M. Košútová, poslankyňa: (2008-10-23):
„Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci Národnej rady Slovenskej republiky, v minulých dňoch ste v prvom čítaní prerokovávali návrh zákona o zásluhách Alexandra Dubčeka. Už predtým ste prerokovali a schválili okrem iného aj zákon o zásluhách Andreja Hlinku. Úprimne vítame iniciatívu, aby sa aj pomocou legislatívnej úpravy pripomínali významné osobnosti našich moderných dejín. Aj podľa našich regionálnych skúseností to má význam pri výchove mladej generácie k vlastenectvu, k osvojovaniu si humanistických a civilizačných hodnôt, ktoré naše osobnosti ctili a ktoré ovplyvnili naše miesto medzi demokratickými krajinami sveta a Európy. Dovoľte však byť úprimní a otvorení. Rozprava a diskusia, ktorá prerokovanie návrhu zákona sprevádzala, nás okrem mnohých pozitívnych a reálne kritických pripomienok prekvapila, ba aj rozhorčila. Prekvapila najmä niektorými tzv. argumentmi, ktoré sa pri hodnotení života Alexandra Dubčeka používali. Nemienime ale polemizovať, veď nie sme všetci rovnakí. Dovoľte ale, vážené pani poslankyne a páni poslanci, aj nám, aby sme vyjadrili svoje postoje a vzťah k Alexandrovi Dubčekovi, ktorý je tak ako aj Ľudovít Štúr rodákom z našej obce Uhrovec a sme na obidvoch hrdí a vážime si ich. Mnohí naši spoluobčania si ešte na Alexandra Dubčeka pamätajú alebo ho poznajú, jeho životné postoje a osudy z rozprávania svojich rodičov a blízkych. V ich povedomí je ako slušný a dobrý človek, ktorý robil politiku, ktorej sme rozumeli, človek, ktorý ako rozprával, tak aj konal a žil. Vyrástol zo skromných sociálnych pomerov tak ako väčšina jeho generácie, ale aj v najvyšších funkciách zostával taký istý, ako bol. Azda podľa niekoho až zbytočne. Nepoužíval tvrdé slová, silové prvky a hľadal kompromis. Snáď pre niekoho je to zase prejav slabosti. Nešlo mu o osobné zbohatnutie, ale o dobro pre všetkých občanov a pre niekoho je to možno naivita. Tešili sme sa z každej jeho návštevy v našej obci, na rozhovory a besedy s ním. Boli otvorené, kritické, overoval si, ako spoluobčania vnímajú jeho politiku. Aj on sa vyvíjal, mnohé spoznával na vlastných trpkých životných skúsenostiach. Mali sme ho radi, lebo sme cítili, že je jedným z nás. Na jeho politiku spomíname len v dobrom. Má zásluhy o pozdvihnutie nášho národného povedomia, na rozvoj Slovenska, sporil sa o tom s Antonínom Novotným, usiloval sa zmeniť totalitu na demokraciu, sporil sa s Brežnevom a jeho maršalmi a 20 rokov potom musel žiť v izolácii, zbavený mnohých ľudských a občianskych práv. Ale vydržal a od svojich  názorov neustúpil. Po novembri 1989, a už aj predtým, ako jeden z prvých hovoril o spoločnom európskom dome a urobil veľa pre náš vstup do európskych štruktúr. Precestoval mnohé krajiny sveta, otváral dvere hospodárskym a kultúrnym kontaktom. On, evanjelik z Uhrovca sa niekoľkokrát stretol s hlavou katolíckej cirkvi, morálnou autoritou Jánom Pavlom II. a vždy si porozumeli. Takýchto príkladov by sme mohli uvádzať ešte mnoho. Ale za všetko asi hovoria mnohé vyznamenania a čestné doktoráty popredných svetových univerzít Washington, Bologna a ďalšie. Ak bol teda Alexander Dubček taký, ako ho vykresľujú často aj tí, čo v tom čase ešte nežili, alebo neboli nútení niesť takú zodpovednosť za osud a životy, najmä mladej generácie, tak ako on, tak ako si vysvetliť, že po mnohých rokoch po jeho smrti stále zostáva jednou z najuctievanejších osobností našich dejín, na ktorú sme spolu s Ľudovítom Štúrom a Milanom Rastislavom Štefánikom, ktorí sú podľa prieskumov verejnej mienky, ako to čítame v našej tlači, občania Slovenska najviac hrdí. Isteže, aj Alexander Dubček sa dopúšťal chýb a omylov, ale   vždy si ich vedel priznať a usiloval sa o och nápravu. Ideálom a hodnotám, s ktorými vstupoval do verejného života, ako sociálna spravodlivosť, humanizmus zostal verný, a preto si ho ctíme a vážime. Pri príležitosti výročia pamätných udalostí Alexandra Dubčeka naša obec pripravuje a organizuje už po mnohé roky rôzne podujatia, nielen domáceho, ale aj medzinárodného charakteru. Prichádzajú k nám priatelia najmä z krajín Vyšegradskej štvorky, ale aj početné delegácie z iných krajín. Navštívia jeho rodný dom a pamätnú izbu. Vždy pritom o Alexandrovi Dubčekovi vyjadrujú sa s úctou a vážnosťou. Vysoko oceňujú jeho osobnosť, jeho záujem o život a jeho odkaz. Vážené panie poslankyne, páni poslanci, nechceme poučovať a uvádzať jeho životopis, ale proste chceli sme vám ako voleným zástupcom občanov vyjadriť aspoň stručne aj náš názor  a stanovisko. S úctou rodáci Alexandra Dubčeka z obce Uhrovec.“ Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)