V. Novotný, poslanec: (2005-05-20):
Tento zákon ako v pléne, tak aj v poslaneckom klube SDKÚ vyvolal veľmi vážnu diskusiu. Zapojil som sa do nej ako zdravotník, ako lekár, nielen ako poslanec. A od začiatku som v tejto vážnej diskusii podporoval všetky ustanovenia o tomto zákone o premávke na pozemných komunikáciách, ktoré vedú alebo by mali viesť k vyššej ochrane zdravia a života osôb. Musím na chválu svojich kolegov povedať, že mi to nedalo veľa síl získať v poslaneckom klube SDKÚ úplnú podporu všetkých ustanovení v zákone o premávke na pozemných komunikáciách, ktoré sprísňujú a zvyšujú ochranu života a zdravia osôb. Nesmierne si vážim to, že predkladateľ mal odvahu dať to do tohto zákona, vpracovať to do tohto zákona a že zákon prináša novinky ktoré sú všade v Európe úplnou bežnosťou. Predovšetkým v bode 2 navrhovanej novely týkajúcom sa § 5 ods. 3 písm. f) keď si to dáte do súvisu s teraz s platným zákonom, z tohto paragrafu z tejto novely paragrafu vyplýva, že osoba s telesnou výškou menšou ako 150 cm s výnimkou vodiča je povinná používať schválený a pre ňu určený bezpečnostný systém. Čiže toto ustanovenie zavádza autosedačky, o ktorých sme už včera začali veľmi vehementne diskutovať. Včera som to vo faktickej poznámke na vystúpenie pána poslanca aj povedal. A zopakujem to znovu. Podľa mojich vedomostí len dve asociované krajiny k Európskej únii nemajú vo svojej legislatíve povinnosť autosedačiek. A to je Slovenská republika a Turecko. Potom po svojom vystúpení vám ukážem niekoľko grafov. Sú veľmi jednoduché a ľahko čitateľné, ako sa zmenila situácia v počte smrteľných úrazov detí v jednotlivých krajinách Európskej únie po zavedení autosedačiek. Chcem tiež privítať ustanovenia pod bodmi 12 a 13 novely týkajúce sa § 54 a § 56, keď § 54 novelizovaný hovorí, že chodec mladší ako 15 je povinný pri pohybe na kolieskových korčuliach používať riadne upevnenú ochrannú prilbu na hlave, chrániče na zápästia, chrániče na lakte a chrániče na kolená, chodec mladší ako 10 rokov smie sa pohybovať na kolieskových korčuliach na ceste s výnimkou poľných ciest, lesných ciest a obytných zón len pod dohľadom osoby staršej ako 15 rokov, ktorá je dostatočne spôsobila, aby naňho riadne dozrela. Ďalej, ustanovenie v bode 13 týkajúce sa § 56 ods. 3 hovorí, že osoba mladšia ako 15 rokov je povinná počas jazdy používať riadne upevnenú ochrannú prilbu na hlave, počas jazdy na bicykli, ako to vyplýva z vyššieho znenia tohto ustanovenia. Znamená to teda faktické zavedenie ochranných prostriedkov, keď to tak môžem nazvať pre korčuliarov, skateboardistov a cyklistov. Myslím si, že všetci, ktorí chodíme do západnej Európy a pohybujeme sa tam autom, autobusom, hocičím po cestných komunikáciách, vidíme, že tam je to úplná bežnosť. Myslím, že vidieť cyklistu bez prilby v západnej Európe sa už málokedy podarí. Keď to porovnáme s tým, čo zažívame občas počas pohybu po našich dedinách vo večerných hodinách, keď bicykel nie je ani len osvetlený, nieto aby cyklista mal prilbu, tak som rád, že tento zákon má tú ambíciu zavádzať tento moderný bežný prvok v Európe do našej legislatívy. Teraz mi dovoľte chvíľu hovoriť ako lekárovi. Úrazy všeobecne sú najčastejšou príčinou úmrtí v detskom veku. Zároveň najmä úrazy mozgu sú príčinou dlhodobého, v niektorých prípadoch celoživotného neurologického deficitu. Predstavujú teda závažný medicínsky, etický, sociálny, tiež ekonomický problém pre spoločnosť. Z lekárskeho hľadiska úraz je choroba bez predchorobia, bez predchádzajúcich príznakov, ktorá začína v krátkom okamihu mimo zdravotníckeho zariadenia a často ohrozí samotné životné funkcie dieťaťa. Vyžaduje sériu po seba nasledujúcich medicínsko-organizačných úkonov, ktorých kvalita, adekvátnosť je určovaná nielen úkonom samým, ale i časom, v ktorom a za ktorý sa vykoná. Všeobecne sa prevencia úrazov, lebo o nej, nie o medicíne chcem teraz hovoriť, chápe ako nemedicínska oblasť. Veď ako ja ako lekár môžem ovplyvniť prevenciu úrazu, veď úraz príde ku mne, až keď som v nemocnici, teda keď už sa stal. Pacient sa stáva pacientom až po akte úrazu, kde je možná už len prevencia následného ďalšieho poškodenia mozgu, teda napr. nedostatkom kyslíka alebo opuchom. Tento prístup má svoju logiku, je argumentačný potenciál. Prevencia primárnej lézie, teda samotného úrazu mozgu je skutočne už za hranicami zdravotníctva v oblasti spoločenskej a politickej, aj preto teraz rečním. Efektivita akýchkoľvek riešení je však úmerná ich komplexnosti a systémovosti. Aby bol problém detskej neurotraumy komplexne riešený, musí byť komplexne pomenovaný. Prevencia primárnej lézie, teda samotného poškodenia nervového tkaniva je integrálnou súčasťou úvah na tomto mieste. Najsilnejšiu motiváciu otvoriť diskusiu o prevencii majú ľudia, ktorí kritické detské ochorenia, traumy ošetrujú, teda aj ja, ktorý som ako neurochirurg mal mnohokrát možnosť vidieť ťažké kraniocerebrálne poranenie, poranenie lebky a mozgu u detí. Veľa som ich predovšetkým v nočných službách aj operoval. A musím, žiaľ, konštatovať, že výsledky sú v dôsledku jedinečnosti mozgového tkaniva, ktorým je neregenerovateľnosť a nenahraditeľnosť, veľmi tristné. Deti často končia vo vigilnom stave, teda v stave, keď síce žijú, ale nemajú vedomý kontakt s okolitým svetom. A bohužiaľ, bohužiaľ, veľmi často končia tieto stavy aj smrteľne. Čo teda môžeme robiť v primárnej prevencii. Prevencia mozgových úrazov sa nedá oddeliť od prevencie všetkých úrazov. Preto keď budem hovoriť o smrteľných následkoch úrazov, tak budem hovoriť o všetkých úrazoch. Takmer každý detský úraz je preventabilný, teda dá sa mu predísť. Z tohto tvrdenia je možné vylúčiť, samozrejme, úrazy, ktoré vznikajú v súvislosti, povedzme, s prírodnými katastrofami. Priamym ukazovateľom úrovne prevencie v tej-ktorej krajine je úmrtnosť detí na úrazy. A to by som chcel ešte raz zdôrazniť, že tým priamym ukazovateľom úrovne prevencie v tej-ktorej krajine je úmrtnosť detí na úrazy. Mortalita švédskych detí na úrazy je v porovnaní so stredoeurópskymi, postsocialistickými, krajinami polovičná. Najefektívnejším prístupom k snahe znížiť úrazovosť je kombinácia zmeny prostredia s efektívnym edukačným programom. Keďže dnes hovoríme o novele zákona č. 315/1996 Z. z. o premávke na pozemných komunikáciách, budem sa v ďalšom vystúpení venovať mozgovo-lebečným poškodeniam a ich prevencii v oblasti dopravných nehôd. Čo teda môžeme urobiť? Prvá vec je limitovať jazdnú rýchlosť. Nedodržanie limitov rýchlosti jazdy je príčinou jednej tretiny všetkých smrteľných dopravných úrazov. V Európskej únii je to 13 000 smrteľných úrazov detí ročne. Zníženie limitu jazdnej rýchlosti v husto obývaných oblastiach znižuje v danej oblasti výskyt dopravných nehôd o 50 % a počet smrteľných prípadov o 60 až 70 %, to sú štatistiky. Podstatné na znížení jazdného limitu je rešpektovanie tohto obmedzenia, ktoré závisí od kvality mediálnej kampane. Ako negatívny príklad slúži práve zníženie jedného limitu v niektorých oblastiach Bratislavy. Po vzniku dobre mieneného nariadenia sa doslova rozpútala mediálna protikampaň. Neozval sa ani jeden hlas, ktorý by verejnosti zrozumiteľne vysvetlil význam takéhoto opatrenia. Výsledok je evidentný, nikto nerešpektuje jazdné obmedzenia. Ďalším takýmto závažným krokom by mohli byť bezpečné chodníky pre chodcov i cyklistov, to je v západnej Európe úplná bežnosť u nás rarita skôr. Udáva sa, že vybudovaním bezpečných chodníkov je možné zabrániť 5 % všetkých dopravných smrteľných úrazov. Cyklistické prilby, ktoré máme ambíciu zaviesť týmto zákonom, správne upevnené redukujú riziko mozgového poranenia o 63 až 88 %. Čiže má to veľký význam. A na záver. Detské bezpečnostné prvky v autách. Ak sú správne používané, výrazne znižujú riziko úrazu, pričom riziko vážneho poranenia znižujú systémy fixujúce dieťa chrbtom, záhlavím v smere jazdy o 90 až 95%  a systémy tvárou v smere jazdy o 60 %. Dámy a páni, obrázok, ktorý tam máte, ten graf ukazuje, ako sa zmenilo a ako sa znížil počet smrteľných úrazov v dôsledku použitia motorového vozidla, teda v motorových vozidlách u detí vo veku medzi 0 až 14 rokov v Rakúsku po zavedení autosedačiek. Autosedačky boli zavedené tam, kde je tá červená šípka zhora prichádzajúca. Takto to vyzerá v Španielsku. Takto to vyzerá v Českej republike. Ten efekt je jasný. Okamžite začal klesať počet smrteľných úrazov detí vo veku 0 až 14 rokov. A na záver, takto to vychádza v Grécku po zavedení autosedačiek. Myslím, že je to jednoznačné, nemusím znova o tom hovoriť. A tento graf možno nie je až taký prehľadný. Ale keď si všimnete, vo všetkých krajinách s výnimkou Slovenska, Slovensko je ten modrý graf, po zavedení autosedačiek je ten trend klesajúci. Na Slovensku je tá čiara horizontálna. Počet smrteľných úrazov detí vo veku 0 až 14 rokov je v podstate nemenný. Čiže myslím si, že aj toto je štatistický dôkaz na to, že autosedačky by bolo veľmi vhodné zakomponovať do našej legislatívy. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dúfam, že ste moje vystúpenie pochopili správne ako vystúpenie poslanca lekára s osobnou skúsenosťou s operáciami a následnou liečbou úrazov hlavy a mozgu v detskom veku. Veľmi pozorne som počúval aj vaše námietky proti zavedeniu ochranných prvkov, predovšetkým detských autosedačiek, ktoré odzneli aj v médiách. Pevne verím, že technické záležitosti dokáže elegantne vyriešiť aj vyhláška ministerstva vnútra. Na záver vás chcem požiadať, aby ste podporili všetky ustanovenia v zákone o premávke na pozemných komunikáciách, ktoré vedú k ochrane zdravia a života osôb. Ďakujem za pozornosť.