Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-02-05):
Ja už neviem, ak už toto nie je, ak už toto nie je k téme, tak už neviem potom, čo je k téme. Pán predseda, ako nič v zlom. A ja neurážam nikoho, ja hovorím, robím skríning personálny človeka, ktorý berie štátne peniaze a má politickú zodpovednosť, tak to, hádam, ešte môžeme v parlamente, nie? Nikoho neurážam. Pokračujem ďalej. Pán kolega, môžete, tak dobre, nie držgroš, tak poviem, že máte mimoriadne silne vyvinutý cit pre peniaze a jeho míňanie. To znamená, že vám bolo ľúto, lebo to poznám zo skúseností, keď si meníte letenku, tak tam sú poplatky s tým spojené. Čiže vy by ste sa teda chceli vrátiť, ale vám naúčtovali možno 200-300 eur viac, ste povedali, však to je moc veľa, to, to hádam neminiem, tak ste pokračovali ďalej. Tretí variant, ten ešte poviem, možno ste nedostali povolenie na štart. Ja, v tom čase, myslím, tak bola nejaká Formula, ja to poznám, to je traffic. Ja som bol v Pekingu, keď bola olympiáda, tam, nedajboh, vybehnúť z rytmu, lebo potom ste pol dňa pomaly čakali na letisku. Čiže poznám to, že keď tam bol, tá F1, tam takých ľudí, ktorí majú vlastné jety, bolo asi viacej, vydáva sa povolenie na štart, možno ste nedostali povolenie na štart mimo plánu, to znamená, preto ste sa nemohli vrátiť. Ale toto je fakt, to sa, v tomto prípade by som sa, plus-mínus, aj mohol ospravedlniť, že som naškrtol z niečoho hrozného pána ministra, „hrozného“, že tam prípadne bol vlastným jetom. To, samozrejme, môže bez akýchkoľvek pochybností vyvrátiť okamžite, tu položí palubné lístky a povie, že Hlina tomu nerozumie. To je úplne najjednoduchšie, čo môže urobiť. Pravdou je, a teraz končím všetky tri varianty, vážení, či veríte, či nie, ani jeden nie je vizitkou sociálnodemokratického ministra. Pokiaľ som tu dobre počúval za ten rok, tak vy ste vláda, ktorá je sociálnodemokratická. No tak viete, to musíte uznať, že nie je to dobrou vizitkou akéhokoľvek sociálneho, sociálnodemokratického ministra. Ja tu mám napísané, aj Rockefeller by sa vrátil skôr. To len naši niektorí politici to majú pomýlené. Ale, pán minister, budem končiť. Ešte skôr, ako poviem, poviem ešte z druhého, že čo k tomu mostu samotnému, k tým Kurimanom, že čo vlastne zabíjalo. Zabíjala chamtivosť, to treba povedať. Na moste v Kurimanoch zabíjala chamtivosť. Ja som to nazval ako smrtonosná diaľničná konštanta, ktorá v tejto krajine úplne platí. Tak jak existuje bratislavská konštanta s narábaním verejného majetku, tak existuje diaľničná konštanta, ktorá v zásade hovorí o tom, je úplne jedno, koľko by ten most štát stál, tí chlapi, ktorí betónovali, by dostali stále tých 5 alebo 8 eur, ako dostávajú. To je tá smrtonosná diaľničná konštanta. To, s akým vysvetlením ste sa vrátili z Dubaja, ja neviem, kde vám to skrslo, že kde je chyba, hej, že v tej cene nie je vôbec, tam vôbec nie je v tom problém. Keby to aj stálo o miliardu viac, ako by ste to vy vysúťažili, tak aj tak by tí chlapi dostali to isté, a keby sme pripustili tú logiku, tak aj tie, samozrejme, tie skruže by boli to isté, ale keby ste vy mali pocit, že by neboli, tak ten nárast tých cien by potom asi znamenal, že tie skruže by mali byť z titánu, hej, normálne titánové krásne skruže, NASA by nám ich tu mohla raketoplánom Challenger spustiť zhora s balónom nejakým héliovým a proste tak by sme si to mohli všetko dovoliť, nech tie skruže máme poriadne. Ono to, nechcem už zaťažovať, lebo vidím, že to je na dlhšie, to je, to je trápenie tohto celého systému u nás, hej, že ten chudák na tej stavbe, ktorý robil druhého, to je Pamiatka zosnulých, to je tiež druhá vec, hej, že tí chudáci tam robili, Pamiatka zosnulých, pán minister v Dubaji, dozor bohviekde, NDS-ka bohviekde, však to bol predĺžený víkend, bol piatok, hej, vážení, kto by robil, nie? Zopár živnostníkov, tam chudákov, tí áno, tí betónovali za tých 7 eur či koľko, ale ostatní nerobili. A to bude asi celé, celé zakopané. Tam niekde to bude zakopané, že kde, kde je problém, že kto mal robiť a nerobil. A prečo tých chlapov ste nechali druhého, na Pamiatku zosnulých betónovať a iných, iní už dávno si ťukali na čelo, však oni nebudú druhého robiť. To je ten problém, tu sa s tým zápasíme dlho a budeme sa s ním trápiť, že koľko tí skutočne ľudia dostanú. Ja som vás tu ináč aj vtedy vyzval, samozrejme, nula bodov, že to, taký parameter pre ľudí by bol zaujímavý, hej, že z tej ceny vysúťaženej, ktorú, vy vravíte, že nízka, že koľko je podiel, že koľko tí chlapi v tých montérkach, viete, lebo o to ide, ten chlap v tých montérkach drží to, hej, z toho, z tej betonárky a on do tých armatúr to sype, že koľko je podiel týchto ľudí na celkovej cene. Viete, koľko je tých kravatárov vo fialových sakách, ktorí vlastne robia tú, čo všetko vlastne robia, hej? Logistické zabezpečenie. Hej, že to by bol zaujímavý parameter, zistiť, že koľko je podiel pre tých chlapov v tých montérkach, ktorých necháte robiť na deň zosnulých a koľko je podiel pre tých kravatárov aj vo fialových sakách. To som vás vtedy vyzval, samozrejme, ste nereagovali. Chcem tým povedať, že ja mám podozrenie, že tí, čo tam mali byť, tam neboli, okrem chlapov v montérkach, hej, a vy hráte hru na čas, ktorá tu vždycky zabrala, zafungovala, hra na čas hovorí – počkaj, zľahne zem, prach usadne, veci sa zabudnú, aké-také vysporiadanie sme tým ľuďom dali. A nič a zase nič. To bude presne to isté. Správa pre chudobných od pána Jahnátka nič, Kurimany, zas, vyjadrujem, žiaľ, obavu, že zase nič. Nikto nezahučí, nikoho nevyhodia, nikomu nestiahnu z výplaty, po pěšinke, pekne tichučko sa to celé učeše a zas sa bude pokračovať rovnakým systémom. Nehodíte nikoho cez hradby, jak som to tu minule pánovi Jahnátkovi hovoril, lebo on povedal, že on nemá hradby, ani vy nemáte hradby, čo by ste hádzali, však všetci si tam držíte svorne dokopy, ktoviekedy kto kedy koho bude potrebovať. Však to tu pekne vidno, jak jemne s vami narábajú. Ktoviekedy tohto ja váženého pána ministra niekedy budem potrebovať. A tým skončím a to chcem teda ten môj apel záverečný nejakým spôsobom povedať a zrekapitulovať, hej. Pán kolega, pán minister, to, že vám spadol most vo vašom rezorte, ešte ergo neznamená, že by ste mali odstúpiť. To som nikdy nepovedal. Ani nehovorím. To, že zdá sa, že výsledky vyšetrovania preukážu, že došlo k elementárnemu zanedbaniu povinností vašich ľudí pod správou vášho ministerstva, už znamená, že by ste mali odstúpiť, resp. by vás mal niekto odvolať. Ale pre mňa vnútorne tá nulová empatia, to, že ste proste sa neboli ochotný vrátiť z toho Dubaja, že ste tých ľudí, že proste ste to ani vnútorne necítili, že: „Ježiš, musím utekať!“ To ja neviem, kolegovia, na niečom sa vieme dohodnúť? Môže byť sympaťák, neviem čo, ale toto je politická zodpovednosť, to je vážna vec. Tým vysielate aj signál pre ľudí, ktorí hovoria, že teda je tam niekde, že niekde za niečo, ja som sa to v Číne naučil. Ak spravíš chybu, musíš platiť. Keď neplatíš, tak ťa to pokazí. A to my tu robíme. Viete, my nenecháme ľudí, ktorí urobia chybu, my z tej falošnej – čo to je, solidarita? Alebo čo to je? Že čo nebol by ministrom, čo by mu to ublížilo? Neublížilo. Ale jeho to pokazí, my sekundárne to hovoríme, lebo to už múdrejší vedia, že za chyby sa platí! A keď ho nenecháte zaplatiť, tak ho to pokazí. V konečnom dôsledku mu urobíte zle. Stala sa chyba, stala. Možno v ten moment to tak necítil, možno by si na druhý deň rád dal pozor, ale pravdou je, že v slušných krajinách by už nebol ministrom dopravy, nebol. To len na Slovensku, v tejto krajine, v tomto parlamente, kde je všetko možné, tu sedí vo fialovom saku, klepká si a vie, že sa mu nič nestane. Viete, to je presne to, nie je vám to trošku zvláštne? Niekto musí zahučať, musí, spadol most, pochybenia sú jasné, boli mŕtvi, nie? Netreba? Kamenní ste? Zostanete kamenní? A ten apel teda je, očakávam, že sa zjaví v tomto parlamente listina na odvolanie ministra dopravy pána Jána Počiatka. Mimoriadne by ma to potešilo a deklarujem, že sa bez akýchkoľvek výhrad pod takýto návrh podpíšem. Ďakujem pekne. (Potlesk.)