M. Fronc, poslanec: (2009-10-29):
Uvediem tie najpodstatnejšie, nechcem ísť do detailov, ale tá prvá vec, ktorú pokladám za veľmi vážnu, to je začlenenie vysokej školy, kde sa navrhuje, aby to, aká bude vysoká škola, či bude univerzitou, či bude vysokou školou, alebo odbornou vysokou školou, prešlo na rozhodnutie vlády. A musím povedať, že v čom vidím zlé, že tak ako nakoniec to napísal aj legislatívny odbor tuná Národnej rady, je to niečo, keď sa udeje, že zákonom bolo povedané, že tá a tá vysoká škola je trebárs univerzitou a potom vláda toto zmení. Ja som presvedčený, že minimálne, minimálne v prípade tých vysokých škôl, kde to bolo urobené na základe rozhodnutia Národnej rady, tak by sa to malo revidovať na základe rozhodnutia Národnej rady. Do budúcnosti meniť nepokladám za dobré, a preto budem dávať aj pozmeňujúci návrh. Ale toto je vec, ktorá je podľa mňa naozaj veľmi problematická. Druhá vec je, ktorú pokladám za vážnu, to je o prenajímaní priestorov alebo takpovediac čosi nehnuteľného, ktoré je vo vlastníctve vysokej školy, iným. No, poviem, že so zaťatými zubami by som možno za istých okolností to dokázal aj prežiť, ale v dikcii zákona sa dokonca hovorí, že sa môže prenajímať za nižšie nájomné, ako je obvyklé v danom čase a na danom mieste. Viete, to je takpovediac vytváranie pokušenia, takmer, by som povedal, návod na to, aby niekto mohol tunelovať. A zase nerobme si ilúzie. Však nakoniec vieme z praxe, že ľudia podliehajú pokušeniam a v tomto smere nie sú imúnni ani predstavitelia akademickej obce. Preto si myslím, že táto vec nie je dobrá. A jednoducho odôvodňovať to, ako nám to hovoril pán minister, že by chceli pomôcť doktorandom, že by si tam mohli mať nejakú tú svoju firmičku alebo niečo, aby mohli si privyrábať, no, viete aj pod doktorandom sa dá zaštítiť veľká, by som povedal, tunelová akcia. Tretia moja základná výhrada je, ktorú tu chcem uviesť, a to je to, že zriaďuje sa centrálny register záverečných rigoróznych, habilitačných prác. Na rozdiel od iných registrov, ktoré sa zriaďovali, ktoré som nie celkom pochopil a nepokladal som za dobré, to znamená napríklad register všetkých zamestnancov včítane aj upratovačiek a podobne, to som pokladal za nezmysel, takýto je, ale tento register má svoje opodstatnenie. Ten uznávam. Jednoducho ale má opodstatnenie len vtedy, ak bude verejnosti dostupný. A tu mám výhradu voči tomu, aby bol tento register dostupný len obmedzenému okruhu ľudí. Viete, je to o tom – a to je v poriadku a správne –, aby každý mohol vidieť, že či nedochádza k opisovaniu prác a používaniu jednej práce druhým, alebo jednoducho aj o tom, že niekto skončí vysokú školu a nerobil nikdy ani diplomovú prácu. Tak ako sa to udialo podľa všetkého v Čechách a tak ako niektoré indície nasvedčujú, že čosi takého môže existovať aj na Slovensku. Pán minister, ja musím tuná sa vrátiť aj k tej veľmi aktuálnej kauze, ktorá sa udiala na Trenčianskej univerzite, kde všetky indície nasvedčujú tomu, že tam bolo, keď to poviem veľmi jemne, podivuhodné vydávanie diplomov. A chcem povedať otvorene, pán minister, ja v tejto chvíli neviním vás. Ak mám výhrady a čo vám chcem tuná povedať, je to, že konáte, ak konáte, tak konáte veľmi liknavo. Pretože toto je práve čas, keď sa takpovediac zahladzujú stopy. Keď je priestor na zahladzovanie stôp, pán minister, povie, vystúpite a poviete, ja musím povedať, že to, čo ste dali ako informáciu zrejme cez svoju hovorkyňu, Akreditačná komisia, viete dobre, že nie je orgán, ktorý môže urobiť serióznu kontrolu. Máte vlastnú vnútornú kontrolu, vlastný orgán. Ja si myslím, že by mala byť vymenovaná naozaj veľmi zodpovedne komisia, a tam nenamietam voči tomu, že tam bude aj odborník z Akreditačnej komisie, ale ktorá by v tejto veci konala rýchlo. A nakoniec z vyjadrenia, keď sa už k tomu vrátime, rektora vysokej školy v médiách, ktorý povedal, že tak prebrali 30 % a uznali kreditov danej študentky, 30 % za rok vyštudovala, 13 získala za ten semester, čo bola v zahraničí, že semester urobila potom 200 kreditov. Ja si myslím, že to je jeden prípad. Je tam niekoľko, ktoré sú naznačené. Ja si myslím, že tu treba rýchlo konať. A ja hovorím, padni, komu padni, pretože ja pripúšťam, pán minister, že to môže byť len vrchol ľadovca, že toto môže byť len vrchol ľadovca. Ale ak v tejto chvíli rýchlo, tvrdo sa nezasiahne, tak, pán minister, musím povedať, že len narastú krídla tým, ktorí to robia. A ja si myslím, že tomu aj napomohla tá legalizácia tých, by som povedal, teraz už zákonného vyberania poplatkov cez externistov. Ale, pán minister, prečo to tu spomínam? Spomínam to preto, že jednoducho prieskum na ministerstve výbor neschválil. Ale ja by som bol očakával, že v tejto chvíli, keďže máte tuná zákon, otvorený zákon, že prídete s iniciatívou, aby ste aj legislatívne hneď istým spôsobom urobili krok a pritvrdili. Pozrite sa, ja si presne pamätám, pred rokmi, keď sa začali tie problémy s rôznym vyberaním poplatkov a robili takpovediac inštitúcie, ktoré nemali oprávnenie vysokoškolské vzdelávanie robiť a našli si právnu kľučku, že oni neposkytujú, oni len organizujú. Tak okamžite tuná, v Národnej rade, prišlo k pozmeňujúcemu návrhu, že aj organizovať nemôžu. Je to tak v dikcii zákona. Ja si myslím a som veril, že tu urobíte aspoň ten krok v tejto chvíli, keď tá príležitosť sa celkom prirodzene núka, aby sme túto vec riešili. A to vôbec nesúvisí s tým, musím povedať, že či Slovensko má vysokú školu a ktorá je medzi 500 najlepšími. Prosím vás, zase si nerobme ilúziu a nemaľujme si tuná na stenu, a to nemôžete viniť ani tunajšieho ministra, ani predchádzajúcich ministrov, Slovensko ešte možno 20 rokov tam nebude mať vysokú školu medzi 500 najlepšími. To nie je o tom. Ja si myslím, že Slovensko si môže zlepšovať svoju kvalitu vysokých škôl aj má, aj máme hľadať na to nástroje, ale zase robiť si ilúzie o tom, viete, najlepšia vysoká škola Spojených štátov má ročne značne väčší rozpočet, ako je rozpočet celého Slovenska. Je to tak. Takže aj takéto veci sú, čiže toto nie je ten problém. Ten problém je, že my máme robiť v tých intenciách, ktoré tu máme, všetko, čo sa dá. A toto v súvislosti s tou kauzou by som bol od vás, pán minister, v tejto chvíli očakával. Takže za klub chcem povedať, že v tejto podobe ten zákon nepodporíme. Ďakujem. (Reakcia ministra.) Pardon, ešte, tak som sa rozohnil, ospravedlňujem sa, pani predsedajúca, lebo pozmeňujúce návrhy musím prečítať, ale však by som sa bol prihlásil ešte ústne, mám na to možnosť, takže nevadí. Takže... (Reakcia ministra.) Ja som ti zachránil zákon, keď... (Reakcia ministra.) Pán minister, nehovor, zachránil som ti zákon, keď si tu mal a keď ste zabudli dať návrh na uznesenie, ako spravodajca, takže korektne, aby sme boli v týchto veciach, a myslím, že to som sa vždy snažil. Čiže pozmeňujúce návrhy k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa dopĺňa zákon č. 131. Prvý bod, prvý pozmeňujúci návrh. Body 1, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 22 sa vypúšťajú. Je to tá vec, ktorá súvisí so zaradením vysokej školy, kde sa preberá kompetencia, prenáša kompetencia na vládu z kompetencie, ktorú mala Národná rada, keď to bolo urobené zákonom. Druhý pozmeňujúci návrh. V bode III odsek 5 sa v prvej vete za slová „nižšie nájomné ako“ vypúšťajú. Odôvodnenie: Jednoducho trvám na tom, aby tam bolo nájomné, keď už sa môže prenajímať, aby to nájomné bolo aspoň také, aké je obvyklé v danom čase a na danom mieste. A tretí pozmeňujúci návrh. V bode VIII odsek 8 sa posledná veta vypúšťa a nahrádza sa vetou „Údaje v centrálnom registri záverečných rigoróznych a habilitačných prác sú prístupné verejnosti.“ Je to o tom, čo som hovoril, že ten register má byť prístupný všetkým a nielen vybranému okruhu ľudí. Toľko moje pozmeňujúce návrhy, pani spravodajkyňa, odovzdávam vám to. (Reakcia spravodajkyne.) Hlasovať jednotlivo o každom. Takže ďakujem pekne, pán predsedajúci, skončil som.