T. Rosová, poslankyňa: (2007-09-14):
Ale chcela by som predovšetkým povedať niekoľko slov k tomu, čo sme tu počuli z úst pána prof. Devínskeho. Veľmi oceňujem a chcem vyzdvihnúť, že urobil to, čo som už včera spomínala, že to neurobilo ministerstvo, a to, že aspoň čiastočne alebo rámcovo pomenoval jeden z významných a základných problémov nášho školstva. A to je kvalita výstupov. Meranie PISA bolo pre Slovensko veľmi prelomové, nielen preto, že nám ukázalo, nastavilo objektívne zrkadlo a dalo možnosť porovnania, ale aj preto, že sa vďaka týmto výsledkom prelomil istý mýtus, ktorý pretrvával vo verejnej  mienke, a to mýtus, že naše školstvo je mimoriadne kvalitné, konkurencieschopné, ba lepšie, ako sú školské systémy v iných krajinách. To bolo veľmi dôležité na to, aby naozaj existovala verejná objednávka na zmenu, na reformu. A na druhej strane upozornilo to aj odbornú verejnosť, že práve kvalita výstupov je to, na čo sa máme zamerať, nielen z hľadiska merania a kontroly, ale aj z hľadiska systému školstva. To znamená, ak hovoríme o reforme školstva, dôležité je zamerať sa na výstupy oproti dôrazu na kontrolu jednotných metód a postupov. Preto sa práve v tomto návrhu zákona, o ktorom rokujeme, odmieta princíp jednotnej školy, na druhej strane ale sa zdôrazňuje jednota štandardov, výstupov. Totiž ak sú kvalitne vypracované štandardy a dobrý a nezávislý systém meraní, potom je zrejmé, že každý dosiahnutý stupeň vzdelania je zárukou, že  absolvent dosiahol minimálne štandardy, to znamená, je spôsobilý pokračovať na ďalšom stupni vzdelávania. Toho konzekvenciou je napr. aj možnosť odbúrať prijímacie pohovory. Myslím si, že je tu veľký priestor na to, aby sme sa bavili o výstupoch, aby sme sa bavili o spôsoboch merania. Napokon aj samotné ministerstvo zvažuje aj meranie po absolvovaní prvého stupňa vzdelávania, čo ja veľmi oceňujem. Ja by som len ako podnet aj vlastne v rámci reakcie na to, ako včera vyzvala pani poslankyňa Mušková na spoluprácu a na odbornú diskusiu, ponúkla napr. možnosť rozšíriť Monitor 9 na naozaj celú populáciu, a teda aj na osemročné gymnáziá. Je to šanca na to, aby, po prvé, sa splnil ten z cieľov monitora, ktorý hovorí o tom, že každý absolvent daného stupňa vzdelávania má možnosť porovnať sa na celej škále v rámci celého svojho ročníka, kde je a kde sa nachádza, či je v priemere, nad priemerom a tak ďalej. To je teda jedna vec. Ak vylúčime z tohto merania žiakov osemročných gymnázií, potom nám tu vlastne uniká veľká skupina, ktorá by teoreticky mala dokonca celkovo zvýšiť ten priemer. To znamená, že vlastne nemáme zatiaľ objektívny pohľad na to, ako vyzerá tá veková kohorta. To je jeden, taký individuálny prínos toho, keby sa monitor rozšíril aj na osemročné gymnáziá. Ale je tu aj druhá stránka mince, a to problém, že nám osemročné gymnáziá rastú ako huby po daždi, čo sa niekedy stretáva aj s kvalitou, preto, lebo rodičia majú záujem o to, aby ich deti mali, dajme tomu, za sebou prijímacie skúšky, aby ich už nemuseli absolvovať po ukončení základnej školy. No a ak by bol monitor naozaj meraním, ktoré vyjadruje úspešnosť a dosiahnutie štandardov istého stupňa vzdelávania, potom by vlastne akýmsi spôsobom suploval tie prijímacie skúšky. Ten argument na uľahčenie si života tým, že dáme dieťa na osemročné gymnázium po IV. triede, by odpadol. A tým pádom zrejme by sa aj objektívne vyselektovala potreba osemročných gymnázií  a zrejme by to malo pozitívny dopad aj na ich kvalitu. Takže toľko k takej jednej jednotlivosti, ktorá hovorí o výstupoch. Ale aby som sa vrátila na začiatok, chcela by som predovšetkým zdôrazniť to, že reforma školstva má byť zameraná na to, aké vlastne produkuje deti, aké sú vzdelanostné a výchovné výstupy, ale v žiadnom prípade nie na to, aby sme trvali na dodržiavaní jednotných foriem a jednotných metód. Tým by sme okliešťovali slobodu, tvorivosť. Ďakujem pekne.