Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2013-10-29):
Ďakujem za poznámky a neostáva mi nič iné, ako v záverečnom slove zhrnúť a povedať, že neviem, či sa dá lepšie trafiť klinec po hlavičke, ako to tu bolo povedané, a požičiam si z oboch predrečníkov, či už vo faktickej, alebo v rozprave, jeden zásadný fakt a ten bol, bolo tu spomínané slovo rešpekt. Mám tiež za to, že môžeme do ústavy napísať kontrolnú právomoc, môžeme to rokovacím poriadkom ale dostať do fázy, kedy rešpekt z našej práce nejde. Ja sa tiež chcem opýtať, či vám, panie poslankyne a páni poslanci, ktorí ste dočasne vo vládnej pozícii, ale aj opozičným poslancom nevadí to, že znižujeme sami rešpekt, sami rešpekt toho, čo máme a z čoho by mal plynúť, pretože sami určite ste bombardovaní mnohými otázkami, mnohými, či už NGO-čkami, alebo samostatnými sťažnosťami občanov, aby ste zjednali nápravu, ak sa nejaká forma arogancie moci, nejaká forma zlyhania nejakého úradu objaví, a potom jediné, čo môžete oznámiť, je, že môžem to predložiť na výbor, a uvidíme, či toto bude pre dočasnú vládnu moc alebo nejakú vládnu moc schodné alebo či to pre nich bude príjemné, že sa nechajú kontrolovať. Kontrolná právomoc má ísť mimo vôľu väčšiny, kontrolná právomoc je tá, ktorá práve vtedy, keď to tej väčšine najmenej vyhovuje, keď nastala nejaká chyba, by mala ísť automaticky, a nie, že v každom jednom výbore Národnej rady, ktorý je vykreovaný hneď po voľbách, má automaticky, a tak je tu dlhodobý úzus, automatickú väčšinu vládna moc, je jedno, či to bola predchádzajúca alebo táto, a iba pod milostivým schválením vládnej moci, či sa chce dať kontrolovať. Ja mám iný príklad k tomuto a to je ten najväčší protiargument, ktorý tu spomínal aj Dodo Hlina, a to je, že by sme ústrednú štátnu moc a orgány nejakým spôsobom zdržovali a obťažovali. Chcete mi povedať, že tých 12 kontrolných orgánov, s ktorými sa dotýka každý jeden človek, ktorý má otvorenú prevádzku na Slovensku, by mal takú právomoc, že on rozhodne, či sa bude nechať v nejakej situácii, či sa umilostí a pustí tieto kontrolné orgány do prevádzky? Hygiena, živnostenský úrad, daňový úrad, požiarnici, SOZA, SLOVGRAM, OZIS a máme ich dokopy 12 a všetci môžu vykonávať nejaké, v nejakej svojej pôsobnosti kontrolné právomoci. Prečo znižujeme svoju vlastnú váhu a iba klopíme oči pri tom, že nemôžeme dostáť výkonu svojho vlastného mandátu, a staviame tu nejaké vzdušné zámky, že čo vlastne, čo vlastne sme. Veď už raz a navždy vysvetlime tým občanom, že kontrolná právomoc sa dá uplatniť iba vtedy, ak s tým súhlasí ten, kto chce byť kontrolovaný alebo má byť kontrolovaný. Ak nechce, tuná sedí pán poslanec Mičovský, ktorý vie podať presné svedectvo z výboru pre pôdohospodárstvo, kde, myslím, že tri poslanecké prieskumy v závažných problémoch neboli proste schválené. Vládnej moci nevyhovovalo to, že niekto bude klásť aj nepríjemné otázky, ktoré by mohli viesť k odhaleniu, a teraz to nemusí byť priamo vládne zlyhanie, ale zlyhanie zodpovedných ľudí, ktorí majú zodpovedne vykonávať svoje úradnícke alebo výkonné právomoci. Ešte raz, rešpekt, ktorý by poslanec mal vzbudzovať v spoločnosti na základe výkonu svojich kontrolných právomocí, by týmto začal platiť de facto, to znamená, neboli by sme, či budeme vo vláde alebo v opozícii, je to úplne jedno v tomto prípade, tu sme na jednej lodi, na jednej palube a dostali by sme reálny nástroj do rúk, aby sme mohli urobiť výkonu poslaneckého mandátu zadosť. V čom to spočíva? Je to právo vyžadovať správy v zmysle § 128, ktorý akože máme, rokovacieho poriadku, a toto, keď je zadefinované, môžeme urobiť iba konvalidáciou kolektívneho orgánu. Podľa mňa je tam aj výrazný významový rozpor medzi tým, že nemôžeme zrovna kontrolnú právomoc nechávať na vôli a nevôli vládnej väčšiny. Rokovací poriadok pozná aj iný mechanizmus ako priamo individuálny poslanecký prieskum a napr., čo všetci poznáte, že tretina výboru vie zvolať výbor aj bez vôle predsedu v tomto prípade, a ak by bolo zádrhelom to, že nerobme to na individuálnej báze, ale dajme tento mechanizmus, ktorý poznáme všetci z dlhodobej, tak ako výbory fungujú, tak môžeme sa pri debate o posune, aby nie vládna väčšina; a je jedno aká, stále to zdôrazňujem; rozhodovala o naplnení kontrolnej právomoci pri výkone poslaneckého mandátu, ale ten mechanizmus, ktorý poznáme z rokovacieho poriadku pri samostatnom zvolávaní, samotnom zvolávaní výborov, by sme si mohli následne ako kompromisné riešenie pre druhé čítanie osvojiť. Podľa mňa neurobíme nič iné ako to, že zvýšime dôveryhodnosť, rešpekt a reálny výkon poslaneckého mandátu v zmysle nie zákonodarnej a ústavodarnej moci, ale tej, ktorá je, ako som spomínal v úvode, definovaná ústavou, a to je kontrolná právomoc. Chcel by som vám preto apelovať a tentokrát nie žiadať, ale prosiť o podporu tohto detailu, aj v duchu toho, že zároveň rušíme zákon, ktorý definuje poslaneckú prácu ešte spred novembra 1989. Myslím si, že aj v duchu toho, že sme oslavovali 95. výročie založenia Československej republiky, je historizujúci moment alebo historický moment toho, že riešme tie otázky aj v týchto detailoch, ktoré sa síce môžu na prvý pohľad zdať ako detaily nášho právneho poriadku, ale majú obrovský symbolický význam. Nie je nám blbé, že my, a našu prácu definuje zákon č. 45 z mája ’89? Toto po 24-ročnej ceste budovania aj tohto parlamentu je podľa mňa už neakceptovateľné a neodkladajme to nadlho. Tento zákon sa dá prijatím tejto novely zrušiť a zadefinovať aj ten rozmer výkonu poslaneckého mandátu, ktorý vie reálne naplniť vykonaním kontrolnej právomoci, a volajme to pracovne individuálny poslanecký prieskum. Ďakujem za pozornosť.