R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2003-12-02):
Hovorím o tých státisícoch chudákoch, ktorých nechali tí chudobní lekárnici čakať, keď zavreli celé mestá. Hovorím o tých státisícoch chudákoch, ktorí 5-6 hodín čakali. Vy ste lekárka, ktorá ste robili na onkológii. Hovorím o tom pacientovi, ktorý nedostal jeden preparát pri kandidóze v ústach. Vy ste gynekologička, ja som urológ. Vieme, čo to robí na genitáliách, oproti tomu to je nič, čo je v ústach. Ľudia vyskakujú z okien. Hovoríme o tých chudákoch, ktorých sme možno spoločne zobrali do rúk alebo sme, aj vy ste, tu obeťou. Mňa viníte, pán poslanec Maxon tu mal plamenný prejav, nech si spomenie, čo platila jeho vláda do zdravotníctva, aké odvody. V roku 1996 začalo zadlžovanie zdravotníctva, nepamätám sa, že by tam bol nejaký Zajac alebo nejaká táto vláda. To zadlžovanie zdravotníctva je katastrofa. Tá katastrofa sa musí riešiť! Vláda dnes urobila zásadný krok k tomu riešeniu. Kúpite si noviny, dočítate sa a všetky vaše prejavy, ktoré ste tu mali, sa stávajú irelevantné. Vláda povedala, že do systému musí dať peniaze vtedy, keď systém preukáže schopnosť istej flexibility. Hovoríte tu svorne o porušovaní ústavy. Pán poslanec Maxon, ja som na tú istú ústavu prisahal čo vy. Na tú istú. Ona nie je iná. Ja som si ten článok 54 prečítal niekoľkokrát, kým som sa odhodlal k tomu kroku. Nesúhlasil som s pani poslankyňou Sabolovou, keď mi hovorila v rámci jednej diskusie, že ja som zodpovedný za to, ako sa plnia limity, lebo som zodpovedný za poskytovanie zdravotnej starostlivosti. (Reakcia z pléna.) Trošku, lebo to teraz chcem zjednodušiť. Áno, som zodpovedný v zmysle článku 40. A zabezpečíme lieky každému, kto ich bude potrebovať, aj keby ste tu spomínali všetkých komunistov, ku ktorým, chvalabohu, som nikdy nepatril, keď počujem z úst niektorých poslancov hovoriť o Stalinovi, o Leninovi, každý má právo hovoriť tu vtipy – nakoniec, čo s tým? Chcem povedať jednu vec. Vážnym problémom celého systému sú dlhy, ktoré ho ničia. Vážnym problémom celého systému sú kšeftári, ktorí sa v týchto dlhoch vyznajú a žijú z nich. Z toho naši pacienti nemajú nič. Vážnym problémom celého tohto systému je branie rôznych rukojemníkov rôznym spôsobom za rôznych okolností. Asi zabúdate na tie tisíce pacientov, ktorí potrebujú dialýzu za 800-900-tisíc korún ročne a tiež musíme na to mať peniaze. Asi zabúdate, že problémom zdravotníctva nie je zlá sociálna situácia a že skôr by sa bolo treba zamyslieť a spoločne vybudovať taký sociálny systém, ktorý u toho, kde je potreba, by dostal. Ale nechcite od zdravotníkov, aby odpúšťali. Je asi potrebné dobudovať systém sociálnej medicíny, ktorý, chvalabohu, končí a prvá zásadná koncepcia Slovenskej republiky po štrnástich rokoch vzniká a bude to moderná koncepcia, aby keď niekto nemá tých 50 korún, ich dostal. Tak je formulovaná sociálna doktrína. Pani poslankyňa Belohorská tu niečo hovorila o mobilite pacientov. Ubezpečujem vás, že mi robí veľké vrásky práve pre ekonomickú situáciu, ale zabezpečíme ju tak, ako má byť. Bola teraz v Budapešti posledná predvstupová schôdza desiatich krajín, ktoré pristupujeme. A mobilita bude veľký problém, veľký problém, takže naozaj budeme musieť našim občanom, keď však použijeme presne to isté čo Španieli, ktorí sú v Európskej únii už roky pred nami, a každého občana dôrazne budeme informovať, že okrem toho, že má nárok v zmysle smernice 1048, súčasne mu odporučíme, čo má robiť, aby to všetko fungovalo v jeho prospech. Hovoríte o článku 37 ústavy. Ja ho nespochybňujem. Ja hovorím o článku 54 ústavy, ak chcete, spochybňujte ho. Prosím, prečítajte si poslednú vetu článku 54 ústavy, dokonca nemá to byť zlomyseľnosť, túto ústavu prijímal tento parlament v roku 1992, pokiaľ sa dobre pamätám. Chcem vás ubezpečiť, že zákon o lieku je vždy ťažký zákon. Chcem vás ubezpečiť, že tento parlament pripustil anomálnu situáciu, keď máme aj právnické osoby v systéme, aj fyzické osoby v systéme. Máme aj reťazcové lekárne, máme aj falošných lekárnikov. Pani poslankyňa Sárközy nepozná prípad, keď komora nevydala etické oprávnenie. Podľa dnešného... (Reakcia poslankyne.) Aha. Vymenujem vám prinajmenšom jeden paradoxný bez mena. Partizánske, zodpovedný farmaceut ústavnej lekárne, eticky spôsobilý byť v ústavnej lekárni nie je eticky spôsobilý byť vo verejnej lekárni. My sme museli v najhorších prípadoch porušenia, keď Generálna prokuratúra zasahovala, vydávať licencie, za čo nás žalovali. To je v poriadku. Každý má právo sa domáhať svojho práva na súde. Tých prípadov je niekoľko desiatok len takých, ktorí sa to nebáli zverejniť. A zhodou okolností poslanec Urbáni vie, o čom hovorím. Týka sa to aj jednej z jeho aktivít. (Reakcia z pléna.) Má tu byť rovnosť šancí, bojujeme proti korporativizmu, chceme, aby každý mal v zmysle článku 35 ústavy prístup na trh, ak je kvalifikovaný a ak je regulovateľné to povolanie v zmysle vzdelania a v zmysle materiálnych podmienok. A nebránime tomu, aby komora strážila etické parametre. Ale nemôže si ich ona vymýšľať, nemôže byť neetické si otvárať lekárne vedľa seba. Pozrite sa po Európe, na ktorú sa všetci odvolávate. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán minister, prepáčte, musím sa spýtať, či je všeobecný súhlas, aby sme ukončili tento bod programu aj po 19.00 hodine. (Reakcie z pléna.) Pán minister, poprosím, aby ste rešpektovali ten čas. Nech sa páči.