Jurinová, Erika, podpredsedníčka NR SR (2013-10-25):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca za slovo. Vážený pán minister, vážené panie kolegyne, kolegovia, tiež mi nedá nakoniec predsa len pár slov, aj keď som pôvodne možno nemala úmysel vystúpiť. Rovnako som nevystúpila ani v prvom čítaní. Možnože ma vyprovokovali k tomu, k tomu nazeranie niektorých kolegov z opozície. Vnímam všetky pripomienky, ktoré sa tu prezentovali. S veľkou časťou aj súhlasím, úplne súhlasím. Musíme si však naozaj povedať, že dvadsať rokov tu tlačíme problém, ktorý sme si spôsobili sčasti, ktorý za socialistického zriadenia ešte bol možno ututlávaný a opomínaný. A teraz vidím naozaj veľkú šancu, že dôjde k nejakému prelomu. Ten prelom určite nie je pozitívny pre niektorú skupinu obyvateľov. Určite je pozitívny možno pre terajšie vnímanie a nastavenie spoločnosti. Tým nechcem vôbec rozvášňovať diskriminačnú politiku a chcem povedať, že jednoznačne som proti akejkoľvek diskriminácii. Preto sa ma dosť dotkol príspevok Lucie Nicholsonovej, ktorá poukázala práve na možno protiústavnosť v tomto zákone. Chápem to, čo hovorí, lebo vychádza zo stanovísk, ktoré posielali mimovládne organizácie. Na druhej strane sa chcem spýtať, že či my vieme skutočne posúdiť to, že štát, či štát sa má aj bez akejkoľvek chuti samotného občana postarať o neho. Že či naozaj to nemôžeme, že či sa nemôžeme na túto protiústavnosť alebo ústavnosť pozerať z tej strany, že aj človek sám by mal aspoň minimálnu aktivitu vyvinúť, aby sa o neho štát postaral. Toto dávam do pozornosti možnože, toto hľadisko. Pritom si možno pomôžem práve nútenými prácami, o ktorých sa tu tiež často hovorilo. V zákone bude stanovené, že občan, ktorý chce hmotnú dávku alebo dávku v hmotnej núdzi, by sa mal zapojiť do prác, do menších obecných prác, ktoré sú mu ponúknuté. Pri odmietnutí by prišiel o dávku v hmotnej núdzi. A toto si myslím, že je práve ten moment, o ktorom som hovorila, že ak niekomu je naozaj zaťažko vstať a skúsiť osem hodín za týždeň pracovať, tak v tom prípade sa obávam, že budem považovaná možno sama za takú, ktorá rada segreguje ľudí. Ale mám pocit, že v tomto prípade sa aj štát k nim môže správať macošsky. Jednoducho, my sme vypestovali v ľuďoch to, že za žiadnu aktivitu dostávajú peniaze. A toto vytvorilo ten nábal, ktorý v našej spoločnosti existuje. Ešte raz sa pristavím pri, možnože pri príspevku pána Chmela, ktorý ho zameral vyslovene na ako protirómsku agendu. Nezdá sa mi to celkom správne, lebo určite si aj on uvedomuje, že existuje v spoločnosti aj skupina majoritného obyvateľstva, ktorá si nevie so svojimi sociálnymi, so svojou sociálnou situáciou nijako pomôcť. Ale opäť, veď my naozaj chceme, aby títo ľudia, ktorí naozaj boli dlhé roky udržiavaní v nečinnosti, aby vyvinuli aspoň minimálnu činnosť, minimálnu aktivitu. Teraz by som sa možnože pozastavila nad tým, že čo sa udialo od obdobia, kedy bol pokus predchádzajúcej vlády prísť s návrhom riešenia hmotnej núdze, ktorý bol skutočne prelomový v tom nazeraní na poskytovanie hmotnej dávky. V podstate filozofia aj toho minulého zákona, aj terajšieho zákona je rovnaká, aby človek vyvinul aktivitu, aby dostal hmotnú dávku s tým rozdielom, že mne sa naozaj zdá možno jednoduchšie prekonateľná protiústavnosť, ktorú napádali, podotknem, práve poslanci SMER-u, ako to, čo sa navrhuje teraz. Predtým, v tom predchádzajúcom návrhu zákona, ktorý vlastne ani nedošiel do parlamentu, ale pamätám si to lynčovanie zo strany médií a verejnosti, ktoré si užil, mal človek nárok na, aspoň na tých 30 euro, keď aj nechcel vyvinúť aktivitu. Takže tuná tá protiústavnosť neexistuje v žiadnom prípade. Prečo sa napríklad ministerstvo práce nepozrelo na tento model? Prečo si nezobralo príklad z toho, nie je vhodné slovo asi príklad, ale prečo jednoducho nepoužilo takýto moment riešenia? Bolo by to, podľa mňa mali by to oveľa jednoduchšie. Každopádne som za zmenu, lebo vidím, že to, čo sa tuná valí už tých dvadsať rokov alebo možnože aj storočie, neprináša žiaden prospech. Teraz by som len v skratke povedala, že mala som eminentný záujem prispieť pozmeňovacím návrhom, ktorý by možno trochu vylepšil obecné alebo teda možnosť, kedy ľudia môžu byť zapojení do menších obecných prác, aby mohli dostať dávku v hmotnej núdzi. Naozaj možno zapojiť VÚC-ky a štátne podniky. Mám pozmeňovací návrh pripravený. Keďže prebehla diskusia aj so štátnym tajomníkom, aj možno viac vecí mi objasnili, nebudem ho predkladať. Ale dávam do pozornosti to, aby pán minister, ktorý pred chvíľkou vystúpil a uisťoval nás, že má sám záujem na riešení veci, aby naozaj celé ministerstvo na čele s ním hľadalo spôsoby, ako zakomponovať VÚC-ky, ako zakomponovať prácu v štátnych podnikoch práve do možnosti aktivácie. Veľmi si cením tiež to, ak pán minister čas, ktorý budeme mať do hlasovania, využije naozaj na preverovanie všetkých rizík. Nerada by som podporila zákon, ktorý hneď, ako bude schválený, zapísaný, pôjde naňho protiústavná sťažnosť alebo nápad na ústavnosť tohto zákona, čo, si myslím, nebude vrhať dobré svetlo, hlavne na ministerstvo. Preto dávam do pozornosti ešte raz a žiadam ministerstvo, aby pouvažovalo, čo všetko môže do toho času, ktorý si sami zvolili, urobiť preto, aby tá hrana naozaj sa neprevalila v neprospech ústavnosti. Ďakujem pekne.