Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2012-08-08):
Pekne popoludnie želám. Vážená pani predsedajúca, pani podpredsedníčka, vážený a milý pán minister, pán spravodajca, milé dámy, milí páni, dovoľte mi niekoľko slov, aby som aj ja povedal o zákone o sociálnom poistení, ktorý je tu prakticky už tretí týždeň na našich stoloch a laviciach. Tým, že je taká naozaj rozsiahla rozprava, ktorá sa vedie, taký maratón, niekoľkodňový, je zjavné, že tento zákon je veľmi, veľmi vážny. Dovoľte mi, aby som začal vetou, ktorou som vlastne skončil ten predchádzajúci príspevok, keď som vystúpil v skrátenom legislatívnom konaní. Tak tá veta, na pripomenutie, je: „Pripadol mi diel v kraji prekrásnom, je to znamenité dedičstvo.“ Je to kráľovský citát. Je to myšlienka, od ktorej som odvíjal trošku aj tú svoju rozpravu, hľadiac aj na budúce generácie a na budúcnosť Slovenska. A naozaj som si kládol aj tú otázku, že či ostane vôbec nejaké dedičstvo, nie znamenité, ale či vôbec nejaké dedičstvo ostane našim deťom, našim vnukom. Ak by sa táto spoločnosť mala správať takto, že žije len teraz, v tejto chvíli, bolo by to veľmi, veľmi zlé. Zodpovedný otec rodiny sa správa tak, že nežije len túto chvíľu, tento deň. Zodpovedná rodina sa rovnako nespráva tak, že žije len túto chvíľu, ale myslí aj na zajtrajšok, aj na tie ďalšie generácie. Diel v kraji prekrásnom, dovolím si povedať, že patrí aj jeden a pol milióna sporiteľom v druhom pilieri. Sú to občania, ktorí si bezmála šesť rokov vlastne šetrili alebo sporili na svoj budúci dôchodok. Vláda istôt, ktorá si hovorí, že je vládou istôt, tak ako to už dnes bolo tu spomínané, že na druhý pilier sa nebude siahať, to prisľúbil vtedajší predseda strany SMER, terajší premiér Fico, v marci. (Hlas z pléna.) Aj stále je aj predseda, veď áno, áno, však samozrejme je aj predsedom strany SMER, aj predsedom vlády, má dvojitú kumulovanú funkciu. Kolega ma tu opravuje. Tak sľúbil, že na druhý pilier sa siahať nebude. Je to zníženie odvodov, vlastne viac ako 55 % z 9 % znížiť, je tu júl, respektíve august, a tento návrh zákona je tu, znížiť toto sporenie. Tento diel naozaj musí byť pre vládnu stranu SMER veľmi veľkým sústom. Ide tu naozaj, skutočne o 500 mil. eur, čo nie je malá suma. Ak by naozaj tieto peniaze kdesi do budúcna sa sporili alebo zostávali alebo dobre sa investovali, bolo by to na zváženie, ale ak je to na to aktuálne minutie, dovolím si povedať, že potom je to veľmi nezodpovedné. Tento diel patrí všetkým dôchodcom, súčasným aj budúcim, všetkým. Tento diel patrí takisto študentom. Študenti pracujúci na dohody o brigádnickej činnosti, tak ako tu predrečníci spomínali, ja naozaj sa pripájam k tým ľuďom, aj keď niektorí ste tu opačne boli pohoršení nad tým, že musia deti pracovať, 15-, 16-, 17-ročné. Ja si dovolím povedať, že v každej normálnej rodine a v každej domácnosti tie deti k pracovnej činnosti a pracovným návykom majú byť vedené od útleho detstva. To nie je zneužívaná práca, to je výchovný moment a výchovný aspekt. A keď sú tu už dohody o brigádnickej činnosti, spomeňme si každý z nás, keď sme zarobili prvú korunu, ktorú sme naozaj, možno sme zarobili nejakých sto korún a sme pracovali polovicu prázdnin, alebo 500 korún a celé dva mesiace sme si odpracovali, koľko sme obracali tento peniaz v ruke, kým sme ho minuli. Naozaj nebolo to také rozšafné rozhadzovanie, ako dnes vidím mladých ľudí v uliciach. Hocikedy sa prejdem takto večer Bratislavou, ale hádam je to v ktorúkoľvek nočnú hodinu. Stalo sa mi, že som išiel aj v neskoršiu nočnú hodinu, a bezcieľne, keď vidím mladých ľudí, ktorí sedia pred krčmami, reštauráciami sedávať na uliciach, na chodníku a len takto naozaj nezmyselne maria tento čas. Je naozaj oveľa, oveľa lepšie, keď zmysluplne títo mladí ľudia vytvárajú hodnoty a naozaj skrze túto prácu sú užitoční. Užitoční sú tejto spoločnosti, ale užitoční sú veľakrát svojim vlastným rodičom. Na Slovensku je veľa rodinných podnikov a mladí ľudia naozaj sú aktívne zapájaní a práve skrze tieto dohody do aktivít v týchto rodinných podnikoch. Skupina študentov, možno sú to ale aj vysokoškoláci, áno, je tu hranica nejakých 25 rokov, keď sa predpokladá, že tí študenti by mohli doštudovať. Dnes je trošku trend naozaj iný, ako bol možno pred desiatimi rokmi len. Študenti dnes študujú, mnohí študujú aj dlhšie nie preto, že na to nemajú alebo že sú hlúpi, ale preto, že sú tu dnes možnosti zahraničného štúdia, respektíve prerušia si toto štúdium, idú na jazykové vzdelávacie kurzy alebo idú za tým účelom do cudzej krajiny, aby sa zdokonalili v cudzom jazyku. Teda je to často, že títo študenti, a myslím si, že bude tento trend, ako je v západných krajinách. A nič výnimočne nebude, že keď budú študenti končiť, budú mať trebárs aj tridsať rokov. Pamätajme aj na týchto študentov, neboli by to len tí doktorandi spomínaní, ktorých spomínal aj pán minister, že doktorandi dostávajú v podstate od svojho kvázi zamestnávateľa, teda vysokej školy nejakú odmenu 500 alebo 600 eur. To je síce pravda, že je to tak. No ja si to tak dovolím porovnať so susednými krajinami, netreba ísť ďaleko, možno je to Rakúsko, Nemecko, Švajčiarsko, tak táto odmena týchto doktorandov je naozaj na takej úrovni, že tuná nedosahujú ani mzdy normálnych zamestnancov, špičkových. A to sú to doktorandi. To doktorandské štúdium samozrejme má inú úroveň, ako má u nás, lebo sú to ľudia prakticky pripravovaní pre potreby praxe. Nerobia sa tie tituly len preto, aby som tie tituly mal, neštudujem len preto, aby som mal pred menom tituly, za menom, ale predovšetkým študujú na to, aby nadobudli svoje zručnosti a boli použiteľní špičkoví odborníci pre potreby praxe. Takto vyzerá v zahraniční ďalšie vzdelávanie. To je to doktorandské štúdium, to je vysokoškolské vzdelanie tretieho stupňa. Rovnako tých dohodárov sme spomínali, že je tu osemsto tisíc. Áno, samozrejme mohli by sme viesť polemiky, či tých dohodárov je osemsto tisíc. Je to skoro až milión, bolo to až skoro milión občanov. Určite to nebude v počte ľudí, ale v počte asi tých dohôd, lebo môžu byť tí študenti, zvlášť študenti, ale aj dôchodcovia, ktorí si vylepšujú svoj dôchodok, tak v podstate tie dohody môžu mať, jedna osoba môže mať aj jeden až tri, aj štyri dohody, čím si takto prilepšujú. Ak by sme zaťažili tieto dohody, tiež to tu už bolo spomínané, ťažko sa už tu aj neopakovať. Tak ako aj pán predseda v úvode svojej reči v tomto parlamente hovoril, že dvakrát do tej istej rieky nevstúpiš, tak hádam ani dvakrát tú istú reč nepovieš. Ani ja ju nepoviem dvakrát tú istú, hoci mám nejaký ten koncept pripravený, ale tú istú reč určite nepoviem, aj keď by sa mohlo povedať, že obsahovo sa dostávame k tomu istému. Dotknem sa problematiky, ktorá bola tu spomínaná, a to je tých chýbajúcich 500 mil. eur v štátnom rozpočte. Ja som to už spomínal, ale dovoľte, aby som to pripomenul, lebo to je, ja túto skutočnosť považujem naozaj za veľmi, veľmi vážnu. Ak jeden deň je to suma 250 mil., a za jeden víkend, sobotu, nedeľu a pondelok je to odrazu 500 mil., ktoré chýbajú v štátnom rozpočte, myslím si, že to je obrovská suma, aby narástla za dva dni na raz takú sumu. Je to naozaj veľmi veľa, 500 mil. eur žeby chýbalo v štátnom rozpočte, a vládna strana SMER, ktorá hlasovala za tento štátny rozpočet ešte zhruba takto pred rokom, žeby si schválila takúto dieru. Mám veľkú pochybnosť, že by tomu tak bolo. Kolega Štefanec, on sa tak veľmi pekne tejto problematike dlhšie venoval, aj to podrobne rozanalyzoval a dospel k sume 644,5 mil. eur. Naozaj ja si kladiem a kladiem aj vám túto otázku: Ak minulý rok samospráva mala prebytok 30 mil. eur, ako je to možné a kto to vymyslel, že pre tento rok má byť tento deficit 96 mil. eur? Spolu je to 126 mil. eur. Naozaj je to obrovská suma a neviem čo by naozaj povedali títo starostovia a možno samosprávne celky, že takáto skutočnosť tu je. Kto a prečo vymyslel núdzový nákup ropy v objeme 95 mil. eur práve teraz a práve z verejných zdrojov? Ja si kladiem túto otázku a pýtam sa, prečo je to tak? Prečo v roku 2012 nepríde rozpočtová dividenda v objeme 40 mil. eur? Prečo vláda istôt presúva túto dividendu na rok 2013? Pýtam sa prečo? Pýtam sa, prečo ministerstvo životného prostredia nezrealizuje predaj CO2 kvót v objeme 27 mil. eur? Pýtam sa prečo? Áno, oplatí sa bojovať o také znamenité dedičstvo, akým je druhý pilier dôchodkového sporenia. Pán minister, oplatí sa bojovať naozaj o mesiac skôr, aby, tých 40 mil. eur tiež nie je k zahodeniu, aby sme tuná rokovali tretí týždeň a bojovali o to, o tieto peniaze z druhého piliera. Ak by som to tak zhrnul a porovnal tu pána kolegu Štefanca, ktorý narátal 645, zaokrúhlene 645 mil. eur, a na druhej strane počuli sme tuná správu Medzinárodného menového fondu, ktorá hovorí, že 17. júla, keď teda prebehla táto kontrola, tak v štátnom rozpočte nechýba nič. A ja sa teraz pýtam, keď nechýba v tom štátnom rozpočte nič, ak teda nechýba, a teraz takto sa nahrabú tie ďalšie peniaze, pýtam sa, kam pôjdu? Kam pôjdu tieto peniaze? Pre koho sú určené? Pre občanov tejto krajiny? Veď im patrí toto znamenité dedičstvo. Komu snáď patrí? Kto by si mohol uzurpovať také právo, že je to moje? Celý tento podiel komu patrí? – pýtam sa. Poprosil by som, ak by som dostal na to odpoveď, veľmi by som sa tešil. Dovolil som si vo svojich úvahách, nakoľko to neviem, že kam sú nasmerované tieto finančné prostriedky, možno zdanlivo odbehnem málinko od témy, ale možno len zdanlivo, ale súvisí to veľmi. Lebo aj v spoločnosti toľkokrát sme hovorili, že či ten systém sociálny a zdravotnícky dá sa seknúť, tu končí sociálny a tu začína zdravotnícky a naopak. Dovolím si povedať, že to sú také spojené nádoby, ony sú veľmi, veľmi úzko prepojené, kde sa to veľmi nedá diferencovať, kde vlastne končí zdravotníctvo a začína sociálny problém, respektíve kde končí sociálny problém a kde začína zdravotnícky problém. Preto keď vo svojich úvahách dovolil som si byť taký smelší a keď sa hovorí tuná o tom, že bude jedna zdravotná poisťovňa, teda bude to len Všeobecná zdravotná poisťovňa, doposiaľ máme na tom „zdravotníckom trhu“ tri zdravotné poisťovne, sú tu dve neštátne, a tak v takom hrubom prepočte odkúpenie týchto dvoch zdravotných poisťovní stálo by nejakú tú miliardu. Pýtam sa, tých snáď 500 mil. eur je pripravených ako časť balíka na odkúpenie týchto dvoch zdravotných poisťovní? Je to otázka, ja sa pýtam, či je to na to, alebo kam pôjdu v skutočnosti tieto finančné prostriedky. Ak som spomenul tuná to zdravotníctvo a tú sociálnu sféru a rovnako aj vládu istôt, teraz mi to prepáčte, nebude to presne adresované vládnej strane SMER, ale hádam nám všetkým za posledných dvadsaťdva rokov. V tejto Bratislave prežívam tu tieto chvíle ani nie tak dlho, kedysi v minulosti som prichádzal do tohto hlavného mesta skôr ako návštevník a turista, veľmi rád som tu prichádzal, ale ešte radšej som sa vracal do svojho rodného kraja na východné Slovensko. A je to tak aj teraz. Ale všímam si tu okolie a všímam si tých ľudí, ktorí tu žijú. A bolo to už aj pred tým a je to stále za celých tých dvadsaťdva rokov. Tento týždeň niekoľkokrát opakovane ráno stretávam ženu uprostred leta. My tu máme krásnu klímu. Táto žena chodí v kožuchu, plná taška, včera mala nákup, myslel som si, že bol to nákup. Mala tam nejaké buchty z hypermarketu. Keď sa tak trošku poodchýlila, mal som možnosť nahliadnuť jej do tej tašky, tak okrem toho nákupu tam nebolo nič. Boli to len smeti. Boli to kelímky, igelitové sáčky. Zozadu, keď som sa pozeral na tú ženu, sedela na lavičke, odpočívala, oddychovala, sivé vlasy. Myslel som si, že je to veľmi, veľmi stará žena, keď sa postavila. Neviem, ťažko bolo odhadnúť ten vek. Ale my tu rokujeme o zákone o sociálnom poistení. Ja sa pýtam, aká je tá sociálna sieť u nás na Slovensku? Pýtam sa, aká je? Aká je za tieto roky? A to patrí nám všetkým, aby sme sa nad tým naozaj zamysleli. Koľko takýchto ľudí stojí pred kostolmi, pred hypermarketmi s takto natrčenou dlaňou? A koľkokrát a naozaj všetkých, však vrátane aj toho, teraz sme tu aj poslanci, ja to, prepáčte za výraz, ale poviem to takto, nás citovo vydierajú? Ja sa pýtam, táto krajina, to je ten diel v kraji prekrásnom, ktorý si zaslúži človek? Či snáď táto žena, ktorú som takto mal možnosť stretávať, je menej ako ktokoľvek z nás. Nezaslúži si ten podiel? Nezaslúži si časť z toho znamenitého dedičstva? Ako myslí tento sociálny systém na týchto ľudí? Pozrite sa, možno keď, dovolím si povedať aj takúto vetu, ale možno bude chápaná veľmi zle, nerád by som bol, ak by bola tak chápaná, ale porovnám to s jednou krajinou, európskou, je to Malta. Ja osobne som tam nebol, ale naše deti sú teraz také rozbehané, že tie majú viac toho sveta prejdeného ako my samotní. A na Maltu, keď by ste prišli a chceli by ste žobrať, jednoducho nie je to možné. Je to ostrovná krajina a Malťania vychádzajú zo zaujímavej filozofie: ak si mal na lietadlo, ak si mal na loď, alebo možnože si sa preplavil tam „plťou“, tak musíš mať aj na to, aby si v tejto krajine mohol prebývať a žiť. Inými slovami je tam zákaz žobrania. Ale to nie je, to nestačí prijať aj zákonom, zákaz žobrať, aby sme na uliciach týchto ľudí nestretávali, lebo bolo by to veľmi, veľmi málo. Ale naozaj táto spoločnosť je, aby bola teda schopná postarať sa o týchto ľudí. Dovolím si spomenúť svojho brata, ktorý je farárom v Žakovciach, možno ho niektorí poznáte, možno niektorí nie. A možno ste aj počuli ten jeho výrok, ktorý hovorí, že spoločnosť a životná úroveň spoločnosti, aby nebola meraná podľa objemu vody, koľko človek spotrebuje, možno mydla, možno prášku, možno podľa toho, ako sme schopní rýchlo postaviť banky, ktoré sme tu spomínali, tie dokážeme hádam luftom, raz-dva postaviť, a podľa spotrebného koša, ktorý tu aj spomínal pán kolega Mihál. To nie je meradlom. Aj pán prezident to spomenul vo svojom slávnostnom príhovore tu v Národnej rade. Ale aby životná úroveň spoločnosti bola meraná podľa schopnosti, ako je schopná postarať sa o núdznych, hladných, biednych, trpiacich, zomierajúcich, dlhodobo chorých. Pozrime sa, ako to vyzerá v dnešnej našej spoločnosti. Súhlasím s pánom premiérom v tom, v tejto veci, že zdravotné poisťovne by nemali tvoriť zisk. Hej? Áno, aj keď na druhej strane, ak som zodpovedný podnikateľ, mojou povinnosťou, mojou povinnosťou je tvoriť zisk. Tvoriť zisk minimálne na úrovni možno 10, 15, možno aj do tých 20 percent. Je to tvojou povinnosťou, ak vedieš podnik. Ak prestaneš ho tvoriť, jednoducho firma ide do krachu. Ale aby to bolo uvážlivé. Nemôže tu byť zdravotná poisťovňa na jednej strane, ktorá vytvorí enormný zisk, a na druhej strane tí istí poistenci tej istej zdravotnej poisťovni a jednoducho nie je o nich postarané. Zo skúsenosti, dovoľte mi, aby som tu tiež spomenul nejaký príklad.