Kováčik, Dušan, špeciálny prokurátor Úradu špeciálnej prokuratúry Generálnej prokuratúry SR (2015-06-15):
Vážený pán predseda parlamentu, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dnes mám premiéru. Je to prvýkrát, čo mám možnosť vystúpiť pred plénom Národnej rady Slovenskej republiky. Tejto možnosti si veľmi vážim a pristupujem k nej s pokorou. Na strane druhej ma veľmi mrzí tá skutočnosť, že moje prvé vystúpenie v Národnej rade Slovenskej republiky sa odohráva za takýchto okolností. Vzhľadom na moju neskúsenosť vystupovať v Národnej rade Slovenskej republiky bude moje vystúpenie v niektorých poslancoch možno vyvolávať dojem, že sa snažím zákonodarný zbor poúčať. Ale toto nie je určite mojím cieľom. Mojou úprimnou snahou je vecne a argumentačne vysvetliť zákonné dôvody, prečo som sa dvakrát ospravedlnil za svoju neúčasť na Výbore Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Vážený pán predseda parlamentu, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dvakrát som sa nezúčastnil rokovania Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť, pričom svoje zákonné dôvody mojej neúčasti som uviedol vo svojich listoch adresovaných predsedovi Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Ubezpečujem vás, že ani v jednom prípade dôvodom mojej neúčasti nebola neúcta k parlamentu, resp. pohŕdanie poslancami, tak ako to bolo viackrát prezentované médiami a médiám a verejnosti zo strany niektorých poslancov. Dnes som sa rozhodol vystúpiť na tejto mimoriadnej schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky zvolanej k prerokovaniu bodu „Postup špeciálneho prokurátora Slovenskej republiky pri vyšetrovaní kauzy Gorila“ v snahe vám podrobne objasniť zákonné dôvody mojej neúčasti vo výboroch, a to v dňoch 12. a 20. mája 2015. Vzhľadom na túto skutočnosť bude moje vystúpenie vecné, argumentačné a nie v rovine pocitov a emócií. Snaha orgánov Národnej rady Slovenskej republiky požadovať od špeciálneho prokurátora informácie získané pri výkone dozoru nad zákonnosťou vyšetrovania vo veci pracovne označenej ako kauza Gorila je v rozpore s ustanoveniami viacerých právnych noriem. Podľa § 26 ods. 1 písm. h) zákona 154/2001 o prokurátoroch a právnych čakateľoch sa prokurátorovi výslovne zakazuje zdržať sa verejného vyslovovania svojho názoru na prípady, ktoré nie sú právoplatne skončené. Povinnosť poskytovať informácie o trestnom konaní vyplýva pre orgány činné v trestnom konaní z ustanovenia § 6 Trestného poriadku, podľa ktorého orgány činné v trestnom konaní informujú verejnosť o trestnom konaní poskytnutím informácií v primeranom rozsahu, avšak s obmedzeniami stanovenými v tomto samotnom ustanovení, a to prostredníctvom oznamovacích prostriedkov. Národná rada Slovenskej republiky ani jej orgány určite medzi oznamovacie prostriedky nepatria. V tejto súvislosti je potrebné poukázať aj na príslušné ustanovenia zákona 211/2000 o slobodnom prístupe k informáciám, ktoré tiež obmedzujú zverejňovanie informácií z prípravného konania, a to konkrétne v § 11 ods. 1, ak sa informácie týkajú rozhodovacej činnosti orgánov činných v trestnom konaní, teda prokurátorov a policajtov vykonávajúcich vyšetrovanie alebo skrátené vyšetrovanie. Je nepochybné, že za takúto rozhodovaciu činnosť je potrebné považovať nielen samotné vydávanie procesných rozhodnutí, ale aj opatrení a pokynov prokurátorov vydávaných v rámci výkonu dozoru v záujme ďalšieho smerovania prípravného konania vrátane pokynov na vykonanie jednotlivých vyšetrovacích úkonov, ako aj spôsobu ich vykonania. Samotný zákon o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 neumožňuje žiadať od ktoréhokoľvek prokurátora vykonávajúceho dozor nad zákonnosťou vyšetrovania v prípravnom konaní, teda ani od špeciálneho prokurátora v takomto postavení, informácie o stave konania, o jednotlivých vykonaných úkonoch, úkonoch, ktoré sa plánujú vykonať, o spôsobe ich vykonania a tak ďalej. Kompetencia Národnej rady vo vzťahu k orgánom prokuratúry a jej predstaviteľom je daná hneď v niekoľkých ustanoveniach. Konkrétne sa jedná o ustanovenie § 2 ods. 2 písm. k), podľa ktorého rokuje o správe generálneho prokurátora o stave zákonnosti v Slovenskej republike. Ďalším ustanovením je § 53, podľa ktorého má generálny prokurátor právo zúčastňovať sa na schôdzach výborov a zároveň je povinný podať vysvetlenie, správu alebo potrebné podklady, ak ho o to výbor požiada. Generálny prokurátor si môže na schôdzu výboru vybrať odborníkov a požiadať predsedu výboru, aby im udelil slovo. Ďalším ustanovením je § 128, podľa ktorého môže Národná rada a jej výbory žiadať správy okrem iných aj od vyšších štátnych funkcionárov, medzi ktorých patrí generálny prokurátor ako najvyšší predstaviteľ prokuratúry, o otázkach patriacich do ich pôsobnosti. Špeciálny prokurátor ako podriadený generálneho prokurátora však do okruhu osôb povinných vyhovieť požiadavke o podanie správ nepatrí. Napokon je tu ustanovenie § 131 ods. 1, podľa ktorého sa do programu schôdze Národnej rady zaradí hodina otázok, v ktorej okrem iných ústavných činiteľov aj generálny prokurátor odpovedá poslancom na ich aktuálne otázky v rámci svojej pôsobnosti. Z týchto ustanovení zákona o rokovacom poriadku Národnej rady, čiže § 2, § 53, § 128 a § 131, v spojení s ustanoveniami § 11 a § 55c zákona o prokuratúre síce vyplývajú určité všeobecné kontrolné mechanizmy vo vzťahu k činnosti Úradu špeciálnej prokuratúry, ale prostredníctvom generálneho prokurátora, avšak nie kontrolná právomoc voči špeciálnemu prokurátorovi, a to ani inému ktorémukoľvek prokurátorovi v konkrétnej trestnej veci. Je pritom nepochybné, že Národná rada Slovenskej republiky ako najvyšší štátny orgán v sústave štátnych orgánov je povinná riadiť sa ústavnou zásadou, že štátne orgány môžu konať iba spôsobom, ktorý im umožňuje Ústava Slovenskej republiky a zákony, na rozdiel od občana, ktorí môžu konať všetko, čo ústavou ani zákonmi nie je zakázané. Z uvedeného je teda zrejmé, že od špeciálneho prokurátora, ale ani od žiadneho iného dozorového prokurátora sa nemôže žiadať vysvetlenie, prečo sa v konkrétnom trestnom konaní postupovalo určitým spôsobom, prečo sa urobili alebo neurobili určité procesné úkony. Napriek tomu z programu mimoriadnej schôdze, ako aj schôdze výboru pre obranu a bezpečnosť vyplýva, že predmetom vypočutia špeciálneho prokurátora mal a má byť jeho postup pri vyšetrovaní kauzy s pracovným názvom Gorila. Je zrejmé, že toto vypočutie má byť vedené tak, aby z neho vyplývalo naliehanie na špeciálneho prokurátora, aby postupoval určitým spôsobom, prípadne aby bolo kritikou jeho práce pri výkone dozoru nad uvedenou vecou. Špeciálny prokurátor, ako aj každý iný prokurátor je pri výkone dozoru nad zachovávaním zákonnosti v prípravnom konaní plne autonómny a nezávislý, pričom sa riadi výlučne zákonom, konkrétne ustanovením § 230 Trestného poriadku, v rámci ktorého môže policajtovi dávať záväzné pokyny na vyšetrovanie, ktoré je policajt povinný rešpektovať. Môže zrušovať jeho uznesenia, ak sú nezákonné alebo neopodstatnené, ako aj vykonávať ďalšie oprávnenia vo vzťahu k policajtovi v zmysle uvedeného ustanovenia. Spôsob výkonu dozoru prokurátora môže hodnotiť výlučne nadriadený prokurátor, ktorý je v zmysle ustanovenia § 54 ods. 2 písm. a), § 55 ods. 2 zákona o prokuratúre generálny prokurátor, ktorému špeciálny prokurátor zodpovedá za výkon svojej funkcie. Účasti špeciálneho prokurátora na schôdzach pléna a výborov Národnej rady bránia aj ustanovenia § 11 ods. 3 a § 16 zákona o prokuratúre, podľa ktorých generálny prokurátor svoju pôsobnosť vo vzťahu k Národnej rade vykonáva osobne, teda problematiku prokuratúry v zákonodarnom orgáne prezentuje a prokuratúru zastupuje výlučne generálny prokurátor. Odhliadnuc od vyššie uvedených zákonných prekážok brániacich účasti špeciálneho prokurátora na schôdzi výboru a pléna Národnej rady v súvislosti s výkonom dozoru v konkrétnej veci je potrebné poukázať aj na jeho povinnosť zachovávať mlčanlivosť vo veciach, o ktorých sa dozvedel v súvislosti s výkonom svojej funkcie, ak nebol tejto povinnosti zbavený zo zákona, konkrétne podľa § 26 ods. 3 zákona o prokuratúre a právnych čakateľoch. Zbaviť ho povinnosti zachovávať mlčanlivosť v zmysle tohto ustanovenia je oprávnený výlučne generálny prokurátor. Záverom možno poukázať aj na ďalšie ustanovenie zákona o prokuratúre, z ktorého je zrejmé, že o problematike činnosti Úradu špeciálnej prokuratúry môže Národnú radu informovať len generálny prokurátor. Je to ustanovenie § 55c tohto zákona, podľa ktorého správu o činnosti Úradu špeciálnej prokuratúry, ktorá je súčasťou správy o činnosti prokuratúry, podáva generálny prokurátor a nie špeciálny prokurátor. Aj z tohto ustanovenia vyplýva, že problematiku Úradu špeciálnej prokuratúry v Národnej rade prezentuje generálny prokurátor ako najvyšší predstaviteľ rezortu a nie špeciálny prokurátor ako vedúci len jednej organizačnej zložky Generálnej prokuratúry, ktorou je Úrad špeciálnej prokuratúry. Ďalším dôvodom mojej neúčasti bola tá skutočnosť, že trestná vec s pracovným názvom Gorila bola už v minulosti predmetom politického boja, a to pred voľbami roku 2011, a v súčasnosti sa ukazuje, že aj v tomto období táto trestná vec sa začína používať v predvolebnom boji, a ja sa odmietam zúčastňovať na týchto politických hrách. To boli podrobne vysvetlené zákonné dôvody, prečo som sa zúčastnil, a nemohol sa zúčastniť dvakrát Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť. Po oboznámení sa s odôvodnením podaného návrhu na zvolanie mimoriadnej schôdze Národnej rady Slovenskej republiky, ktorý spracoval pán poslanec, musím uviesť, že ak tento disponuje podozrením, resp. dôkazmi, že pri výkone dozoru v konkrétnej trestnej veci s pracovným názvom Gorila porušujem príslušné zákonné ustanovenia, resp. disponuje inými dôkazmi o mojom protiprávnom konaní v súvislosti s výkonom dozoru, tak už dávno mohol na mňa podať trestné oznámenie. Viackrát som ho k tomu vyzval, aby podal na mňa trestné oznámenie. Na strane druhej pánovi poslancovi nič nebránilo v tom, aby požiadal generálneho prokurátora Slovenskej republiky, tak ako som už hore uviedol, o preskúmanie zákonnosti postupu špeciálneho prokurátora ako dozorového prokurátora v trestnej veci Gorila. To sú jediné dva možné, zdôrazňujem, zákonné postupy, ako celú vec riešiť. Počas posledných týždňov sú médiám a verejnosti neustále podsúvané nepravdivé informácie o tom, že moje kroky ako dozorového prokurátora v danej trestnej veci vytvárajú vážne podozrenia, že mojím zámerom nie je razantne kauzy vyšetriť, ale skôr zmariť jej vyšetrovanie. Ako dôkaz týchto tvrdení sú médiám a verejnosti neustále podsúvané skutočnosti o mojom znemožnení výsluchu terajšieho riaditeľa Slovenskej informačnej služby a ďalšieho príslušníka Slovenskej informačnej služby. V tejto súvislosti musím uviesť, že po vydaní uznesenia o začatí trestného stíhania dňa 9. januára 2012 ako jeden z prvých svedkov vypočutých v tejto kauze bol vtedajší riaditeľ Slovenskej informačnej služby, a to pán Mitrík. Tento výsluch bol vykonaný v režime utajenia, a to pod najvyšším stupňom prísne tajné, a to z dôvodu obsahu tohto výsluchu. Samozrejme, že s obsahom tohto výsluchu vás nemôžem informovať, pretože by som porušil svoje zákonné oprávnenia. Na základe tejto skutočnosti preto neexistuje žiaden zákonný ani iný dôvod na to, aby k tým istým otázkam bol opätovne vypočutý terajší riaditeľ Slovenskej informačnej služby, pretože na všetky otázky, ktoré boli položené, pán Mitrík už vo februári roku 2012 odpovedal. Opätovne musím zdôrazniť svoju snahu, že po skončení vyšetrovania tejto predmetnej veci sám požiadam generálneho prokurátora Slovenskej republiky, aby ma zbavil mlčanlivosti, a zároveň ho požiadam aj o možnosť vystúpiť pred poslancami Národnej rady Slovenskej republiky, kde podrobne objasním všetky skutočnosti ohľadne priebehu vyšetrovania, záverov vyšetrovania a kde im zodpoviem aj všetky otázky. Keď som napádaný, že bránim vyšetrovaniu a že v podstate marím nejakým spôsobom vyšetrovanie svojím postojom k výkonu svojich oprávnení ako dozorového prokurátora, dovolil by som poskytnúť len pár údajov, štatistických údajov, ktoré sa týkajú vyšetrovania kauzy s pracovnými názvom Gorila. Celkovo bolo v tejto kauze od toho 9. januára 2012 vedených 20 trestných konaní, z toho je 13 skončených, 7 je stále živých, kde trestné stíhanie pokračuje. Základná trestná vec, v ktorej bolo vydané uznesenie o začatí trestného stíhania 9. januára 2012, ku dnešnému dňu má celkovo zhruba 45-tisíc strán. Tých zvyšných ostatných vecí celkovo je dohromady asi 15-tisíc strán. Ku dnešnému dňu bolo celkovo vykonaných 650 výsluchov svedkov. Bolo spracovaných 297 rôznych dožiadaní a žiadostí o súčinnosť, z toho 12 právnych pomocí do zahraničia. Pýtam sa, je to málo? Je to naozaj zametanie veci pod koberec alebo nejakým spôsobom nevykonávanie si celej práce celého tímu a zároveň aj dozorujúceho prokurátora? Ja sa domnievam, že tu o nejakej nečinnosti alebo zametaní kauzy pod koberec sa nedá ani hovoriť, ani uvažovať. Chcel by som len na záver ešte jednu takú poznámku, že naozaj úprimnou snahou jednak mňa ako dozorujúceho prokurátora, ale aj všetkých ľudí, ktorí sú zaradení do špecializovaného trestného tímu, je spraviť všetko pre to, aby kauza Gorila bola objasnená, aby sa v tejto kauze postupovalo zákonne, nestranne, ale rozhodne nedovolím a ani nikto z tímu nechce, aby sa do tejto kauzy vnášala politika a politikárčenie. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)