Nicholsonová, Lucia, poslankyňa NR SR (2013-03-19):
Ďakujem veľmi pekne. Ja nebudem vôbec hovoriť dlho. Ja som tu hlavne preto, aby som tiež teda prečítala pozmeňujúce návrhy. K tomu návrhu som vystúpila v prvom čítaní, a teda už sme boli upozornení pani spravodajkyňou, že by sme nemali opakovať naše vystúpenia. Všetci tí predrečníci z opozičného spektra kritizovali predovšetkým to, že z obligatórnych sa stávajú fakultatívne teda príspevky, čo, samozrejme, otvára ten priestor pre korupciu aj klientelizmus. Musím sa k tomuto prihlásiť, aj ja som o tom hovorila. Kolegovia z opozície ale viem, že pripravili celkom dosť pozmeňujúcich návrhov, ktoré by to mohli aspoň sčasti teda buď odstrániť, alebo zmierniť. Chcem povedať, že ja ich teda určite podporím, a myslím si, že možno medzičasom, tak ako aj pani kolegyňa Tomanová napráva, čo sa napraviť dá, pozmeňujúcimi návrhmi, tak možno aj predkladateľ prišiel na to, že nie všetky tie pozmeňujúce návrhy z opozície sú zlé a že nepripravujeme tie pozmeňujúce návrhy len preto, aby sme niečo pripravili alebo kritizovali, ale skutočne si myslím, že časť z nich stojí za to, aby ste sa na to pozreli a podľa možností to podporili. Tá druhá vec, ktorá kritizovaná je a kritizovala som to aj ja, je to, že rušíte tú povinnosť pre dlhodobo nezamestnaných navštíviť aspoň raz za mesiac úrad práce. Ja som vtedy hovorila o tom, že je to naozaj dobré podľa mňa aj pre ich socializáciu. Je to jediná povinnosť, ktorú tí ľudia majú, za to, aby ich štát podporoval v tej ich dlhodobej mizérii, a skutočne si myslím, že to má veľmi veľa pozitív. To negatívum, samozrejme, je, že takýmto spôsobom dávate zelenú čiernej práci. Ja chcem povedať, že my sme teda aj s kolegami s ďalšími zo SaS tento víkend strávili v Prešove. Ja som tam bola ubytovaná na, v takom strašne milom penzióne, ktorý vedie otec so synom. Ten syn pracoval 15 rokov v Nemecku na to, aby mohli vôbec začať prevádzkovať tento penzión. Od tohto štátu nezobral ani jeden jediný cent, dokonca sa neuchádzal ani o podporu z eurofondov určenú na podporu cestovného ruchu, a to preto, že mu bolo nepriamo naznačené, že by musel dať 30-percentnú províziu, aby sa vôbec k týmto peniazom dostal. No a títo dvaja páni zamestnávali teda šesť dám cez dohodu, ktoré im pomáhali v tom penzióne. A skutočne tým, čo ste urobili v tom odvodovom zaťažení aj pri dohodároch, to spôsobilo, že päť z týchto dám museli prepustiť. A za tým naozaj, pán minister, nie je globálna kríza, za tým sú naozaj tie odvody pre dohodárov, takže museli tých päť dám prepustiť. Samozrejme, my sa môžeme teraz naťahovať o tých číslach, že koľko dohodárov takýmto spôsobom skončilo na tej ulici a nemôže si privyrobiť. Ja nejdem do tejto hádky, lebo považujem to za zbytočné. Podľa mňa sa všetci zhodneme na tom, že je zlé, ak by to mali byť len desiatky dohodárov, ktorí takýmto spôsobom skončia na ulici a prídu teda o tú možnosť privyrobiť si peniaze. Na čo chcem ale poukázať, je, že tá práca sa nevyparí. To, že niekto prepustí alebo, alebo ukončí dohodu s tým dohodárom, neznamená, že tá práca nemusí byť urobená. To znamená, čo sa stane? Tí ľudia naďalej tú prácu budú asi vykonávať, ale budú ju už vykonávať načierno, už to nebude ten legálny vzťah, kedy bola uzavretá tá dohoda len preto, aby nemuseli platiť tie vysoké odvody. A do tejto situácie, do ktorej teda ste nás všetkých dostali odvodovým zaťažením, prichádzate s návrhom, že chcete zrušiť aj tú jednu jedinú návštevu za mesiac na úradoch práce. Považujem to za veľmi nešťastné, pretože všetci veľmi dobre vieme, že tá čierna práca na Slovensku je fenomén, proti ktorému treba bojovať, a myslím si, že toto vaše opatrenie spôsobí opak. Preto jeden z tých mojich pozmeňujúcich návrhov, dovoľte mi, aby som vám ho aj hneď prečítala, sa týka práve toho, že sa snažím o to, aby sme tam ponechali aspoň tú jednu návštevu úradu práce za mesiac ako povinnosť, ale, samozrejme, vynímam z toho osoby, ktoré sú v evidencii menej ako tri mesiace, aby, lebo v tom s vami súhlasím, že to zbytočne postihuje študentov, mladých ľudí, ktorí si urobia vysokú školu, strednú školu sú na úrade práce, pretože v tom čase si hľadajú aktívne zamestnanie a týmto spôsobom sú istým spôsobom molestovaní. Takže pozmeňujúci návrh. V čl. I bod 62 znie: „62. V § 34 ods. 6 sa na konci pripája veta, ktorá znie: „To neplatí pre uchádzača o zamestnanie, ktorý je v evidencii uchádzačov o zamestnanie na úrade evidovaný najviac tri mesiace.“.“ 2. V čl. I sa vypúšťa bod 63. Nasledujúce body sa, samozrejme, primerane prečíslujú. Odôvodnenie: Navrhovaným ustanovením sa zachováva aj naďalej minimálna mesačná periodicita návštev nezamestnaných osôb na úrade. Úplne zrušenie tejto povinnej jednomesačnej návštevy nezamestnanými osobami by výrazne zvýšilo riziko čiernej práce, kedy určité osoby by mohli bez problémov vykonávať aj prácu načierno mimo trvalého bydliska alebo dokonca v zahraničí dva až tri mesiace, pričom počas tejto doby by boli na území Slovenskej republiky evidovaní aj naďalej ako nezamestnaní. Na druhej strane navrhujeme, aby osoby, ktoré sú evidované na úrade maximálne počas obdobia troch mesiacov, nemali povinnosť tejto jednomesačnej návštevy, pretože častokrát ide o študentov po absolvovaní strednej alebo vysokej školy, ktorí si po skončení štúdia hľadajú zamestnanie mimo svojho trvalého pobytu, alebo o krátkodobo nezamestnané osoby, ktorým by to mohlo komplikovať hľadanie novej práce. Týmto návrhom sa však nezľahčia podmienky hlásenia sa pre osoby, ktoré sú dlhodobo evidované na úrade. A tá druhá vec, o ktorú by som vás, kolegovia, chcela poprosiť, asi si spomínate, že som nedávno predkladala návrh na zmenu zákona o dotáciách v pôsobnosti ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Tam išlo o tie pre vás sporné obedy pre deti, ktoré sú zo sociálne znevýhodneného prostredia. A ten druhý návrh sa týkal toho, aby školské pomôcky, ktoré tieto deti dostávajú zadarmo, aby sa stali majetkom školy alebo materskej škôlky, ktorú navštevujú, aby nedochádzalo k takým nepríjemným javom ako to, že dieťa si to zoberie domov, rodičia to predajú a polroka musí čakať na to, kým dostane nové pomôcky. A keďže som sa dozvedela zo spoločnej správy, že my vstupujeme do zákona o dotáciách v pôsobnosti ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny, tak mi nedalo, aby som nepredložila pozmeňujúci návrh, ktorý sa týka týchto školských pomôcok. Ja musím povedať, že takú odvahu na to, aby som to predložila, som dostala aj po tom, ako som sa od niektorých z vás, teda z poslaneckého klubu SMER, dozvedela, že súhlasíte s takouto zmenou. Takže ten druhý pozmeňujúci návrh, ten druhý pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 5/2004 Z. z. o službách zamestnanosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony, znie: Za čl. IV sa vkladá nový čl. V, ktorý znie: „Čl. V Zákon č. 544/2010 Z. z. o dotáciách v pôsobnosti Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky v znení zákona č. 393/2012 Z. z. sa mení a dopĺňa takto: V § 4 v ods. 2 sa na konci bodka nahrádza čiarkou a vkladajú sa slová „ktoré sú vo vlastníctve materskej školy alebo základnej školy, ktorú dieťa navštevuje“.“ Doterajší čl. V a čl. VI sa primerane prečíslujú. Odôvodnenie: Navrhujeme, aby sa bezplatné školské pomôcky stali majetkom základnej školy alebo materskej školy, ktorú dieťa navštevuje, a tak bude mať škola dosah na ochranu týchto pomôcok. Je v záujme školy, ale v neposlednom rade aj v záujme rodičov detí, aby mali počas vyučovania vždy k dispozícií školské potreby, keďže ich primárnym účelom je pomáhať deťom počas vyučovacích hodín. Musím povedať, že keď mi to neprešlo v pléne ten návrh zákona, návrh na zmenu zákona, ktorú som predkladala, tak sa na mňa obrátili učitelia zo základných škôl, ktorí opätovne teda potvrdili to, o čom som hovorila, že vychádzam z aplikačnej praxe, a je to vec, ktorú úplne jednoduchým spôsobom vieme napraviť. Takže veľmi pekne vás žiadam o podporu. A pani spravodajkyňa, ak môžem, tak by som požiadala, aby sa o každom z tých pozmeňujúcich návrhov hlasovalo samostatne. Ďakujem veľmi pekne.