Heger, Eduard, poslanec NR SR (2018-10-18):
Ďakujem veľmi pekne, pán predsedajúci. Pán minister, opäť, kolegyne, kolegovia, moji predrečníci hovorili rozsiahlo o tomto zákone. Ja skúsim sa na to pozrieť podobným spôsobom, možno trochu ináč. Takže, po prvé, ja teda tiež zastávam ten názor, že tento zákon je prohazardný, to znamená, že pomáha spoločnostiam, ktoré prevádzkujú hazard. Vysvetlím aj prečo za chvíľu. Druhé, ideme vytvoriť, teda týmto zákonom sa ide vytvoriť úrad, nezávislý úrad a tu sa musíme zamyslieť, že či taký úrad potrebujeme a či naozaj bude nezávislý. A naozaj, akože ja veľmi úprimne poviem, ak tie šumy sa naplnia a tento úrad sa zriadi a štátny tajomník pán Kuruc, a teraz nič proti nemu osobne nemám, ale je to štátny tajomník ministerstva, nominant, tak ak sa stane riaditeľom tohto, tak v takom prípade naozaj potom sa netvárme a nehovorme, že tento úrad bude nezávislý, ale pomenujme veci tak, ako ich myslíme, lebo... A to uvidíme. To sa naozaj veľmi rýchlo uvidí. Lebo keď sa ten úrad zriadi a pán Kuruc sa stane tým riaditeľom, tak sme sa tu zbytočne bavili o nejakej nezávislosti tohto úradu, lebo do roku 2025 tam bude pán Kuruc a ja teraz nechcem spochybňovať jeho ako osobu, to sa môžme potom baviť, keď ho, keď bude nominovaný, ale v každom prípade tým, že je politicky nominovaný, tak akákoľvek nezávislosť je v tom prípade bezpredmetná. Keď sa pozrieme na samotnú; ja tu vidím také dve roviny tohto zákona. A prvá je teda tá samotná liberalizácia a o tom by som chcel chvíľku pohovoriť. A potom vždy, keď sa hovorí o zákone, ktorý sa týka hazardu, je veľmi dôležité sa zamyslieť nad tou rovinou, Peťo Pčolinský to viac-menej naznačil, že hazard, áno, vždy tu bol, je a asi aj vždy bude. A teraz musíme sa na to pozrieť takým, by som povedal, objektívnym spôsobom, že ktorí sú tí, ktorí, ktorým ten hazard neubližuje, a ktorí sú tí, ktorým ten hazard ubližuje. Pretože ja, úprimne, nemám problém s tým, že niekto má peňazí dosť a ide si zahrať, vyslovene že si ide zahrať. A keď on je rozhodnutý, že ide prehrať a má z čoho prehrať a odíde z toho kasína tak, že vlastne síce prehral, možno prehral aj dosť, ale vždy môže žiť dôstojný život, tak je to jeho rozhodnutie. Niekto to minie možno na nejakú hru, niekto to minie na jedlo, čokoľvek, je to na ňom. Ale iné je, keď niekto tam príde a odovzdá tam svoju výplatu hneď druhý deň, príde domov a nemá z čoho. Takže toto sú podľa mňa dve roviny, ktoré musíme vždy pri, aj pri hazarde mať na pamäti. Samotná liberalizácia; a k tej ochrane hráčov sa ešte vrátim; ale samotná liberalizácia, ideme zliberalizovať online. Čo je dôležité dnes vedieť o online, je, že máme teda štátny monopol a máte vlastne TIPOS, ktorý to riadi. TIPOS podľa mojich informácií má 96-percentnú výhernosť. To znamená, že hráči prehrajú ako keby 4 % toho, čo vložia. Čo je celkom zaujímavé, ak to tak je, ak nie, ale takú mám informáciu, že TIPOS, totižto TIPOS je štátny monopol, nepotrebuje nevyhnutne zarábať, ryžovať, akokoľvek to nazveme, na tých hráčoch. Chce dať priestor, aby ste hrali, dobre, hrajte, vrátim vám to, čo ste vložili, niečo, proste je v zisku. Myslím, že nejakých 9 mil. z 220 mil. tržieb. Čo tým chcem povedať, je, že štát to má v rukách a vie ako keby tým pádom regulovať, aby tí hráči neprišli o všetko z globálneho pohľadu. Ale potom sa pozrime teda na ten individuálny pohľad. Ale my keď zliberalizujeme, to znamená, že pustíme na trh firmy, ktoré pôsobia, a vieme, že tých, tie firmy sú už tu, ony nie sú na Slovensku, sú v okolitých krajinách, pozerajú na Slovensku a čakajú, kedy sa otvoria brány, aby prišli. Však prečo nie, je to ich biznis, takže automaticky sú na to pripravené, majú to zrejme prerátané, čakajú, ako sa tento zákon vyvrbí a podobne. Tie firmy budú mať vo svojich rukách, ako nastavia ziskovosť alebo, respektíve mieru výhernosti. A je možné, však marketing funguje, marketing funguje bežne a je možné, že nastavia zo začiatku na prilákanie hráčov tú výhernosť lepšie, potom ju nastavia horšie a podobne. V každom prípade táto liberalizácia vlastne pustí na trh ďalšie firmy a budeme tu mať ako keby subjekty, ktoré jednak dostanú licenciu a dostanú ju na dlhé obdobie. A opäť tuto neviem, či to tu zaznelo, ale nejaké kalkulácie toho, že teraz, dobre, keď ideme dať licenciu trojročnú, päťročnú, desaťročnú, tak mňa by aj zaujímalo, že koľko teda sú náklady takej firmy na ten softvér, ktorý začne prevádzkovať. Začne prevádzkovať, presne kolega Pčolinský mi ukazuje, asi myslíš nulu. Či? Minimálne, dobre. Ale dobre, však nemusím, ja teda, mňa by to zaujímalo, ale to nie je otázka priamo na vás, pán minister, ale na tých prevádzkovateľov, ale v tej štúdii alebo v nejakej analýze alebo v dôvodovej správe by to mohlo byť. Však to sa dá zmapovať, že pozrite sa, toto budú náklady, keď vstúpite na trh, alebo dávame vám licenciu za toľkoto peňazí. Čiže tá návratnosť tej licencie je naozaj tiež niečo, čo musíme zvážiť. A keď dáme niekomu desaťročnú licenciu a odôvodňujeme to, že aby sa mu to vrátilo, no tak keď tá investícia je naozaj veľmi nízka, tak potom to nemôžme podmieňovať návratnosťou. Musíme to podmieniť niečím iným. A v tomto prípade my ideme teda zliberalizovať trh, nevieme, ako sa to bude správať s dopadom na ľudí. Kolegyňa Verešová vlastne hovorila o tej sociálnej, analýze sociálnych dopadov, ktorá tiež nebola nejako vypracovaná nanovo, pracujeme so starou analýzou. A toto sú veci, ktoré by som si povedal, že keď by som ten zákon chcel urobiť poctivo a naozaj by som to myslel úprimne s celou tou tematikou hazardu, tak toto sú veci, na ktorých by som si dal záležať, aby som priniesol ako dáta k tomu rozhodovaniu o tomto zákone. Mohol by som sa baviť o technike, ale jakže dobre, vyberieme možno prvé dva roky na tých licenciách nejakých, keď desať firiem po 5 mil. rádovo alebo teda napočítame tam tie jednotlivé licencie, to na základe toho, ako vieme, ako jednotlivé firmy na okolitých trhoch aké licencie teda, respektíve v čom podnikajú, tak vieme to narátať nejakých 50 mil., ale potom naozaj budú mať desaťročné licencie a tým pádom sme viac-menej skončili. Ale to ani nie je tak predmetné, ale skôr naozaj tých desať rokov, si myslím, že je príliš dlhé, jednak na to, že nemáme potom žiadny nástroj na to, aby sme ten trh mohli nejako regulovať, lebo už ich budú mať. Čiže; a keď by sa preukázalo, že tá investícia nie je taká vysoká a že tá trojročná licencia a dvoj-, trojročná licencia im úplne stačí na návratnosť, tak v takom prípade nevidím dôvod, aby sme niekomu dávali desaťročnú licenciu. Naozaj nevidím. Však mu ju obnovíme, keď to budeme, keď to uznáme za vhodné. Ale ak už raz dáme niekomu desaťročnú licenciu, tak už mu ju nevieme vziať späť. Ďalší problém, ktorý vidím pri samotnom online, je ten register, centrálny register hráčov. Alebo ešte predtým, áno, to viac-menej súvisí, lebo, a teraz by som chcel ísť do tej roviny ochrany hráčov. Lebo teraz dajme celú kategóriu hráčov, ktorí si to môžu dovoliť, ktorí keď prehrajú, nijako ich to nepostihne, túto celú kategóriu dajme nabok. Kto si chce ísť zahrať, nech si zahrá, kto si chce ísť prehrať a môže si to dovoliť, nech si to prehrá. To je v pohode, títo nás nezaujímajú, lebo tí, je jedno, čo s tými peniazmi, keď ich bude chcieť spáliť v ohni, tak ich spáli v ohni, inými slovami. Ale človek, ktorého poznačí to, že prehrá tie peniaze, tak to je subjekt, o ktorý by sme sa mali aj ako zákonodarci zaujímať, a myslím si, že aj vláda by sa mala zaujímať a pozrieť sa, aha, tak pozor, niečo nám tu nefunguje. Anomálie na trhu tohto charakteru sú, vieme o nich, a preto sme sa bavili aj o tej analýze sociálnych vplyvov, že nie je dostatočná. A to mi len hovorí, že je tu nezáujem o to, je tu nezáujem o to, naozaj zmapovať, akým problémom títo ľudia čelia a čo, ako pomôcť tomu, aby títo ľudia nedoplácali. Lebo to naozaj má dopad na osudy ich životov. Však určite to nepoviem, však to poznáte určite takých ľudí, možno nepoznáte osobne, ja takých pár ľudí osobne poznám, ktorí naozaj prehrali peniaze na či už automatoch, alebo hrách, alebo v stávkovaní. A je to, s poľutovaním sa pozeráte na tých ľudí, že on si naozaj nevedel pomôcť. Proste to je závislosť a môžme sa o tom rozprávať, proste mne to je ľúto, keď takíto ľudia doplácajú na to, že si sami nevedia pomôcť a my im tú pomocnú ruku nepodáme. A pritom to nie je také náročné, lebo o to viac, keď sa bavíme o online. Veď čo je výhodou internetu? Že všetky dáta sú dostupné a dá sa s nimi omnoho ľahšie pracovať. Nemusíte ich zbierať, nemusíte fyzicky robiť nejaké zbery dát s ľuďmi a tak ďalej. Máte to tam v tom počítači. Však to je výhoda onlinu, že už to v tých počítačoch je. Stačí to merať a stačí na základe toho nastavovať mechanizmy. A toto je opäť druhá rovina, kde vidím v tomto zákone nezáujem. A je mi to veľmi ľúto, že máme tu otvorený zákon, v ktorom môžme reálne pomôcť tým ľuďom, ktorí na to doplácajú, ktorých rodiny na to doplácajú, manželky, deti, ktoré sa zadlžujú a podobne. A my, hoci by sme mohli, a my teda s tými riešeniami budeme prichádzať, preto aj kolegyňa Remišová dala procedurálny návrh, aby sa vlastne stiahol tento zákon na prepracovanie, lebo si myslíme, že to je tá príležitosť, veď ten mesiac ešte to vydrží. A prepracovať to tak, aby sme pomohli týmto hráčom, ktorí nevedia ovládať túto svoju závislosť a doplácajú na to oni, doplácajú na to ich rodiny, doplácajú na to ich deti. A toto je podľa mňa veľký prehrešok, ak by sme toto nespravili. Pretože je veľmi jednoduché, vy viete nastaviť tomu hráčovi maximálny čas hrania, vy viete nastaviť odklad ďalšej hry, vy viete mu nastaviť limity. Ako ja by som tu mohol rozprávať, ale však to už je, my nemusíme vymýšľať koleso. To koleso už vymyslené je, stačí ho zobrať a začať ho aplikovať. To, že ho neaplikujeme, opäť zopakujem, je podľa mňa veľký prejav nezáujmu pomôcť práve týmto ľuďom, ktorí sú na tom tak závislí. Druhá vec pri tej liberalizácii a neviem teda, či to je úplne presne ten argument, ale; ktorý hovorí o tom, že poďme liberalizovať, je to, že sú tu ilegálne weby, ktoré tu aj tak pôsobia. Viete, aj toto sa dá riešiť, veď prečo nemáme agentov hráčov, ktorí hrajú na týchto ilegálnych weboch? Lebo viete, ako to funguje? A možno to neviete. Tie ilegálne weby fungujú tak, že vy niekde hráte a ministerstvo financií monitoruje, kde nejaký ilegálny web pôsobí na Slovensku. Akonáhle naňho naďabí, tak ho zablokuje. A tí hráči, ktorí chcú ostať, tak dostávajú echo od tej, od toho prevádzkovateľa toho webu, presúvame web niekam inam. Prihlás sa tam, môžeš pokračovať. Zase ministerstvo musí hľadať, hľadať, nájde, zablokuje. Ale veď keby sme mali takýchto agentov hráčov, ktorí sú automaticky informovaní, tak i ministerstvo vie konať omnoho rýchlejšie. Čiže nie je to úplne len v tom, že teraz potrebujeme zliberalizovať, lebo nám tu ilegálni aj tak pôsobia a chceme ich nejakým spôsobom zdaniť. Tiež si myslím, že tento argument nie je úplne poctivý. Ďalšia dôležitá vec, teda ten centrálny register hráčov aj s tými limitmi, čiže zbierať dáta a na základe toho nastavovať tie mechanizmy, ktoré som spomenul. A podľa mňa je úplne nesprávne, že stávkové kancelárie majú výnimku, že sú vylúčené z tohto registra. Ja teda poznám človeka, ktorý naozaj sa zadlžil nesmierne, lebo nevedel ovládať svoju vôľu pri stávkovaní, a preto si myslím, že aj pri stávkovaní môžu byť tie chronické, patologické, akokoľvek to nazveme, tie javy u tých ľudí, aj tým potrebujeme pomôcť. Tak keď vidím, že ty proste si nevieš pomôcť, dostaneš tú výplatu a do dvoch dní je fuč, tak jak sa na to môžem pozerať, tak ti nastavím proste tie limity. V tom registri to viem nastaviť. A toto sú podľa mňa veci, s ktorými vieme ľahko pracovať a o to viac, že dnes je omnoho viacej ľudí práve na tom internete, aj v, čo sa týka hazardu, a o to viac sa tomu dá pomôcť. Takže posledný nástroj, a už sa to tu o tom hovorilo, je práve rozviazať ruky pri regulácii hazardu. Moji predrečníci tu spomenuli technikálie, čo všetko by sa dalo, počet automatov a tak ďalej. Ja si myslím, že to nemusíme až takto možno úplne teraz preberať, ale áno, sú to veľmi podnetné informácie, podnetné vstupy, ale tá myšlienka by mala byť, že rozviažme ruky tou reguláciou. Napríklad v Českej republike vidíme, že mestá a obce nepotrebujú, ak chcú regulovať hazard, tak nepotrebujú na to žiadne petície. Proste to zastupiteľstvo sa rozhodne a zreguluje. A ja v tom nevidím žiadny dôvod. Pretože ak my ideme vytvárať nejakú barličku, tak opäť hovoríme, vlastne ten hazard musíme ochrániť ako nejakú chránenú zver, ktorá keby nám tu vyhynula, bolo by veľká škoda. Ale veď nikto tu na nich nepoľuje v zmysle, že teraz ideme vás tu postrieľať, lebo hovoríme, tí, ktorí majú na to peniaze a chcú si zahrať, nech si zahrajú. Však si zahraj, choď do kasína, v poriadku. Ale akonáhle bude tvoj profil vykazovať, že, chlapče, nezvládaš to, tak ťa vypíname, pretože má to dopady na spoločnosť, na tvoju rodinu, v konečnom dôsledku aj na štátny rozpočet, čo tiež tu bolo spomenuté. Takže preto si myslím, že tú reguláciu uvoľnime, tie ruky v tej regulácii. Veď čo sa bojíme, že teraz; a opäť, no čo iné to môže byť ako prohazardný zákon, keď dáva tieto polienka? Koho iného chce ochrániť tento zákon, ak nie spoločnosti prevádzkujúce hazard, ak dávame polienka a prekážky tomu, aby obce, aby zastupiteľstvo, ktoré je zvolené občanmi, si zregulovalo hazard vo svojom meste, vo svojej obci, kdekoľvek. Čiže nerozumiem tomu. Ako naozaj, ak sa chceme, to naozaj nám tak veľmi záleží na ochrane tohto hazardu, aby nám náhodou? Však to je podnikanie ako každé iné. Prežije. Dostane podmienky. Ale čo si neuvedomujeme a čo mi tu chýba v tejto diskusii aj zo strany vlády, že nechce sa tu priznať ten ľudský rozmer toho, že áno, pri tomto podnikaní vznikajú práve tie anomálie, o ktorých som hovoril, práve tie patologické javy a tie sú veľmi nebezpečné. A preto tá regulácia je dôležitá a musí byť s rozumom, aby v tomto prípade, keď to poviem, aby sa s vodou nevylialo aj dieťa, a myslím to dieťa tých hráčov, ktorí si to môžu dovoliť. Tí nech si zahrajú, okej. Ale ostatní patologickí, tých musíme ochrániť. Takže toto je tá myšlienka a ja možno taký apel na vás, pán minister, pretože ja vás vnímam ako ministra so svedomím. A pre mňa naozaj človek, ktorý to svedomie má a pozrie sa na tie príbehy ľudí a pozrie sa na tých ľudí, ktorí trpia tým, že nevedia ovládať svoju vôľu a prehrávajú tie peniaze, tak myslím si, že to prinajmenšom by malo byť takým výkričníkom na to, aby sme, keď je tento zákon otvorený, aby sme tam zapracovali také mechanizmy, ktoré už nie sú dostupné, nie je to nič náročné, aby sme vedeli týchto ľudí ochrániť. Pretože ak zarábame na tom, že niekto príde o všetko, tak taký zárobok aj ako predstaviteľ štátu by som v živote nechcel. Myslím si, že vôbec biznis je o tom, že treba zarábať poctivo a to, čo ti patrí, to ti patrí, to, čo ti nepatrí, nech patrí tomu, komu to patrí. Takže pre mňa sú tieto dve roviny dôležité a ak teda zákon nebude stiahnutý na prepracovanie, tak určite budeme iniciovať stretnutie k diskusii o tom, ako pripraviť pozmeňujúce návrhy na ochranu tých hráčov, lebo toto je pre nás úplne kľúčové. Ďakujem za pozornosť. Skončil som.