Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-09-17):
Dobre. Určite budem hovoriť o tom ÚPN a neviem, či budete vtedy vy predsedať, len potom by som vás poprosil, ono sa vám to zíde, pani kolegyňa, že prípadne ma dobre počúvajte, aké to premostenie bude. Dobre? Len dohovorím, že čarovná koalícia pána Šebeja s poslancami SMER-u. Jak zmoknuté kurčatá tam sedeli a boli radi, nechali sa okrikovať, že teda to rýchlo skončí, rýchlo to budú mať za sebou. Celé je to zlé. Celé je to zlé. Prosím vás pekne, k tomuto návrhu ja len kratučko chcem povedať, historická chvíľa nastala. Máme milión starobných dôchodcov, na to chcem upozorniť. Niekto na to musí a na nich a na to, aby bolo, z čoho tu čítať príjmy a výdaje, musí niekto vyrobiť. Niekto sa musí ráno zobudiť a niekam ísť. Prestavte firemnú kultúru. Ponúknite iné príbehy, iných ľudí, iné predstavy o tom, ako sa to dá, lebo tu sú ľudia, aj tu sedia, ktorí majú predstavu, že sa to dá tak, že berú dotácie. To treba ráno vstať a niečo vytvoriť. Potom môžete tých milión dôchodcov aj z niečoho uživiť. Ináč sa nám to zrúti. Celé sa nám to zrúti, ako domček z karát. Je ich milión, máme čo robiť. Päťstotisíc máme invalidných, starobných, teda invalidných, sirotských. Tu sa chcem pozastaviť. Ja budem prezentovať moje návrhy zákonov a jeden zo zákonov je zákon o rodine, kde sa pokúšam riešiť tú situáciu, že v Košickom a v Prešovskom kraji je cca raz toľko sirôt, ako v iných krajoch, aj keď sme zohľadňovali parameter, že tam je viacej obyvateľov, samozrejme, a nebola tam vojna. Síce vojna je blízko, ale ešte stále tam nebola vojna. Niekde je pes zakopaný. Niekde je pes zakopaný, že je to tak. Proste do tohto sociálneho systému sa nám hryzli ľudia, ktorí hľadajú možnosť prežiť a našli ju aj takýmto spôsobom. Avizujem, že ten zákon tu bude. Poďme o tom rozprávať. Proste to nesedí. Zrúti sa vám to, celé sa vám to rozsype. Po námestiach v Lučenci, v Rimavskej Sobote máte ľudí, ktorí celý deň nič nerobia, len sedia na námestiach, v parku, pokrikujú jeden po druhom. Všetci sú na hlavu a večer, keď ich už to prestane baviť, tak nasadnú do starých Bavorákov a idú domov. Aj to ľudí irituje. Aj to ľudí irituje, že proste posudkoví lekári, že tam je s tým problém, aj vy o tom viete, že je tam s tým problém, je tam s tým problém, s diagnózami. Ja poznám jedného mladého pána v Bratislave, ktorý chudák predáva aj niekedy aj staré noviny, ale kúpim si aj tie od neho, ktorý má 40-percentnú invaliditu, ale chudák, nejdem popisovať, ako vyzerá, aké ťažké je to postihnutie a pritom máte ľudí v Lučenci po námestiach, ktorým nič nie je, sú na hlavu, sú invalidi, majú diagnózu nejakú psychickú, majú vodičský preukaz, normálne šoférujú. To je znova, niekto našiel spôsob, ako sa do toho dostať, ako do toho systému hryznúť, ako ho položiť, ale kto naň vyrobí, preboha? Veď my nebudeme vedieť vyrobiť na tých skutočných starobných dôchodcov. Keď budeme ešte musieť robiť na všetkých darebákov, ktorí nájdu dieru v sociálnom systéme, tak pôjdeme všetci preč. Už nezostane nikto, prosím vás. Takí tí vaši lúzri, ktorí tu budú hovoriť o dotáciách, možno. Ale tí, čo vedia niečo vytvoriť, povedia, to sa nedá, to musí padnúť, to sa nedá vyrobiť, tie peniaze. Aj pre psychohygienu obyvateľov tejto krajiny je to mimoriadne dôležité, aby ste tie procesy, ktoré naozaj deformujú hrozným spôsobom a ľudia o nich vedia, deformujú ten sociálny systém, aby ste to zastavili, aby nemali ten pocit beznádeje, že sa s tým nič nedá robiť. To som chcel upozorniť pri účtovnej uzávierke. Dúfam, že sa nebudeme sporiť, či to súvisí alebo nesúvisí, prosím vás. A ešte chcem jednu vec, ja som zachytil, teda asi ste zachytili aj vy, že tento štát dotuje pána Krutého, exekútora. Mimochodom, pán Krutý je jeden z liblingov Sociálnej poisťovne. Sociálna poisťovňa ho miluje, on miluje ju. To je obojstranný harmonický vzťah. To je tiež čaro, čaro, neviem, v čom je to čaro toho celého. Zaujímalo by ma a nevylučujem, že vás budem v tom interpelovať, že aký je rozsah podaní, ktorý pre vás spracováva pán Krutý? A možno sa dozvieme časom, v čom je čaro tej harmónie, toho pomaly až dôverného vzťahu, ktorý nastal. A pri tej príležitosti ešte jednu vec, ja som tú ambíciu z vašich úst začul, že budete sledovať to, koľko exekútori od ľudí vybrali a koľko vám zabudli poslať. Zdá sa, mám pocit, že to zaspalo niekde na pol ceste a nesmie to zastať na pol ceste, lebo ja poznám prípady ľudí, od ktorých to vybrali, tí ryli nosom zem, no zabudli to poslať. Viete, tých ľudí by to možno menej mrzelo, keby vedeli, že tie peniaze, v akom mene ich vymáha. Nakoniec zistia, že ich vymáhali v mene toho, že potrebuje exekútor nové auto alebo nejakú novú akvizíciu, zlatofundisticky nejakú, niečo. Toto je tiež vec, ktorá stojí pred nami, pán riaditeľ. Neberte to v zlom, neberte to osobne, to budeme musieť nejakým spôsobom ešte dopátrať, lebo to tých ľudí zaujíma. Koľko exekútorov vymáhalo, vymáhalo dlhé roky, vymohli obrovské peniaze, len zabudli ich poslať. Ak sa hovorí, že zákon je v tomto bezzubý, ja neviem, ako môže byť bezzubý, ale vyzerá, že asi aj možno je. Tak aspoň ich chceme poznať. Aspoň ich chceme poznať. Podľa mňa ľudia majú právo vedieť, komu platili na nové auto a boli tie peniaze od neho vymáhané, že teda napĺňa pohľadávku Sociálnej poisťovne. Majú na to právo a to právo budem ja za nich tuná, v tejto snemovni, nieže bojovať, tu sa nedá, nie je s kým, prosím vás. Jak môžete, s kým tu môžete bojovať? Rozumiete. Ja len sa hrúzim tej veci, keby doba od nás chcela nejaké hrdinstvo, nejakú obetu, niečo urobiť, niečo viac, ako len sem doliezť ráno o deviatej a akože o siedmej odísť. Prosím vás, to by som videl tých hrdinov. Toto len nech nenastane, lebo by ľudia zistili, akú krutú pravdu by sa dozvedeli, jak by sa to všetko rozutekalo, jak by nikto nevedel, lebo teraz nevedia priniesť obeť ani v tom, že keď majú rokovať, tak majú rokovať, keď majú rokovať výbory, majú rokovať výboru, lebo aj to im je zaťažko. Ďakujem pekne.