Susko, Boris, minister spravodlivosti SR (2024-02-08):
Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v prvom rade by som chcel urobiť zadosť procedúre, ktorú vyžaduje zákon o rokovacom poriadku podľa § 94 odsek 2 zákona o rokovacom poriadku, kde sa píše, že pri prerokúvaní návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa iný zákon, možno podávať návrhy, ktoré predložený návrh zákona rozširujú len vtedy, ak s tým navrhovateľ vyjadrí súhlas najneskôr pred hlasovaním, čím chcem teda vyjadriť súhlas s pozmeňujúcimi návrhmi, ktoré podal v rozprave pán poslanec Gašpar. Zároveň konštatujem, že neudeľujem súhlas k žiadnym rozširujúcim návrhom, ktoré boli podané v rozprave zo strany opozície. Dámy a páni, už Immanuel Kant povedal, že keď sa pominie spravodlivosť, žiť na zemi už nebude mať pre ľudí cenu. Vláda Slovenskej republiky predložila dôkazy, že orgány činné v trestnom konaní ostatné tri roky systematicky porušovali právo. Výstižne to dokumentuje publikácia Únos právneho štátu, ako aj vízii stoviek slovenských právnikov zasadzujúcich sa za právny štát, ktoré podpísali petície či už v roku 2021, alebo v roku 2023, resp. ´4. Len v ostatnom čase sa aj dvaja ministri spravodlivosti pokúsili o reformu trestného práva. Je to dôkaz, že trestná politika Slovenskej republiky akútne potrebuje zmenu. Tieto pokusy však neboli úspešné a my nemôžeme čakať, musíme zodpovednosť voči všetkým občanom tejto krajiny a zároveň máme aj mandát od občanov, ktorý nám dali vo voľbách, aby sme tak urobili. Opierajúc sa o tieto úvahy, mi nedá len jedna otázka, prečo sa opozícia tak urputne, až dramaticky snaží tieto fakty prekrúcať? Prečo si myslíte, poslanci opozičných strán, že právna úprava trestného práva z roku 2005 a inštitút Úradu špeciálnej prokuratúry sú nemenné a jediné správne? To nie je, ako keď Július Caesar povedal alea iacta est a už to bude tak naveky. Veď predsa celá naša spoločnosť sa vyvíja. Máme k dispozícii množstvo právnych názorov z odbornej obce, relevantných štúdií zahraničných expertov v danej problematike. Ďalej článok 49 ods. 3 Charty základných práv Európskej únie v znení „prísnosť trestov nesmie byť neprimeraná trestnému činu“. Množstvo naozaj významných faktov, ktoré hovoria za jedno. Drakonické tresty, ktoré tu dnes máme, nie sú správne a naliehavo potrebujú zmeniť. Restoratívna justícia je niečo, čo sme mali zohľadňovať v trestnej politike štátu už dávno. Na právnickej fakulte na dejinách štátu a práva sa opisovali telesné tresty stredoveku. Napríklad na námestiach kat odsekával ruky zlodejom, ale zhromaždenie davu využívali ďalší vreckoví zlodeji a v tlačenici okrádali divákov. Drastický trest, ktorý videli na vlastné oči, ich neodradzoval od kradnutia. Prísnosť trestu má len malý odrádzajúci účinok, lebo páchatelia sa spoliehajú, že ich nechytia. A keď sú tu tie prísne tresty také dobré, ktoré máme dnes, prečo máme potom plné väzenia? Tento návrh sekundárne, ktorý sme predložili, rieši aj kritickú situáciu s preplnenými väznicami, v ktorých sa často ocitajú osoby, pri ktorých by sa účel trestu zabezpečil lepšie inak, ako prostredníctvom výkonu trestu odňatia slobody. Je potrebné urýchlene pristúpiť k humanizácii trestov v Trestnom zákone a niektoré druhy trestných činov, najmä majetkovej a hospodárskej povahy, s ohľadom na princípy restoratívnej justície a právneho štátu a rešpektovania základných ľudských práv v súlade s trendami trestnej politiky uplatňovanej v štátoch Európskej únie s cieľom umožniť súdu väčšiu možnosť individualizácie trestu pre páchateľa a zároveň rozšíriť a uprednostňovať alternatívne tresty pre páchateľov so sekundárnym efektom zníženia náporu na väzenský systém a následne na štátny rozpočet. Nakoľko úprava trestov v Slovenskej republike nie je konformná s európskym právom, bolo by konanie pred Súdnym dvorom Európskej únie proti Slovenskej republike bez urýchlenej zmeny trestnej politiky zrejme len otázka veľmi krátkeho času. Dovoľte mi na úvod k tejto problematike trochu hlbší pohľad na to, čo vlastne väzenie spôsobuje odsúdenému, akým smerom ho formuje a prečo je absolútne nevyhnutné tam neposielať ľudí prostredníctvom drakonických trestov, ale, práve naopak, prečo musí mať celá spoločnosť záujem na tom, aby tam išli naozaj len takí odsúdení, ktorí si to spravodlivo zaslúžia. Začnem názorom pána Alexandra Barattu, významného talianskeho kriminológa a právnika, podľa ktorého aj napriek všeobecne akceptovanej funkcii trestania spojenej aj s požiadavkou resocializácie, sa práve táto problematika pokladá v spoločnosti za stále neuspokojivo vyriešenú. Od druhej polovice 20. storočia sa začala intenzívnejšie zjavovať všeobecná dezilúzia myšlienky progresu väzenstva, osobitne pozitívneho výchovného pôsobenia počas výkonu trestu odňatia slobody. Tieto kritické reflexie viedli podľa jeho názoru k zmenám trestnej politiky, ktoré sa prejavili v rezignácii na resocializáciu a v sprístupňovaní trestania najmä to je prípad Spojených štátov, alebo v snahách uplatňovania alternatív trestu odňatia slobody. Pán Baratta uvádza, že súčasné väzenské spoločenstvá vykazujú niekoľko konštantných znakov, ktoré aj napriek národným osobitostiam systému, systémov väzenstva možno zahrnúť do všeobecne platného väzenského modelu, v ktorom platí, že napriek prevýchovnému úsiliu väzenský výkon trestu vyvoláva účinky úplne protikladné záujmu a resocializácii opätovného začlenenia väzneného do spoločnosti, kde naopak skôr prispieva k tesnejšiemu spojeniu s kriminálnou populáciou a k posilneniu recidívy. Podobne tak aj nórsky sociológ Thomas Mathiasen na základe vyhodnotenia početných empirických štúdií väzenstva v medzinárodnom meradle sformuloval závery, že výsledky stratégií zaobchádzania, a to aj veľmi intenzívnych, sú veľmi slabé, sledované cez miery recidivizmu. Ich dôvodom sú najmä viaceré negatívne účinky uväzňovania. V kriminologických štúdiách sa sformulovalo niekoľko kľúčových argumentov s negatívnym účinkom uväzňovania. Medzi najznámejšie možno uviesť interpretáciu väzenia ako totálnej inštitúcie efekt prizonizácie a vplyv neformálneho sveta väzenia v podobe väzenskej subkultúry. Koncept totálnej inštitúcie je spojený predovšetkým s menom Ervinga Goffmana, vysoko uznávaného kanadského, kanadsko-amerického sociológa, ktorý v ňom označil taký typ formálnej organizácie, ktorá vytvára uzavreté, izolované prostredie, ktoré sa zásadným spôsobom odlišuje od každodenného života bežných občanov. Väzenie je prototypom totálnej inštitúcie. Vstupom do väzenia je postupne jednotlivec zbavovaný vlastnej identity, zaraďuje sa do uniformného a opakovaného modelu života vo väzení s dočasným obmedzením práv, sociálnych rolí a sociálnych kontaktov, je nútený žiť v obmedzenom priestore s ďalšími ľuďmi, fungovať v nedobrovoľných kontaktoch s inými, ktorých si nevyberal, zdieľať s nimi aj osobný, intímny priestor, je neustále pod dohľadom iných spoluväzňov, ako aj zamestnancov väzenia. Tento proces označovaný ako vyvlastnenie jednotlivca spojený s permanentnou organizáciou a kontrolou života má negatívny dôsledok v znížení schopnosti samostatne organizovať svoj život, čo sa môže nepriaznivo prejaviť po opustení brány väzenia. Ide tak o zdvojený efekt potenciálnej imobilizácie jednotlivca, ktorá významne sťažuje efektívne fungovanie mimo väzenia a samostatné zapojenie sa do bežných aktivít života človeka vo výkone trestu odňatia slobody, riešenia každodenných existenčných otázok a dilém rozhodovania. Na možný negatívny efekt väzenskej komunity upozornil už v 40. rokoch na základe svojich výskumov tejto neformálnej roviny života vo väzení aj Donald Clemmer, americký sociológ, ktorý sa špecializoval na štúdium kriminológie a trestnej justície. Z jeho štúdií vyplýva názor, že väzenie tým, že v uzavretom priestore koncentruje ľudí s poruchami sociálneho správania, nechcene podporuje kontakty a vzájomné pôsobenie ľudí s kriminálnou skúsenosťou a sťažuje tak resocializačné efekty cielených reedukačných stratégií zaobchádzania s odsúdenými. V nadväznosti na vyššie uvedené sa v rámci humanizácie trestov do trestného zákona zavádza úprava všeobecných zásad ukladania sankcií, rozširujúca kritériá, ktoré by mal súd zohľadniť pri určovaní druhu trestu a jeho výmery o spáchanie, o správaní páchateľa po spáchaní trestného činu, osobitne vo vzťahu k poškodenému, dobu, ktorá uplynula od spáchania trestného činu, ako aj výslovné zakotvenie povinnosti súdu pri trestných činoch, ktorými sa ich páchateľ snaží získať alebo získal majetkový prospech, zvážiť najmä uloženie peňažného trestu a k tomu samostatne, ale, alebo popri uložení iného trestu. Osobitný dôraz sa tak kladie práve na posilnenie podmienok pre ukladanie primeraných a spravodlivých trestov. Aj Ústavný súd Slovenskej republiky v náleze spis. zn. PL. ÚS 106/2011 k primeranému trestu uviedol, že: „Trest ako najzávažnejší zásah štátu do základných ľudských práv páchateľa nesmie byť ukladaný mechanicky bez zváženia všetkých okolností konkrétneho prípadu a pomerov páchateľa. Z požiadavky primeranosti trestu jednoznačne vyplýva zákaz akéhokoľvek exemplárneho trestania. Trestnú represiu je preto nutné uplatňovať len v nevyhnutne nutnej miere. Trest nesmie byť prejavom neprimeraného inštitucionalizovaného násilia spoločnosti voči jednotlivcovi. Trest, ktorým štát a spoločnosť reaguje na spáchaný trestný čin ako na nespravodlivé konanie, by mal nespravodlivosť spôsobenú trestným činom napraviť a nie ešte viac rozmnožiť. Neprimeraný trest nemožno považovať za spravodlivý. Spravodlivým je vždy len primeraný trest.“ Tieto závery už predstavujú ustálenú judikatúru Ústavného súdu Slovenskej republiky, napríklad aj ďalší nález Ústavného súdu č. 1/2021. Pritom prostriedkom dosiahnutia primeraného trestu je práve individualizácia trestu, pričom dostatočnú individualizáciu trestu musí z povahy veci v prvom rade umožňovať práve právna úprava. Obdobne naliehavosť úpravy trestného poriadku a na to nadväzujúcich právnych predpisov vyplýva tiež z potreby zosúladiť právnu úpravu s judikatúrou Európskeho súdu pre ľudské práva, ktoré konštatovali porušenie základných práv sťažovateľov, ktorí boli účastníkmi trestného konania, potrebou podrobnejšej úpravy inštitútu spolupracujúcej osoby obvineného, resp. takzvaných kajúcnikov, ako aj úpravou ďalších procesných ustanovení s cieľom zabezpečiť právo na spravodlivý proces, v rámci ktorého by malo dochádzať k obmedzeniu základných ľudských práv účastníkov trestného konania len na základe zákonných dôvodov a zákonným spôsobom, čo sa pri aktuálnej právnej úprave, žiaľ, v ostatných rokoch dialo úplne naopak, osobitne pod dozorom Úradu špeciálnej prokuratúry. A toto celé nie je výmysel našej vlády za sto dní vládnutia. Je to absolútny základ trestnej politiky v moderných štátoch, v moderných demokratických štátoch už desaťročia. A čo Slovensko? Presne naopak. Namiesto toho bolo svedkom, že práve orgány činné v trestnom konaní uplynulé tri roky tak bezprecedentne porušovali právo. Metaprávne argumenty opozičných poslancov tendenčným spôsobom podsúvané verejnosti asi ani nemá cenu komentovať, ale predsa. Premlčacie lehoty sú úplne v poriadku. Stačí trestné činy len obhajovať, pardon, objasňovať. Nevidíme dôvod čakať na dlhšie časy ako desať rokov so vznesením obvinenia, kedy, samozrejme, žiadna premlčacia lehota ďalej neplynie, pričom táto pri vznesení obvinenia spočíva a ďalej neplynie. Táto právna úprava ani neláka ku krádežiam občanov, ako to podsúva opozícia, veď dôkazom toho je, že nechodili naši občania na kriminálnu turistiku do okolitých krajín len preto, že tam majú nižšie sadzby. Keby sa model restoratívnej justície laickej verejnosti nepodával formou poloprávd, ako pracovné postupy ÚŠP napríklad, tak ako sú nastavené dnes, by opoziční politici neskrývali pod mediálne zneužívaný pojem ´právny štát´, nehovoriac o ďalších tendenčných vyhláseniach opozičných politikov o akýchsi hromadných amnestiách, pričom inštitút amnestie je o niečom celkom inom, ako určite všetci viete. Som presvedčený o tom, že prezidentská kampaň pána Korčoka prostredníctvom protestov by zrazu stratila svoju tému. Vážení kolegovia, myslím si, že k danej téme bolo za ostatné dva mesiace povedané už všetko a verím, že podporíte predložený návrh zákona a súvisiacich predpisov. Ďakujem pekne. (Potlesk.)