Heger, Eduard, poslanec NR SR (2017-09-13):
Ďakujem, pani predsedajúca. Kolegyne, kolegovia, dovoľte mi krátko vystúpiť k tomuto zákonu, k druhému čítaniu. Ja teda môžem povedať za nás, že tento zákon, tak ako ste ho predložili, prináša teda na základe aj aplikačnej praxe naozaj vylepšenia niektoré. Niektoré sú veci, ktoré sa nám nepozdávajú, a preto sme aj k nim pripravili nejaké pozmeňujúce návrhy. Ale najprv by som chcel trošku teda porozprávať možno aj o tej filozofii a tom uhle pohľade, ako sa my na to pozeráme, pretože samotný zákon teda hneď v úvode zvyšuje ten limit zo 40- na 200-tisíc. Ja teda na jednej strane rozumiem, neviem, či ste to vy tu v rozprave rozprávali, ale teda sme sa rozprávali o tom, že ide o to, že zvyšujeme ten limit tak, aby mohli vlastne tie školské zariadenia nakupovať potraviny, dá sa povedať, neobmedzene, aby mohli za ten rok sa zmestiť do toho rozpočtu a nakupovať aj kvalitu a podobne. Tento argument znie logicky, znie dobre. Na druhej strane my rozmýšľame nad tým, lebo keď si na to pozrieme, tak je 500 % navýšenie z hľadiska toho systémového, z hľadiska, myslím si, že to je dôležité, že tento zákon sa tvoril práve preto, aby vniesol určitý systém a aby naučil ľudí aj transparentne hospodáriť a transparentne obstarávať. A ja chápem na jednej strane, že, že je tu problém, že naozaj tým, že sa to prenáša aj na tie nižšie úrovne, a je to, môžme si povedať, že naozaj je to pre tých ľudí do veľkej miery oštara, že tento systém je možno pre nich komplikovaný alebo tá legislatíva je pre nich komplikovaná, nie vždy sa v nich vyznajú a podobne, a tak buď hľadajú spôsoby, ako sa tomu nejakým spôsobom vyhnúť. Ale, ale zase toto nie je podľa nás dostatočný argument na to, aby sme teraz hľadali spôsob, ako im tie limity zdvihnúť, aby sme ich mohli nechať fungovať tým starým spôsobom. Aj keď teda áno, zaznievajú aj také argumenty, aj ku nám sa dostali, že, lebo to je presne aj o tých táboroch čestných a nečestných. Tí čestní, ktorí to robili čestne aj predtým, ako prišiel do platnosti, verejné obstarávanie, tak svojím spôsobom to robili dobre a aj týmto dnes ten, to verejné obstarávania zviazalo ruky, lebo dneska musia pristupovať byrokratickejšie, keď poviem, k celému systému. Takže chápeme, že tí čestní si povedia, ale toto je pre mňa prácnejšie. Ale zase na druhej strane, cieľom by malo byť, ak chceme, teda toto verejné obstarávanie aby fungovalo, upgradovať ho tak, aby bolo čo najjednoduchšie pre tých užívateľov, ale zároveň aby ho nemuseli nevyužívať. Lebo svojím spôsobom, keď si zoberieme teraz tento krok, ktorý vy navrhujete, prinesie to, že školské zariadenia vlastne vyjmeme s týmto limitom z tých povinností a oni dostanú voľné ruky. Ale vlastne ich dostávame ako keby mimo pôsobnosť tohto zákona. A to je niečo, čo, si myslíme, že je v tomto štádiu krok späť, aj keď na druhej strane chápem tých samotných užívateľov, ktorým to výrazne pomôže. Ale myslím si, myslíme si, že z hľadiska toho systému transparentnosti, ktorý by mal prichádzať, tak tento krok teda nie je správny. A skôr ten správny krok by bol, že pomôcť tým ľuďom, ako čo najefektívnejšie ten systém využívať, aby to pre nich nebola záťaž, zároveň školiť tých ľudí, aby tomu rozumeli, aby to pre nich nebola naozaj španielska dedina mnohokrát, a vytvoriť také podmienky pre nich, aby v tom systéme dokázali efektívne fungovať. Takže preto, to je jedna vec. A druhá vec je tá, že teda jedná sa naozaj o veľmi skokové, 500 % nárast, preto my máme, a na záver ho teda prečítam, aj pozmeňujúci návrh, ktorým by sme tento skok chceli redukovať, aby nebol taký, taký rázny. Taktiež doplňujeme v rámci, doplňujeme v rámci teda tých skupín, teda viem, že udiali sa pozmeňujúce návrhy aj z vašej strany, ale chýbajú tam nemocnice, tie neviem, či sú teda vo vašom. Čiže myslíme si, že malo vy sa to vzťahovať teda aj na zdravotnícke zariadenia nemocníc. A tie sociálne, zariadenia sociálnych služieb, myslím si, že tie ste tam už mali vo vašom pozmeňujúcom návrhu. Takže tuto je ten prekryv. Druhá vec je, ten elektronický kontraktačný systém, elektronické trhovisko inými slovami. Tento systém na jednej strane je dobrý, ale vidíme, že je, ako by som povedal jednoduchšie, že je primitívny, čiže nedovoľuje toľko, také služby a samotní užívatelia sa sťažujú, že nemôžu si tam navoliť veci. A ak by išli cez to elektronické trhovisko, tak by im to mohlo, ako by si museli objednať produkt, ktorý v skutočnosti nechcú, pretože síce ako samotný produkt im to vyhovuje, ale tie dodatočné služby už sú spoplatnené a tým pádom sa im to celé predraží. Takže tuto vidíme ako problém. Ale na druhej strane vidíme, že naozaj sa do toho naliali desiatky miliónov eur, a je dôležité, aby tento systém opäť bol užívateľský bližšie, čiže taký user friendly. A na tom treba pracovať, že namiesto toho, ako hľadať možno nejaké rýchle východisko, čo ja chápem, že dnes aj vy ste pod tlakom tých užívateľov, ktorí sa sťažujú, lebo to, ani to neni ešte dokonalé a už to musia používať. Takže chápem, že tí užívatelia sami narážajú na prekážky toho, ale investovať omnoho viacej úsilia do toho, aby ten systém bol tak vyladený, aby umožnil tým užívateľom ho využívať jednoducho. Ja chápem, že toto nie je vec, ktorá sa dá zmeniť z večera do rána, ale je to niečo, na čo chceme apelovať aj práve možno tým, že prinášame ten pozmeňujúci návrh, aby neodviazal tie ruky, aby teda nevynímal ďalšie segmenty mimo tohto zákona verejného obstarávania. Ale tým, že svojím spôsobom ponechá tých ľudí pod tými pravidlami, tak kladie nároky práve na štát, aby sa štát posnažil vlastne urobiť to dostupné a jednoduché pre tých zákazníkov, ktorými sú teda, samozrejme, ľudia alebo aj teda tie nižšie úrovne tých obstarávateľov, teda štátnej správy. Verejnej správy, pardon. Tuto napríklad, ešte ďalší príklad, ktorý by som spomenul, je práve tá, nazvem ju, prílepkovú novelu, ten pozmeňovák, ktorý priniesol pán Náhlik ešte v marci, a zdvihol vlastne tiež úroveň tých stavebných prác, to sa udialo teraz na jar a opäť je to, ja opäť zopakujem, že chápem tú aplikačnú prax, že kde oni narážajú. A my sme dostali aj také niektoré spätné väzby z obcí, že oni na jednej strane to ocenili, že je to pre nich jednoduchšie, ale ide to mimo filozofiu toho verejného obstarávania, lebo vraciame sa ako keby späť do toho obdobia, kedy sme to verejné obstarávanie alebo tento zákon o verejnom obstarávaní nemali a oni mohli voľne obstarávať. Takže opäť, toto je podľa nás nesystémový krok. A tieto dva príklady na to jasne ukazujú. A len sa, by som sa zopakoval, teda že je potrebné ísť tým opačným smerom. Čiže mať to zavedené a nájsť spôsoby, ako by to malo fungovať lepšie. Lebo toto všetko prinesie vlastne zmenu mentality. Lebo my práve takýmito výnimkami ako keby sa, umožňujeme ľuďom ostať v tej mentalite toho, že však teda lepšie je to bez toho verejného obstarávania, a ľudia potom si povedia, to je len pre tých. pre tých veľkých hráčov. A to si tiež, to si úplne nemyslíme, lebo práve tá mentalita je tu veľmi dôležitá. Máme tu potom ešte ďalší pozmeňujúci návrh, a to je práve pre situácie, ktoré sa dejú tiež v praxi, a vidíme ich, že sa dejú, že sa prihlásia firmy do verejného, do súťaže, do verejného obstarávania tri, ale vieme, že v skutočnosti len jedna to chce vyhrať, a pozve si ďalšie dve, aby teda tam nebola sama, pozve si ďalšie dve, poď so mnou do súťaže. Dnes funguje ten inštitút toho európskeho jednotného dokumentu, ktorý spôsobí to, jednotný európsky dokument, ktorý vlastne umožní to, že len čestne prehlási vlastne, že spĺňa tie náležitosti, nemusí to dokladovať. A v takom prípade toto je pomerne jednoduché, že tí, tie dvojky, trojky, ktoré teda nechcú vyhrať, tak, a robia to krovie tej jednotke, tak to vlastne vypíšu a tým pádom v skutočnosti to verejné obstarávanie je o jednom hráčovi. A, žiaľ, ťažko sa toto dá identifikovať a podľa nás ten jediný nástroj, ako odrušiť, je práve taká, by som povedal, represia, a to prinášame práve v podobe toho, že by sme tým firmám, ktoré sa budú uchádzať o toto verejné obstarávanie a nebudú mať tieto doklady k dispozícii na výzvu, tak budú penalizované. To penále je také, aké už máme aj pri tom, keď ich predložia a nie sú v poriadku, plus teda vyradenie z verejného obstarávania, z činnosti vo verejnom obstarávaní na dobu troch rokov. Myslíme si, že je to preto dôležité, lebo tie firmy, ktoré robia čestne a naozaj idú sa pobiť o tú zákazku, tak tú dokumentáciu majú pripravenú tak či tak. Oni ju môžu poslať alebo si ju môžu nechať a neposlať, ale majú ju k dispozícii, že to nie sú zase nejaké náročné veci. Mnohé veci by si mohli úrady medzi sebou vymeniť a nemuseli by tým akože šikanovať ľudí, ak sa jedná teda hlavne o doklady zo Sociálnej poisťovne a z iných o nedoplatkoch. Toto by malo byť automatické, že štát by si to mal medzi sebou vymeniť a firma by nemala takéto doklady zháňať pre štát, keď štát ich má v iných, v iných organizáciách. Takže myslíme si, že práve tí čestní by s tým nemali mať problém. Tí čestní, ktorí čestne idú zabojovať o tú zákazku. A tí, ktorí sú to krovie, no tak pre tých by to malo byť práve odradzujúce a povedať si nie, lebo tá, tá penalizácia je práve na to, že nepredloží tie doklady, že on ich svojím..., lebo tam sa ukazuje automaticky, že on ich zrejme nemá. Lebo ak by ich mal, tak by ich predložil, lebo iný, iný paragraf, ktorý už dnes je v platnosti, hovorí, že keď ich predloží a nie sú správne, tak tam je postihnutý. Takže toto si myslíme, že sú opatrenia, ktoré môžu vyčistiť a opäť upevniť tých ľudí práve v tej mentalite toho verejného obstarávania a nasmerovať ich na to, aby jednak začali používať tieto nástroje a zároveň aby fungovali efektívne. Takže to len také krátke vysvetlenie toho a ja to teraz môžem teda v rýchlosti prečítať, aby sme to ešte stihli. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)