Čaplovič, Dušan, minister školstva, vedy, výskumu a športu SR (2012-07-25):
Keďže nemôžem mať faktickú poznámku, tak musím vystúpiť a niektoré stanoviská pani poslankyne Žitňanskej dostať do racionálnej roviny. Ja veľmi dobre viem, aká je situácia v našom školstve. A osobitne aj to, čo ste vy hovorili. Sú bolesti, ktoré sa neliečili ani pred štyrmi rokmi, ani za poldruha roka predchádzajúcej vlády a ktoré treba niekedy vedieť rozhodne liečiť a rozhodne konať. Ak vy hovoríte o tom, že nevieme čo bude o desať, pätnásť, dvadsať rokov, nuž, musím povedať, keby sa ma niekto opýtal, ako to bude s Európskou úniu, ani ja neviem, ako bude po dvadsať rokov existovať, alebo nebude existovať Európska únia, ako bude fungovať svet a čo bude vo svete. Ale myslím si, že aj teraz si vieme stanoviť, čo táto spoločnosť bude potrebovať v tom desaťročí, dvadsaťročí, v budúcnosti. Po prvé, už to tu bolo povedané, chýbajú nám remeslá. A ja som veľmi rád, že aj zmenou atmosféry sa vytvorila situácia napríklad v Prešove na strednej technickej škole, že prijali, a to sú väčšinou, do remesiel, mladých ľudí a že nemohli vyhovieť dvadsiatim piatim uchádzačom, čo bolo nebývalé v minulosti. A je vidieť, že je záujem v tejto spoločnosti aj o prácu, kvalitnú prácu rukami, ktorá je často v praxi ďaleko viacej ocenená ako práca inžiniera, lekára. Vy to veľmi dobre viete, čo to znamená, skutočne kvalitný remeselník, a ktorý vie skutočne sa zhostiť tej úlohy, ktorú zrealizoval a ktorú zrealizoval v škole, a potom v praxi ju uplatnil v tom každodennom živote. My vieme veľmi dobre, ja som to, pani poslankyňa, povedal, že v oblasti elektrotechniky, strojárenstva, dopravy, lesníctva, poľnohospodárstva, samozrejme v istých segmentoch, v istých častiach, tu tieto školy budú mať budúcnosť. A my veľmi dobre vieme aj o tom, že strojárenstvo a elektrotechnika a iné, napríklad dopravné systémy, budú prechádzať významnými zmenami, čo sa týka tých prierezových aktivít na zelené technológie, na zelené materiály, na zelené produkty. A keď to dokážu teraz už načasovať na dvadsať rokov a tridsať rokov vo Fínsku, aj takto rozhodli, tak to musíme vedieť rozhodnúť aj my. A vieme, že to v jednotlivých regiónoch sme schopní urobiť. Samozrejme každý región je špecifický. Iste lesáci nebudú vychovávaní tuná na južnom Slovensku, ale budú na severnom Slovensku, a podobné isté špecifiká sa budú rešpektovať aj čo sa týka stratégie rozvoja toho konkrétneho regiónu. Ja skutočne chcem dať, aby šancu mali aj tí, ktorí sú často na okraji spoločnosti, v sociálnej tiesni, a vieme, o kom hovorím, aby dostali tie remeslá. A o to ste sa vôbec ani za pol druha roka, ani za predchádzajúce obdobie sme sa týmto nezaoberali. Len sme o tom rozprávali, ako im treba pomôcť a nenašli sme možnosti. Jedine v jednej veci, čo som ja podporil, keď vznikalo detašované pracovisko často kritizovanej vysokej školy svätej Alžbety, keď zriadila detašované pracovisko v Košiciach, v ktorom ju začali navštevovať aj rómski spoluobčania. Ináč tam trojročné štúdium bakalárske začali robiť. A myslím, že to bol správny zámer, len sa často pýtam, ale teraz idem trošku do vyššieho levelu, teda do úrovne nášho ošetrovateľstva a našej sociálnej starostlivosti, sa pýtam, kde tí absolventi sú? Sú v našich regiónoch, pracujú tam práve v tých oblastiach, kde by mali pracovať? To je otázka, ktorú si musím postaviť pri tých vysokých číslach, ktoré končia v tejto, povedzme v tejto sfére. Ak hovorím o... Ak ste hovorili a vy ste ma presvedčili a presvedčovali a presvedčovali ste aj toto vážené plénum, že vy viete na všetko nájsť recept, o všetkom viete, ako to bude, a pritom spochybňujete prognózovanie, ale vy viete, aká bude prognóza pri budúcnosti, respektíve pri praktických krokoch využívajúc túto novelu zákona v oblasti orientácie našich mladých ľudí do budúcnosti. Ja si uvedomujem, že to nie je jednoduchý proces. A aj tie zmeny, ktoré sme tam navrhli, napríklad čo sa týka tých známok, nejdú od budúceho školského roka, ale idú až od roka 2014, to veľmi dobre viete, a že sa na to je možné pripraviť. A ja počúvam veľmi často deti, s ktorými sa stretávam, že sa ma pýtajú, samozrejme, a zopakoval som to už niekoľkokrát, napríklad v Horskom parku aj ohľadom matematiky, že vedia o mne a že sa budú musieť viacej učiť aj na základných školách, aj na prvom a druhom stupni. Neučiť sa podliezať latku ako doteraz, lebo ste si povedali, no však nás zoberú buď na gymnázium, alebo niekde nás zoberú, však ako sa budem učiť, to nie je podstatné. A my musíme zdokonaliť vzdelávací systém, a už som o tom hovoril, aj na základných školách, a najmä na prvom stupni, kde to, čo sa tu často opakuje, sa nerobí aj s tými vašimi niektorými špičkovými „reformami“ zo Štátneho pedagogického ústavu. Priorita sa kladie na to, čo už povedala Mária Terézia, že čítať, písať a počítať. Toto je podstatné, čo sa musia deti povedzme na prvom stupni základnej školy naučiť. A často tými rôznymi pseudoreformami a aktivitami a rôznymi experimentmi to išlo do ústrania. A to sa týka aj druhého stupňa základných škôl. Keď hovoríme o Fínsku, vy často spomínate, že tam je toto, toto, toto. Áno, je tam aj toto, toto, toto, ako vy hovoríte, ale vo Fínsku je aj systém prijímania na stredné školy. Na gymnáziá musí mať nejaký priemer, aby bol prijatý na gymnázium, to si musíte, mali by ste si doštudovať. A vo Fínsku základná škola od siedmeho roku do šestnástich rokov je plne integrovaná. Nie je na jednej strane vysávaná, tí kvalitní žiaci, a na druhej strane nie sú vylučovaní tí, ktorí tú starostlivosť, či už zo zdravotnej alebo zo sociálnej oblasti, potrebujú. Čiže je plne integrovaná tá škola základná, až potom v šestnástich rokoch sa deti rozhodujú, kam pôjdu. Tam už je sloboda rozhodovania. Ale tie roky, ktoré strávia na základnej škole, sú aj tí najlepší, aj tí najhorší, aj tí ťahúni, aj tí priemerní, nejakým spôsobom integrovane pracujú. Žiaľ, na Slovensku to v súčasnosti tak nie je. A vy viete veľmi dobre, prečo to tak nie je. Hovorili ste o priemeroch. To sa dá všetko spochybniť, každý priemer, každá známka sa dá dokonca spochybniť. Dá sa spochybniť známka aj na strednej škole, teda strednej odbornej škole, aj na gymnáziu, aj na učilišti sa dá spochybniť. A preto ja hovorím o tom, že ten systém prijímania bude robený komplexne, vychádzať z percentilu, respektíve, aby som povedal, monitoru deviatakov. A na to musíme veľmi tlačiť, aby skutočne tí študenti, najmä v tej ôsmej a deviatej triede, kvalitne pracovali na sebe. A to je tlak na mladú generáciu, aby sa učili prekračovať a preskakovať nároky na tú latku, a nie podliezať ju, lebo ju budú potom podliezať v celom živote. A toto ja nechcem. V celom živote. A my sme už teraz desiatky rokov vychovávali takúto generáciu, ktorá sa učila podliezať latku aj v konkrétnom živote. Obchádzať prekážky, nebojovať s prekážkami, mať slabú sebadôveru a tak ďalej a tak ďalej. Po druhé, hovorím o tej priemernej známke. A po tretie, hovorím o prijímacích pohovoroch, opakujem, o prijímacích pohovoroch. Gymnáziá, veľmi dobre vieme, že sa v tom zhodneme, že sú to výberové, opakujem, výberové elitné školy. A keď je niečo výberové, tak musí tam byť skutočne výber kvalitných ľudí, ktorí pôjdu na tieto gymnáziá. Nepáči sa mi, ako vy hodnotíte percentuálne, koľko tam je zamestnaných alebo nezamestnaných absolventov gymnázií, keď naozaj idú ešte na vysoké školy. A tam ma zaujíma, či si vyberajú vďaka výchove na gymnáziu také profesie, ale také zamestnania, v ktorých sa vedia v budúcnosti uplatniť na trhu práce. Či sa často nestáva to, a choďte do Tesca, alebo v Bratislave na Kamennom námestí, alebo v Petržalke, a budete vidieť, kto tam robí pri pokladni na dohodu. Absolventi našich vysokých škôl, najmä humanitného a sociálneho zamerania. A opýtajte sa, čo skončili. Pedagogické fakulty a tak ďalej a tak ďalej. Tam sedia, lebo si to zamestnanie nevedia nájsť. A prirodzene, samozrejme, keď sa berie takýto komplexný pohľad, ja môžem aj testovanie spochybniť. Pretože testovanie, milá pani kolegyňa, ja som učil aj na vysokej škole a nikdy som ho neakceptoval, to testovanie v plnom slova zmysle, lebo ten dotyčný človek mohol v tej konkrétnej chvíli zlyhať. Mohol mať vlastný domáci problém. A možnože keď prišiel k testu, bol naozaj, nebol na to psychicky pripravený a zlyhal, tak som si ho zavolal a s ním som mal ďalší pohovor, lebo toho človeka som vnímal trošku inak. Lebo som na rozdiel od niektorých našich pánov profesorov na vysokých školách pravidelne chodil na semináre, na cvičenia a s týmito ľuďmi robil. A vedel som, aké majú schopnosti, aké majú problémy a ako im treba pomáhať. A to nám chýba aj na stredných školách, to nám chýba aj na základných školách a to nám chýba aj na vysokých školách, aby sme to chápali takto komplexne. Preto ja sa neobávam. A napokon svoj model som predstavil aj v Českej republike a kolegovia majú veľký záujem, aby v podstate aj v Českej republike niektoré veci, ktoré sa tam udiali v minulosti, zmenili. A budú aj z našich, mnohých našich konkrétnych krokov čerpať. Nuž a keď hovoríme, viete, viete, modely sú modely, no Fínsko, Fínsko. A keď povie minister zahraničných vecí, čo ma úplne šokovalo, Fínskej republiky, stredopravej strany reprezentant, a povie, že Fínska republika sa v osemdesiatych rokoch učila o školstve v Nemeckej demokratickej republike, ako ten systém urobiť. A v Sasku v Drážďanoch, choďte do Saska do Drážďan, oni stále pokračujú v tom modeli, ktorý tam mali za NDR, len vyhodili tie ideologické hnusné tlačenky, ktoré sa tam objavovali. Systém pokračuje, a preto je kvalitný, lebo je kontinuálny. A my sme to za dvadsať rokov všetko rôznymi experimentmi a rôznymi ďalšími konkrétnymi krokmi rozbili. Tak sa učme o tom, čo je dobré a čo je zlé. Napokon, vy sama ste mali možnosť v roku 2011, keď v Českej republike bola tá medzinárodná britská agentúra a hodnotila školstvo, myslím, že sa volá McKinsley, a súčasne urobila vďaka dobrým vzťahom aj pre Slovensko toto hodnotenie. A z desiatich odporúčaní je sedem takých, ktoré sme v minulosti zrušili. Z desiatich odporúčaní, ktoré odporučili nášmu školstvu, je sedem, ktoré sme v minulosti zrušili! A teraz nehovorím, ktorá vláda a ktorý minister. Sedem, ktoré sú dôležité a potrebné pre naše školstvo. Tak sa niekedy treba pozrieť do vlastného zrkadla. A ja sa nebojím pozrieť ani na seba do vlastného zrkadla, ak chcem skutočne obstáť aj v tomto rezorte, musím konať a musím si uvedomiť, že mi to raz bude niekto môcť vyčítať, čo bude o desať rokov, čo sa na rezorte neurobilo a aká situácia ešte katastrofálnejšia na Slovensku vznikla. A vám, pani kolegyňa, celkom úprimne, keďže ste mi hovorili, že vy poznáte model, ako testovať, dokonca lepšie ako pani Kanovská, zrejme, nuž tak ja vám navrhujem a ponúkam vám miesto pani riaditeľky NUCEM-u na ministerstve školstva a pomôžte mi tieto veci riešiť. Ďakujem vám veľmi pekne. (Potlesk.)