R. Bauer, poslanec: (2007-05-18):
Preto mi dovoľte trošku povedať aj z histórie, pretože to nie je prvý pokus, keď na európskej úrovni je pokus o harmonizáciu priamych daní. Už v roku 1975 sa Európska komisia snažila o minimálnu daň z príjmu právnických osôb na úrovni 45 %. Táto iniciatíva zlyhala rovnako ako podobná, začiatkom deväťdesiatych rokov bola podobná iniciatíva, ktorá sa snažila zaviesť minimálnu úroveň, 30 %, takisto zlyhala. Boli ďalšie pokusy v Európskej komisii, ale zlyhali, toto je ďalší vážnejší pokus a vidíte, ako postupne tie percentá klesajú. Veľmi dôležitou skúsenosťou sú skúsenosti niektorých krajín, ja uvediem len tri krajiny. A to je Veľká Británia, Spojené štáty a Írsko. Keď Margaret Thatcherová v roku 1979 nastupovala do úradu, tak daň z príjmov fyzických osôb síce bola na úrovni 83 %, znížila ju na 40 %. Keď nastupoval a bol inaugurovaný americký prezident Ronald Reagan, tak najvyššia sadzba dane Spojených štátov bola 70 %, znížil ju na 28 %. Tak Spojené kráľovstvo, ako aj Spojené štáty profitovali zo znižovania daní. A profitovali z toho aj iné krajiny, pretože v otvorenej ekonomike, samozrejme, tieto krajiny majú dopad aj na daňové sústavy iných krajín. Tento posun k lepšej daňovej politike je proces, ktorý pokračuje dodnes. V globálnom posune k nižším daňovým sadzbám určite hrala svoju rolu daňová konkurencia. A nižšie dane jednoznačne pomohli svetovej ekonomike rásť rýchlejšie. Dokonca aj OECD, ktorá sotva sympatizuje s prorastovou daňovou politikou, odhadla, že ekonomický rast je 0,5 % rýchlejší po každom 10-percentnom znížení marginálnych daňových sadzieb. Írsky zázrak je snáď najlepší dôkaz toho, ako daňová konkurencia vedie k dobrej daňovej politike. Ani nie pred 20 rokmi malo Írsko dvojcifernú nezamestnanosť a chudokrvnú ekonomiku čiže stav podobný tomu, v ktorom sme sa nachádzali aj my pred 8 rokmi. A táto slabá výkonnosť bola prinajmenšom čiastočne spôsobená obrovskou mierou zdanenia. V roku 1984 v Írsku horná sadzba dane bola 65 % pri dani z príjmu fyzických osôb, pri dani z kapitálových výnosov bola 60 %, pri dani z príjmu právnických osôb bola 50 %. Tieto sadzby boli postupne znižované, až nakoniec sa rozhodli lídri v Írsku výrazne znížiť sadzby daní. V prípade daní z príjmu právnických osôb sa dostali až na 10 %. Dneska táto daň je u nich na 12,5 %, pretože dlho potom čelili kritike a tlaku zo strany Európskej komisie. A dá sa povedať, že sa trošku neubránili a museli zvýšiť túto daň na 12,5 %. Toto razantné, ponukovo orientované zníženie daňových sadzieb malo obrovský prínos. Írska ekonomika zažila a zažíva najrýchlejší ekonomický rast spomedzi všetkých vyspelých západných krajín. Počas deväťdesiatych rokov priemerný ročný reálny prírastok tam bol vyše 7 %. Čiže z takého chorého muža Európy stal sa keltský tiger, nezamestnanosť výrazne klesla, zvýšili sa investície, víťazom boli obyčajní Íri. Írsko relatívne chudobná krajina má dnes druhú najvyššiu životnú úroveň v Európskej únii. Jeden z najvýznamnejších počinov daňovej politiky bolo schválenie rovnej dane v krajinách bývalého sovietskeho bloku. Všetky tri pobaltské krajiny, Estónsko, Lotyšsko aj Litva, schválili rovnú daň v deväťdesiatych rokoch. Daňová reforma v Pobaltsku spustila skvelý kolotoč daňovej konkurencie. Nasledovalo Rusko s 13-percentnou rovnou daňou, ktorá začala platiť v januári 2001. Hneď prvé tri mesiace po spustení tejto rovnej dane v Rusku bol výber tejto dane niekoľkonásobne vyšší. Čiže bola nie fiškálne neutrálna, ale fiškálne zisková. A za asi 2 roky o 60 % bol výber daní v Rusku vyšší oproti stavu predchádzajúcemu. Ukrajina prijala rovnú daň, my sme prijali rovnú daň, dokonca aj Srbsko má variant rovnej dane. Viacerí európski poslanci tiež sú proti tomuto procesu a aktivitám, ktoré predvádza komisár László Kovács. Môžem citovať niektorých, ktorí hovoria, napr. Ivo Strejček, český poslanec, hovorí tiež, že touto snahou Európska komisia prekračuje svoj mandát, zavedenie by znamenalo revolučný zásah do suverenity členských krajín. Ďalej hovorí, že v stanovení jednotného základu nielen nepriamo ovplyvní veľkosť vybranej dane tým, že daň je súčinom základu a sadzby, ale znamená tiež výrazný zásah do suverenity a hospodárskej politiky štátu, napr. otázka, nakoľko má výpočet základu, to je definícia odpočítateľných položiek, podporovať či nepodporovať investície, musí byť výsostnou právomocou národného štátu, jednotné stanovenie základu dane z príjmov je teda hlbokým zásahom do hospodárskej politiky, rovná daň by sa stala ilúziou, pretože právomoc určiť základ dane je neoddeliteľnou súčasťou konceptu rovnej dane, naviac, nedá sa zaviesť rovnú daň, pokiaľ základ dane bude určovať Európska únia. Ďalej hovorí, že táto harmonizácia daní z príjmu právnických osôb prichádza „plíživým“ spôsobom a obchádza pritom mandát daní Európskou úniou zakladajúcou zmluvou, potlačenie daňovej konkurencie a prerozdelenie ziskov v prospech vlád naviac by viedlo k spomaleniu hospodárskeho rastu v celej Európe, návrh na konsolidáciu základu dane firiem a jeho redistribúcia je pokusom Európskej únie obísť zmluvný základ a prisvojiť si právomoc určovať priame dane, stanovenie základu podrýva suverenitu, jednoznačnú právomoc členských štátov určovať nielen základ ako taký, ale sprostredkovane aj hospodársku politiku včítane nastavenia penzijného dôchodkového systému, návrh znamená narušenie zdravej daňovej konkurencie, jeho dôsledkom nebude proklamovaný rast ekonomík, ale spomalenie rastu. Toľko z Európskeho parlamentu. Ďalej, čo tu dneska ešte nezaznelo, to je stanovisko ekonómov Slovenska. Viacerí, viac ako 20 ekonómov Slovenska sa vyjadrilo a vyhlásilo, dalo vyhlásenie na podporu tejto Deklarácie o daňovej suverenite v priamych daniach. Hovoria, že rôzne daňové systémy v jednotlivých štátoch sú nutnou podmienkou konkurencie, ktorá je zdrojom bohatstva a blahobytu ľudí, daňová konkurencia prispela aj k tomu, že daňové podmienky na podnikanie a investovanie sú na Slovensku priaznivejšie ako v minulosti a pre zahraničný kapitál často výhodnejšie ako tie, z ktorých kapitál pochádza, plní tak jeden zo základných cieľov samotnej Európskej únie, znižuje a vyrovnáva regionálne rozdiely. Tento pokus o harmonizáciu ide v podstate proti hlavnému cieľu Európskej únie, ktorým je konvergencia, kde sa vydáva viac ako tretina rozpočtu Európskej únie. Ide vlastne na konvergenčné programy. A aj my sme adresátom týchto programov, kde na jednej strane je, povedzme, aj z pohľadu solidarity záujmom znižovať regionálne rozdiely, čiže v menej rozvinutých krajinách, členských štátoch, regiónoch, aby ten vývoj išiel rýchlejšie oproti tým vyspelejším, aby tie rozdiely neboli také vysoké, aké sú dnes. V poslednej štatistike, čo si pamätám, medzi 254 regiónmi na 2. štatistickej úrovni v Európskej únii ten pomer je 10 : 1 až, najlepší región Londýn má cez 300 % priemeru hrubého domáceho produktu, medzi najslabšími sú poľské regióny, ktoré majú okolo 30 %, musím tu opäť povedať, že východné Slovensko patrí medzi tých 10 posledných regiónov v tejto tabuľke. Samotná iniciatíva eurokomisára pre dane, pokiaľ naozaj bude schválená a zavedená, tak to mnohí nevedia, tak znamená, jednak to zavedenie jednotného daňového základu si vyžaduje dlhú prípravu, zložitú koordináciu a náročnú administratívu. A opäť by vznikol nový úrad, nová taká jednotná daňová autorita pre celú Európsku úniu, čo sú ďalšie výdavky Európskej únie, čo sú ďalšie peniaze na byrokraciu, keď tak mám povedať, a čo je zase v rozpore s posledným cieľom a tohtoročným cieľom Európskej komisie, kde si stanovila znižovanie administratívnych byrokratických prekážok pre podnikanie až vo výške 25 %. Veľmi som zvedavý, ako sa podarí tento cieľ naplniť. Dostal som správu, že Financial Times robil tiež prieskum ohľadom harmonizácie daňového základu u tých právnických osôb, ktorých sa to týka, čiže ktoré podnikajú nielen v jednom členskom štáte, ale vo viacerých. Tak výsledok toho prieskumu bol, že dve tretiny odmietli proste takúto iniciatívu. Čiže tí, ktorých sa to týka, pre ktorých vlastne sa to robí, aby sa im zjednodušila akýmsi spôsobom situácia a uľahčilo podnikanie, to odmietajú, čo je tiež dôkaz, že zo súkromného sektora proste je veľký odpor voči takejto „inžinierskej činnosti“. Už tu bol spomínaný pán poslanec Mikloš. Spomínal írskeho premiéra Bertie Aherna, že tento mesiac, keď eurokomisár Kovács oznámil svoju predstavu aj časový harmonogram ďalšieho postupu, írsky premiér presne povedal, že ak by tento návrh harmonizácie bol implementovaný, tak by mohol zničiť schopnosť Dublinu obstáť v konkurencii o investície a pracovné miesta v globálnom hospodárstve, čiže nielen v rámci Európy, ale v globálnom merítku, pretože cieľom Európskej únie a vôbec aj Lisabonskej stratégie je vyrovnať sa so Spojenými štátmi a ďalšími svetovými hráčmi, hlavne z ekonomického pohľadu, toto nie je neškodné, citlivé, logické a technické prispôsobenie, ako sa to snažia niektorí ľudia zobraziť, a považujeme tento návrh za niečo viac ako trójskeho koňa pre harmonizáciu podnikových daní a to je dôvod, prečo budeme rezolútne proti tomu. Napriek tomu, že táto iniciatíva eurokomisára má takýto odpor a mnohých ďalších odporcov, pokračuje ďalej. Pán poslanec Mečiar sa pýtal, že čo sa vlastne deje. Tak mu chcem povedať, že komisia, ktorú zriadil pán eurokomisár už v roku 2004, zasadala desaťkrát. Sú zhruba raz za štvrťroka tieto zasadnutia. Poslednýkrát zasadala v marci tohto roku. Ale okrem toho zasadá ďalších 6 podkomisií, ktoré pracujú. Čiže pracujú obrovské tímy ľudí vlastne na tomto návrhu. Čiže nie je pravda, že nič sa nedeje. Proste deje sa, pravidelne podávajú správu, diskutujú o tom, pripravujú to. A čo tu dnes tiež nebolo spomenuté, v ďalšom vážnom dokumente Európskej komisie, ktorý má názov Politická stratégia na rok 2008, na strane 7 je to takáto veta: „Osobitné návrhy sa predložia, pokiaľ ide o spoločný konsolidovaný základ dane z príjmu právnických osôb pre podniky.“ Čiže Európska komisia má vo svojej stratégii alebo vo svojom výhľade harmonizáciu daní. Táto veta bola dôvodom pre otázku poslanca Urbániho, ako to tu spomínal, COSAC v prostredí zástupcov výborov pre európske záležitosti všetkých národných parlamentov. Na túto otázku pani komisárka neodpovedala, lebo sa ponáhľala na lietadlo. Ale, samozrejme, boli by sme radi, keby aj z tejto diskusie proste bolo vidieť, že nie všade vo všetkých krajinách je súhlas s takouto iniciatívou. Chcem na záver povedať, že táto deklarácia nie je bezúčelne predložená, pretože myslíme si, že je aj správne načasovaná, pretože jednak Komisia, ktorá pracuje na harmonizácii, už dospieva k svojmu záveru svojich prác a chce predložiť legislatívny návrh a jednak tá diskusia sa dostala tak ďaleko, že je potrebné vysloviť aj z tejto úrovne svoj názor. A vidím na to štyri dôvody. Po prvé to je to, že ak Národná rada by prijala takúto deklaráciu, tak by zvýšila svoj kredit. Nie je to bezúčelné. Ako povedala pani poslankyňa Vášáryová, aj deklarácia ku Kosovu mala svoj význam v tej diskusii, ktorá prebieha. Zaregistrovali ju krajiny. Boli sme možno jeden z mála národných parlamentov, čo sa takto vyjadrili. Čiže má svoj zmysel, svoju váhu, veľkú váhu takáto deklarácia. A ďalší dôvod je, že Národná rada nemá vysoký kredit, žiaľ, musíme konštatovať, v prieskumoch dôveryhodnosti nie sme na tých najvyšších stupienkoch. A je naším spoločným záujmom, aby sme to zvýšili. Čiže aj takýmto spôsobom sa dá zvyšovať kredit Národnej rady. Po druhé je to pomoc vláde, pretože ministerstvo financií bude ľahšie argumentovať na Ecofine, na Rade ministrov, keď minister financií bude môcť povedať, že ale aj národný parlament má takýto názor. Proste omnoho ľahšie sa tak bude argumentovať. Takisto čo sa týka premiéra Fica, ja som bral to jeho vyjadrenie pre EU Observer tak trochu ako politickú hlášku hlavne k sociálnym demokraciám a z toho pohľadu dá sa tomu politicky rozumieť, ale na druhej strane je nebezpečná dovnútra krajiny pre Slovensko, pre obyčajných ľudí takáto hláška. A s tým, samozrejme, nemôžeme súhlasiť. Tretí dôvod je ten, že aj takouto deklaráciou upozorníme Európsku komisiu, že porušuje platný právny stav. A to je našou povinnosťou, lebo každý člen má povinnosť upozorniť, keď sa niekde porušuje platný právny stav. A po štvrté to je to, že bol by to veľmi vážny signál eurokomisárovi Lászlóovi Kovácsovi, aby nestrácal čas, nemrhal prostriedky daňových poplatníkov európskych, to znamená aj prostriedky slovenských. Čiže aj naše peniaze, keď financujeme tieto komisie, subkomisie, takto vychádzajú nazmar. Ešte som nespomenul, že existuje aj petícia proti harmonizácii základu dane z príjmov právnických osôb na európskej úrovni, kde sa 23 think-tankov európskych štátov podpísalo pod túto petíciu. A hovoria, že prijatie takéhoto kroku by podkopalo konkurencieschopnosť eurozóny v globálnej ekonomike, znamenalo by to enormné vedľajšie náklady zdanenia všetkých podnikov a navyše by to ani neviedlo k cieľom, s ktorými počíta daňová harmonizácia. Medzi týmito think-tankmi sú aj nemecké, aj francúzske. Takže z toho vidno, že nie celá krajina má rovnaký názor tak ako politici. Na záver chcem sa vrátiť ešte k diskusii, ktorá prebehla vo výbore pre európske záležitosti, keď vlastne argumenty boli proti prijatiu, aj vo výbore boli také, že nie je správne vysielať takéto signály do Európy, že nie je správny čas na to, nie je to správne načasované, dokonca že nevidíme na to dôvod. Tak verím, že po tejto diskusii už ten dôvod bude vidieť. A verím, že aj svojím príspevkom som vás aspoň trošku presvedčil o tom, že je to správne načasované, že je správny čas vyslať takýto signál do Európy. A na záver vás chcem požiadať o podporu tejto deklarácie pri hlasovaní. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)