostriedok s osobitnou spoločenskou úlohou, ale aj ako najvýznamnejšou súčasťou národného kultúrneho dedičstva v ére, ktorú ovplyvňujú predovšetkým negatívne javy globalizácie. Najvypuklejším trendom v tomto prípade je nadbytočné krivenie slovenčiny anglickými názvami aj tam, kde na to naozaj nie je opodstatnenie. Ide podľa nás o názvoslovné barličky alebo pomôcky rôznych v úvodzovkách „parkov, sideov, taurov, gateov“ a podobne. Čiže, ako príklad by som mohol uviesť len v Bratislave tie najvypuklejšie, ktoré sú všeobecne určite známe nielen Bratislavčanom, ale aj ostatným občanom Slovenska. Bývalé Presscentrum alebo vydavateľstvo Pravdy, budova sa dnes volá Tower 113. Novopostavený komplex pri Dunaji, ktorý bije do očí a je pod historickou časťou Bratislavského hradu a máme ho napravo od nás dole, sa nazýva, River Side Park. V Petržalke, na druhej strane Dunaja je komplex nových troch budov s názvom Digital Park. Bývalá budova Všeobecnej úverovej banky sa dnes nazýva City Gate. Obytný komplex na začiatku Petržalky dostal honosný názov Vienna Gate. Pri istom nákupnom centre v Bratislave a vedľa jazera Kuchajda máme Like Side Park. A podobné ďalšie honosne znejúce názvy. Iste, všetci cestujeme a žijeme v 21. storočí a vieme, že, povedzme, v Spojených štátoch amerických, v Kanade je takáto prax, že developer chce zvýrazniť adresu a honosnosť istej adresy alebo sídla a je tam istá zaužívaná prax v tých parkoch, sideoch a gateoch a všetci vedia, čo to znamená. Úpravou jazykových pomerov na vlastnom území však štát zabezpečuje politickú a sociálnu integráciu všetkých svojich občanov a efektívny výkon aj štátnej správy a zrozumiteľnosť aj v orientácii. Navrhovatelia sa preto snažia návrhom ochrany štátneho jazyka sfunkčniť informačný tok v tejto konkrétnej názvoslovnej oblasti, ktorá sa dotýka verejných priestranstiev a pomenovania verejných budov a obytných komplexov. Čiže, vieme si predstaviť, aj keď nemôžeme radiť, ale City Gate neviem, prečo niekto má problém nazvať mestskou bránou alebo River Side Park preložiť ako jednoducho sídlo pri rieke, či Like Side Park ako sídlo pri jazere. Už samotný pojem v slovenčine sídlo znamená  istý honos. Ale my nie sme oprávnení radiť, v našom prípade riešime to, čo riešia aj iné, predovšetkým európske národy, ktoré majú pocit, že preberanie anglicizmov je často už neúmerné a nepatrí tam, kde ide o verejný styk. Tým, samozrejme, nemáme na mysli rozširovanie korpusu jazyka o novotvary, vrátane preberania cudzích slov. To je jednoducho trend, ktorému podliehajú všetky jazyky sveta. Návrh teda neobmedzuje terminologickú slobodu, ani budovanie terminologickej databázy nových názvov, pretože už aj na uvedených príkladoch je zrejmé, že v prípade označovania budov či bytových komplexov anglicizmami ide najmä o marketingový ťah. Návrh je v súlade so schválenými zásadami a trendmi koncepcie starostlivosti o štátny jazyk Slovenskej republiky. Táto koncepcia bola prijatá ešte v roku 2001 a rieši taktiež túto problematiku. A tento dokument je prirodzene živý, je otvorený, flexibilne a pružne reaguje na neustále prebiehajúci vývoj v jazykovej oblasti. Je preto legitímnym legislatívnym prostriedkom prebiehajúcim v procese globalizácie a kultúrnej unifikácie. Samotná Európska únia na každom kroku zdôrazňuje potrebu chrániť jednotlivé jazyky kvôli kultúrnej rozmanitosti, kvôli bohatstvu, ktoré je nenahraditeľné a myslíme si, že to, čo reálne najviac ohrozuje práve tieto špecifiká nielen slovenčiny, ale aj ďalších jazykov, je nadmerné používanie a preberanie cudzích názvov predovšetkým anglicizmov práve v tej oblasti, ktorú sa snažíme riešiť. Takže chcem zdôrazniť, že nevstupujeme do iných oblastí, ktoré by sa možno mohli riešiť a inde ich, povedzme, aj riešia. Spomeniem napríklad v Poľsku, kde riešili veľmi striktne názvy dokonca obchodov. Chcem zdôrazniť aj pre médiá, aj pre kolegov, aby boli v jasnom informačnom obraze. Neriešime nič iné, len obmedzenie používania názvov budov, bytových komplexov presne tým, že v § 8 ods. 6 pridávame už do existujúceho paragrafu, možno to vidíte, to, čo je podčiarknuté, my len dopĺňame k už existujúcemu stavu alebo opatreniu ochrany. Čiže, pridávame tam okrem nápisov aj názvy a označenia predajní, športovísk, názvy budov alebo bytových komplexov s výnimkou tých, to je dôležité, ktorých označenia, názvy alebo pomenovania sú totožné s názvami sídiel tam sídliacej firmy alebo obchodnej spoločnosti alebo ide o názov zmluvného partnera alebo sponzora. Toto sa dotýka práve športovísk, kde je všeobecný trend a vývoj mať pri veľkých športových stánkoch, ako je, povedzme, národný futbalový štadión alebo národný hokejový štadión sponzora, podľa ktorého je pomenovaný, pretože vyžaduje si prevádzkovanie takéhoto mamutieho stánku obrovský prísun finančných prostriedkov. Takže, toto chápeme a tu umožňujeme používať vo výnimočných prípadoch tieto cudzojazyčné názvy, ktoré, povedzme, kopírujú názov niektorej firmy. Prínos Slovenska zjednotenej Európe sa môže, to chcem na záver zdôrazniť, najvýraznejšie prejaviť cez kultúrne dedičstvo, do ktorého patrí aj slovenský jazyk. Slovenský jazyk ako štátny jazyk Slovenskej republiky je schopný plniť všetky spoločenské, aj individuálne komunikačné úlohy ako každý iný moderný suverénny, či už európsky jazyk, alebo jazyk ktoréhokoľvek vyspelého národa sveta. Nepotrebujeme preto v tejto oblasti podľa nás cudzie terminologické výpožičky tam, kde dokážeme plniť spoločenskú a integrujúcu a predovšetkým zrozumiteľnú funkciu spoločnosti. Pretože, dámy a páni, mám pocit, že je to ako v tom zlom filme, keď ešte bežala reklama na coca-colu a dedko s babkou prišli do Bratislavy a on ju opravuje, že coca-cola sa číta ako kokakola a babka potom, že ideme do kentra, on jej hovorí, nie, to je centrum a nakoniec sa babka zamyslí a rozmýšľa, že či má kecky alebo cecky, prepytujem, áno. Takže, to tak na záver a na pobavenie, aj keď ide o vážnu vec. A ja verím, že nájde pochopenie u vás. Ďakujem pekne. (Potlesk.)