Kollár, Jozef, poslanec NR SR (2015-05-07):
Ďakujem pekne za slovo, vážený pán predsedajúci. Vážený pán predkladateľ, myslím, že po dlhej dobe sa tak stáva, že výbor pre európske záležitosti predkladá plénu Národnej rady správu o činnosti výboru pre európske záležitosti, čo treba uvítať. Na strane druhej ale musím, nedá mi, aby som nepredniesol pár kritických poznámok, keďže som bol členom tohto výboru pre európske záležitosti aj počas vlády Ivety Radičovej a rovnako je tomu tak aj teraz za opozíciu. Pán predseda Blaha už asi vie presne, kam bude smerovať moja kritika. Chcem povedať, že vo všetkých vyspelých krajinách, členských krajinách Európskej únie fungujú európske výbory, poviem to ľudovo, ako malé parlamenty. Už je to dané aj zo zákona. Pokiaľ si pozrieme zmluvu o fungovaní Európskej únie, tak skutočne tieto výbory pre európske záležitosti sú takým malým parlamentom, samozrejme, fokusovaným na tieto európske témy. Bohužiaľ, na Slovensku je prax úplne iná. Ja sa snažím, teraz sa vynasnažím vám trošku popísať a priblížiť, ako taký Výbor pre európske záležitosti funguje pri Národnej rade Slovenskej republiky, teda pri slovenskom parlamente. Platí, v rokovacom poriadku je to, myslím, exaktne zapísané, alebo ak nie, tak je to určite platný úzus, ktorý všetci dodržiavame, že výbory nemôžu nikdy zasadať počas rokovania pléna. Čiže spravidla sa koncentruje zasadnutie výborov cez obedňajšie prestávky medzi 12. a 14. hodinou. Prečo to spomínam? Zdanlivo na prvý pohľad by sa mohlo javiť, že úplne nepodstatná vec, veď je úplne jedno, kedy zasadne výbor. Ale toto je práve kľúčový bod, od ktorého sa potom odvíja ten brutálny formalizmus pri zasadnutí takéhoto kľúčového výboru. Možno by to vedela potvrdiť aj kolegyňa Mezenská, ktorú tu vidím a ktorá je tiež členkou európskeho výboru. Tak teda ako vyzerá taká reálna prax, ako funguje takýto Výbor pre európske záležitosti pri Národnej rade? Stretávame sa, tak ako napríklad včera o 12. hodine. Je takmer zvykom, že málokedy, to je výnimočný prípad, keď sa výboru zúčastní priamo člen vlády, priamo minister. Vo veľkej väčšine prípadov sa nechá alternovať svojím štátnym tajomníkom, čo už je samo osebe niečo, čo by malo byť, naopak, veľkou výnimkou a nie pravidlom. A potom, keď aj ten štátny tajomník príde na rokovanie výboru, kde si príde vypýtať mandát, s ktorým má ísť na rokovanie príslušnej rady, v prípade premiéra Rady EÚ, tak pán predseda Blaha začne rokovanie vetou: „Páni poslanci, máme málo času, lebo o 14. začína hodina otázok,“ napríklad, „poďme veľmi rýchlo, žiadne dlhé príspevky do diskusie. Musím byť rýchly, viete, a pán štátny tajomník sa ponáhľa, o chvíľu mu začína zasadnutie vlády.“ Toto bol konkrétny príklad zo včerajška. A takto v praxi funguje, lepšie povedané, nefunguje výbor pre európske záležitosti. Ja som bol zdesený, keď som si túto našu prax komparoval s praxou, ktorá funguje v Snemovni lordov v Londýne. Pozrite si, ako funguje Committee for European Affairs, pozrite si, koľko táto committee má subcommittees, koľko má podvýborov alebo rôznych pracovných skupín, ktoré pracujú pod Výborom pre európske záležitosti, a zistíte s hrôzou, kto z vás má o to záujem, sa môže dokonca prihlásiť na odber, to, čo niekedy prezident Gašparovič povedal, že máme nový denník na Slovensku, ktorý sa volá RSS, takže si môžete ťuknúť aj takýto RSS na Snemovňu lordov a konkrétne na Committee for European Affairs a budú vám chodiť úplne pravidelne všetky dokumenty, oficiálne dokumenty, ktoré či už Výbor pre európske záležitosti pri Snemovni lordov v Londýne, alebo rôzne podvýbory alebo komisie produkujú tieto materiály. Je tam napríklad vytvorená špeciálna komisia, ktorá sa venuje len European Stability Mechanism čiže európskemu stabilizačnému mechanizmu alebo, ak chcete ľudovo, trvalému eurovalu. A mnohé a mnohé ďalšie subkomisie, ktoré produkujú kvantá veľmi inšpiratívnych, veľmi kompetentných materiálov. Toto nie je prípad Výboru pre európske záležitosti pri Národnej rade Slovenskej republiky. Vrelo odporúčam aj kolegovi poslancovi Blahovi, predsedovi tohto výboru, aby si ťukol na pravidelný odber týchto outputov, týchto výstupov, týchto materiálov, ktoré vznikajú v Londýne. Ja sa musím niekedy hanbiť, keď sa stretnem v Paríži na stálom zastúpení Národnej rady Slovenskej republiky pri OECD. Keď som sa stretával v minulosti ako predseda finančného výboru na stretnutiach finančných výborov členských krajín Európskej únie, zhodou okolností aj s príslušným pánom z Londýna, a keď som sa bavil s ním o tom, ako sa oni zapodievajú, ako hĺbkovo analyzujú veľmi, veľmi, podotýkam, kompetentne analyzujú všetky výstupy, ktoré chodia z Európskej komisie a z Európskeho parlamentu, no tak ruku na srdce, dámy a páni, pripadal som si naozaj ako taký úbohý malý štatista z bezvýznamného štátu. Podotýkam, teraz nehovorím o veľkosti krajiny, pretože kvalitatívne rádovo na inej úrovni pracujú aj výbory pre európske záležitosti vo Fínsku a v ďalších veľkostne teda počtom obyvateľov porovnateľných krajinách, ako je Slovenská republika. Veľmi dobre si pamätáte diskusiu tak rok a pol, dva roky dozadu, keď som tu v tejto snemovni navrhoval, aby vznikol aj pri Národnej rade Slovenskej republiky podvýbor, nazvime to, ako chceme, myslím, zákon o rokovacom poriadku hovorí o nejakých komisiách, nech vznikne komisia aj pri výbore pre financie a rozpočet, ktorá by sa špeciálne fokusovala len na záležitosti finančné, ktoré majú relevanciu na európske témy. Či už je to EFSF, alebo ESM, čiže dočasný, trvalý euroval, či je to fiskokompakt čiže európska fiškálna zmluva a ďalšie a ďalšie kľúčové veci, podotýkam, ktoré v mnohých prípadoch, a to už je za nami, sme toho boli svedkom v minulosti, vytvárajú a predeterminujú vlastne v miliardových sumách eur aj podmienky a verejné financie na Slovensku, ktoré budú ovplyvňovať život nových generácií, ktoré prídu po nás. Vtedy som počúval obrovskú kritiku, a musím objektívne povedať, áno, aj z ľavej, aj z pravej strany, aj zo strany vtedajšieho ministra Mikloša, že to predsa nie je možné, aby plénum Národnej rady rokovalo o kľúčových veciach, keď v Európe horia trhy a treba rýchlo v radoch hodín rozhodnúť o dôležitých veciach, že to predsa nie je možné, pretože plénum, rokovanie pléna Národnej rady je verejne otvorené, na balkóne sú médiá, vrátane vtedy aj Reutera, aj japonskej televízie, kohokoľvek, a že keby sme o prijatí kľúčových rozhodnutí hlasovali v pléne Národnej rady a rokovali, diskutovali v pléne, takže okamžite by tá informácia unikla do médií a finančné trhy by sa stihli prispôsobiť skôr, ako je prijaté kľúčové rozhodnutie v danej veci, v merite danej veci. Toto bol hlavný argument. Uplynulo pár mesiacov a nemecký Ústavný súd v Karlsruhe rozhodol, že časť, teraz nebudem vás zaťažovať a okrádať o váš drahocenný čas, že veľká časť kompetencií, ktoré tiež dovtedy pri nemeckých obidvoch komorách Bundestagu a Bundesrate mal Výbor pre európske záležitosti, obrovská časť týchto kompetencií, podotýkam, rozhodnutím Ústavného súdu v Karlsruhe bola prenesená z európskeho výboru do pléna obidvoch komôr nemeckého parlamentu. Tak ja sa teda pýtam pri všetkých týchto iniciatívach a pokusoch, opakujem, nie dielčie veci, nejaká smernica Európskej komisie alebo nariadenie Európskeho parlamentu týkajúce sa, ja neviem, lekárničky v aute alebo čohokoľvek, ja nehovorím, že o týchto veciam má rozhodovať plénum Národnej rady, ale o tých kľúčových veciach častokrát tam, kde ide o peniaze až v prvom rade a kde sa nehrá o jednotky miliónov eur, kde sa hrá o miliardy eur, v prípade Slovenska to je naša porcia napríklad v týchto mechanizmoch, aby sa o týchto zásadných veciach rokovalo v pléne Národnej rady. Bolo to, opakujem, odmietané častokrát aj zľava, aj sprava a výsledok je taký, že veď tu máme predsa aj my nejaký zákon o vzťahoch Národnej rady Slovenskej republiky a vlády Slovenskej republiky v záležitostiach Európskej komisie, tak sa nejak ten zákon približne volá, a ten predsa jasne rozhoduje, hovorí o tom, o ktorých kompetenčných veciach má rokovať iba Výbor pre európske záležitosti, a nie plénum Národnej rady Slovenskej republiky. A tým bola akákoľvek ďalšia iniciatíva zabitá, zadusená a tvárime sa, že je všetko v poriadku. Ja tvrdím, že tá dennodenná prax a ten režim, ten mód, modus vivendi, v ktorom funguje náš výbor pre európske záležitosti, je len karikatúrou skutočného výboru pre európske záležitosti. A predpokladám, čo je úplne prirodzené a legitímne súčasne, že pán predseda Blaha teraz v replike na moje vystúpenie bude všetko obhajovať, jak je to všetko super, jak je to všetko fajn, jak je to všetko proste tak, jako má byť. Iste, ja na vašom mieste by som robil to isté, súc zodpovedný a nesúc tú obrovskú váhu zodpovednosti za tento výbor, akú nesiete vy, tak by som urobil asi to isté v tejto slovnej prestrelke. Ale predpokladám a očakávam, že aj niektorí ďalší členovia európskeho výboru z opozície prídu za tento rečnícky pult a povedia reálne vlastné autentické skúsenosti, ako náš výbor pre európske záležitosti funguje. Bohapustý formalizmus. Rokujeme častokrát pod časovým stresom. Keď som navrhoval, že niektoré výbory by mali mať program rokovania, niektoré témy, pardon, európskeho výboru by mali mať program rokovania taký, ktorému sa hovorí open end. To znamená, rokujme, až kým tú vec neprerokujeme, až kým sa každý člen európskeho výboru nevyjadrí a nepovie všetko, čo k danej téme považuje za nutné povedať. Naozaj s otvoreným koncom, open end. Ja som takýto európsky výbor nezažil. Viete, aká bola argumentácia zo strany pána predsedu Blahu? „No, viete, pán Kollár, ale mnoho poslancov je cezpoľných, rozumej mimobratislavských, ja predsa nebudem zvolávať európske výbory medzi dvoma rokovaniami pléna Národnej rady, nebudem tu predsa ťahať z Košíc a z Prešova, z Banskej Bystrice, neviem odkiaľ členov európskeho výboru do Bratislavy.“ Neviem, asi si to všetci vysvetľujete potom tak, že medzi dvoma rokovaniami pléna Národnej rady máme všetci tri týždne platenú dovolenku, nie? Toto je, naozaj, nehnevajte sa, pán kolega Blaha, na mňa, pán predseda výboru, toto je argument, ktorý je na hlinených nohách, ktorý je na vode a ktorý mňa osobne častokrát už uráža. Tak potom buď beriete tú prácu iba ako karikatúru skutočného výboru pre európske záležitosti, alebo naozaj nemáte, nehovorím vy osobne, ale mnohí ďalší členovia tohto výboru za stranu SMER – sociálna demokracia nemáte čo kompetentné k danej téme povedať. Tak preto vždy zvoláte ten výbor medzi 12. a 14., lebo nemôže zasadať počas rokovania pléna, čo by mi ešte samo osebe neprekážalo. Niekedy povedať menej je viac, ako povedať veľa a prázdnych rečí. A možno by sme to častokrát aj stihli medzi 12. a 14. hodinou za predpokladu, za predpokladu, že by na ten výbor v prevažnej zdrvujúcej väčšine prípadov prišli a boli prítomní členovia vlády, nie štátni tajomníci, že by sa tí štátni tajomníci neponáhľali o 30 minút na zasadnutie vlády, ako sa stalo včera, aby aspoň oni mali ten čas 120 minút tam byť prítomní medzi 12. a 14. hodinou, že by ste minimalizovali počet prípadov, kedy sa výbor má rozhodnúť prijať nejaké uznesenie v merite veci častokrát aj ex post, to znamená, že ECOFIN alebo Eurogroup, Rada EÚ pre ekonomické, finančné otázky už zasadla a my ex post rokujeme na európskom výbore, dostávame vlastne informáciu on ministra ex post, čiže môžme nič iné, len ju zobrať na vedomie. Pritom, opakujem, zákon o vzťahu, ktorý rieši vzťah Národnej rady a vlády Slovenskej republiky v záležitostiach Európskej únie hovorí jasne o tom, že príslušní členovia vlády, premiéra nevynímajúc, naopak, si majú prísť do európskeho výboru vypýtať mandát, podčiarkujem, pred odchodom na európsky samit alebo na príslušnú radu pre danú oblasť, kde chodia jednotliví rezortní ministri. Takže minulosť nezmeníme, môžme ju len valuovať, môžme ju hodnotiť a pri troške dobrej vôle môžme sa z nej poučiť. Ale chcem naozaj, teraz použijem slová ministra zahraničných vecí Lajčáka, ktorý tu pred chvíľou povedal, chcem vás povzbudiť, pán predseda Blaha, aby ste čo najskôr, ale dramaticky zmenili prístup k práci a k organizácii činnosti Výboru pre európske záležitosti. Ak má mať čo len trochu, sa má priblížiť kvalita práce nášho európskeho výboru kvalite práce, nie že som čítal v novinách, ale o ktorej viem z prvej ruky, z empirických, proste prvých skúseností, ktoré mám, ako fungujú takéto výbory, ako som povedal, vo Veľkej Británii, aby niekto neoponoval, že to je veľká krajina a má sa k čomu vyjadriť, ale povedal som aj príklad toho Fínska, ktorá je podobne veľkou krajinou ako Slovensko a funguje na kvalitatívne rádovo inej úrovni, tak vás chcem povzbudiť, pán kolega Blaha, aby ste čo najskôr prehodili kormidlo, prehodili výhybku a naozaj nerobili karikatúru výboru pre európske záležitosti, ale aby tento výbor, ak to má byť malý, v úvodzovkách, malý parlament pre témy alebo pre záležitosti Európskej únie, aby naozaj fungoval tak, ako fungovať má, a potom v takomto prípade viem si predstaviť, že aj náš výbor pre európske záležitosti dokáže hájiť verejný záujem Slovenskej republiky v záležitostiach Európskej únie. Momentálne je mi z toho smutno, ale momentálne tomu tak nie je. Ďakujem pekne.