Ľ. Jahnátek, minister hospodárstva SR: (2009-11-05):
K pánu poslancovi Brockovi a Lipšicovi nemám v podstate žiadnu poznámku, lebo to išlo mimo témy, nebolo to zamerané na zákon, ktorý momentálne prerokovávame, ale celé ich vystúpenie sa niekde rozlialo do šírky. Ale, samozrejme, hospodárska kríza je veľmi dôležitý fenomén a ja sa nebránim diskusii, aby sme si raz urobili diskusný klub k hospodárskej kríze a k spôsobom, ako to vidíme, ako by sme túto krízu vedeli spolu riešiť. Ale dneska prerokovávame, bohužiaľ, iný zákon a priestor na takéto diskusie nie je. Počúval som vystúpenie pani kolegyne Žitňanskej, spozornel som, keď povedala, že je odborníčka na hospodárske právo. To ma skutočne zaujalo a rád by som s ňou trošku rozdebatoval jeden aspekt, ktorý zvýraznila alebo ktorý som ja odhadol ako jadro jej vystúpenia alebo jej obáv, a to bola otázka alebo aspekt, že štát chce zasiahnuť do práv veriteľov. Dlhú pasáž vo svojom príspevku venovala práve tomuto aspektu. Pani poslankyňa, rád by som vás poprosil, keby sme si dali do časovej osi existujúci zákon o konkurze a reštrukturalizácii a úpravy zákona, ktoré sú definované v spoločnej správe z gestorského výboru. Tam by ste zistili, že štát v podstate vstupuje len v dvoch momentoch, v dvoch časových bodoch do celého tohto procesu. Po prvé, keď je vyhlásený konkurz a do schôdze, do prvej schôdze veriteľov môže oznámiť, že na základe kritérií, ktoré zákon definuje, sa štát domnieva, že môže ísť o strategický podnik, a preto si uplatňuje právo označiť ho za strategický podnik, celý proces konkurzného konania pokračuje. Akcionár spoločnosti vyhlásením konkurzu a stanovením konkurzného správcu stráca právo výkonu akcionárskeho práva. Toto právo mu je odňaté zo zákona predchádzajúceho, zo zákona o konkurze a reštrukturalizácii. A právo akcionára preberá príslušný krajský obchodný súd prostredníctvom správcu konkurznej podstaty, ktorého vymenuje krajský obchodný súd. Ten má za úlohu zhromaždiť všetky pohľadávky, preveriť opodstatnenosť týchto pohľadávok a päť dní od ukončenia preverenia všetkých pohľadávok musí zvolať schôdzu veriteľov. To je prvý deadline, dokedy sa štát musí prihlásiť, že má záujem o strategický podnik. Nastane prvé zasadnutie veriteľského výboru. Veriteľský výbor je zložený z hlavných veriteľov. To znamená z tých spoločností, právnických alebo súkromných, ktoré tam majú reálne vložené svoje prostriedky, to znamená, v prvom rade sú ohrozené ich vklady do tejto spoločnosti. Štát nekoná. Štát sa pozerá, čo urobí veriteľský výbor, lebo veriteľský výbor chce mať istotu, že svoje prostriedky veritelia dostanú nejakým spôsobom z tejto spoločnosti, na ktorú je vyhlásený konkurz, chcú mať zabezpečené svoje pohľadávky. Štát necháva voľnú ruku týmto veriteľom. Veritelia rozhodnú, či sa rozhodnú predať majetok spoločnosti, alebo idú spoločnosť reštrukturalizovať. Keď sa rozhodnú, že idú spoločnosť reštrukturalizovať, nič sa nedeje, štát už nemá ďalšiu možnosť vôbec do tohto podniku vstúpiť. Nemá a podľa tohto zákona nemôže tam vstúpiť. Jeho funkcia skončila tým, že sa prihlásil ako štátny podnik a koniec. O všetkom rozhodujú veritelia. Iný prípad ale nastáva, keď sa veritelia rozhodnú speňažiť majetok spoločnosti, čo nie je vždy podmienka pri konkurznom konaní. Keď sa ho rozhodnú speňažiť, znovu štát neprotestuje, štát sa naďalej prizerá a beží proces generovania ceny, trhovej ceny alebo najvýhodnejšej ceny, ktorá by mohla byť zaplatená za predaj majetku, ktorý ponúkol správca konkurznej podstaty na predaj. Až keď správca konkurznej podstaty vygeneruje trhovú cenu, ktorú nikto nemôže spochybniť, vtedy a až vtedy, keď je cena stanovená, čiže nie je ovplyvnená ničím, keď je cena stanovená, vtedy štát môže druhýkrát vstúpiť do tohto procesu a uplatniť si prednostné právo na tú najvýhodnejšiu cenu, ktorú vygeneroval nie štát, ale ktorú vygeneroval konkurzný správca a ktorú vygeneroval trh. Čiže žiadne ovplyvňovanie ani ceny majetku, ani konkurznej podstaty, ani veriteľov, ani nikoho. Je to absolútne čisté a transparentné. Je tam jeden aspekt, že čo keď trh nevygeneruje žiadnu cenu a spoločnosť môže ísť do bankrotu a pôjde určite do bankrotu v tom momente. Potom nastúpi opravný inštitút a to je znalecký posudok znalca, ktorého stanoví buď ministerstvo financií, alebo ho stanoví konkurzný správca, to je jedno, kto toho znalca stanoví. Čiže nič sa nedeje, štát nevstupuje, štát len garantuje, aby celý proces prebiehal transparentne. A až by prišlo k momentu, že trh nevie vygenerovať nového strategického partnera pre danú spoločnosť, vtedy nastupuje štát cez mechanizmus, ktorý som tu deklaroval. Čiže toľko asi k názoru pani poslankyne Žitňanskej a verím, a som pripravený s ňou ďalej diskutovať o tomto probléme, lebo si myslím, že toto bola vecná diskusia aj z jej strany, aj ja som sa snažil vecne reagovať na tie ňou povedané nezrovnalosti, ktoré v časovej osi pri procese konkurzu spoločnosti prebiehajú. Ešte tu mám jednu poznámku na pána poslanca Simona. Pán poslanec, ja mám dojem, že neviete presne, čo znamená proces konkurzu, a hlavne, čo znamenajú pohľadávky spoločnosti v procese konkurzu, keď už konkurz nastal. Vy ste nás tu obvinili, že my ideme nebodaj zaplatiť šesťstomiliónovú pokutu za Novácke chemické závody. Nechápem, akou asociáciou ste na takýto geniálny nápad prišli, vážne. To sa nedá pochopiť. Veď konkurzný správca má jasné pokyny. Musí sústrediť všetky pohľadávky. Veritelia sa musia prihlásiť. Majú štyridsaťpäť dní od nástupu konkurzného správcu na to, aby si uplatnili svoje pohľadávky. Len do tohto obdobia platí, že niektorá pohľadávka bude alebo nebude uznaná. Pokiaľ ju nepredloží vrátane Európskej komisie, pokiaľ Európska komisia do štyridsaťpäť dní nepredložila svoju pohľadávku, no nebude uspokojená. Bohužiaľ. To je zákon, ktorý vyšiel v roku 2005. Ale keď si pohľadávky uplatnia, potom to príde až po konečné štádium, že sa predáva majetok spoločnosti, ktorá je v konkurze, vygeneruje sa nejaká cena tohto majetku a z tejto ceny, z tejto sumy sa potom uspokojujú parciálne, adekvátne určitým percentom všetky pohľadávky, ktoré boli uznané konkurzným správcom v procese ich prihlasovania. Ďalej ste nás školili, obviňovali a urážali, akým spôsobom bude vláda znovu predávať takto nadobudnuté spoločnosti. Pán poslanec Simon, môžem vám na to odpovedať úplne jasne, úplne presne. Bude to predávať určite inak, ako ste vy predávali Slovenský plynárenský podnik, ako ste vy predávali distribučné siete, ako ste vy predávali Slovenské elektrárne. Ako ste vy vygenerovali cenu (potlesk) za Slovenské elektrárne, ktoré ste predali za 870 mil. eur. V tejto sume ste predali štyri funkčné jadrové elektrárne, dva bloky jadrových elektrární, ktoré sme museli za výrobnú cenu, za 70 halierov, celú kapacitu elektrárne predať a Enel nám okamžite, v tú sekundu, vrátil túto elektrinu za štyri koruny dvadsať. Za štyri koruny dvadsať, to bol váš deal. Plus za tých 870 mil. ste predali dve tepelné elektrárne, dokopy osem tepelných blokov a dvadsaťštyri vodných elektrární. A keď si to porovnávate s cenou, ktorú vygeneroval Enel alebo Slovenské elektrárne teraz na dostavbu tretieho a štvrtého bloku jadrovej elektrárne, ktorá je na 60 % stavebne a technologicky vydodaná, tak tam je cena 2,72 mld. eur. Za štvrtinu tejto sumy ste predali podnik Slovenských elektrární. A vy nám tu idete vyčítať a vytvárate scenáre, ako bude táto vláda predávať majetok?! Určite transparentne, určite to nebude robiť tak, ako ste vy robili všetky tieto privatizácie, že ste nemali ani toľko odvahy, aby ste podmienky privatizácie dali do privatizačnej zmluvy. Schovávali ste to do rôznych príloh, ktoré nepodliehali zverejneniu. Dávali ste len zmluvy, privatizačné, v ktorých nič nebolo, ale fakty, že sa štát vzdáva riadenia spoločností, vplyvu na spoločnosti, že štát môže po privatizácii prísť do týchto spoločností akurát tak na kávu, keď ho pozvú, to ste dávali do dodatkov k týmto zmluvám, ktoré ste nezverejňovali. Páni z opozície, takto my privatizovať nebudeme! Takto podniky, ktoré sa dostávajú do ekonomických problémov, predávať nebudeme! Ďakujem. (Potlesk.)