Kotleba, Marian, poslanec NR SR (2018-05-15):
Všetci tí, ktorí to aspoň trošku takto vnímate, tak jednoducho, a teraz to bude síce znieť nie dobre, ale musím to povedať, ignorujte zajtrajšie hlasovanie o tomto bode. Viem, že hlasovať proti je možno veľmi silné a vyžadovalo by si to odvahu zodpovedať svoj postoj voči jednotlivým vedeniam vašich politických strán, a preto nehovorím, hlasujte proti, ale hovorím, nezúčastnite sa hlasovania. Nepríďte na toto hlasovanie a aj tým obrovským spôsobom ukážete, ukážete svoju odvahu a ja si myslím, že pri voličoch SMER-u a SNS aj obrovskú dávku optimizmu voči svojim vlastným voličom, z ktorých mnohí, ja si myslím, mnohí nesúhlasia s takým tým veľmi prudkým smerovaním alebo prudkým severoatlantic..., prudkou severoatlantickou orientáciou Slovenska aj pod vedením súčasnej vlády. Vždy, vždy je oveľa jednoduchšie zdôvodniť svoju neúčasť na hlasovaní o takomto hroznom bode, ako potom zdôvodňovať svoje, aj keď možno vynútené hlasovanie pred otázkami budúcich generácií, pred otázkami všetkých zodpovedných Európanov, ktorí sa budú pýtať, prečo sme zas a opäť uprednostnili nielen americké záujmy, ale aj americkú vojenskú doktrínu pred zdravým rozumom a hlavne pred naším vlastným pudom sebazáchovy. A na toto sa nedá dať žiadna racionálna odpoveď, pretože takisto žiadna racionálna odpoveď neexistuje na otázku, čo majú hľadať slovenskí vojaci v Estónsku, Lotyšsku, Litve a Poľsku, o to viac, o to viac, že najmä napr. Poľská republika má neporovnateľne, neporovnateľne väčšiu a silnejšiu armádu ako Slovensko. Takže našich 152 vojačikov naozaj neplní žiadnu inú úlohu v tejto, v tejto záležitosti, len tú úlohu ukázať, ukázať, že zrazíme opätky, postavíme sa do pozoru pred naším americkým spojencom, pred našimi kanadskými veliteľmi, ktorí tam budú, a ukážeme, že Slovensko je ochotné sa vždy hodiť do toho kotla a obetovať tých svojich pár vojakov, aby sme ukázali, že nie Slovensko, nie záujmy Slovenskej republiky, ale záujmy NATO a rozkazy Spojených štátov sú pre nás na prvom mieste. A na to naozaj neexistuje žiadne racionálne zdôvodnenie, žiadne racionálne zdôvodnenie. Keď sa vrátime, už som to tu spomínal a potrebujem to zdôrazniť, keď sa vrátime o 80, 80 rokov naspäť, druhá svetová vojna, Wehrmacht na tých istých územiach, na tých istých územiach. Vtedy by nikto z vás nepovedal, priatelia, kolegyne, kolegovia, nikto z vás by vtedy nepovedal, že idú posilňovať mier a idú chrániť stabilitu a presviedčať svojich spojencov. Nikto z vás. Vtedy by každý z vás jasne povedal, okupanti, ktorí tam nemajú čo robiť. Okupanti, ktorí tam nemajú čo robiť! Ale dnes oslepení a oklamaní americkou propagandou hovoríme spojenci a plníme si záväzky. A ešte raz vám hovorím, ešte raz vám zdôrazňujem, choďte na ten Google večer a pozrite si znak NATO v porovnaní so znakom tretej ríše. Tá podoba nie je náhodná, tá podoba a tá taktika nie je náhodná, a ešte keď si to zoberiete aj z pohľadu časovej osi, tak sedia v podstate aj dátumy, sedia v podstate aj dátumy. Áno, Slovensko, ja chápem, Slovensko je malý hráč, maličká európska krajina so zlikvidovanou armádou, ktorá nemá do toho veľmi čo povedať, ale právo preto, práve preto, že sme absolútne vojensky bezvýznamní. A môžme nakúpiť 8 x 8 aj 16 x 16 transportérov, koľko by sme chceli, nič to nezmení na tom, že sme v rámci Európy a sveta vojensky bezvýznamní, práve preto je naša účasť iba symbolická a o to viac provokačná, o to viac provokačná a nemôže pre nás priniesť nič pozitívne, len samé negatíva, len samé negatíva. Veď pozrime sa na to, ako Američania podporovali svojich spojencov v jednotlivých – či svetových, alebo lokálnych – vojenských konfliktoch. Kým to bolo pre nich výhodné, a kým bola tá miska váh na ich strane a mali to vojenské šťastie, tak v tých krajinách boli vojensky prítomní a tak ďalej a tak ďalej. Akonáhle sa to otočilo a tie krajiny napríklad, ktoré boli Američanmi napadnuté a okupované, sa proste proti nim jasne vojensky postavili, či už regulárnou armádou, alebo formou partizánskeho boja, Američania sa stiahli a nechali za všetko trpieť domáce armády a s nimi aj domáci ľud, civilov, ženy a deti. Rovnakú situáciu sa teraz náš americký spojenec pokúša nejakým scenárom zorganizovať v Sýrii. A keď padne Sýria, daj Boh, aby to tak nebolo, ale keď padne Sýria, tak pôjde zase ďalej, pôjde zase ďalej, pretože všetci veľmi dobre vieme, že kde niekedy v histórii, v novodobej histórii vstúpila čižma amerického vojaka, tam pokoj nebol na dlhé desaťročia. Tam ľudia, ktorí si mysleli, že žijú v slobodnom a pokojnom štáte, za dva roky boli buď mŕtvi, alebo boli z nich utečenci. A dnes síce ešte nehovoríme o vojne v Európe a nehovoríme o napádaní sa s Ruskom medzi členskými štátmi NATO, ale tieto predsunuté posilnené prítomnosti vojakov na ich hraniciach jednoducho k tomu jednoznačne, jednoznačne smerujú. Predstavte si, predstavte si opačnú situácia, kolegyne, kolegovia, a tým by som skončil, že by na naše hranice, že by na naše hranice niekto len tak z rozmaru, ktorý by si nazval posilnená vysunutá prítomnosť štátu XY, len tak z ničoho nič, zo dňa na deň posunul, ja neviem, 5-tisíc, 10-tisíc vojakov s ťažkou technikou a povedal by, to len tak, to len tak, my vám nechceme robiť zle, my ani nechceme provokovať, my sme tu vlastne len tak, aby sme ukázali, že sa vás nebojíme. Toto dneska ideme alebo zajtra odhlasovať a toto chce Slovenská republika zas a opäť spraviť vo vzťahu k Ruskej federácii. A ja vás vyzývam a prosím, nenechajte sa na to použiť. Nenechajte sa na použiť, nájdite tú odvahu a zajtra za to nehlasujte. Ďakujem veľmi pekne.