I. Mikloš, poslanec: (2007-09-19):
Pritom situácia na Slovensku je taká, a na tom sa možno zhodneme, že dôchodky naozaj sú nízke. Sú nízke, ale pozrime sa, prečo sú nízke. Ja som aj na tomto mieste spomenul a spomeniem to znovu, lebo to s tým súvisí, že ešte v roku 1948 malo vtedajšie Česko-Slovensko vyššiu ekonomickú úroveň, ako ju malo vtedajšie Rakúsko. Čo sa ale stalo potom, bolo 40 rokov komunistického režimu, o ktorom sa napr. váš predseda stále vyjadruje dosť pochvalne, vrátane znárodnenia 38 mld. korún na penzijných fondoch, ktoré mali ľudia na svojich účtoch. Za týchto 40 rokov potom bola ekonomika zdevastovaná tak, že v porovnaní s tým Rakúskom napr. Česko-Slovensko, keď padol komunizmus, nedosahovalo ani 40 % ekonomickej úrovne Rakúska, Česká republika dosahovala 50 %, Slovensko nedosahovalo ani 40 % tejto úrovne po 40 rokoch bačovania komunizmu a aj potom, ako sa znárodnili penzijné fondy. Za posledných 18 rokov od novembra 1989 sa robili ťažké zmeny, ťažké reformy. A robili sa práve preto, aby sa toto dedičstvo prekonalo, aby ekonomika dosahovala vysoký rast a aby sme mohli dať aj dôchodcom dôstojnejšie podmienky. Súčasťou týchto reforiem, ktorých zmyslom je rast životnej úrovne aj rast dôchodkov, bola dôchodková reforma, ktorá riešila aj demografický problém, aj problém udržateľnosti verejných financií do budúcnosti, ale najmä to, aby dôchodky rástli rýchlejšie, aby sme sa skôr priblížili k tým vyspelým krajinám vrátane Rakúska. A dnes tu máme vládu, ktorá tieto reformy tvrdo kritizovala, ide najmä o najsilnejšiu stranu. Predsavzala si zrušiť všetky reformy. A ukazuje sa, že síce všetky neruší, ale niektoré chce nabúrať. A práve jednou z reforiem, ktoré evidentne nabúrať chcete, je dôchodková reforma. Pritom by som veľmi rád zdôraznil, že miera nekompetentnosti, miera bezradnosti, miera amaterizmu, s ktorou vlastne vstupujete do tejto veľmi citlivej oblasti, je až zarážajúca. A je až zarážajúce, akých spôsobov a akých metód sa neštíti najmä predseda vlády, aby dosiahol svoj cieľ. Pritom tým cieľom nie je, aby ľudia mali vyššie dôchodky, tým cieľom je mať viac peňazí na rozdávanie, mať teraz viac peňazí na podplácanie svojich voličských skupín. A tá taktika je naozaj veľmi perfídna. Najprv predseda vlády najmä, nielen on, ale najmä on v tomto je nesporným lídrom, ľudí straší, zavádza a klame. Klame tak, že jeho klamstvá musí vyvracať dokonca guvernér Národnej banky. Klame, že DSS-ky sú ako nebankové subjekty. Zároveň navrhne prijať opatrenia, ktorými sa poškodia ľudia, ktorí sú v 2. pilieri. Vystraší ľudí a potom povie, otvoríme systém, aby bol dobrovoľný, aby mohli ľudia z neho vystúpiť. Keď hovorím, že predseda vlády klame, uvedomujem si, že sú to silné slová, tak mi dovoľte, aby som tieto slová podložil autentickými citátmi predsedu vlády, ktorý si sám šliape po jazyku a sám popiera to, čo povedal predtým, alebo ktorého slová musia byť vyvrátené a popreté aj takými autoritami, ako je guvernér Národnej banky, nehovoriac o odborníkoch, analytikoch, ľuďoch, ktorí sa v tom vyznajú, nehovoriac o platnom znení zákona, ktorý vyvracia mnohé z tvrdení predsedu vlády. Aby som bol teda konkrétny, keďže si uvedomujem, že ide o vážne slová, uvediem slová predsedu vlády. Robert Fico 31. októbra 2006 povedal: „Nevidíme inú cestu, ako znížiť odvody do dôchodkových spoločností.“ Teda veľmi jasne povedal, že vláda chce a pripravuje zníženie príspevkov do 2. piliera. Necelé tri mesiace nato, keď sa ukázalo, že ľuďom sa to nepáči, a je prirodzené, že vyše 1,5 mil. ľudí sa to nepáči, už predseda vlády popiera sám seba a tvrdí v slovách z 24. januára 2007: „Vláda nepripravovala a nepripravuje žiadny zákon o zmene pomeru, pokiaľ ide o 9 : 9.“ Ale vývoj nekončí. Je tu august 2007, je tu novela zákona o sociálnom poistení, v ktorom síce vláda nenavrhuje zníženie príspevkov, ale navrhuje iné kroky, ktoré priamo poškodia státisíce ľudí, a to najmä invalidov, opatrovateľov, ženy na materskej dovolenke a tých ľudí, ktorí sú starší ako 45 rokov a ktorí do tohto systému vstúpili. A čuduj sa svete, v septembri, teda v tomto mesiaci 2007, predseda vlády rokuje s dôchodcovskými správcovskými spoločnosťami, kde im zase navrhne zníženie príspevkov do 2. piliera, vraj dočasné, ale znovu zníženie. Najskôr tvrdí, pripravujeme to, potom tvrdí, vláda to nikdy nepripravovala. Potom to zase DSS-kám navrhne. A naviac, ešte som zabudol na ďalší kotrmelec, keď vlastne ministerka práce a sociálnych vecí, teda ministerka, ktorá má vo svojej kompetencii aj tento zákon a túto oblasť, pred pár dňami, v nedeľu v televíznej relácii STV, povedala: „Ja som nikdy znižovanie príspevkov do 2. piliera nenavrhovala, pretože by to poškodilo sporiteľov.“ Vaša vlastná ministerka k tomu, čo premiér Fico navrhuje DSS-kám, k tomu, čo tvrdí, že vláda to pripravuje, pričom potom poprie, že nikdy to nepripravovala, teda ide o zníženie príspevkov do 2. piliera, teda vaša vlastná ministerka tvrdí, že tento krok, ktorý predseda vlády presadzuje, by poškodil sporiteľov. Samozrejme, poškodil by ich. Čo teda vláda navrhuje. A by som to stručne zhrnul. V zákone o sociálnom poistení vláda navrhuje kroky, ktoré priamo poškodia státisíce ľudí, už som o nich hovoril, ktoré priamo poškodia invalidov, opatrovateľov, ženy na materskej dovolenke a ľudí medzi 45 až 50 rokmi veku, ktorí do systému vstúpili. A potom následne na rokovaniach s DSS-kami ako alternatívu vláda ponúkne zníženie príspevkov do 2. piliera a príp. garantovanie výnosov na úrovni inflácie. Garantovanie výnosov na úrovni inflácie môže pre laika znieť pomerne prirodzene a pomerne pozitívne. Odborníci ale veľmi jasne, myslím, aj v médiách zdokumentovali, že by to bol v konečnom dôsledku krok, ktorý by išiel proti sporiteľom, pretože vyššie garancie znamenajú nevyhnutne aj nižšie výnosy, a naviac aj preto, že garantovať výnosovosť na úrovni inflácie sa jednoducho nedá. Nedá sa to preto aj preto, že infláciu nemajú v rukách DSS-ky, infláciu má oveľa viac v rukách vláda. Ak by DSS-ky na takúto garanciu mali pristúpiť, vláda bude robiť nezodpovednú fiškálnu politiku, inflácia vyskočí nad 10 % a v dôsledku toho DSS-ky nesplnia svoj záväzok. Je to absurdné a jednoducho nerealizovateľné. A ja sa teda pýtam, z hľadiska tých vecí, ktoré sú v návrhu zákona o sociálnom poistení, a z hľadiska tých vecí, ktoré vláda navrhla potom na rokovaniach s DSS-kami: Ktoré z týchto opatrení, ktorý z týchto návrhov zlepšuje pozíciu sporiteľov? Ktorý z týchto návrhov je v prospech sporiteľa? Ktorý z týchto návrhov je v prospech budúcich dôchodkov sporiteľov? Ani jeden, vážené dámy, vážení páni. Naopak, každý jeden z týchto návrhov ak by bol realizovaný, poškodí sporiteľov, poškodí ľudí, ktorí sú v 2. pilieri. A poškodí všetkých. Dokonca ak by boli realizované aj len tie návrhy, ktoré priamo poškodzujú tých niekoľko stotisíc ľudí, nepriamo by to poškodilo všetkých tých vyše 1,5 mil. ľudí, pretože by sa oslabil celý 2. pilier a tým pádom by sa znížila aj výnosovosť, už len tým napr., že mnohé náklady sú fixné a pri menšom rozsahu systému miera podielu týchto fixných nákladov by vzrástla a výnosovosť by teda klesla. Ďalšia vec, ktorá sa neustále opakuje a kde slová predsedu vlády Fica boli dokonca popreté dokonca aj slovami ministra financií, ale aj Národnou bankou, aj guvernérom, je otázka vplyvu zásahov do 2. piliera na euro. Predseda vlády vyhlásil, zase budem citovať, aby som bol presný, „spôsob, akým predchádzajúca vláda vytvorila dôchodkové správcovské spoločnosti, ohrozuje zavedenia eura na Slovensku“. Ako som povedal, minister financií, guvernér Národnej banky, Národná banka ako taká, materiály ministerstva financií veľmi jasne dokazujú, že to nie je pravda, dokonca je to naopak. Čo totiž ohrozuje zavedenie eura na Slovensku, sú práve nekvalifikované zásahy, ktoré navrhuje vláda do systému dôchodkového sporenia. Prečo je to tak? Je to tak nielen preto, že, ako viete, posudzovanie plnenia maastrichtských kritérií  je dôležité z hľadiska aktuálneho plnenia v aktuálnom čase za tie 2 roky, ale aj preto, že je dôležitá udržateľnosť plnenia maastrichtských kritérií. A Slovensko má práve problém s udržateľnosťou plnenia týchto kritérií, ako konštatovala Európska centrálna banka a ako naznačuje aj zatiaľ nie definitívne rozhodnutie, ale navrhované rozhodnutie Eurostatu o našich výdavkoch. A čo by sa stalo, ak by k zníženiu príspevkov do 2. piliera došlo. Stalo by sa to, že vláda by mala k dispozícii viac zhruba o 27 mld. až 30 mld. Sk, pretože taký je efekt zníženia o 3 %, keď 1 % ročne znamená 9 mld. až 10 mld. Sk. Čiže najbližšie 3 roky by mala vláda k dispozícii o 30 mld. Sk viac, ktoré by mohla rozdať bez toho, aby to ovplyvnilo výšku deficitu verejných financií. Ale z hľadiska udržateľnosti maastrichtských kritérií by sa stalo to, že vláda by týmto zvýšila nielen jednorazové výdavky, ale aj opakované výdavky a budúca vláda v roku 2011 ak by chcela potom zvýšiť tieto príspevky do 2. piliera, tak by musela robiť veľmi prísne reštriktívne opatrenia, ktoré by boli veľmi ťažké, pretože mnohé výdavky by boli opakované. A mala by o to väčší problém s udržateľnosťou deficitného maastrichtského kritéria. Takže to zníženie, a to už nehovorím o dlhodobých dôsledkoch, keby k tomu zvýšeniu alebo návratu na tú pôvodnú úroveň nedošlo, aké negatívne dôsledky by to malo nielen pre udržateľnosť verejných financií, ale aj pre výšku dôchodkov, to je to podstatné a kľúčové. Teraz mi dovoľte vyjadriť sa k téme, ktorá sa tu tiež opakuje ako evergreen v argumentácii vlády, najmä jej predsedu, ale aj ministra financií, ministerky práce. A to je ten argument, že problém sme vytvorili tým, že sme urobili dôchodkovú reformu, že tu je deficit Sociálnej poisťovne a obrovské náklady tejto reformy a dokonca vyhlásenia, že to mala byť akási bomba, o ktorej ste nevedeli a na ktorú ste prišli až neskôr. Myslím, že aj pán poslanec Abrhan vo svojom vystúpení vám citáciou vášho volebného programu veľmi jasne dokázal, že nie je pravda, že ste o tomto záväzku nevedeli. A ja by som vám mohol citovať z vládnych materiálov od roku 2004. Sú to návrhy štátnych rozpočtov, konvergenčné programy, národné plány reforiem. Všetky tieto materiály sme tu v tejto snemovni v rokoch 2004 až 2006 prerokovávali. Viacerí z vás, ktorí boli poslancami aj vtedy, tu sedeli, sedeli tu vaše strany okrem Slovenskej národnej strany. A teda toto nie je žiadna novinka. A to, že takýto záväzok existuje, je jednoducho fakt, s ktorým bolo treba rátať. A zároveň je to záväzok, ktorý pri takom raste ekonomiky, aký vďaka reformám je, sa dal zvládnuť a dá zvládnuť za predpokladu zodpovednej a kompetentnej hospodárskej politiky bez akýchkoľvek problémov, pretože síce všetky vládne materiály počítali s tým počtom ľudí, v roku 2004 sa odhadovalo, že ten počet ľudí bude trochu nižší, ako nakoniec bol, čiže aj náklady že budú trochu nižšie, ale zároveň platí, že ten skutočný vývoj bol v rámci tých troch alternatív, minimálneho, stredného a maximálneho. A zároveň platí, že vyšší ekonomický rast, vyšší rast príjmov daňových a iných je omnoho vyšší, ako je rozdiel v náraste počtu sporiteľov oproti tomu, ktorý bol predpokladaný. A ak dnes aj minister financií hádže desiatky miliárd korún, ktoré sú naviac, tak musím povedať, že veľmi zavádza. A dovolím si využiť túto príležitosť aj na to, aby som aj tieto veci dal na pravú mieru. Ministerstvo financií v roku 2004 predpokladalo v očakávanom scenári, že v roku 2006 budú náklady zavedenia 2. piliera 16,4 mld. korún, v skutočnosti sú 18,2 mld. korún, čiže o 1,8 mld. korún viac. A v roku 2007 sme v tom očakávanom scenári predpokladali, že to bude 20 mld. korún, v skutočnosti je to 23,5 mld. korún čiže o 1,8 mld. korún viac v roku 2006 a o 3,5 mld. korún viac v roku 2007, nie sú to desiatky miliárd, cifry, ako ich tu hádže pán minister financií alebo pán poslanec Zala v médiách. A zároveň už vtedy ministerstvo financií konštatovalo, že „presný dopad vzniku kapitalizačného piliera na verejné financie nie je v súčasnosti možné kvantifikovať, pretože existuje objektívne daná veľká neistota ohľadom počtu obyvateľov, ktorí sa rozhodnú pre účasť v novom pilieri“. To, že sa prihlásilo do kapitalizačného piliera viac ľudí, teda znamená z hľadiska tých okamžitých nákladov vyššie náklady a vyššie potrebné zdroje, zároveň to ale znamená z hľadiska dlhodobej udržateľnosti verejných financií, z hľadiska vytvárania predpokladov na rast dôchodkov lepšiu situáciu ako za predpokladu, že by sa prihlásilo do systému ľudí menej. Kroky, ktoré ale chcete urobiť, či už tie, ktoré sú navrhované v zákone o sociálnom poistení, alebo tie, o ktorých rokuje vláda s DSS-kami, sú také, že poškodia nielen tých, ktorí v systéme sú, ale aj dlhodobú udržateľnosť verejných financií. Keď o tom hovorím, tak zase budem citovať nie nezávislých odborníkov, ani nie vyhlásenia alebo konštatovania z materiálov predchádzajúcej vlády, ale z materiálu, ktorý schválila vaša vláda. Vaša vláda schválila v decembri roku 2006 Konvergenčný program. A tento Konvergenčný program jasne hovorí, že dlhodobá udržateľnosť verejných financií je problém. A dokonca tento Konvergenčný program hovorí, že ak by sa vôbec nemenili parametre medzi 1. a 2. pilierom, tak do roku 2060 až 2080 by nám vzrástol náš verejný dlh, ktorý je dnes asi 30 % hrubého domáceho produktu, na 60 %, a že bude treba urobiť isté opatrenia v tomto dlhodobom horizonte, aby ten verejný dlh rástol menej, aby sme menej zaťažovali budúce generácie. Čo ale robíte vy, je presný opak, vy robíte kroky presne opačným smerom, také, ktoré znamenajú, že to nebude 60 %, ale 90 % alebo vyše 100 %. A teda hazardujete s dlhodobým zdravým ekonomickým vývojom, hazardujete aj z hľadiska medzigeneračnej solidarity s tým, že chcete neúmerne zaťažovať budúce generácie. Pán podpredseda Číž včera citoval Keynesa, ktorý povedal, že z dlhodobého hľadiska sme všetci mŕtvi. Áno, Keynes to naozaj povedal. A myslím si, že jeho interpretácia minimálne bola nesprávna a nezodpovedná, pretože ak tento Keynesov výrok máme použiť na ospravedlnenie nezodpovednej politiky, takej, ktorou prenášame zadlženosť a bremená na budúce generácie, tak je to dosť smutné. A myslím, že ani Keynes toto na mysli nemal a že by sa takejto interpretácii celkom určite netešil. Takže k tomu, čo je navrhnuté v zákone, lebo tento náš ústavný zákon o garantovaní nezhoršovania podmienok 2. a 1. piliera je reakciou na avizované kroky vlády a je aj reakciou na novelu zákona o sociálnom poistení, ktorú budeme prerokovávať na tejto schôdzi Národnej rady, ešte chcem povedať, že tie argumenty, s ktorými tento zákon predkladá vláda, že teda potrebuje riešiť deficit v Sociálnej poisťovni, neobstoja. Tieto argumenty neobstoja preto, že ak chce naozaj vláda riešiť deficit v Sociálnej poisťovni, potom je legitímna otázka, prečo navrhuje zvýšenie správneho fondu o 1 mld. Sk. Tieto peniaze sa minú nie na dôchodky, nie na dávky, tieto peniaze sa minú na spotrebu úradníkov. Prečo vláda neuskutočnila úspory, keď avizovala, že ich uskutoční, keď chcela znížiť počet úradníkov už v tomto roku o 20 % a už v tomto roku chcela vláda, aby jej to prinieslo 8 mld. korún? Celým zákonom o sociálnom poistení predpokladáte, že dostanete naviac ročne 6,7 mld. korún. Len znížením počtu úradníkov ste chceli ušetriť 8 mld. korún. Kde tie peniaze sú? Kde sú tí úradníci? Ďalej sedia na svojich stoličkách. Ďalej ste avizovali, že budete robiť zmeny vo verejnom obstarávaní. A tam ste dokonca chceli ušetriť desiatky miliárd korún. Predseda vlády Fico povedal, že stovky miliárd korún sa dávajú, vyhadzujú a preto, že sa neobstaráva dobre, že sa obchádza zákon o verejnom obstarávaní, tak dochádza k obrovským stratám, a že tam chcete ušetriť desiatky miliárd korún. Aká je však realita? Je taká, že zadávate priamym zadaním firmám vašich mecenášov tak, že firma IKORES, ktorá bude realizovať archív v Trnave, dostane miliardu bez toho, aby súťažila. Súťažou sa vždy dá vygenerovať lepšia cena, a teda dajú sa usporiť stovky miliónov korún. Úrad pre verejné obstarávanie jasne povedal, že nie je pravda, že sú splnené zákonné podmienky na to, aby táto investícia bola realizovaná priamym zadaním. Takže faktom je, že návrhy, ktoré dávate, zmeny, ktoré robíte, nemajú slúžiť ľuďom, nemajú slúžiť k zlepšeniu podmienok života ľudí, nemajú slúžiť vyšším dôchodkom. Návrhy, ktoré dávate, majú plátať diery, ktoré vznikajú vašou nekompetentnou politikou, pretože ak tu moji kolegovia poslanci za SDKÚ – DS jasne zdokumentovali, že príjmy štátneho rozpočtu za 4 roky vzrástli o 104 mld. korún, to je z toho 43 %, že len daňové príjmy vlani boli o vyše 20 mld. korún vyššie, ako boli predpokladané, a na budúci rok budú o 25 mld. korún vyššie, tak legitímna logická otázka znie: Kde sú tie peniaze? Teda ako je možné, že vám napriek tomu  peniaze chýbajú, že neviete vykryť tie deficity, s ktorými sa počítalo, zdôrazňujem, počítalo, keď ten vývoj je omnoho, omnoho lepší? Rast ekonomiky, ste sa zaviazali, v programovom vyhlásení to máte napísané, prečítajte si to, zaviazali ste sa, zabezpečíte vašou politikou, aby bol nad 5 %, no 9,4 % je prvý polrok tohto roka a takmer 9 % bol minulý rok. V dôsledku týchto vecí, na ktorých ste sa nepodieľali, vďaka reformám, vďaka investorom, vďaka vstupu do Európskej únie je rast ekonomiky enormne vysoký a objem zdrojov, ktoré máte k dispozícii, omnoho, omnoho vyšší, ako bol predpokladaný. Vy napriek tomu chcete získať buď poškodením ľudí 6,7 mld. korún schváleným zákonom o sociálnom poistení, alebo peniaze príslušným znížením na 6 % z 9 % až 10 %. Otázka je teda: Kde tie peniaze sú? Ja vám to poviem. Dôsledkom vašej nezodpovednej, nekompetentnej politiky je, že vám chýbajú. Ja uvediem príklady. Len v zdravotníctve vzrástli verejné výdavky v tomto roku oproti minulému roku o 9 mld. korún. Spýtajte sa ľudí, či to cítia, či cítia tento nárast o 9 mld. korún, či si myslia, že situácia v zdravotníctve sa zlepšila, či si myslia, že menej čakajú u lekára, že menej platia za lieky, že dostávajú lepšie služby. Nie, situácia sa zhoršila napriek tomu, že ste tam naliali o 9 mld. korún viac. Čiže o týchto 9 mld. korún, áno, ste to zvýšili bez efektu, 3 mld. až 3,5 mld. korún, 3,8 mld. korún možno až, vám chýba v dôsledku toho, že ste znížili daň z pridanej hodnoty na lieky. Spýtajte sa ľudí, či cítia, že im to pomohlo, či cítia, že sa znížili ceny za lieky. Nie, týmto ste nepomohli ľuďom, ale farmaceutickým firmám a takmer 4 mld. korún vám chýba v rozpočte. Dali ste peniaze na dotácie do poľnohospodárstva, ktoré ste navýšili enormným spôsobom. Myslíte si, že navýšenie týchto dotácií zníži ceny potravín? Nie, naopak, zvýši ich. To je dokázané. Takže pomohli ste? Komu ste pomohli? Naviac, dobrý príklad je zdravotníctvo aj z inej strany, nemocnice. Prečo sa vám zvyšuje ten deficit v Sociálnej poisťovni? Prečo s tým máte problém, ako priznávate? Aj preto, že rušíte reformy, aj preto, že rušíte zdravotnícku reformu a zadlženosť v zdravotníctve išla takto do júna 2006, pričom dnes je to tvar hlbokého U, keď rapídne a rýchlo rastie zadlženosť v zdravotníctve. A môžete si to overiť priamo, čo sa Sociálnej poisťovne týka, na jednom veľmi zaujímavom čísle. Ten údaj sa volá pohľadávky Sociálnej poisťovne voči zdravotníckym zariadeniam. Zistili by ste tak, že rastú tieto pohľadávky prudko po lehote splatnosti a že rastú najmä zo strany tých nemocníc, ktoré sú v štátnom vlastníctve alebo vo verejnom vlastníctve, čím, mimochodom, ešte ohrozujete aj prijatie eura na Slovensku, pretože dlhy týchto nemocníc sa síce nezapočítavajú do verejných výdavkov zatiaľ, ale keď to prekročí istú hranicu, hrozí, že Eurostat ich započítavať začne. Takže myslím si, že aj z toho, čo povedali viacerí moji kolegovia poslankyne a poslanci za SDKÚ, ale aj za KDH a SMK, jasne vyplýva, že dôchodky sú vašou politikou, vašimi krokmi a vašimi zámermi ohrozené. Preto je dôležité, aby bol predložený takýto ústavný zákon. Preto takýto ústavný zákon predkladáme. A preto som presvedčený, že každý, kto má naozaj úprimnú snahu o to, aby sa podmienky pre dôchodcov nezhoršovali, by mal za takýto zákon zahlasovať. Ďakujem pekne. (Potlesk.)