Lipšic, Daniel, poslanec NR SR (2015-02-18):
Ja len budem stručný, rekapitulovať ten, ten príbeh, jednak ma to navodilo aj to, aby dostali poslanci, ktorí chcú sa ešte prihlásiť ústne do rozpravy, lebo teraz pán poslanec Petrák odišiel, čo sa mi zdá byť bizarné, aby minister si išiel vybavovať, aby čím skôr skončila rozprava, resp. aby, aby sa skrátil čas na ústne prihlasovanie. To si môžete, to si môžete poslanci riešiť, to, že to rieši minister, ktorý je odvolávaný, to už o niečom svedčí, ale fajn. Čiže ja by som len zrekapituloval, aby som predsa len trošku, trošku umožnil časový priestor na prihlásenie sa do ústnej, ústnej rozpravy. Čoraz viac aj z tých vystúpení kolegov z opozície je zrejmé, že z tých dvoch variantov, ktoré som spomenul v úvode schôdze, variant, ktorý prezentuje minister a ukázal sa, že je nepravdivý, o tom, že peniaze dával do banky od iných akcionárov, že skôr je tu vážne podozrenie, že do dnešného dňa je minister hospodárstva spolumajiteľom tej firmy. To podozrenie je preto tak vážne, lebo nikto pri normálnom podnikateľskom zázemí alebo pri zdravom rozume nepredá firmu za taký malinký zlomok toho, čo, o čo sa tá firma so štátom súdi, najmä v situácii, keď je zjavné, že dopredu už je advokátka, ktorá je manželka prvého námestníka, ktorý potom podáva mimoriadne dovolanie. Čiže to sú veci, ktoré sú proste nevysvetliteľné. Ja sa vôbec nebavím o otázke konfliktu záujmu z hľadiska ústavného zákona, ja sa vôbec ani, ani nedotýkam kauzy Dusla Šaľa, ale proste tieto indície, ktoré tu boli, ktoré tu boli zverejnené, to, že bol minister pristihnutý pri klamstve, keď zdôvodňoval, prečo on musel 600-tisíc korún na účet, to všetko tú verziu, ktorú nám ponúka minister, robí mimoriadne nedôveryhodnou. Nedôveryhodnou aj preto, že keď bol pán Pavlis také dlhé obdobie podnikateľom a keď veľkú časť úvodného predslovu svojho venoval tomu, aby poúčal všetkých ostatných o ekonomických základoch a účtovníctve, ako je možné, že proste firmu predal firme, ktorá na tom bude mať miliónpercentný zisk. Miliónpercentný zisk! To nedáva žiadnu logiku. A teraz sa kolegovia vyjadrujú k tomu, že kto čo podpísal, a možno sekčný šéf. Nezaujímavé. Podľa mňa čo je kľúčová vec v tomto celom, je otázka, akým spôsobom je verzia, ktorú povedal minister hospodárstva, vierohodná. A ona vierohodná, samozrejme, že nie je. Kto z vás sa vyjadril v rozprave o tom, že existujú podnikateľské účty, kde môže vložiť peniaze len disponent účtu? Prečo ste sa k tomu nevyjadrili, že áno, také sú, my tu také poznáme. Proste minister bol pristihnutý pri klamstve a veselo sa ide ďalej. Preto hovorím, že, žiaľ, tá verzia variantu A je nepravdivá, je nepravdivá a pravdivý sa ukazuje byť zjavne z toho, čo tu bolo povedané, ten variant B. A spomenul som to aj kvôli tomu, že keď minister v úvodnom slove spomínal dlhotrvajúce kontakty s advokátmi, ktoré musia byť založené na dôvere a proste dlhotrvajúcich vzťahoch, tak zrejme, zrejme to rovnaké platí aj o advokátke JUDr. Danuši Tichej. To isté. To nebol asi náhodný kontakt v roku 2008, to bol asi tiež nejaký dlhodobejší vzťah založený na dôvere. A to všetko vytvára pomerne jednoznačné podozrenie, podozrenie, že už dopredu bolo zabezpečené mimoriadne dovolanie pre účely, že Port Service prehrá na nižších súdoch právoplatne svoj spor. A teraz vám poviem, že v oblasti trestného práva môže byť založená dokonca aj vina na reťazci vzájomne sa dopĺňajúcich a neprerušovaných nepriamych dôkazov. To znamená, že nie je priamy dôkaz. A ten reťazec nepriamych dôkazov je tak nepriestrelný, že akákoľvek iná alternatíva toho skutkového deja je vylúčená, je absurdná, je nemožná. A tu sa mi zdá, že akákoľvek iná alternatíva skutkového diania je tiež absurdná a nemožná. Keď zoberieme do úvahy cenu, za ktorú predáva pán Pavlis svoj podiel vo firme, a celú tú sumu, ktorá dnes je na najlepšej ceste byť tejto firme vyplatená. Viete si predstaviť, žeby nejaký podnikateľ urobil takýto obchod? A mrzí ma, že k tomu sa nikto nevyjadruje a vyjadrujeme sa viacej – alebo teda poslanci SMER-u, však chápem, k tomu sa asi vyjadriť nedá, čiže mrzí ma to, ale chápem to – vyjadrujeme sa k veciam, ktoré sú naozaj technikalitami ohľadne ústavného zákona o konflikte záujmov, a k analýze, ktorá dodnes nesie znaky proste anonymného materiálu. Tá otázka v úvode, proste najskôr teda minister povie predsedovi parlamentu, že zverejním, kto to napísal, potom sú otázky, no dobre, tak kto to napísal, kto to zaplatil, tak, ej, radšej nie a odôvodnenie je, že keby sa, keby sa zverejnil autor tej analýzy, tak bude, čo bude, šikanovaný teraz opozíciou, neviem teraz celkom, že čo je motív, aby ten materiál zostal, zostal anonymný. To je absurdné vysvetlenie. A znovu sa len núka potom niečo iné, že ako to mohlo byť zaplatené. Tak proste, proste vy sa nedivte, že keď to je celé zahalené nepravdami, výmyslami, tak, tak vytvára sa konštrukt, ktorý je jediný dôveryhodný, a to je ten, že minister stále tú firmu vlastní. Čomu sa divíte potom?! Takže ja si myslím, že tá schôdza bola potrebná, bola potrebná. Vy na každú schôdzu poviete, že je to akože v zásade divadlo opozície, samozrejme, v situácii, keď ste boli v opozícii vy, tak to nebolo divadlo, vtedy to, vtedy to malo, naozaj malo grády. Ale, ale posledne sme odvolávali, čo som teda bol viac v tom zaangažovaný, ministra spravodlivosti Boreca za kauzu dovolania košického komunálneho politika. A mnohí ste hovorili, že no to je teraz predčasné analyzovať. Neboli žiadne argumenty na odvolanie! Samozrejme, keby Najvyšší súd rozhodol, že je to akože bezdôvodné dovolanie, hm, tak situácia by bola iná. A to aj Najvyšší súd povedal, že minister spravodlivosti neuviedol jeden jediný reálny dôvod v prípade dovolania. A čo sa stalo? Nič, nič. Nič. Čiže to je problém. Vy budete obhajovať aj neobhájiteľné. Úplne kľudne, úplne kľudne. Ale napriek tomu, tie schôdze majú svoj význam, pretože minimálne je potrebné aj verejnosť upozorniť na spôsob, akým si rozparcelovávate alebo pokračujete v rozparcelovávaní tohto štátu.