Sulík, Richard, poslanec NR SR (2013-10-24):
Ďakujem pekne za slovo. Dobrý deň prajem, dámy a páni, no, dovoľte aj mne povedať pár vecí k tomuto odvolávaniu. Vidím tu pána Rašiho, tak najprv teda, pán Raši, nebojte, už nebudem, už vás nebudeme chváliť, aby sme vám nenarobili problémy v SMER-e, nebudem vyzdvihovať vašu kultivovanosť, i keď musím povedať, trochu ma zaskočilo, že nemáte problém čítať z mailovej komunikácie, ktorá bola poslaná omylom. Bola poslaná omylom (ruch v sále), to sa stáva. (Potlesk.) Ako dobre, pre primitíva to je dôvod na nejaké hrozné pobavenie sa. Ale to sa stáva, že človek pošle niekedy komunikáciu omylom. No tak dokonalým sa to možnože nestáva. Nám sa to, aj mne sa to občas stalo, že som niečo poslal omylom. Ľubo Galko v tejto komunikácii, ktorá bola omylom preposlaná, písal: „Počkajme chvíľku s touto kauzou, nech dobehne SPP.“ Milí kolegovia zo SMER-u, ja nemôžem za to, že vy máte také množstvo káuz, že my ledva stíhame jednu za druhou tu spracovať. SPP bola krádež desaťročia, úplne s prehľadom, no tomu sa treba predsa povenovať. A nebudeme uberať pozornosť či jednej, alebo druhej kauze tým, že ich budeme komunikovať naraz. Keď sa pôjdete spýtať vašich spin doktorov, ktorých teda aj v SMER-e máte, tak vám povedia, že, áno, takto to treba robiť. Takže k tomu, ja na tom maile vôbec nič nevidím, navyše teda pani ministerka sa aj hneď posnažila napísať blog, ktorý mal veľmi slušnú čítanosť. Ale, áno, my sme si povedali, počkáme s tým, kým utíchne kauza SPP, lebo to považujeme za obrovskú krádež. No tak teraz sme si počkali, už je krátko pred VÚC voľbami, áno, uznávam, môže to budiť dojem, a zas chápem, treba odpútať od témy, treba protiobvinenia a tak ďalej. To všetko sú také tie metódy, ktoré človek časom už spozná, a chcem teda zopakovať návrh Ľuba Galka a týka sa to, samozrejme, celého nášho, celého nášho klubu, že my budeme určite súhlasiť s návrhom posunúť, prerušiť teraz rozpravu a dokončiť ju po VÚC voľbách, aby náhodou pán Uhliarik nemohol tu rozprávať o tom, že keby som bol ja županom v Nitrianskom kraji, tak by vrtuľníky v Bratislave určite boli. Tak aby toto nemohol pán Uhliarik rozprávať, tak my budeme súhlasiť s posunom. No a teraz idem k samotnej, samotnej kauze. Prekvapuje ma, pani ministerka, že ste nevyužili príležitosť vyjadriť ľútosť nad tým, čo sa stalo, bez ohľadu na to, akú vinu na tom nesiete alebo nenesiete. Ľútosť je dobré vyjadriť. Ja som tak spravil, komunikoval som s bratom zosnulej a brat zosnulej bol zhodou okolností v čase nehody v aute so Zuzanou Mesárošovou. A bol teda aj účastník, on bol jeden z tých troch zranených. A to, čo on zažil, to je mimoriadne nepekné. A určite ja nepatrím ale k tým, ktorí teraz povedia, že zato, že niečo v zdravotníctve zlyhalo, má abdikovať ministerka. Toto ja netvrdím, pani Zvolenská, ani som to nikdy netvrdil, takisto ako si nemyslím, že Ľubo Galko mal odstupovať preto, lebo nejakí ľudia tam pod ním nedodržali zákon. Minister nemôže za to, neviem, koľko máte ľudí vy v rezorte, ale budú to stovky, možnože až tisíce, nemôžte predsa za každého jedného niekde tam lekára byť zodpovedná. To je úplne jasné. Keby sme sa totiž bavili o tomto druhu politickej zodpovednosti, tak to by ste museli odstúpiť veľmi rýchlo preto, lebo to, čo sa stalo, je asi takéto: Po prvé, najťažšie zranená pacientka bola prevezená do skalickej nemocnice ako jediná bez ošetrujúceho lekára. Tí, čo boli ľahšie zranení, tí ošetrujúceho lekára mali v sanitke, ona nie. Po druhé, prečo teda ten vrtuľník, ktorý bol o 15.23 k dispozícii, tam nepriletel, keď mala silné krvácanie a hrudník zranený a tak ďalej? Druhá otázka, ktorú, dúfam, zodpovie Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou. Tretia otázka, a to vám najprv teraz prečítam, čo mi napísal, teda je to súčasť sťažnosti, ktorú podal brat zosnulej na Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou, píše: „Sestra prišla sanitkou bez lekára do nemocnice v Skalici v piatok 13. septembra o 15.35.“ To presne sedí s vašou správou. „V skalickej nemocnici strávila hodinu a 20 minút bez povšimnutia. Bola na chodbe nemocnice, kde sa na ňu pozerali jej syn a manžel, ako sa zvíja v bolestiach, bez poskytnutia akejkoľvek odbornej pomoci.“ Toto píše priamy účastník tej nehody a toho ďalšieho šetrenia. To potvrdili aj ďalší svedkovia. „Sestre bolo urobené len CT vyšetrenie, žiadna ďalšia starostlivosť jej poskytnutá nebola. Z vyjadrení zodpovedných osôb zo skalickej nemocnice je zrejmé, že sestru nechceli operovať, pretože na to nie sú dostatočne spôsobilí. Preto sa však pýtam, na čo čakali hodinu a 20 minút, než sa rozhodli, aby bola sestra prevezená do nemocnice v Bratislave?“ Za toto, ešte raz to chcem zopakovať, ja to považujem za zlyhanie, pokiaľ sa toto takto potvrdí, za zlyhanie lekárov, ale za toto ja osobne vás neviním, neviním, pani ministerka. To, čo si myslím, je vašou vinou a vaším zlyhaním, je to, že keď lekár, primár Dr. Horský sa o 16.55 rozhodol požiadať o vrtuľník, vrtuľník nebol, lebo ten v Nitre bol vyťažený, v Bratislave, Trenčíne nesmel vzlietnuť, najbližší bol v Žiline. Mimochodom, to ste pôvodne neuviedli do vašej správy, ale chcem veriť, že, skrátka, to bol len omyl. Takže vrtuľník nebol. Teraz počúvame, no veď ale, veď tak nakoniec vrtuľník bol, bol v Žiline. Máte tam na stole ťažko krvacujúcu ženu, za 10 minút dokáže takýto človek stratiť liter krvi, ako som už vo faktickej poznámke vravel aj pánovi Kaliňákovi, a ten let zo Žiliny je teda už len o dosť dlhší, a tým pádom preto aj musela byť zvolená sanitka. V čase, keď bolo požiadané o vrtuľník, pacientka mala ešte 73 minút života pred sebou. A neviem, či tu teda ešte je pán Raši, on teda opakovane vravel, že to nesmieme spájať, výberové konanie so smrťou pacientky. Nie, súhlasím, nesmieme to spájať, ale výberové konanie musíme spojiť s tým, že nebol vrtuľník o 16.55. Mohlo sa stať, že vrtuľník, aj tie by boli vyťažené, áno, jasné, mohol byť, mohlo sa stať, že keby vrtuľníky boli, tak aj ten trenčiansky, aj ten bratislavský vyťažený bude a ešte aj ten nitriansky a ešte žilinský, ešte aj z Brna, všetky sú preč, okej, to je vis major. Ale, pani Zvolenská, keď raz vaše ministerstvo povie, že chceme ich mať sedem, tak potom ich musíme mať sedem. A váš argument, že veď päť stačilo, lebo aj to bolo plne zabezpečené, to jednoducho, to vám, skrátka, nejaký spin doktor povedal, že, moja milá, toto budeš dokolečka opakovať jak verklík. Ale to jednoducho nie je pravda. Tým sa len zosmiešňujete, keď poviete, že stačilo päť. Päť bolo preto, lebo na dvoch miestach nesúťažila iba jedna firma, súťažila ešte aj druhá firma, ktorá je pod vplyvom pána Kmotríka, k tomu prídem o chvíľku, tak tam boli dve firmy a jedna z nich nemala nejaký papier. Čo keby súťažili na všetkých siedmich miestach? Čo by ste potom spravili? By ste tvrdili aj nula je v poriadku? Tu je, tu je vaše zlyhanie, že ste, skrátka, toto je, nedbanlivosť sa tomu hovorí. Vy ste mávli rukou, veď dobre, neni sedem, bude päť. Alebo ste o tom vôbec nevedeli, čo je, myslím si, potom pre vás rovnaká hanba. O takejto veci sa musí vedieť, keď je človek ministrom. Čiže ja tam vidím úplne jasnú súvislosť. Nie medzi zlým alebo zbabraným výberovým konaním a smrťou pacientky. To nie. Ja vidím jasnú súvislosť medzi zbabraným výberovým konaním a tým, že vrtuľník nebol o 16.55! A prosím vás pekne, nevyťahujte, že ale on bol o 15.23. Lebo ja vám verím, že on bol o 15.23. Verím aj, že bol aj o 7.42, a verím, že možnože by bol aj teraz, ale nebol o 16.55 – a to boli rozhodujúce minúty pre Žanetu Masarykovú, na ktorú teda ešte aj v tej nemocnici, ako sme počuli, sa každý zvysoka vykašlal. Pani poslankyňa Vaľová nás tu teda obvinila, že ako my môžme trýzniť, trýzniť rodinu, manžela a syna. No ja si myslím, keď sa teraz budeme tváriť, že to, to nesúvisí spolu a počkáme si na ten úrad, tak len to zametieme pod koberec. Ale čo si títo ľudia zaslúžia, je, že riadne sa pomenuje, kto je vinný na tomto celom. A, pani ministerka, vy ste síce neriadila výberové konanie, ale vy nesiete vinu za to, že toto výberové konanie nebolo správne, správne urobené. Viackrát som tu počul, že no veď vy si nájdete vždy dôvod na odvolávanie, keby bola zasahovala do výberového konania, zase by ste ju odvolávali kvôli tomu. Áno, kebyže vy dôjdete na výberovú komisiu a poviete, v Bratislave a v Trenčíne chcem, aby vyhrala firma pána Kmotríka, tak určite by sme došli s návrhom na odvolanie. Ale keby ste spravili to, že si zavoláte deviateho poobede Martina Senčáka, osobne zodpovedného človeka za to, že toto bolo zbabrané, a k tomu hneď prídem, kebyže si jeho zavoláte, ktorý je nielen predsedom komisie, ale aj šéfom vášho úradu, tak mu poviete: „No tak, môj milý, ako je to s tými vrtuľníkmi? O dva dni končí licencia.“ Kebyže to spravíte, to nie je zasahovanie, že ovplyvňujete výsledky, to je to, že nakopete zadok vášmu podriadenému, keby vám on povedal: „No, viete, pani ministerka, tak, tak neboli nejaké papiere, tak my sme to dali o týždeň.“ Toto je vaše zlyhanie, za toto sa hanbíte! A za toto vás určite bude hrýzť svedomie, keď si spomeniete na manžela a syna a brata Žanety Masarykovej. A teraz dôjdem k tomu výberovému konaniu, lebo tam je úplne jasný súvis, nech teda si pán Raši hovorí, že musíme čakať na vyšetrenie, a tiež si počkám na to vyšetrenie úradu, lebo, ako som už hovoril, zaujíma ma, prečo hodinu 20 meškala na chodbe bez povšimnutia, prečo bol prvý vrtuľník odmietnutý. Toto ma bude tiež zaujímať, áno. Ale teraz, v tomto momente, ma zaujíma, kde bol vrtuľník o 16.55. K samotnému výberovému konaniu by som chcel uviesť nasledovné. Vaši úradníci, teda komisia, ktorá to mala na starosti pod vedením Martina Senčáka, vyhlásili tender 2. mája. Ja si myslím, toto je v poriadku, je to viac ako 4 mesiace pred hraničným termínom, to by mohlo stačiť aj pre tých liknavcov na ministerstve. 2. mája teda že ideme zbierať údaje a bol daný termín na odovzdanie podkladov 3. júla; 3. júla boli všetky podklady na ministerstve. Nie je pravda, čo nám Martin Senčák pri poslaneckom prieskume povedal, že museli ste ďalších niekoľko dní čakať, dokým dorazia, lebo rozhodovala pečiatka. To nie je pravda. Priamo vo výberových podkladoch je napísané, 3. júla sa to musí nachádzať na ministerstve, a keď to príde čo len deň neskôr, tak to nebude zohľadnené. Nebolo. Teda neprišlo neskoro. 3. júla tam všetko bolo. 20 dní, neskutočných 20 dní trvalo cteným pánom z komisie, ktorých bolo presne päť okrem už spomínaného vedúceho úradu Martina Senčáka, to boli ďalší páni, ďalší štyria, Čislák, Mikloši, Kočiš. Mimochodom, by ma veľmi zaujímalo, prečo práve teraz náhodou on odstúpil, či to nesúvisí s nejakým jeho zlyhaním. A zástupca leteckého úradu Jandura. Títo piati páni sa teda po 20 dňoch stretli, že idú robiť teda tú komisiu. Tak tam si povedali, dobre, máme podklady, všetko formálne sedí. Povedali, že všetky podklady, ktoré došli, sú v poriadku, takže ideme si ústne vypočuť teraz tie firmy. Ústne vypočuť firmy im trvalo 14 dní, dokým si zvolili ten termín a tie firmy vypočuli. 14 dní! Preboha, čo robili 14 dní?! Ale, dobre, povedzme si, zvolili také plážové tempo, veď kam sa budú ponáhľať. Ešte stále sme mali, prosím pekne, 6. august; 6. august bolo vyše mesiaca pred hraničným termínom, dobre, 14 dní. Tam si spomenul zástupca leteckého úradu pán Jandura, no, bolo by dobré mať ešte nejaký jeden papier. Ja si myslím, že on si spomenul zle preto, lebo priamo v súťažných podkladoch sa píše, je to bod 3.4: „Na zabezpečenie sanitných a repatriačných letov letúnmi“, a teraz trošku odbočím a by som rád vysvetlil, čo to je. Každá spoločnosť, ktorá chce poskytovať tieto záchranné vrtuľníkové lety, musí mať zazmluvnené lietadlo, teda letúna, aby som zostal pri jazyku úradníkov, musí mať zabezpečeného letúna preto, lebo približne v 5 % prípadoch sa ten, tá zranená osoba, ten pacient transportuje niekam ďalej alebo zo zahraničia priváža. Čiže každý musí mať takúto zmluvu. A bod 3.4 výberových podmienok hovorí: „Na zabezpečenie sanitných a repatriačných letov letúnmi žiadateľ predloží zmluvu s prevádzkovateľmi letúnov, ktoré spĺňajú požiadavky na prevádzku sanitných letov podľa predpisu OPS časť 1, ktoré spĺňajú požiadavku na prevádzku sanitných letov.“ Ako zistíme, či niečo spĺňa požiadavku na prevádzku sanitných letov, nejaké lietadlo? No tak, že to má certifikát EMS. EMS je Emergency Medical Service. Znamená to, že v lietadle sa nachádza lôžko, že tam je dostatok priestoru na to, aby mohol ošetrujúci lekár sa dostať k pacientovi, že dvere sú dostatočne široké atď. Toto je to záhadné EMS. Lietadlo jedného uchádzača, spoločnosti Air Transport Europe, toto EMS, teda to ich zazmluvnené lietadlo bolo spôsobilé na sanitné lety. A lietadlo toho druhého uchádzača, spoločnosti, ktorá patrí, ktorá je pod vplyvom pána Kmotríka, tak toto lietadlo to nemalo. Komisia možnože zohľadnila aj tento fakt, bola každopádne veľmi zhovievavá, i keď ja tvrdím, mala vylúčiť toho druhého uchádzača preto, mala ho vylúčiť preto, lebo v bode 2 vašich, pani ministerka, vašich výberových podmienok, tak v bode 2 sa píše: „V prípade nepredloženia všetkých platných dokladov s uvedením požadovaných údajov podľa bodu 1 a 2 bude účastník z výberového konania vylúčený.“ To tam je čierne na bielom. Vaša komisia mala tohto uchádzača vylúčiť, a síce 6. augusta alebo ešte skôr, toho 23. júla, a nie to, že my budeme zhovievaví a nech si teda donesú ten papier, veď tak, veď to sú kamoši atď. Nevylúčili ho, dobre, dostal lehotu, nech dá papier. Ešte stále bolo mesiac do skončenia. Ale tu sa už nedá odvolávať na zákonnú lehotu, že no veď oni majú teraz 30 dní na to, že to je ich lietadlo EMS schopné. Tak povedzme v prípade pána Kmotríka si to povedali, že je. No a teraz došiel sám a čo spravila komisia za tú dobu? Komisia si dala pohov 34 dní. Čiže máme prvých 20 dní, kým sa vôbec raz stretli, ďalších 14 dní, kým teda došlo už k tomu vypočutiu ústnemu, a ďalších 34 dní, čo páni z komisie povedali, že tak na to teraz kašleme, veď musí dôjsť nejaký papier. A došiel deň, osudný deň 9. septembra. Tento deň je podstatný preto, lebo už bolo len dva dni do konca licencie a aj najväčší liknavec na ministerstve musel pochopiť, že no tak už teraz je koniec srandy. Teraz si nemôže toto dovoliť človek, že tak o dva dni končí licencia a ja si dám termín o sedem dní. Za túto jednu vec, bez ohľadu, čo by sa stalo ďalej, ste mali Martina Senčáka okamžite vykopnúť a potom by ste tu nemuseli teraz sedieť a cítiť sa strašne trápne, ako vaši ľudia zlyhali. Pani ministerka, o toto ide. Jak si môže súdny človek, kde ide o ľudské životy, povedať 9. novembra, 9. septembra, dáme to o týždeň. To, že o dva týždne vyprší licencia, to, že tie lietadlá naozaj nemôžu zlietnuť, ale to nás netrápi. (Potlesk.) Len ja by som chcel vidieť, čo by ste spravili vy? Alebo povedzme nie vy, lebo tak vás budú poznať, že, preboha, Ježiš, to je ministerka, tak budú sa hrozne snažiť, ale niekto z vašich blízkych, váš utajený manžel, keby sa mu to stalo. Totiž toto, čo sa tu stalo, to nie je otázka toho, že mali sa lepšie učiť, nemuseli takto žiť. Mali si dávať pozor, nemali drogovať, neviem čo. Nie! Toto sa môže stať komukoľvek. Vy idete po ceste vaším autom, zrazu drc a nejaké tri hodiny ďalej ste mŕtva, keď ste nemuseli byť. Čo by ste potom povedali? Veď skúste sa vžiť do toho! Toto je ten hrozný cynizmus, ktorý tu vy predvádzate! Nehovoriac o tuná vašich parťákoch typu pán Kaliňák. Alebo čo tu stále dokola počúvam, že to sa nesmie spájať a Uhliarik v tamtej nemocnici urobil hento a hentaký a tuto Novotný v Košiciach urobil hento. Toto je to hrozné. Čo tu máte maslo na hlave vy osobne aj s Martinom Senčákom. Takže došiel deň 9. 9., komisia si povedala, my ideme 9. 9. zasadať a ideme vyberať. Pred tým, jak dôjdem k týmto dvom chýbajúcim vrtuľníkom, tak... Odchádzate? Už nebudem taký zlý na vás. Tak poďme sa pobaviť najprv o tých zvyšných piatich, lebo aj tým končila licencia 11. septembra. A teraz otázka do pléna. Tým zvyšným piatim vrtuľníkom, kedy bola vydaná licencia na pokračovanie? 10. septembra, deň pred skončením licencie, kde ide teda o to, že majú byť pohotovostné vrtuľníky 24 hodín k dispozícii, ja neviem čo všetko. Tak vedia, roky vedia, že licencia končí 11. 9. a obnovia ju – obnovia ju – 10. 9., deň pred koncom. To je strašné! A to sa bavíme o tých piatich, kde sa nič nestalo, kde to našťastie dobre dopadlo. A teraz k tým dvom. Takže chýbal nejaký ten nominózny papier EMS, fajn. Komisia zasadne deviateho doobeda: „Chlapci, máme papier?“ „Nemáme papier.“ „Dobre, o týždeň, odchod.“ Nikoho z nich netrklo brnknúť možnože do tej firmy pána Kmotríka a spýtať sa ho: „Chalani, no tak už čo je, čo je s tým papierom? Veď už to pošlite, už tu naťahujeme to jak žuvačku kvôli vám.“ Keby to bol niekto z tej komisie spravil, povedzme ten, kto je najviac zodpovedný za to, aby súťaž prebehla riadne, a teda síce Martin Senčák, tak by sa bol dozvedel, že: „Čo robíš, veď tam sme vám už ten papier poslali. Máte to na podateľni.“ Stačilo zbehnúť do podateľne alebo možnože hodinu počkať a papier by bol býval. Navyše, ako teda mne vyplynulo z poslaneckého prieskumu, už 9. 9. doobeda sa vedelo, tak to teda aspoň potvrdil Martin Senčák, sa vedelo, že to vyhrá aj tak tá druhá firma. Tu sa čakalo na papier firmy, ktorá už aj tak by to nebola vyhrala. A ešte raz, ten papier bol na podateľni. Nikoho z tých ministerských liknavcov nenapadlo brnknúť, že, sakra, kde je ten papier, a to už bol 26. deň. Nie, oni majú lehotu. Oni majú lehotu 30 dní. Ako vlastne vznikla lehota 30 dní? Lebo teda tá je údajne zo zákona a tá je svätá. No povedzme, že je svätá. Tak tá vznikla tak, že bolo to ústne sedenie 6. augusta a na ústnom sedení, boli tam teda, aj ten ústny pohovor, a boli tam zástupcovia týchto dvoch firiem, no a zistilo sa, že tej jednej firme chýba papier. To nestačilo ako pri normálnych ľuďoch povedať, že, počúvajte, nemáte tu papier, tunák mi teraz podpíšte, že sme vás vyzvali dať papier, a hybajte ho do 30 dní doniesť, lebo potom by ten papier bol 6. septembra. Od 6. augusta do 6. septembra. Nie, ministerskí úradníci to museli posielať listom, čo ešte povedzme dalo by sa pochopiť, že rýchlo tam naklepe nejaká tetuša list a pošle ho ešte toho šiesteho. Nie, to trvalo ešte týždeň. Ministerstvo, keď si odrátam ešte nejaký jeden deň na doručenie alebo dva dni, pošta čo doručí, tak päť dní ministerstvo písalo nejaký jeden smiešny list. Takto sme sa dostali k 13. augustu a, samozrejme, 30-dňová lehota od toho 13. augusta je 13. september. Zhodou okolností deň, kedy zomrela Žaneta Mesárošová, Masaryková, ktorej nemohol prísť vrtuľník a možnože by jej to pomohlo, možno nie, ale možno áno. Takže toľkoto. Toto je dôvod, prečo ja si myslím, že by ste mali byť odvolaná, lebo vaši ľudia zlyhali a vy ste nič nespravili v tom, aby ste vyvodili zodpovednosť voči vašim ľuďom. Ja si nemyslím, že by sme tu takto stáli, keby ste boli na deň na to, ako aj kolega Hlina vravel, napríklad Martina Senčáka odvolali, že, „môj milý, no tak takého tu ja nepotrebujem, čo prespí lehotu, ktorá je známa päť rokov“. Pani ministerka, nad týmto sa, prosím vás, zamyslite a nie nám tu ukazovať, jak sú nejaké výsledky v nemocniciach. To je všetko pekné, ja sa teším, že sa nám v tých nemocniciach darí. I keď po prečítaní dnešného SME-čka som ten pocit nemal, ale dobre. Ale to je obyčajné, úbohé odbáčanie od témy. Takisto ako vyťahovanie nejakého mailu od Galka. Tu ide o jasné zlyhanie. A my teraz, keď si povieme, že, no dobre, tuná opozícia nech si povyvádza, mi to tuto kolesíkovia to odmávajú, v pohode, a keď to opäť zametieme za koberec, tak potom sa nemusíme čudovať, že tu v tomto štáte je taký bordel, aký tu je, že jednoducho tu ix vecí nefunguje. Ix vecí. Ako chápem, dobre, to zas tiež nie sú všetci lumeni len preto, lebo robia na ministerstve, ale niekto tam musí byť, ktorý povie: „No tak už stačilo! Toto už nesmie byť.“ A nechcem vedieť, ako by boli lietali facky, ako by ste zasiahli a tvrdo to tam povedzme zohľadnili tú zodpovednosť, kedy minister Richter mal tú nehodu práve tak, a hentaký šlendrián by bol býval. Čo by ste potom robili? Lebo teraz vám je nejaká anonymná Žaneta Masaryková ukradnutá. Ale to sú hrozné veci, ktoré sa tam diali. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.)