D. Lipšic, podpredseda vlády a minister spravodlivosti SR: (2005-06-22):
Myslím si, že sa veľmi dobre podarilo rozvrhnúť aj dôkazné bremeno v § 9 návrhu, kde bremeno tvrdenia, len bremeno tvrdenia by znášal prokurátor a len čo by ho uniesol, by sa dôkazné bremeno obrátilo a odporca by vyvrátiteľnú prezumpciu mohol vyvrátiť tým, ak preukáže legálnosť príjmov, z ktorých majetok nadobudol. Samozrejme, že najväčšie diskusie aj v prvom čítaní v snemovni boli, aj keď sa diskutovalo o vládnom návrhu zákona o dôkaznom bremene. Musím veľmi otvorene povedať, že v prípade, že by celé dôkazné bremeno znášal prokurátor, bol by zákon zbytočný. Ak prokurátor má dôkazy o konkrétnej nelegálnej transakcii, kriminálnej transakcii, z ktorej bol majetok získaný, tak môže začať trestné stíhanie pre konkrétny trestný čin. Na to máme Trestný poriadok. Taký zákon by bol úplne zbytočný a nemalo by žiaden zmysel takto zákon prijímať a aj preto považujem za neprijateľné niektoré návrhy, ktoré vyplývajú zo spoločnej správy. Musím povedať, že diskusie, ktoré boli o tomto zákone vedené, neboli vedené vždy celkom korektne, pretože obdobné úpravy majú viaceré európske krajiny, či je to Taliansko, Írsko, alebo Veľká Británia. Keď sme pripravovali aj vládny návrh zákona, tak sme dlhé dni diskutovali o právnej úprave, o jej ústavnosti. O tom, aby zákon bol na jednej strane ústavný a na druhej strane aby bol efektívny, aby bol razantný. Samozrejme, že sa vždy voči radikálnejším nástrojom boja proti korupcii znesie vlna kritiky. V minulosti sa vlna kritiky zniesla napríklad pri agentovi, pri jeho širšom využívaní. Ale osvedčil sa a ľudia sú ochotní dnes spolupracovať s políciou na odhaľovaní korupcie. Zdá sa, že takto kritizované zákony môžu byť v praxi veľmi efektívne. Dovoľte mi na záver ešte odcitovať dva odseky zo známej Parížskej deklarácie, ktorá bola v roku 2003 prijatá viacerými veľmi významnými autoritami v oblasti najmä trestného práva. Túto deklaráciu podpísali traja nositelia Nobelovej ceny, podpísala ju bývalá Vysoká komisárka pre ľudské práva, bývalá írska prezidentka  Mary Robinson, podpísal ju bývalý taliansky sudca Antonio di Pietro,  španielsky sudca  Baltasar Garzón, čílsky sudca Juan Guzman,  bývalý hlavný prokurátor v Miláne  Francesco Borrelli, jednoducho veľmi známe kapacity v oblasti boja proti zločinu. Tie odseky znejú takto: „Štáty musia zabezpečiť, aby verejní činitelia mali zákonnú povinnosť poskytnúť vierohodné vysvetlenie o pôvode svojho majetku a zabezpečiť prepadnutie aktív v tých prípadoch, ak nebudú vedieť k spokojnosti súdu poskytnúť rozumné vysvetlenie.“ Tento odsek veľmi zrejme hovorí aj o tom, ako má byť rozvrhnuté dôkazné bremeno. A na záver tejto deklarácie osobnosti trestnej justície píšu: „Naše generácie musia uskutočniť maximum na obnovenie dôvery v naše politické, ekonomické systémy a v tých, ktorí v rámci nich vykonávajú vysoké funkcie. Tie osoby, ktoré nás vedú v čase globalizácie, znášajú obrovskú zodpovednosť. Aby ostatní z nás mali nádej, musia byť tieto osoby mimo podozrenia a musia prijať kroky, ktoré sme načrtli, a to ako vec najvyššej naliehavosti.“ Vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, boj proti korupcii je vážna vec. Ak chceme, aby ho podporovali občania, musia ho najskôr podporovať politici. Preto vás chcem požiadať, aby ste podporili návrh zákona v znení pozmeňujúceho návrhu, ako ho predniesol pán poslanec Madej. Ďakujem. (Potlesk.)