B. Bugár, podpredseda NR SR: (2004-12-03):
M. Maxon, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán podpredseda vlády a minister financií Slovenskej republiky, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci. Celkom úvodom mi dovoľte prezentovať vážnu výhradu k termínu prerokovania návrhu zákona o štátnom rozpočte na rok 2005. Ak si uvedomíme, že predmetom rozpravy je zákon zákonov na budúci rok, tak stanovenie začiatku rozpravy na piatok je podľa môjho názoru bezprecedentným úmyslom podceniť význam nielen účastni poslancov na rozprave, ale i samotný obsah tlače 867. Prázdne lavice nakoniec i v tejto chvíli sú toho jasným dôkazom. Slovenský parlament dlhodobo zápasí s nízkou dôverou občanov Slovenskej republiky. Ak sú medzi nami takí, ktorí neveria takýmto hodnoteniam a ak sú dokonca medzi nami takí, ktorí s takýmito hodnoteniami nesúhlasia, chcem vás veľmi pekne poprosiť, preberte sa. Národná rada Slovenskej republiky je v prieskumoch dlhodobo na konci rebríčka dôveryhodnosti. Tento výsledok, ktorý je v sociologických prieskumoch, je podľa môjho názoru pravdivý. Osudným pre nás je však predovšetkým to, že nás negatívne hodnotia, tí, ktorí nás pred dvoma rokmi požiadali, aby sme zastupovali ich záujmy a nakladali s odovzdanou dôverou vo voľbách v ich prospech. Vážené dámy a páni, tlač 867, návrh rozpočtu verejnej správy na roky 2005 až 2007, ktorej súčasťou je návrh štátneho rozpočtu na rok 2005, prerokúvame v novej metodike po prvýkrát. O to zložitejšie to bolo pre nás, respektíve pre tých, ktorí mali záujem preštudovať si tento dokument s cieľom pochopiť zámery rozpočtového hospodárenia na budúci rok v celom širšom súbore rozpočtov verejnej správy. V tejto súvislosti mi dovoľte upriamiť vašu pozornosť na informáciu č. 17734 z tohto roku. Mám na mysli informáciu odboru Parlamentného inštitútu k návrhu rozpočtu verejnej správy na rok 2005 až 2007. Trinásťstranový materiál spracovaný pod vedením doktorky Zahradníkovej, riaditeľky Parlamentného inštitútu, a spracovateľmi, inžinierky Držiakovej, inžiniera Kováčika a inžiniera Hoštáka ja osobne hodnotím veľmi pozitívne a dovoľte mi z tohto miesta menovaným za nás poslancov poďakovať. Spomínaná informácia je užitočným podkladom pre našu lepšiu orientáciu v zložitej metodike nového rozpočtovania a pre pochopenie rozpočtových väzieb a súvislostí, ktoré nás zaujímajú. Spomínaný kolektív mal jediný zámer, pomôcť nám poslancom plniť si zodpovedne svoje povinnosti tým, že nám dali šancu dôkladne pochopiť, o čo v tlači 867 ide. Z môjho pohľadu sa im to podarilo a ešte raz tento ich prístup oceňujem. Z pohľadu opozičného poslanca mi dovoľte pokračovať, možno trošku prekvapujúco, niekoľkými pozitívami návrhu, o ktorom rokujeme. Návrh zákona je vo svojej paragrafovej časti veľmi jednoduchý a prehľadný. Súvisí to so skutočnosťou, že mnohé legislatívne predpisy upravujú iné zákony. Aktuálnou nevýhodou je, že mnohé z týchto zákonov boli prijaté takpovediac na poslednú chvíľu a majú i svoje vnútorné nedostatky, o čom bude reč neskôr. Druhé nespochybniteľné pozitívum je zavedenie viacročného rozpočtovania alebo využitie takzvaného programového rozpočtovania. Je to určite pozitívna ambícia ministerstva financií a vlády. V súčasnej legislatíve má však táto ambícia dosť vážne trhliny. Zásadná zmena v prerokúvanom dokumente oproti minulosti spočíva v tom, že návrh zákona o štátnom rozpočte na rok 2005 Národná rada Slovenskej republiky podľa § 6 ods. 2 zákona 523/2004 o rozpočtových pravidlách verejnej správy schvaľuje, pričom druhú časť, ktorá obsahuje rozpočet verejnej správy na roky 2005 až 2007 podľa toho istého zákona Národná rada Slovenskej republiky len berie na vedomie. Osobnú odbornú výhradu mám po preštudovaní aktualizovaného konvergenčného programu Slovenska na roky 2004 až 2010 z novembra tohto roku. Výhrada spočíva v tom, že nie všetky údaje ekonomických parametrov v spomínanom dokumente sú totožné. Teda v dokumente aktualizovaného konvergenčného programu na roky 2004 až 2010 a v návrhu zákona o štátnom rozpočte a rozpočtoch verejnej správy. Tento nedostatok podľa môjho názoru spochybňuje hodnovernosť dokumentu, ktorý máme zobrať na vedomie. Dámy a páni, pri štátnom rozpočte sa často a oprávnene diskutuje o objektívnosti a presnosti stanovenia východísk, na základe ktorých sa rozpočet zostavuje, respektíve z ktorých vychádza. Mám na mysli, samozrejme, východiská makroekonomické. Vo všeobecnosti si odpustím exkurz cez parametre východísk štátneho rozpočtu. Jeden ukazovateľ mi však dovoľte komentovať. Priemernú mieru evidovanej nezamestnanosti očakáva vláda v roku 2005 na úrovni 14,4 %. Nemám v úmysle tento taký dôležitý makroekonomický rámec spochybňovať, len principiálne nesúhlasím s tým, že sa používa priemerná miera evidovanej, podčiarkujem evidovanej nezamestnanosti. Je omnoho objektívnejšie a korektnejšie používať priemernú mieru nezamestnanosti a tá je nepochybne podstatne vyššia. Nakoniec i posledná správa OECD hovorí na Slovensku o 18,8-percentnej nezamestnanosti. Len politici tvrdia, že je 13-percentná a že rozdiel je v metodike. Dámy a páni, tých približne, 70 až 80 000 nezamestnaných, ktorých neevidujete, sa vám môže, s prepáčením, na vašu metodiku vykašľať. Ani projektovaný rast zamestnanosti nás nemôže napĺňať optimizmom, ak sa počas celého rozpočtovaného obdobia pohybuje okolo 0,7 %. Opakujem len, teda 0,7 %. Znamená to, že naďalej budeme svedkami značného prepúšťania, ktoré nesúvisí len so štátnou alebo verejnou správou, ale i so stavom nášho domáceho, rozumej slovenského podnikateľského prostredia. Hovorím to preto, že mám k dispozícii analýzy množstva prebiehajúcich a pripravovaných konkurzov. Hovorím to preto, že naše prepočty konštatujú, že prírastok pracovných miest, ktoré vytvoria zahraničné spoločnosti s významnou vládnou podporou, sa v konečnom dôsledku neprejavia pozitívne, alebo len minimálne. Ak budeme naďalej pomáhať, presnejšie významne pomáhať len zahraničným a ignorovať domácich, nedosiahneme tak veľmi očakávané zlepšenie na trhu práce. Rozpočet na rok 2005, teda jeho návrh je spojený s významnou zmenou, ktorú múdro nazývame fiškálna decentralizácia. Z množstva listov, ktoré dostávame od obcí, malých miest, väčších miest a nakoniec aj predstaviteľov K8 v nás vzbudzuje dojem, že sme svedkami nie rozpočtovej decentralizácie, ale rozpočtovej anarchie. A treba popravde povedať, že k vážnym problémom sme prispeli i my zákonmi, ktoré sme, respektíve ktoré ste vy, koalícia, schválili. Zákonom 564 z tohto roku o rozpočtovom určení výnosu dane z príjmov územnej samosprávy bolo zmenené financovanie miest a obcí tak, že od roku 2005 samospráva dostane už len jeden podiel na dani a to z na dani z príjmov fyzických osôb. Zaiste si tí, ktorí sa samospráve venujete, pamätáte, že podiel schválený pre mestá a obce predstavuje 70,3 %, ktorý však bude ďalej delený podľa určených kritérií nie zákonom, ale len nariadením vlády. V súčasnosti sme svedkami politického kupčenia o parametroch vládneho nariadenia, dokonca požiadavky jednej koaličnej strany majú podľa môjho názoru etnické pozadie. Ak vám teraz neprezradím, o ktorú stranu ide, určite budete vedieť, že je to Strana maďarskej koalície. Pozitívne som hodnotil zavedenie povinnosti viacročného rozpočtovania i pre obce a mestá. Páni ministri, ak vás to nevyrušuje, mňa to vyrušuje. Pozitívne som hodnotil zavedenie povinnosti viacročného rozpočtovania i pre obce a mestá. Na jednej strane chceme od nich systém a poriadok, na druhej strane im nevytvoríte legislatívne prostredie, ktoré by im to umožňovalo. Žiadam vás teda, pán minister financií, aby ste nám ešte do hlasovania predložili záväzný návrh a parametre koeficientov určených pre veľké, respektíve krajské mestá a malé, respektíve menšie mestá. Musím teraz zdôrazniť, že kompetencie, ktoré sme zákonom nesprávne delegovali na vládu Slovenskej republiky, exekutíva nezvláda. Je predmetom nebezpečného politického lobizmu, ktorý vyvoláva napätie u občanov a ohrozuje financovanie originálnych kompetencií samospráv, najmä v oblasti školstva. S cieľom eliminovať chaos a v snahe predísť krízovým situáciám predloží v tejto oblasti pozmeňujúci návrh v rozprave môj kolega Tibor Cabaj. S veľkou dávkou nespokojnosti sledujeme i postoj zainteresovaných ministerstiev pri riešení problémov úhrady výkonov vo verejnom záujme prepravcom autobusovej dopravy. Mrzí ma, že vo včerajšom hlasovaní sme nepodporili dostatočným počtom hlasov návrh uznesenia pána poslanca Hurbana, aby sa vláda zaoberala dofinancovaním týchto objednaných a neuhradených výkonov ešte v tomto rozpočtovom roku. Omnoho viac ma však mrzí, že vláda rezignovala na vyriešenie tohto problému i pre rok 2005. Nebudem vás zdržiavať referátom, čo sú to výkony vo verejnom záujme, ani pravidlami, na základe ktorých podnikanie a obchodné vzťahy fungujú. Jeden princíp však musí platiť. Ak si niečo objednám a prevezmem, je mojou povinnosťou i uhradiť to. Len vláda si myslí, že môže nútiť vyššie územné celky objednávať a neplatiť. Absolútnou kuriozitou v tejto situácii je skutočnosť, že nemá snahu platiť objednané výkony spoločnostiam, kde má 51-percentný majetkový podiel. Je to kabaret ako vyšitý, len, žiaľ, nemá sa kto smiať a doplatí na to ten, komu má rozpočet Slovenskej republiky slúžiť. Schizofrénia, dámy a páni, je vážna psychická porucha. Ťažko sa diagnostikuje a ešte ťažšie sa lieči. Ospravedlňujem sa, že som použil takéto prirovnanie, ako však mám rozumieť skutočnosti, že 121 poslancov Národnej rady Slovenskej republiky, z toho 58 koaličných a 16 nezávislých imperatívom požiadajú v rámci uznesenia 1331 vládu, aby zabezpečila v štátnom rozpočte na rok 2005 priame platby pre poľnohospodárov do úrovne 60 % členských krajín Európskej únie a vláda sa tvári, že takáto požiadavka neexistuje. Nebolo by odo mňa korektné, aby som vám teraz hodinu vysvetľoval, prečo je táto požiadavka opodstatnená a nevyhnutná, pretože veľa podstatného sme si povedali pri zelenej správe a spomínané uznesenie vzišlo práve z rozpravy o stave slovenského poľnohospodárstva. Odôvodnene teda predkladám pozmeňujúci návrh a oprávnene očakávam vašu všeobecnú podporu ako dôkaz rozumného rozhodnutia a ako dôkaz toho, že diagnóza, ktorú som spomínal, nepostihuje parlamentných zástupcov, ktorí sedia v týchto laviciach. Môj pozmeňujúci návrh v tejto oblasti znie: V rozpočtovej kapitole ministerstva pôdohospodárstva Slovenskej republiky sa suma priame platby 7 027 000 000 Sk nahrádza sumou 7 807 000 000 Sk a takto sa upraví príloha č. 4 rozpočtovej kapitoly ministerstva pôdohospodárstva a všetky tabuľky uvedené rozpočtovej kapitoly o uvedenú sumu sa zvýšia celkové výdavky rozpočtovej kapitoly ministerstva pôdohospodárstva. Len pre vašu lepšiu orientáciu, je to rozpočtový dopad 780 miliónov Sk. Dámy a páni, rozpočet na rok 2005 obsahuje krátku paragrafovú časť, menej písaného slova, ale mimoriadne veľa čísiel, ktoré viac či menej ovplyvnia život ľudí v našej krajine. Určené čísla sú mimoriadne dôležité pre analytikov a treba priznať, že i pre našu budúcnosť. Pri našom rozhodovaní to musíme mať na pamäti, kľúčovou povinnosťou nás všetkých je však povinnosť zabezpečiť našim občanom čo najprijateľnejšie podmienky pri čakaní na krásnu budúcnosť, ktorú občanom politici sľubujú. Vládny návrh rozpočtu na rok 2005, tak ako je predložený, podľa analýzy poslaneckého klubu Ľudovej strany Hnutia za demokratické Slovensko prijateľné podmienky pre občanov nevytvára, preto ho v predloženej podobe náš poslanecký klub nemôže podporiť. Priznávam, že prebiehajúce reformy i návrh rozpočtu sa podľa viacerých prieskumov ekonomickým elitám páčia. Veľmi kriticky sa k nim však stavia ostatná verejnosť. Vtedy, dámy a páni, keď sme skladali svoj poslanecký sľub, zaviazali sme sa slúžiť občanom tejto krajiny. Nami prezentované rozhodnutie je potvrdením, že za takýmto sľubom si stojíme. Dámy a páni, ostatné pozmeňujúce návrhy, ktoré boli predmetom mojej úvahy, prípadne predmetom mojej kritiky, prednesiem potom vo vystúpení, do ktorého sa prihlásim ústne. Ďakujem pekne za vašu pozornosť. (Potlesk.)