J. Rydlo, poslanec: (2009-09-09):
V Európe je sviatočný charakter nedele chránený zákonom prakticky vo všetkých členských štátoch Európskej únie i mimo nej. Sú to napríklad štáty: Rakúsko, Nemecko, Francúzsko, Taliansko či Dánsko alebo štáty Beneluxu. Podobne je to aj vo Švajčiarskej konfederácii, aj v Nórskom kráľovstve. Tento sviatočný charakter nedele je výsledkom tvrdých, desaťročia trvajúcich sociálnych zápasov, a preto je prakticky vo všetkých štátoch Európskej únie považovaný za významný sociálny výdobytok a ako taký je chránený prísnymi zákonmi. Jeho nedodržiavanie je sankcionované tvrdými postihmi. V týchto krajinách je zakázaný nedeľný predaj, ba v niektorých sa sviatočný charakter nedele začína už v sobotu popoludní šestnástou, prípadne osemnástou hodinou. Slováci tak ako mnohí iní Európania si uvedomujú, že sviatočný charakter nedele je ohrozený. Preto na národnej i európskej úrovni vznikajú rôzne ochranárske, ba obranné iniciatívy, aby tento jedinečný sociálny výdobytok sa stal nosným pilierom európskeho sociálneho modelu. Vo Francúzsku je to napríklad Collectif des Amis du Dimanche, v Nemecku Allianz für den freien Sonntag, v Rakúsku Allianz für den freien Sonntag Österreich, v Taliansku Associazione cattolica dei lavoratori italiani, ako aj odborové zväzy. Aj na Slovensku bola ako prvá v postkomunistickej Európe v decembri roku 2002 letáková akcia nazvaná NEDEĽA S RODIČMI, ktorej cieľom bolo poukázať na šírenie sa neopodstatnenej nedeľnej práce ako najväčšieho ohrozenia rodiny. Na túto snahu nadviazalo nedávno založené občianske združenie „ALIANCIA ZA NEDEĽU SLOVENSKO“. Obdobne v Rakúsku či v Nemecku. Prvoradým cieľom združenia je presadiť do našej legislatívy taký charakter nedele, aký je bežný vo väčšine krajín Európskej únie. Nedeľa musí byť chápaná ako deň pracovného voľna, venovaný oddychu, duchovnému pookriatiu, a najmä utužovaniu rodiny a rodinných, príbuzenských či priateľských vzťahov. Lebo len takto chápaná nedeľa a nedeľný oddych sú predpokladom na nasadenie všetkých schopností človeka pre celotýždňovú prácu v prospech celej spoločnosti. Iniciátori sú presvedčení, že len takto môžu občania Slovenska prekonať ekonomickú, finančnú a následne sociálnu krízu. Veľmi zaujímavý iniciatívny návrh predložili 2. februára 2009 členom Európskeho parlamentu piati europoslanci štyroch najväčších a mienkotvorných politických skupín Európskeho parlamentu: PPE (Parti populaire européen), PSE (Parti socialiste européen), ALDE (Alliance des libéraux et démocrates pour l'Europe) a UEN (Union pour l'Europe des Nations). Slovenka Anna Záborská a Nemec Martin Kastler z Európskej ľudovej strany, Francúz Jean-Louis Cottigny zo Strany európskych socialistov, Talianka Patrizia Toia z Aliancie liberálov a demokratov za Európu a Poliak Konrad Szymański z Únie za Európu národov predložili Európskemu parlamentu návrh nadstraníckej rezolúcie na ochranu sviatočného charakteru nedele ako nosného prvku európskeho sociálneho modelu a súčasti európskeho kultúrneho dedičstva. Piati navrhovatelia konali v presvedčení, že súčasná finančná a hospodárska kríza jasne vyznačila hranice ekonomizácie všetkých oblastí života. V ich rezolúcii sa podotýka, že bezuzdný konzum nezodpovedá modelu udržateľného hospodárenia a nie je ani vodiacim modelom ľudského rozvoja. Podľa nich muži a ženy pracujúci v nedeľu sú spoločensky znevýhodnení, čo má nepriaznivý dopad na ich rodinný život, dokonca zdravie. Pre pôvodcov návrhu rezolúcie je sviatočný charakter nedele nielen rozhodujúcim faktorom zlučiteľnosti zamestnania a rodinného života, ale aj európskym civilizačným dedičstvom s dlhou tradíciou udržiavania a upevňovania rodinných vzťahov. Aj európske zákonodarstvo stanovuje nedeľu ako voľný deň v týždni pre deti a dospievajúcu mládež. Úcta k nedeľnému pokoju sa tak stáva nosným pilierom európskeho sociálneho modelu. Europoslanci pranierujú skutočnosť, že v minulých rokoch sa sviatočný charakter nedele v početných členských štátoch ustavične zužoval, poukazujúc pritom na potrebu rastu spotreby. Zamestnanci sú konfrontovaní s rozbitím svojho súkromného života, lebo veľké podniky, najmä obchodné reťazce, potrebujú pracovné sily aj v nedeľu; podnikatelia sú konfrontovaní zasa s presmerovaním kúpnej sily od malých a stredných podnikov k veľkým, lebo nemôžu zabezpečiť neprerušený čas predaja. Preto podaním návrhu nadstraníckej rezolúcie piati europoslanci apelujú na členské štáty a európske inštitúcie, aby chránili sviatočný charakter nedele vo svojich národných a európskych právnych predpisoch a aby voľný deň v týždni stanovili na podporu ochrany zdravia zamestnancov a zlučiteľnosti zamestnania s rodinným životom. Slávna snemovňa, v „predmoderných“ spoločnostiach sa nedeľa svätila, teda znamenalo to redukovanie práce na minimum; samotným dôvodom svätenia nedele bolo umožniť návštevu bohoslužieb. Na nábožensko-politickom upevnení kresťanstva mal významný podiel cisár Konštantín (306 – 337). Bol prvý, kto po Milánskom edikte roku 313 dal kresťanom slobodu a zaviedol pre nich nedeľné „voľno“, keďže nedeľa (v niektorých jazykoch Deň Slnka) bola už predtým dňom uctievania Slnka, alebo aj boha Mitru. Podľa Mojžišových zákonov musí sa ako deň Boží sláviť sabat. Kvôli vymedzeniu sa voči židovstvu cisár Konštantín a pápež Silvester I. po prvom Nicejskom koncile (roku 325) sabat zavrhli a pre kresťanstvo zaviedli nedeľu. Tento civilizačný pokrok narušila Francúzska revolúcia, vtedy Francúzi chceli zreorganizovať okrem iného aj kalendár. Zaviedli nové pomenovania pre mesiace, ďalej desaťdňový pracovný týždeň. Kresťanský poriadok naštrbili. Počas 19. storočia toto naštrbenie podporil divoko sa rozvíjajúci kapitalizmus a takisto nie vždy neopodstatnený antiklerikalizmus – nedeľa sa najmä v druhej polovici 19. storočia stávala dňom pracovným... Z dejín sociálnych zápasov vieme, že zápas pracujúcich, neskôr zorganizovaných do účinných odborárskych združení, o dôstojné pracovné podmienky, bol úspešne zavŕšený postupným dosiahnutím osemhodinového pracovného času a rešpektovaním nedele ako dňa pracovného voľna. Štáty tak začali legislatívou v oblasti sociálnej politiky nedeľnú prácu postupne obmedzovať, až ju úplne zakázali. Niekoľko slov o hodnote nedele. Nedeľa patrí k dôležitému prínosu kresťanstva k európskej civilizácii, prispieva ku kvalite spolužitia ľudí. Nedeľa je stanovená a uznávaná ako deň odpočinku pracujúcich ľudí a deň kresťanských bohoslužieb. Nedeľa je zákonom uznaná za deň pracovného pokoja. Práca v nedeľu je preto povolená iba vo výslovne stanovených a odôvodnených prípadoch. V Nemecku, v Rakúsku, vo Švajčiarsku, v Taliansku, v Belgicku i vo Francúzsku (aby som spomenul tie krajiny, kde sa môžem oprieť o vlastnú skúsenosť) je nedeľa deň sviatočný: zavreté sú supermarkety, obchodné centrá, nepracuje sa na staveniskách, v továrňach... O potrebe zachovať nedeľu ako sviatočný deň panuje vo veľkej časti slovenského obyvateľstva zhoda. Vyše dve tretiny obyvateľstva odmieta rozšírenie času nedeľného predaja, ako i nedeľný predaj vôbec. Zachovanie spoločného dňa odpočinku je pevne zakotvené v starozákonnom Dekalógu. Tretie Božie prikázanie Desatora jasne stanovuje: „Pamätaj, aby si deň sviatočný svätil a ctil!“ Nedeľa má pre kresťanov ešte výnimočný význam: je to deň Kristovho zmŕtvychvstania. Preto uvedomené napĺňanie nedele bohoslužbou, v spoločenstvách, v osobnom živote, v rodinách je to, čím kresťania žili a majú žiť. Oddelí sa všedný deň od sviatočného! Kresťania, cirkvi a náboženské spoločnosti súčasne nesú zodpovednosť za spolužitie kresťanov a ľudí vôbec. Ak cirkvi a náboženské spoločnosti teda spoločne vystupujú za ochranu výlučne nedele ako dňa pracovného pokoja, to slúži a má slúžiť celej spoločnosti! Slávna snemovňa, prenikajúce hospodárske a spoločenské zmeny majú na nedeľu vplyv, lebo premena priemyselnej spoločnosti na spoločnosť služieb a na informačnú spoločnosť mení podobu a organizáciu práce. Rastie ponuka služieb. Z toho vyplýva zmena správania sa ľudí, a tým sa mení životný štýl, správanie sa vo voľnom čase a v dôsledku toho aj vzťah práce a voľného času. Súčasné prenikajúce hospodárske a spoločenské zmeny sú charakterizované aj väčšou mobilitou a flexibilitou. Spôsobujú „zrýchlenie života“. Odstraňovanie časových štruktúr pozorovať aj na spoločenskej rovine v rušení tradičného pravidla vyzdvihnúť jeden deň ako deň odpočinku. Toto je cesta smerom k nonstop spoločnosti podľa princípu „všetko a vždy“. Daný trend je neeurópskej proveniencie a prieči sa jednak našim zvyklostiam, jednak našim potrebám. Nie je preto takýto vývoj problémom doby? Má vari ekonomická kalkulácia určovať všetky oblasti života? Má právo obmedzovať osobné rozvrhovanie si času? Má sa azda spoločenský život redukovať na vzťah ponuky a dopytu? Badáme, že rozdiely medzi nedeľou a pracovným dňom sa pod hrozbou ekonomickej kalkulácie začínajú postupne stierať. Toto ohrozuje nedeľu a jej humanizujúcu funkciu. A človek, vážení prítomní, je bytosť ekonomická, alebo humánna, či ľudská?! Bez nedele nám zostanú iba pracovné dni. Preto: zodpovedný postoj k tomuto vývoju sa zaručí len vtedy, ak si postavíme a zodpovieme otázky, kam smerujeme, čo očakávame od života, od ľudí, akú budúcnosť chceme pripraviť a zaručiť nášmu obyvateľstvu? Ľudsky dôstojnú, alebo strojovo, ekonomicky kalkulujúcu? Všetci dobre vieme, že človek nie je stroj! Teda nám musí byť jasné, že nedeľa nie je akýsi pozostatok uplynulej epochy, ale šanca pre meniacu sa spoločnosť. Už dlhší čas možno aj na Slovensku pozorovať plazivé okliešťovanie ochrane nedele. Mnohé občianky a mnohí občania, obyvatelia Slovenska zásahy do nedeľného voľného času pokladajú za „nepatrné“ či „prijateľné“. Slovenská štátna moc je však taká impotentná, že nie je schopná zaručiť, aby sa dodržiaval Zákonník práce,   ktorý v  §  93  stanovuje „nepretržitý odpočinok v týždni“ a v § 94 hovorí o „dňoch pracovného pokoja“. Neschopnosť slovenskej štátnej moci dosiahnuť striktné rešpektovanie napríklad týchto paragrafov vedie k podstatnému poškodeniu charakteru nedele a sviatkov, následne k narušovaniu rodinnej a spoločenskej kultúry. Ak sa zamyslíme nad tým, koľko ráz do roka naša rodina stoluje spoločne, a porovnáme stav, aký je v iných rodinách, ktoré poznáme, tak s ľútosťou zistíme, že vari len na tie najväčšie sviatky sa rodinné spoločenstvo stretáva... A koľkí z našich spoluobčanov by radi strávili nedeľu s manželom, s manželkou a s deťmi (či módne povediac: s partnerom či partnerkou), ale nemôžu sa stretnúť, pretože na jednej strane otec má svoju „nedeľu“ v pondelok“, matka v stredu a deti v nedeľu, čo nijako neprispieva k prirodzenému vývoju rodiny, ale vedie ku vzniku nežiaducich konfliktných situácií. V súčasnej krízovej dobe obyvateľ Slovenska je priam na milosť a nemilosť vystavený až arogantnému správaniu niektorých zamestnávateľov, ktorí ho nútia k tomu, aby pracoval aj v nedeľu: ak nebudeš pracovať v nedeľu či vo sviatok, prídeš o prácu, veď koľko iných čaká... O tom, ako sa správajú voči svojim bezbranným zamestnancom dravé obchodné reťazce, ktoré sa zmocnili slovenského trhu, môže vydať nelichotivé svedectvo takmer každý zamestnanec, najmä pokladníčka či pokladník, veď žijú z práce svojich rúk v týchto obchodných kolosoch, čo v našich mestách zničili slovenský maloobchod i nejedného živnostníka... Vďaka systematickému nerešpektovaniu § 93 a § 94 platného Zákonníka práce iba v oblasti obchodu a služieb vzrástla za posledných desať rokov práca počas nedieľ o polovicu. Ďalšie nerešpektovanie Zákonníka práce oprávnene vzbudzuje obavu, že poznačí existenciu jednotlivých ľudí, čím zaťaží slovenskú spoločnosť... Dôsledky vyťaženia spomenutých pracovníkov a ich rodín sa neprístupným spôsobom prehliadajú! Práca iných, v podstate nadpráca, sa teda úplne samozrejme vyžaduje na „zatraktívnenie“ vlastnej nedele bez toho, aby si tí, pre „dobro“ ktorých sa pracuje, uvedomovali, akú sociálnu cenu, aký dopad to má na daných zamestnancov! Svedectvá odborov sú výrečné: práca v nedeľných zmenách je považovaná za najmenej vyhľadávanú, ba za záťaž! Ľudia si potrebujú oddýchnuť! Ak sa opísané tendencie nezastavia, hrozí delenie spoločnosti na tých, čo nedeľou strácajú, sú ochudobňovaní, a na tých, čo ňou získavajú a bohatnú... Spoločenská zmena, ktorú zažívame takmer dvadsať rokov, má dopad na spôsob trávenia nedele. Individualizácia životných foriem mení hodnotu spoločného voľného času. To sa prejavuje na spôsobe trávenia nedele u istých občanov. Záujem o duchovný a kultúrny význam tohto dňa sa u nich ani neprejavuje. Sú v rozpakoch: ako vlastne tráviť nedeľu? Pre kresťanov má nedeľa inú hodnotu: bohoslužby, strávenie nedele musí byť teda naplnené v spoločenstve, v rodine alebo v kruhu priateľov. Jednoducho treba vedieť oddeliť všedný deň od dňa sviatočného. Hovoriť o dôležitosti nedele pre spoločnosť je preto v každom prípade potrebné. Áno, považujem za potrebné, aby sa naša spoločnosť vrátila ku svojim koreňom, z ktorých vyrástla. Tými koreňmi sú tradičné kresťanské hodnoty, myšlienky sociálnej náuky kresťanstva a ich pretavenie a uplatňovanie v praxi, pretože som presvedčený, že len takto môže Slovensko a jeho občania prekonať ekonomickú, finančnú a následne sociálnu krízu, v ktorej sa ocitá. Slávna snemovňa, ľudia nedeľu potrebujú. Striedanie práce a odpočinku patrí k bytiu a životnému rytmu človeka. Nedeľa prerušuje kolobeh práce a konzum. Voľný čas by nemalo naplňovať iba zabezpečovanie materiálnych potrieb na trhu, v obchodoch, v supermarketoch či hypermarketoch. Nemožno žiť podľa úslovia „čas sú peniaze“. Ľudia nevyhnutne musia mať čas aj na to, čo sa ekonomicky nevypláca. V nedeľu sa nepracuje, a to v tom zmysle, že sa nehľadí na ekonomické zabezpečenie. Kresťania, ktorí nedeľu slávia ako prvý deň týždňa, sa odvolávajú na tradíciu sabatu v Starom zákone, ktorý Židom taxatívne nariaďoval: „Šesť dní smieš pracovať, siedmy deň je deň pokoja zasvätený Pánovi, tvojmu Bohu.“ Aj Pán Boh, keď tvoril svet, na siedmy deň odpočíval... Nedeľa vymedzuje plynúci čas. Nedeľa akosi rytmicky navodzuje čas voľna. Po šiestich pracovných, všedných dňoch sa tešíme na nedeľu. Nedeľa nám pomáha zachovať si potrebný odstup od zrýchľujúcich sa zmien. Pomáha stlmiť tlak pracovných nárokov, ktorým sa musíme prispôsobovať. Aby sme vedeli naplno a správne zužitkovať čas, musíme vedieť, kedy smieme vypnúť. Pre slobodného človeka je nevyhnutne potrebné vedieť si vyplniť svoj voľný čas, a to bez stresu, nemyslieť len ekonomicky výhodne. Kto vidí za všetkým, v každej chvíli a vždy len a len peniaze, podkopáva prirodzené podmienky života, životného rytmu, podmienky slobody, čím škodí sám sebe, svojej rodine, v konečnom dôsledku celej spoločnosti... Ľudia bytostne lipnú na vzťahoch k rodine, túžia po spoločenstve priateľov, susedov, majú vzťah k svojmu sociálnemu prostrediu. Tieto vzťahy sa môžu iba vtedy naplniť, ak ľudia majú pre ne voľný čas. Nedeľa/sviatok je deň pracovného pokoja, v ktorom má čo najviac ľudí „voľno“. Súdržnosť rodiny a spoločenstiev, v ktorých je ukotvená, súdržnosť spoločnosti nezabezpečujú iba hospodárske hodnoty. Súdržnosť podmieňuje aj spoločná návšteva kultúrnych podujatí, z čoho máme zážitky, vnemy a postrehy. Na utužovanie pút nevyhnutne potrebujeme čas aj financie. Práve v mobilnej spoločnosti, v ktorej sú buď mnohí pracovne maximálne vyťažení, iní zasa vystresovaní z toho, či vyžijú, lebo nemajú nadostač financií, ba ani práce, teda zárobok, je pre obnovu rodinného života nedeľa nenahraditeľná. Kde ľuďom chýba tento zdroj obnovy, objavuje sa akási rozorvanosť, rozháranosť, pocit neistoty, neukotvenia, ničotnosti, márnosti... Ak má otec svoju „nedeľu“ v pondelok, matka v stredu a deti v nedeľu, zaťažuje to celú rodinu a len prispieva k vzniku konfliktných situácií... Slávna snemovňa, v troch monoteistických náboženstvách, ktoré vplývali na civilizáciu Európy, teda aj na formovanie nášho národa a na život našej krajiny, ako deň odpočinku, voľna, Židia uctievajú sabat, čiže sobotu, kresťania slávia nedeľu a pre mohamedánov má sviatočný charakter piatok, ktorý je v islame dňom modlitieb. Pretože Ježiš Kristus podľa evanjelistu Marka „v prvý deň po sobote“ vstal z mŕtvych, slávia kresťania  nedeľu ako deň Pána. Starozákonný, židovský zmysel sabatu bol poňatý do slávenia nedele. Je dôležité v tento deň zahĺbiť sa do seba, zamyslieť sa aj nad sebou, zastaviť sa v kolobehu každodenností, a tak odhaľovať podstatu a zmysel žitia a bytia. Už v apoštolských časoch, teda pred dvoma tisícročiami, začal určovať životný rytmus kresťanov „prvý deň po sobote“. Tento deň sa zhromažďovali a „lámali chlieb“ – ako píšu novozákonné Skutky apoštolov. Nedeľa je poukazom a prísľubom vykúpeného pokoja a radosti v Božom Kráľovstve. Nedeľa musí preto zostať osobitným dňom týždňa. Zmysel nedele aj vo svojich dôsledkoch na spoločnosť zostáva viazaný na tento deň. Zmysel nedele nemožno oddeliť od tohto osobitného dňa, inak by sa celkom stratil. Nedeľný pokoj nemožno nahradiť nijakou inou prestávkou v práci. Nezazlievajte mi, prosím, toto teologické extempore. Pokladal som si len za povinnosť pripomenúť sekularizujúcej sa a praktickým materializmom čím ďalej, tým viac ovládanej slovenskej spoločnosti niektoré súvislosti. Želal by som si, aby tieto slová padli do úrodnej pôdy, aby boli prijaté s pochopením, lebo sa týkajú osudov našich občanov, našej spoločnosti, našej budúcnosti. Slávna snemovňa, nedeľa ako deň pracovného pokoja a vnútorného zamýšľania sa je práve v časoch spoločenských zmien pre kvalitu ľudského života a spolužitia našich občanov nevyhnute potrebná. Preto sa verejný činiteľ inšpirovaný kresťanstvom má zasadzovať za ochranu nedele a nedeľu zachovávať. Je dôležité, aby sa význam nedele nanovo rozdiskutoval, a to z každej stránky. K úlohách Národnej rady Slovenskej republiky, najvyššieho zákonodarného orgánu nášho štátu patrí, aby rozhodným spôsobom zabezpečila ochranu nedele v zmysle platných zákonov. Toto sa vzťahuje na miestne samosprávy, vyššie územné celky i na celý štát, ale aj na celú Európsku úniu, lebo len širokoplošné nariadenia na ochranu nedele jej zabezpečia význam hodný európskej kultúrnej úrovni. Otváracie hodiny obchodov treba stanoviť tak, aby sviatočný charakter nedele zostal zabezpečený podľa zákonov! Kto by sa pokúšal obchádzať platné nariedenia, alebo otvorene vyzývať k ich nedodržiavaniu, tým by podkopával základy spoločného právneho poriadku. Voči neuznávaniu legislatívnych ustanovení na ochranu nedele treba rázne vystupovať. Vyzývam vás, panie poslankyne, páni poslanci, ako tých, ktorí majú nielen politickú zodpovednosť, ale sa aj majú starať o spoločné dobro, zastavme šírenie nedeľnej práce a rozmáhajúce sa znesväcovanie nedele! Výnimky zo zákazu nedeľnej práce sa musia obmedziť na tie prípady, ktoré sa týkajú nevyhnutnej služby a ponuky spoločného dobra, v prospech ľudí odkázaných na pomoc a na zmysluplné usporiadanie voľného času. Medzi výnimky zo zákazu nedeľnej práce nepatria služby, ktoré možno posunúť a vykonať v pracovných dňoch. V mestách a na dedinách treba zamedziť rozmáhajúce sa komerčné podujatia a predajné aktivity. Treba zodpovedne prehodnotiť služby ako prácu počas nedele. Práve politický establishment musí uznať a zachovať prínos nedele pre humánne usporiadanie spoločnosti. Istá časť hospodárstva síce uznáva túto zodpovednosť a prispieva k ochrane nedele. Iná časť hospodárstva chce umožniť nedeľnú prácu, najmä v obchode a v službách, a odvoláva sa na zmenené nedeľné návyky obyvateľstva. Kto toto požaduje, mal by zvážiť dôsledky pre pracujúcich a ich rodiny, ale aj vplyvy na menšie podniky, ktoré nemôžu držať krok s takýmto vývojom. Pravidelné prerušenie pracovného týždňa nemožno chápať ako hospodársku škodu. Keď sa od pracovníkov žiada časove neohraničená flexibilita, ohrozí to ich zdravie, čím sa v konečnom dôsledku oslabí výkonnosť pracovnej sily... I rezort hospodárstva preto nesie spoluzodpovednosť za človeka, spoločnosť a kultúru. Slávna snemovňa, bol by som veľmi rád, keby sa tento môj návrh jednoznačnejšie definujúci „pracovný pokoj v nedeľu a vo sviatky“ a „prácu v nedeľu a vo sviatok“, ktorým  sa  mení  a  dopĺňa § 93 a § 94 Zákonníka práce, t. j. zákona č. 311/2001 Z. z., dostal do druhého čítania a prešiel aj tretím. Pozývam partnerov zo všetkých politických zoskupení a spoločenských oblastí na konštruktívny celospoločenský dialóg o nedeli a o jej význame pre ľudí. Je našou spoločnou úlohou dosiahnuť konsenzus o ochrane sviatočného charakteru nedele. Národne mysliaci a sociálne cítiaci verejný činiteľ, inšpirovaný zmyslom pre spoločné dobro, stojí pred úlohou ozrejmiť kresťanský a humánny zmysel nedele a dať jej novú príťažlivú silu. Nemôže sa uspokojiť len s tým, že bude politicky požadovať ochranu nedele. Rozhodujúce je, ako bude sám nedeľu prežívať. Nedeľa je pre všetkých ľudí – nezávisle od svetonázorového či politického presvedčenia. Poskytuje priestor pre vedomé kladenie si otázok: Kto som? Kam idem? Z akých zdrojov žijem? Ponúka tiež priestor pre časovo uvoľnenejšie stretnutia s inými. Ľudia napokon sami svojím vlastných konaním rozhodujú o hodnote a kvalite, ktorú pre nich nedeľa má. Nesmú sa však nechať zotročiť takým ľuďom, ktorým ide len o vlastné dobre, len o vlastný úžitok, a ktorí život hodnotia z hľadiska ekonomickej a finančnej moci v duchu okrídlenej vety: „čas sú peniaze“! Zachovanie a na budúcnosť zamerané usporiadanie nedele je možné, ak sa k nej všetci ľudia dobrej vôle budú odvážne hlásiť, ak ju prijmú ako obohacujúci dar zhora a ak sa budú angažovať za dôstojnejšiu spoločnosť. Život človeka má predsa hlbšie, trvácnejšie hodnoty, než sú len a len materiálne statky. Slávna snemovňa, v liste na Veľkú noc 2009 niekdajší prvý metropolita Slovenska a prvý metropolita Trnavskej arcidiecézy arcibiskup Ján Sokol spomenul aj slovenských aktivistov snažiacich sa o prinavrátenie sviatočného charakteru nedeliam a sviatkom a pranieroval to, že mnohí kritizujú ich úsilie. „Mysleli si,“ citujem, povedal arcibiskup, „že Boh potrebuje náš odpočinok, a nie človek. Ale to je omyl! Keď svätíme Pánov deň – nedeľu, Pán Boh sa nestáva väčším ani šťastnejším, a keď ju nesvätíme, nič mu neubudne. Znesväcovanie Pánovho dňa však hlboko poznačí človeka. Neodpočinie si na tele ani na duši, nemá čas venovať sa tomu, na čo je stvorený, pre čo je stavané ľudské srdce, a nemôže sa venovať ani svojej rodine, ktorej upiera povinnú lásku, pozornosť a starostlivosť, najmä ak treba viesť k Pánu Bohu nedospelé deti.“ Arcibiskup pozitívne hodnotil, že na Vianoce a na Nový rok a na Veľkonočnú nedeľu sú zatvorené obchody, pričom konštatoval: „Nestačilo nám robiť deň a noc, v nedeľu i vo sviatok? A dnes sa čudujeme, že nemáme čo robiť ani v pracovné dni... Mnohí podnikatelia prepúšťajú zamestnancov, iní skracujú pracovný týždeň na 30 hodín, v niektorých podnikoch sa pracuje iba 2  – 3 dni do týždňa, iní dávajú dlhé dovolenky. A čo je najhoršie, nikto sa nad tým nezamýšľa, nehľadá pravú príčinu tejto skutočnosti. Ako keby sme nechceli vidieť...