V. Novotný, poslanec: (2007-07-02):
Chcem povedať, že správu chcela pôvodne opozícia. Prešiel ale návrh pani poslankyne Laššákovej, za ktorý hlasoval aj poslanecký klub strany Smer. Smer však k tejto správe nevystúpil. Reagoval dvoma faktickými poznámkami. Nevystúpil ani pán minister, ktorý správu predkladal, okrem úvodného slova. A predpokladám, že bude mať aj záverečné slovo. Tak ja sa chcem rečnícky opýtať, prečo strana Smer k tejto správe nediskutuje. Je to prejav jej bezradnosti, lebo nemá čo povedať, prejav zbabelosti, lebo sa bojí konfrontácie s poslancami predovšetkým SDKÚ – DS, ale aj ostatných opozičných strán. Je to prejav nezáujmu poslaneckého klubu strany Smer a vlády o problémy slovenského zdravotníctva, lebo tomu neverím, že nevystupujú preto poslanci za stranu Smer, lebo že v zdravotníctve je všetko v poriadku. Tomu neveria asi ani poslanci za stranu Smer. Pán minister spolu s pánom spravodajcom, očakávam vaše záverečné slová, kde nám asi všetkým poviete, ako to vlastne podľa vás je, ako to je podľa vašej interpretácie, čo len potvrdí druhú tézu, ktorú som povedal, a tézu, že poslanecký klub strany Smer a predstavitelia vlády sú zbabelí, zbabelí preto, lebo na vás sa už reagovať nebude dať. Ale to nevadí, aj to o niečom vypovedá. Napriek opakovaným výzvam pán minister nevystúpil v rozprave, aby mohol konfrontovať svoje postoje a stanoviská s názormi opozície. Pán minister, bojíte sa konfrontácie? Bojíte sa jej, lebo vaše pozície sa odborne ani kompetentne obhájiť nedajú. Vážené dámy, vážení páni, vo svojom prvom vystúpení som povedal, že Národná rada žiadala od vlády Slovenskej republiky správu, ktorá by obsahovala analýzu o aktuálnej situácii v rezorte a návrh východísk z jeho dnešného stavu. Takúto správu dnes v parlamente nemáme. Táto správa neponúka ani analýzu o aktuálnej situácii po roku pôsobenia tejto vlády v zdravotníctve. Neponúka ani východiská ani na riešenie dlhu, ani na zastavenie jeho narastania, ani na zastavenie nárastu nákladov na lieky. Nerieši ani ostatné problémy systému. Zo správy sme sa dozvedeli málo o tom, čo spravila vláda pre slovenské zdravotníctvo za jeden rok svojho pôsobenia a ako dopadajú jej kroky na jednotlivých účastníkov zdravotníckeho systému. Dovoľte mi teda podať správu o aktuálnom vývoji v slovenskom zdravotníctve po prvom roku pôsobenia vlády Slovenskej republiky v rezorte, tak ako to hodnotíme v SDKÚ – DS. Čo urobila táto vláda pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Predovšetkým im zastavila transformáciu, transformáciu štátnych zdravotníckych zariadení. Dnes už na základe správy o aktuálnom vývoji vieme, že zostanú štátnymi príspevkovými organizáciami. Opätovne zaviedla mäkké rozpočtové kritériá. Vláda sa pokúšala ochrániť vybratých poskytovateľov pred exekúciami, ale zlyhala. Ústavný súd prijal podnet na konanie v tejto veci. A treba ešte dodať aj to, že vláda zneistila poskytovateľov zdravotnej starostlivosti rôznymi správami o pripravovanej reštrukturalizácii a optimalizácii. Poskytovatelia zdravotnej starostlivosti dneska naozaj nevedia, na čom sú. Nevedia, že keď hospodária úspešne, keď sú v kladnom hospodárskom výsledku, či nie náhodou preto budú vylúčení z nariadenia vlády o verejnej minimálnej sieti. Keď sú v strate, tiež nevedia, či nie náhodou preto budú odtiaľ vylúčení. Keď už reštrukturalizovali, reprofilizovali svoje oddelenia, tiež nevedia, či nezavrú aj ostatné oddelenia. Keď ich ešte nereprofilizovali a nereštrukturalizovali, nevedia, či to majú urobiť, lebo nevedia, či ich ešte zavrú alebo nezavrú. Situácia, ktorá momentálne je, by sa dala znázorniť hoci aj týmto grafom, ktorý vám ukážem, ukážem ho takto, ktorí ešte o to máte záujem. Tento graf hovorí o vývoji dlhu zdravotníckych zariadení v pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky. Na konci oddlženia k 31. 12. 2004 bol súhrnný dlh štátnych zdravotníckych zariadení 800 mil. Sk. K 31. 12. 2005 sa vyšplhal na 2 mld. Čiže v roku 2005 štátne zdravotnícke zariadenia urobili dlh 1,2 mld. Sk. K 31. 12. 2006 to už bolo 4,4 mld. Polovicu roka 2006 už zodpovedala za štátne zdravotnícke zariadenia vláda na čele so stranou Smer, dlh už bol 2,4 mld. Za prvé tri mesiace roku 2007 urobili štátne zdravotnícke zariadenia dlh 800 mil. korún. Keď bude dlh narastať len týmto tempom a neurobia sa žiadne zásadné opatrenia, obávam sa, že bude narastať rýchlejším tempom, dlh za rok 2007 dosiahne medziročne 3,2 mld. Sk. Toto je reál zadlžovania štátnych zdravotníckych zariadení. Viem, že podľa správy a podľa interpretácie, ktorú zrejme ponúknu predstavitelia strany Smer, to bude vina predchádzajúcej vlády a krokov predchádzajúcej vlády v rezorte zdravotníctva. Tak si vám dovolím dať do pozornosti tento graf, ktorý hovorí o tom, čo urobilo zavedenie mäkkých rozpočtových kritérií so zadlžovaním štátnych zdravotníckych zariadení. Do júna 2006 dlhy voči Sociálnej poisťovni zo strany štátnych zdravotníckych zariadení klesali. Od júla 2006, keď prišla k moci nová vláda, začali takýmto spôsobom stúpať. Som zvedavý, aká bude na to odpoveď, či aj za to môže Dzurindova vláda. Vláda pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti teda nemá riešenia. Obviňuje predchádzajúcu vládu. Chce zavrieť úspešné nemocnice, naposledy to bolo uvedených 36 nemocníc v správe o optimalizácii, aby dofinancovala koncové nemocnice, na čom som už poukazoval, že je to logický nezmysel a nemôže to viesť k úspechu. Chce im zaviesť tvrdé rozpočtové opatrenia, v štátnych príspevkových organizáciách, len podotýkam, teda nie v akciových spoločnostiach, ale dobre by bolo nejako z tých akciových spoločností prepašovať tie tvrdé rozpočtové kritériá do štátnych príspevkových organizácií, teda je to mačkopes, to fungovať nebude. Vláda nedokázala ochrániť poskytovateľov pred exekúciami ani im nedokázala poskytnúť žiadnu cestu, ako sa vyhnúť exekúciám. Len tak pre informáciu, dnes je už vymáhaných formou exekúcií 340 mil. Sk. Jediné, čo vie ministerstvo zdravotníctva a vláda poskytnúť poskytovateľom zdravotnej starostlivosti, je viera, čo nie je málo v prípade veriaceho človeka, v prípade ateistov je to už veľa, viera, že sa akosi ministerstvo zdravotníctva s veriteľmi dohodne. Iné riešenie teda vláda nemá. Čo urobila táto vláda pre zdravotné poisťovne. Vláda vyhlásila vojnu súkromným zdravotným poisťovniam. Najprv zakázala zisk a snažila sa prepoistiť 1 mil. štátnych poistencov proti ich vôli. A Legislatívna rada vlády namietala protiústavnosť a Protimonopolný úrad povedal na to jasné nie. Zišlo z tohto návrhu. Potom prišiel návrh na vyvlastnenie a vytvorenie jednej štátnej poisťovne, ktorý až priveľmi zaváňal februárom 1948. Na záver je na stole len zákaz zisku a legislatívno-ekonomické opatrenia na vytlačenie z trhu a vytvorenie jednej verejnoprávnej zdravotnej poisťovne. Dámy a páni, slovenské zdravotníctvo má veľa problémov, ale zdravotné poisťovne nimi konkrétne nie sú. Už som o tom hovoril a ešte raz to poviem, že v správe o aktuálnom vývoji v slovenskom zdravotníctve sa píše, že zdravotné poisťovne sa zaviazali celý kladný hospodársky výsledok za rok 2006 vrátiť do systému. Tak o čo vlastne ide vláde v snahe zakázať zisk, vyvlastniť súkromné zdravotné poisťovne? Ide o tie zisky alebo ide o niečo iné? By som veľmi rád počul odpovede pána ministra na tieto otázky. Čo urobila vláda v liekovej politike. To bude tiež zaujímavé. Ako som už povedal vo svojom prvom vystúpení, vláda si vytýčila v podstate pekný a správny cieľ, znížiť doplatky pacientov za lieky na minimálnu možnú úroveň. Preto znížila DPH z 19 % na 10 %, čo bolo síce nesystémové, ale pri regulovanej cene liekov by k nižším nákladom na lieky to malo viesť. A potom opatreniami vlády sa plošne znížili ceny liekov o 6,6 % s výnimkou tých, ktorým sa znižovali ceny v roku 2006. Oba kroky by teda mali viesť k zníženiu cien liekov pre zdravotné poisťovne, poskytovateľov aj pacientov. A pri zachovaní pravidiel kategorizácie, ktoré platili za predchádzajúcej vlády, by k tomu nesporne viedli. Ministerstvo zdravotníctva však opatrne ale veľmi významne pozmenilo pravidlo a kategorizácie. Takže bolo zrušené pravidlo jedna účinná látka = jedna cena, systém zrýchlených návrhov, ktorý nútil firmy iniciatívne tlačiť ceny dole. Kto dal najnižšiu cenu, taká bola cena účinnej látky pre všetkých. Negatívne pôsobí aj rozširovanie indikačného spektra pre onkologické lieky, napriek zníženiu DPH na lieky. Napriek plošnému zníženiu cien liekov to vyzerá v liekovej politike nasledovne. Keď v roku 2003 bol medziročný nárast nákladov na lieky v Slovenskej republike plus 6 %, v roku 2004 mínus 1 %, v roku 2005 plus 5 %, v roku 2006, keď v júni či v júli prišla nová vláda, už medziročný nárast dosiahol 13 % a v prvom štvrťroku roku 2007 to bolo dokonca 15 %. Čo urobila vláda Slovenskej republiky pre pacientov, lebo oni sú asi najdôležitejší v tomto systéme. Všetko, o čom tu dneska rozprávame, robíme pre pacientov. Jediný hmatateľný výsledok pre pacienta bolo zrušenie poplatkov za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Len na margo veci chcem povedať, že tieto poplatky nezaviedla predchádzajúca vláda a nezavádza ich vláda v Maďarsku, v Českej republike preto, lebo chce byť zlá voči svojim občanom, nechce byť zvolená v ďalších voľbách. Zaviedli sme ich preto, lebo sme chceli limitovať nadspotrebu zdravotnej starostlivosti. Po zrušení týchto dvadsaťkorunových a päťdesiatkorunových platieb nadspotreba zdravotnej starostlivosti nie je limitovaná nijako. Len za 4 mesiace minulého roku zrušenie týchto poplatkov znamenalo výpadok pre poskytovateľov 600 mil. V roku 2007 to bude predstavovať výpadok 1,9 mld. Sk. A čo si myslí pacient o zrušení týchto poplatkov? Podľa prieskumu verejnej mienky 65 % respondentov odpovedalo, že v dôsledku zrušenia poplatkov sa kvalita zdravotnej starostlivosti nezvýšila. Majú pravdu, znížila sa. Pacienti sú zneistení diskusiami o zrušení nemocníc a poisťovní. Pacient dneska nevie, či má zostať v tej zdravotnej poisťovni, v ktorej je, či má ísť do súkromnej, či má sa vrátiť zo súkromnej do štátnej. Proste nevie, čo sa bude diať, lebo to nevie ani ministerstvo, ani vláda, lebo v trojmesačných intervaloch sa to mení. Je zneistený aj tým, či okresná nemocnica, do ktorej vždy chodil, chodila jeho manželka, v ktorej rodila jeho manželka, do ktorej chodia jeho deti, nosí svoju mamičku, svoju svokru, či ešte bude alebo nebude budúci týždeň alebo budúci rok. Pacient nedostáva vyššiu kvalitu, vláda neurobila žiadne konkrétne kroky na zvýšenie kvality zdravotnej starostlivosti, naopak, odsunula zavedenie indikátorov kvality do praxe a meranie kvality zdravotnej starostlivosti prostredníctvom nich. Kritizovala ich, že sú zlé. Neboli optimálne, priznávam, ale žiadne iné neponúkla. Pacient dnes síce neplatí 20 a 50 korún, zato je ale podľa pripravovaných opatrení ohrozený zúžením rozsahu zdravotnej starostlivosti plne hradenej z verejného zdravotného poistenia. Pacient nepocítil lacnejšie lieky. Podľa prieskumu verejnej mienky 80 % občanov nepocítilo zníženie cien liekov. Však ani to nemohli pocítiť, videli sme, ako narastali náklady na lieky. Čo urobila vláda pre zdravotníkov, o ktorých tak strašne veľa rozprávala strana Smer pred parlamentnými voľbami. Zdravotníci, lekári a sestričky, neboli spokojní s reformami predchádzajúcej vlády, ale dnes už začínajú chápať, že táto vláda nedokáže riešiť ich problémy, dokonca ich nedokáže ani pomenovať. Vláda rieši počet a charakter zdravotných poisťovní, čo zdravotníkov absolútne nezaujíma, namiesto toho, aby riešila problém reálneho ohodnotenia zdravotníckeho výkonu, ktorý sa priamo dotýka všetkých súkromných aj štátnych lekárov aj sestier. Zdravotníci uverili priamym aj nepriamym v náznakoch povedaným predvolebným aj povolebným sľubom o výraznom zvýšení miezd. Už vedia, že boli podvedení. Odborári pýtali 30-percentné zvýšenie miezd, pričom dnes už vieme, že systém má tak na 10-percentné zvýšenie miezd. Na tejto výške sa odborári aj s Asociáciou nemocníc dohodli. Asociácia fakultných nemocníc, ktorú ovládajú nominanti blízki strane Smer, sa už s odborármi dohodla bez toho, aby to mala kryté, na 20-percentnom zvýšení miezd.  A čo vláda? Tvári sa, že ona žiadne sľuby nedala a je to na dohode medzi zamestnávateľmi a odborármi. Lenže odbory napriek tomu, že podporujú stranu Smer a túto socialistickú vládu, už tento priehľadný trik vlády prehliadli. Neveríte tomu? Prečítam vám niečo z listu, ktorý mi zaslal predseda Slovenského odborového zväzu zdravotníctva a sociálnych služieb pán Kučinský, v ktorom píše: „Musíme konštatovať, že naša predchádzajúca snaha riešiť postupný nárast miezd prijatím niektorej z alternatív, ktoré vypracovala komisia zriadená ministrom zdravotníctva legislatívnou cestou, vyšla nazmar. Bolo nám odporúčané, aby sme otázku miezd riešili v procese kolektívneho vyjednávania.“ To sa uskutočnilo. Na základe kolektívneho vyjednávania píšu: „Zástupcovia zmluvných strán sa dohodli na tom, že túto neudržateľnú situáciu nie je možné vyriešiť ďalšími rokovaniami zástupcov zamestnávateľov a zamestnancov, a tiež na tom, že je to priamym dôsledkom porušenia programového vyhlásenia vlády, ktoré jednoznačne garantovalo odvody štátu za ekonomicky neaktívnych občanov vo výške 5 % vymeriavacieho základu po dobu celého roka.“ V závere listu mi píše pán predseda Kučinský: „Vážený pán predseda, som presvedčený, že riešenie uvedeného problému je v rukách vlády Slovenskej republiky.“ Odborári vás prekukli. A čo ešte priniesla teda vláda zdravotníkom. No nový Zákonník práce, o ktorom sme dva dni diskutovali minulý týždeň. Je to darček od vlády pre všetkých zdravotníkov, pre  poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. A zhrniem to len jedným leitmotívom, lebo veľa sme o tom hovorili. Zdravotníci budú menej pracovať, to je dobrá správa, menej slúžiť, v podstate tiež je to dobrá správa, akurát menej zarábať, to už taká dobrá správa nie je. Smer klamal, že zdravotníctvo je priorita tejto vlády. Tvrdím to preto, lebo vláda zvýšila odvody za poistencov štátu o 1 % len na 4 mesiace, a nie na neobmedzenú dobu tak, ako to sľubovala strana Smer pred voľbami a ako to bolo uvedené aj v programovom vyhlásení vlády. Miesto 6,3 mld. Sk, ktoré boli sľúbené, prišlo do rezortu 2,1 mld. Sk. Smer klamal, že zdravotníctvo je priorita. A tvrdím to preto, lebo poznám štátny rozpočet na rok 2007. Medziročný nárast objemu disponibilných zdrojov v rezorte zdravotníctva síce predstavuje 9,5 %, teda dokopy 7,6 mld. oproti roku 2006, čo je iste sympatický nárast, ale negatívne vplyvy ho nielenže negujú, pretože ukáže sa, a som o tom presvedčený, že už sa to ukazuje, že aj tieto finančné prostriedky sa trestuhodne prehajdákajú v rezorte. Zrušenie poplatkov znamená mínus 1,9 mld. Sk pre poskytovateľov zdravotnej starostlivosti. Mäkké rozpočtové kritériá pre poskytovateľov, predovšetkým v zriaďovateľskej pôsobnosti štátu, snaha chrániť pred exekúciami, nová falošná vízia oddlžovania štátnych zdravotníckych zariadení a zastavenie transformácie sú riziká, ktoré dnes ani nevieme vyčísliť. Rovnako nevieme vyčísliť nadspotrebu zdravotnej starostlivosti. Len v primárnej ambulantnej starostlivosti to zrejme bude plus 10 % oproti tej zdravotnej starostlivosti, ktorá sa poskytovala v minulosti. Veľkým rizikom je aj nestabilita platieb štátu za svojich poistencov. Zvýšenie odvodov na 4 mesiace znamená, že od mája 2007 bude platiť štát do zdravotných poisťovní menej, A nieže to tak bude, platí menej do zdravotných poisťovní. Ostáva otázkou, ako sa s tým zdravotné poisťovne vysporiadajú. V roku 2008, ako som už uviedol, chce štát zaplatiť dokonca v celkovom objeme menej do poistných fondov zdravotných poisťovní, ako to má byť v roku 2007. Za zmienku stojí aj realita kapitálových výdavkov a ich porovnanie s týmito výdavkami predchádzajúcich vlád. Za rok 2006 to predstavuje 1 mld., za rok 2007 to predstavuje 198 mil. a to je pre túto vládu zdravotníctvo prioritou. Dnes už teda vieme, že vláda nielenže za 12 mesiacov nerealizovala, ale ani nemá pripravené žiadne systémové opatrenia. Ale nielenže nemá systémové opatrenia, ale ani nevie dodržiavať zákony a riešiť bežné problémy ľudí. Neveríte tomu? Tak dva príklady poviem. Nová kategorizácia liekov, ktorá prišla do platnosti na jar, dnes už o nej rozprával pán poslanec Bastrnák, ale treba to zopakovať, porušila zákon o lieku. V zákone o lieku sa hovorí, že v každej ATC skupine, v každej kategórii liekov musí byť jeden liek bez doplatku. V 19 ATC kategóriách takýto liek nie je, v 19 prípadoch pacienti platia aj vtedy, keď im zákon určuje, že by platiť nemali. Nedokážete splniť ani to, čo je napísané v zákone o lieku. Ďalší príklad tu je ročné zúčtovanie poistného. Predchádzajúca vláda zaviedla ročné zúčtovanie poistného z dôvodu spresnenia výberu poistného. Prvýkrát sa podávalo v roku 2006. A bolo spojené naozaj so zbytočným administratívnym zaťažením občanov vyplňovaním tlačív. Volebný program SDKÚ – DS ponúkal na tento problém riešenie. Nájdete ho na internete, prečítate si ho. Smer v opozícii vehementne kritizoval ročné zúčtovanie už pred voľbami a pôvodne ho chcel úplne zrušiť. Teraz uvediem niekoľko citátov. Prvý je z Programového vyhlásenia vlády Slovenskej republiky: „Vláda zruší súčasnú podobu ročného zúčtovania poistného.“ Druhý je z tlačovej besedy po rokovaní vlády 31. júla 2006 od Roberta Fica: „Vláda zruší súčasnú podobu ročného zúčtovania poistného.“ Ďalší je z tlačovej besedy po rokovaní vlády 31. 8. 2006 od Ivana Valentoviča: „Bude lepšie, do systému príde viac peňazí, zvýši sa platba štátu za svojich poistencov, zruší sa ročné zúčtovanie v súčasnej podobe.“ A 14. februára už v TV Markíza pán minister povedal: „Tohtoročné zúčtovanie bude po starom. Žiaľ, podarilo sa nám iba v minulom roku posunúť termíny tohtoročného zúčtovania.“ Jeho hovorkyňa Silvia Balázsiková 20. júna tohto roku už bola úplne úprimná, keď povedala: „Nepodarilo sa nám naplniť programové vyhlásenie vlády, ktoré vlastne prinášalo informáciu o tom, že zjednodušíme ročné zúčtovanie poistného. Ročné zúčtovanie poistného bude rovnako zložité, hoci sa ho vláda zaviazala zmeniť. Ročné zúčtovanie zdravotného poistenia nová vláda nedokázala za jeden rok svojho pôsobenia zjednodušiť. Priznávame sa, že sa nám to celkom nepodarilo a treba ho zmeniť.“ Ministerstvo zdravotníctva malo na úpravu ale dosť času. Kritika bola vehementná, sľuby sa napĺňajú už pomalšie. Záverom. Táto vláda za 12 mesiacov neurobila veľa. Smer sa správa, akoby bol v opozícii, ale je 12 mesiacov vo vláde. Faktom je, že 12 mesiacov vlády zhoršilo situáciu v rezorte. Zdravotníctvo sa zadlžuje zrýchľujúcim sa tempom, rastú náklady na lieky, poskytovatelia sú ohrození z tohto dôvodu exekúciami. Vláda Slovenskej republiky nerieši problémy rezortu, ale vedie vojnu so všetkým súkromným, úspešným, prosperujúcim. Najprv chcela zavrieť 36 malých nemocníc, predovšetkým tie, ktoré sa už reštrukturalizovali, sú úspešné a ekonomicky rentabilné, akurát už nie sú štátne. Pripomínajú totiž vláde, že v zdravotníctve to ide, dá sa hospodáriť vo vyrovnanom režime, len štátni manažéri to akosi vo svojich štátnych príspevkových organizáciách nevedia. Teraz vláda rieši nepodstatný problém počtu zdravotných poisťovní, ktoré nie sú problémom systému. Dnes už na základe tejto správy vieme, že vláda nielenže nemala, ale ani nemá pripravené žiadne systémové riešenia. Minister za rok neurobil skoro nič, ale ani nemohol nič urobiť, lebo ideologické zadania jeho vládneho  a straníckeho šéfa sú totiž v praxi nesplniteľné. Jediné, čo robil, je, že písal správy, táto je piata, v ktorých demonštroval bezradnosť, nekompetentnosť a úplnú absenciu akejkoľvek vízie v podaní tejto vlády. Na záver mi dovoľte uviesť jedno dobromyseľné odporúčanie vláde, jej premiérovi a strane Smer. Čím skôr sa prestanete pokúšať v zdravotníctve realizovať vaše socialistické ideologické predstavy, čím skôr sa minister zdravotníctva vráti k riešeniu reálnych problémov zdravotníctva, tým väčšiu šancu na zastavenie prudko sa zhoršujúcej situácie v rezorte majú pacienti a zdravotníci. Ďakujem za pozornosť.