Jahnátek, Ľubomír, minister pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR (2014-05-14):
Dobré ráno. Ďakujem pekne, pani predsedajúca, za slovo. Panie poslankyne, páni poslanci, včera prebehla veľmi dlhá diskusia, šesťhodinová diskusia k zákonu o nadobúdaní poľnohospodárskeho pozemku, ktorá posudzovala tento zákon z rôznych aspektov. Nechcem sa ja teraz vyjadrovať k jednotlivým rečníkom, lebo rečníci boli rôzneho charakteru. Mnohí využili jeden z posledných priestorov, ako si urobiť ešte nejakú volebnú kampaň do blížiacich sa volieb do Európskeho parlamentu. U niektorých bolo až veľmi cítiť, ako zastupujú finančné skupiny a ich záujmy pri presadzovaní zrušenia alebo nepokračovania v rokovaní k tomuto zákonu. Dovoľte mi len taký určitý nadhľad nad celou tou diskusiou a vôbec o zákone, ktorý momentálne prerokovávame. Áno, som si vedomý, že tento zákon znamená jednu základnú a zásadnú reformu v oblasti poľnohospodárskej pôdy. Tento zákon využíva dva také základné atribúty. Po prvé snaží sa nejakým spôsobom zamedziť nákupu slovenskej poľnohospodárskej pôdy zahraničnými subjektmi, ale na druhej strane v tej časti, kde hovorí o postupnosti, akým spôsobom môžu noví nadobúdatelia kupovať túto pôdu, stanovuje aj princíp, že túto pôdu by mali v prvom rade si kúpiť tí, ktorí na tejto pôde hospodária. A tu je zásadný rozdiel pri tomto momente voči diskutujúcim, hlavne z tej pravej časti parlamentu, ktorí využívali a používali často finančné skupiny, pojem finančná skupina, ale na druhej strane presne oni nahrávali tým finančným skupinám. O čo tu vlastne ide? V priemere v Európskej únii je 50 % poľnohospodárskej pôdy v rukách vlastníkov, ktorí na tejto pôde aj pracujú a podnikajú. Na Slovensku vzhľadom na históriu posledných 60 rokov je len 5 % poľnohospodárskej pôdy v rukách tých, ktorí reálne na tejto pôde pracujú, živia sa touto pôdou a podnikajú na tejto pôde; a 95 % tejto pôdy je v nájomnom vzťahu. To je jeden zásadný rozdiel, ktorý hovorí aj o tom, že prístup k ďalšiemu predaju na Slovensku musí byť trošku iný ako v krajinách, kde trh s pôdou je už ustálený. K zamedzeniu svojvoľného kupovania pôdy na území Slovenska je ambíciou ministerstva preto, aby práve silné finančné skupiny a skupiny, ktoré získali rôzne prostriedky, finančné prostriedky zo všelijakých praktík, často nie legálnych, mali možnosť si kupovať túto pôdu svojvoľne po celom Slovensku so záujmom nie podnikať na tejto pôde, ale len ju vlastniť a ďalej ju prenajímať. Vzniká zaujímavý fenomén na Slovensku, že skutočne niekoľko skupín vo veľkom rozsahu skupuje pôdu, nie sú tu už prípady, že niekto vlastní viac ako stotisíc hektárov a tento túto pôdu len prenajíma. Keď vlastní obrovské parcely, jednoducho diktuje a zvyšuje nájomnú cenu za túto pôdu pre toho poľnohospodára, pre toho samostatne hospodáriaceho roľníka, ktorý na tejto pôde sa snaží podnikať a živiť sa z práce z tejto pôdy. Preto si myslíme, že keď chceme urobiť reformu a chceme zabezpečiť, aby skutočne tá pôda nás aj na ďalšie desaťročia živila, dajme predkupné právo, dajme možnosť, prednosť tým pri nákupe, ktorí tú pôdu budú skutočne aj obhospodarovať. Ďalší taký všeobecný moment z tej diskusie bol, že mne to tu pripadalo, akoby rôzni diskutéri vychádzali z takého dojmu, že len Slovensko vymyslelo, súčasné ministerstvo pôdohospodárstva vymyslelo nejaký model a začína sa správať nejako netrhovo, nedemokraticky a je to nejaká naša vlastná iniciatíva a všade vo svete je trh s pôdou úplne liberalizovaný. No nie je to, dámy, páni, pravda. S výnimkou Holandska a Česka všetky európske, štáty Európskej únie majú regulovaný a veľmi prísne regulovaný trh s poľnohospodárskou pôdou. Nie s pôdou ako takou, ale s poľnohospodárskou pôdou, ktorá je určená na poľnohospodárske účely. Existujú vo svete, v Európe, v Európskej únii modely, kde sú zriadené buď štátne, alebo neštátne inštitúcie, ktoré majú právo zastaviť predaj, aj keď sa majiteľ pôdy s novým záujemcom o pôdu dohodne. Takéto štátne modely sú napríklad v Slovinsku, sú v Poľsku, také modely, kde to je síce pod kontrolou štátu, ale sú to profesijné organizácie, sú vo Francúzsku, v Taliansku, kde jednoducho vám môžu zastaviť nákup pôdy, hoci ste sa dohodli, lebo je tam podozrenie z tej odbornej poľnohospodárskej komunity, že táto pôda nemá slúžiť na poľnohospodárske využitie, ale na špekulatívne účely. Samotné Maďarsko, ktoré si úplne inak vyjednalo podmienky vstupu, má napríklad takisto komplikovaný prístup k nákupu pôdy, kde napríklad vôbec právnické osoby v Maďarsku nemôžu nakupovať pôdu. Môžu nakupovať len fyzické osoby. Čiže tam tie finančné skupiny, ktoré tu hlavne ľudia z SaS, z MOST-u – HÍD, z SDKÚ preferovali, tam to vôbec nie je možné. Fyzická osoba, ktorá si chce v Maďarsku kúpiť pôdu, musí mať dopredu najprv súhlas na nákup tejto pôdy. Potom, keď sa už dohodne s majiteľom pôdy, ide znovu na posúdenie na poľnohospodárske komisie, ktoré vznikli pri tých obecných zastupiteľstvách v jednotlivých obciach, a táto komisia môže takisto rozhodnúť, že tú pôdu jednoducho nemôže predať. Čiže nie je vôbec pravda, že Slovensko robí nejaký reštrikčný model pri nákupe pôdy. My sme len urobili kompiláciu systémov, ktoré existujú v rámci členských štátov v Európskej únii, a vzhľadom na tú našu rozdielnosť v tom modeli vlastníctva pôdy, ale aj veľkosti poľnohospodárskych podnikov, sme sa snažili vytiahnuť tie prvky z jednotlivých modelov, aby boli použiteľné vzhľadom na našu veľkostnú štruktúru, ale aj na veľkú rozdrobenosť pôdy a veľký stupeň prenájmu poľnohospodárskej pôdy. Čiže my tvrdíme, keď už teda máme tú možnosť a ideme hovoriť, či má niekto právo alebo neprávo kúpiť túto pôdu, zároveň využime tento krok aj na to, aby túto pôdu si mohli kupovať tí podnikatelia, ktorí skutočne na pôde chcú podnikať, a to je ten základný rozdiel v ponímaní našom s názormi, ktoré tu boli odprezentované niektorými diskutujúcimi. To, čo ma ale najviac zarazilo, bolo porovnanie poľnohospodárskej pôdy s bežným tovarom, dokonca s autami, spotrebným priemyslom, to, čo tu niektorí kolegovia zo SaS-ky a z KDH prezentovali, toto je doslova už urážka poľnohospodárstva a absolútne nepochopenie, čo znamená poľnohospodárska pôda pre budúcnosť a výživu tohto obyvateľstva. Jednoducho sa mi zdalo, ako by mnohí si ten zákon ani neprečítali, ale sú dopredu nabrífovaní a jednoducho len negativisticky vystupovať proti tomuto zákonu. Samozrejme, pokiaľ sa zdá, že niektoré technické veci nie sú dotiahnuté dostatočne v tomto zákone, je tu priestor na to, aby sme to v druhom čítaní, budú výbory zasadať, aby sme tam niektoré veci opravili, upravili, ale nemôžeme súhlasiť, aby sa zmenila základná línia tohto zákona, a tá je, ak nastáva trh s pôdou, využime tento krok, aby tú pôdu dostali reálni poľnohospodári, samostatne hospodáriaci roľníci, začínajúci mladí poľnohospodári, a zároveň urobme také kroky, aby sme čo najmenej túto pôdu odovzdávali do rúk iných špekulatívnych skupín – a už bez rozdielu na tom, či sú to domáceho alebo zahraničného pôvodu. Čiže toto je základná línia tohto zákona a skutočne tá diskusia bola tak rozmanitá, že ísť dneska bod po bode v záverečnom slove a vyjadrovať sa k týmto jednotlivým pohľadom je úplne zbytočné. Držme si líniu, nech pôda zostáva u majiteľov, ktorí pôsobia a sú občanmi Slovenskej republiky, a nech ju dostanú do rúk tí, ktorí na nej aj budú reálne pracovať, budú o piatej ráno, ako to pán poslanec hovoril, ktorí o piatej ráno skutočne vstanú a idú ten dobytok nakŕmiť, podojiť, nech to robia skutočne tí ľudia, a nedávajme ďalší priestor na finančné skupiny, ktoré jednoducho v tom vidia len kapitál a vhodnú príležitosť na ďalšie obohatenie. Boli tu ešte pripomienky z hľadiska platieb. Viete, práve pôda a nákup pôdy je veľmi dobrým tunelom, kade sa dajú oprať peniaze. Lebo väčšinou tí malí vlastníci pôdy preferujú platbu cash, to znamená, dajte mi na ruku peniaze a ja vám podpíšem tú zmluvu. My už máme určité obmedzenia z hľadiska výšky platieb, kde nad 15-tisíc vlastne všetky platby by mali ísť len bankovým prevodom a nad 20-tisíc každú transakciu už sleduje banka a hlási každú túto transakciu na finančnú políciu, čiže myslím si, že ten mechanizmus už tu je nastavený, a preto sa snažme, aby aj tá pôda sa v prvom rade robila cez legálne príjmy a legálne prevody. Tým, že zamedzíme rôznym špekulantom, finančným skupinám, aby nemohli sa takto ľahko dostávať k pôde, zamedzíme aj praniu týchto nelegálnych prostriedkov a myslím si, že to bude taký dodatočný double effect pri prijímaní tohto zákona. Ja som, samozrejme, pripravený na vecnú konštrukciu, vecnú diskusiu v druhom čítaní, veľmi pozorne si vypočujem všetky názory, ktoré budú prednesené cez výbory ako pozmeňovacie návrhy k tomuto zákonu. Tam, kde bude racionalita, logika, nebránim sa, aby tu došlo k určitým úpravám, ale určite nebudem súhlasiť, aby sa tá základná konštrukcia tohto zákona zmenila. Ďakujem.