M. Fronc, poslanec: (2008-06-20):
Prečo tento zákon predkladám? Je všeobecne známe, že deti sú najohrozenejší účastník cestnej dopravy a vstupujú vlastne do toho prepravného procesu práve v časoch, keď je dopravná špička. Myslím si, že je dobré, ak ich budeme chrániť. Druhý dôvod, ktorý takisto pokladám za veľmi vážny, je kultúrnosť cestovania. A to hovorím z vlastnej skúsenosti. A nielen o tom, že často tie autobusy sú preplnené, že sa tam tlačia ľudia aj tie deti, ale hovorím aj o tom, že v autobusoch sa stretávajú s vulgárnosťou. S vulgárnym vyjadrovaním a neraz aj s alkoholizmom. Z vlastnej skúsenosti viem, že autobus, ktorý išiel v popoludňajších hodinách a trvala cesta 15 až 20 minút, stačilo tých 15-20 minút dýchať výpary a človek vystupoval už pomaly pripitý. A ďalší vážny dôvod, tretí, podľa mňa je to, aby sa naozaj mohli dostávať do školy a aby sa tam dostávali predsa len istým rozumným spôsobom. Je veľa obcí, ktoré sú rozdelené, ktoré sú poskladané z osád, a podmienky na dopravu pre nich sú, pre tie deti, sú veľmi zlé. Starostovia by vám potvrdili, že ak chcú mať autobus, ktorý by dopravoval tie deti vo vhodnom čase, tak jednoducho dopravca žiada od nich ďalšie finančné prostriedky, aby jednoducho ten autobus bol rentabilný, aby im starosta vykryl straty. Chcem povedať, že tento návrh nevznikol na zelenej lúke a teraz. Ja sa vraciam k veci, ktorú som pripravoval ešte ako minister školstva, o ktorej som rokoval aj so ZMOS a poznám ich názor. Mali veľký záujem, aby sa také čosi uskutočnilo, no ale politické udalosti znamenali, že tento projekt som nemohol rozbehnúť. Ubehli dva roky, viac ako dva roky a jednoducho v tejto veci sa nič nedialo, takže preto podávam tento návrh. Ide o to, aby sme vytvorili primárnu sieť školských autobusov, ktoré jednak budú špeciálne označené žltou farbou, nápisom. Dokonca v zmysle aj zákona o cestnej premávke, ktorý budeme mať o chvíľu v druhom čítaní, existuje ustanovenie o preprave deti, takže jednoducho hrá tento návrh aj s návrhom zákona o cestnej premávke. A aby tieto autobusy mohli pokojne dopravovať deti vo vhodnom čase, aby ich mohli pozbierať z obcí, aby sa nestávalo to, čo sa neraz stáva, že dieťa skončí povedzme školské vyučovanie a má možnosť ísť buď okamžite domov, alebo ak by malo nejaký krúžok a podobne, tak potom zostáva kdesi na ulici takpovediac dve hodiny. Tých problémov je veľa. Ale spôsob, ak pomôžeme obciam, si myslím, že je na starostoch a obecných zastupiteľstvách a mestských zastupiteľstvách, aby tento problém vyriešili k spokojnosti rodičov a k bezpečnosti a kultúrnosti dopraviť deti do škôl. Poviem aj to, pretože, samozrejme, treba hovoriť aj o ekonomike. Myslím si, že to môže prispieť takisto aj k racionalizácii našej školskej siete, ale nie je to nič také, aby sme vnucovali a povedali, musíš teraz, ja neviem, takú a takú školu zatvoriť. Nie. Je to o tom, aby sa starostovia a zástupcovia obcí a miest rozhodli, ako budú postupovať. Poviem, že v prvom rade moja myšlienka je mierená na to, aby to pomohlo obciam. Možnože viete, že sú mestá, ktoré bez toho, žeby potrebovali alebo dostali nejakú finančnú dotáciu, zriadili školský autobus. To si môžu dovoliť mestá, ktoré predsa len obhospodarujú oveľa väčšie finančné prostriedky a vedia si vytvoriť finančné prostriedky na čosi také, ale určite si to nemôžu dovoliť hlavne malé obce. A práve tam je obyčajne problém s dopravou detí do škôl a domov zo školy. A domnievam sa, že je dobré o tom hovoriť aj teraz, keď ekonomika zaznamenáva nebývalý rast a keď tie prostriedky v štátnom rozpočte sa dajú nájsť. Chcem povedať, že ten návrh zákona navrhujem, aby platil od 1. januára budúceho roka, čiže nie aby sme hľadali finančné prostriedky v rozpočte, ktorý už je schválený pre tento rok, ale jednoducho, aby sa hľadali finančné prostriedky pri schvaľovaní rozpočtu a prerozdeľovaní peňazí pre jednotlivé rezorty a pre jednotlivé programy. Tu sú, myslím si, že aj podmienky na to, aby sa takáto sieť dala vybudovať, navrhujem, aby bol zvolený model, že časť peňazí musí dať obec a časť peňazí by bola dotácia z prostriedkov štátneho rozpočtu. A pokladám za dôležité, aby sa aj finančne spolupodieľala obec na zabezpečení takéhoto školského autobusu, lebo, viete, skúsenosť hovorí jasne: čo dostanete zadarmo, to si ľudia nevážia a nepoužívajú to častokrát efektívne, jednoducho je šanca dostať peniaze, tak ideme do toho. Keď mám aj ja čosi k tomu dať, tak potom sa správam racionálnejšie. Samozrejme, že návrh zákona, ktorý predkladám, je aj priestor na to, aby sme diskutovali a hľadali, ak posuniete tento návrh zákona do druhého čítania, aby sme hľadali aj ďalej spoločne vecné riešenia, spresnenia toho zákona, myslím si, že toto je štandardný postup, ktorý by mal byť v Národnej rade pri schvaľovaní zákonov a hlavne pri tom, aby sme v príslušných výboroch a najmä v gestorskom výbore vecne o tom diskutovali a našli čo najlepšiu legislatívnu podobu. Tomu sa určite nebránim. Takže na záver, panie poslankyne a páni poslanci, skúsme v tomto prípade dať bokom politické zápasy a urobme niečo naozaj pre naše deti. Myslím si, že naše deti stoja za to. Ďakujem, pani predsedajúca, skončil som uvedenie.