Susko, Boris, poslanec NR SR (2022-02-23):
Ďakujem pekne za slovo. Vážený pán predsedajúci, vážení páni poslanci, keďže pani poslankyňa tu nie je ani jedna. Myslím si, že je na čase, aby sme po nejakých častiach, kde si mohli aj občania Slovenskej republiky, aj prítomní poslanci koalície vypočuť plné znenie uznesenia Generálnej prokuratúry zo 4. februára tohto roka. Tak aby sme si opätovne zhrnuli, že v čom je tuná problém, v čom tento megaškandál spočíva aj s poukázaním na niektoré tie konkrétne časti uznesenia, ktoré boli citované, ktoré si dovolím aj ja niektoré zacitovať. Počuli sme tu viackrát z úst vládnej koalície, ale aj osobitne z úst ministra vnútra Slovenskej republiky a ďalších členov vlády, že v tomto prípade tohto megaškandálu ide o neformálnu komunikáciu medzi blízkymi priateľmi, a že teda nejde o žiadne konanie, ktoré by malo nejaké znaky takého protiprávneho konania, ktoré by odôvodňovalo to, aby sme tu dnes stáli a odvolávali ministra vnútra. Vypočuli sme si mnoho vulgarizmov, ktoré boli použité pri tejto akože neformálnej komunikácii. No ja z tohto miesta musím protestovať proti tomu, aby sa takáto komunikácia nazývala neformálnou komunikáciou. Je to smiešne až trápne, aby sme hovorili o tom, že keď sa bavia vyšetrovatelia Národnej kriminálnej agentúry pri výkone svojej činnosti, že ide o neformálnu komunikáciu. Vážené dámy, vážení páni, milí občania, orgány činné v trestnom konaní, ktorými vyšetrovatelia Národnej kriminálnej agentúry sú, rozhodujú o právach a právom chránených záujmoch právnických a fyzických osôb alebo fyzických a právnických osôb. Teda nie sú to súkromné osoby, ktoré sa neformálne bavia o niečom pri pive alebo pri káve. Sú to, ešte raz, osoby, zástupcovia štátu, ktorí rozhodujú o právach a právom chránených záujmoch fyzických a právnických osôb. No a tieto osoby sa bavia pri výkone svojej činnosti o tom, že vyfabulujú, teda vymyslia si skutky tak, aby niekto mohol byť trestne stíhaný za spáchanie trestného činu, resp. zločinu a aby bola založená príslušnosť Úradu špeciálnej prokuratúry, pretože tam vedia zabezpečiť, aby títo ľudia boli vzatí do väzby. Poukazujem na stranu 42 uznesenia Generálnej prokuratúry zo 4. februára tohto roku, ktorý hovorí: „Poukazujem na skutočnosť,“ Generálna prokuratúra hovorí: „poukazujem na skutočnosť, že sám obvinený Ján Čurilla vo výpovedi uviedol, že hľadali právnu kvalifikáciu, na základe ktorej by mohla byť založená príslušnosť Úradu špeciálnej prokuratúry, ktorá by vychádzala z úradných záznamov, resp. z realizačného návrhu, teda sám priznal, že sa snažili založiť vecnú príslušnosť Úradu špeciálnej prokuratúry účelovo.“ K uvedenému treba konštatovať, že keďže z úradných záznamov, ani z iných použiteľných podkladov žiadna korupčná trestná činnosť príslušníkov Úradu inšpekčnej služby nevyplývala, vecná príslušnosť prokurátora Úradu špeciálnej prokuratúry nemala byť vôbec založená, teda bola založená jednoznačne účelovo, čo nakoniec vyplýva zo samotnej výpovede obvineného, ako aj zo zvukových záznamov analyzovaných nižšie. Ďalej sa dozvedáme, že títo vyšetrovatelia Národnej kriminálnej agentúry, tzv. elitní vyšetrovatelia, manipulujú dôkazy. Ako argument uvádzam napríklad tvrdenie Generálnej prokuratúry na strane 61 tohto uznesenia, kde sa hovorí: „Z uvedeného logicky vyplýva záver, že uznesenie ČVS:PPZ-205/NKA-BA1-2021 nebolo vydané v súlade so zákonom, naopak, bolo nezákonné, jeho existencia bola založená na podklade vymyslených skutočností a manipulácií právnych kvalifikácií, pričom obvinený Štefan Mašin, ktorý predmetné uznesenie podpísal, teda ho vydal, zlegalizoval a zodpovedal za jeho obsah, ani netušil, čo jeho obsahom je, keďže sa v čase jeho „tvorenia“ nachádzal doma a uznesenie ČVS:PPZ-205/NKA-BA1-2021 bez relevantných podkladov na začatie trestného stíhania podpísal, keď mu ho Peter Turňa na pokyn obvineného Pavla Ďurku odviezol na podpis.“ Čiže to je druhá vec. Tretia vec, ktorú sa dozvedáme, je, že títo vyšetrovatelia alebo že sa tu dozvedáme o tom, že sa tu realizovalo navádzanie na také opatrenia, ktoré majú zabezpečiť zlikvidovanie dôkazov proti nim samým, proti týmto vyšetrovateľom. Ako dôkaz je napríklad strana 48 uznesenia, kde sa hovorí, že: „Mali by sme ju (pani Santusovú) v nedeľu ráno spraviť, lebo by som sa potreboval venovať juniorovi.“ Ďalší vyšetrovateľ mu odpovedá: „Keď ju spravíš, budeš robiť aj domovku, budeš robiť aj prehliadku auta, budeš robiť prehliadku auta tých ďalších pánov (má na mysli príslušníkov ÚIS uvedených v realizačnom návrhu ako podozrivých) a budeš robiť prehliadku na Úrade inšpekčnej služby v kancelárii, kde jej zoberiem spis na nás.“ Čiže jednoznačne sa tu snaží vyvodiť také opatrenie alebo dosiahnuť také opatrenie, ktoré má zabezpečiť zlikvidovanie dôkazov voči týmto vyšetrovateľom samým. A to všetko s vedomím a pod koordináciou Úradu špeciálnej prokuratúry a ministra vnútra. Na strane 52 sa dozvieme, že zvukový záznam a jeho prepis, kde Pavol Ďurka informuje ostatných: „Peťo Kysel má prísť k ministrovi, to je na dneska dohodnuté, že dostane do rúk cédečko, a teda okrem iného výpovede Borisa Beňu a týchto vecí. Že Zurian nejakým spôsobom bol v styku so službou a že tam vynáša informácie.“ Generálna prokuratúra konštatuje, že ktorý, teda toto: „Preukazuje absolútne neprijateľný a nezákonný postup obvinených v uvedenej trestnej veci, kde prostredníctvom prokurátora ÚŠP (teda Úradu špeciálnej prokuratúry) informovali o stave konania ministra vnútra Slovenskej republiky, a to dokonca o vykonaných procesných úkonoch a zabezpečených dôkazoch a ich obsahu, čo je jednoznačne v rozpore s Trestným poriadkom, ktorý presne určuje, ktorému orgánu vyšetrovateľ Policajného zboru doručuje uznesenie o začatí trestného stíhania a predkladá vyšetrovací spis na previerku stavu konania, a tiež ktoré subjekty sú oprávnené na nazeranie do vyšetrovacieho spisu, teda na oboznamovanie sa s dôkazmi vykonanými v trestnom konaní, pričom,“ a teraz podstatné, „pričom minister vnútra Slovenskej republiky rozhodne do okruhu subjektov, ktorým Trestný poriadok uvedené právo priznáva, nepatrí.“ Podľa Trestného zákona a zákona o Policajnom zbore jediný, kto môže dávať príkaz vyšetrovateľovi, je dozorujúci prokurátor. Ako to, že minister mal prístup k týmto veciam? Aby som to teda zakončil v limite, nie vulgarizmy, nie neformálna komunikácia, ale jednoznačné dôkazy, ktoré sú v tomto uznesení, odôvodňujú výrok uznesenia Generálnej prokuratúry o zamietnutie sťažnosti obvinených voči vzneseniu obvinenia, kde Generálna prokuratúra konštatuje, že títo sa dopustili, teda zamieta sťažnosť. Inými slovami potvrdzuje, že je tu odôvodnené trestné stíhanie za zločin zneužívania právomocí verejného činiteľa podľa § 326 ods. 1a a 2c, a to z osobitného motívu s poukázaním na § 140 písm. c), teda v úmysle zakryť alebo uľahčiť iný trestný čin. Ďalej v niektorých prípadoch aj v súbehu so zločinom marenia spravodlivosti podľa § 344 ods. 1, písm. b) Trestného zákona a to všetko formou spolupáchateľstva. A, vážení kolegovia a kolegyne, to nehovorím ja, to hovorí uznesenie Generálnej prokuratúry. Čiže nie opozícia, nie politici, hovorí to uznesenie generálneho prokurátora. A na záver si dovolím ešte jednu poznámku smerom aj k občanom Slovenskej republiky. Viete, takéto manipulovanie dôkazov, manipulovanie trestných konaní, vymýšľanie si trestného stíhania v tomto prípade na šéfku vyšetrovacieho tímu Úradu inšpekčnej služby je jedna vec, ale pokiaľ budeme všetci takéto konanie, aj keď teraz smeruje proti inému policajtovi, akceptovať, tak zajtra sa to môže stať hocikomu z nás, hociktorému podnikateľovi, keď si budú chcieť vybaviť medzi sebou nejaké konkurenčné spory a môže sa to stať ktorémukoľvek občanovi Slovenskej republiky. Kde máme záruku, že vyšetrovatelia Národnej kriminálnej agentúry takýmto spôsobom nepostupovali a nebudú postupovať voči ktorémukoľvek občanovi Slovenskej republiky? Ďakujem pekne.