Kresák, Peter, poslanec NR SR (2017-03-30):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené dámy a páni, prihlásil som sa do rozpravy ako spravodajca nie preto, aby som silou-mocou chcel byť posledný v rozprave, ale hlavne kvôli tomu, že tiež po ďalších konzultáciách s legislatívou by som rád v závere svojho vystúpenia predložil drobné technické vylepšenia, ktoré sa týkajú pôvodného vládneho návrhu. Ja vás s ich obsahom za chvíľočku oboznámim. Pred tým, ako tak urobím, ale dovoľte mi tiež povedať pár slov aj k tomu, čo sme za posledné dni zažívali. Poviem svoj veľmi taký osobný pohľad na vec, osobný pohľad možno aj preto, že, samozrejme, nemôžem povedať to, čo Béla, že on bol pri všetkých siedmich či ôsmich hlasovaniach, ja zase môžem povedať, že bol som v roku ´98 pri tom prvom rozhodnutí, ktoré sa pokúsilo zrušiť tieto amnestie cez vlastne rozhodnutie zastupujúceho prezidenta Mikuláša Dzurinda, a že teraz veľmi dúfam, že som pri tom poslednom rozhodnutí Národnej rady. Nie ostatnom, ale poslednom, keď sa to už konečne podarí. Ďalšia taká vec, o ktorej pokladám za potrebné v tejto súvislosti hovoriť a ktorá zaznievala ale nie príliš v takých príjemných konotáciách, ale zase chcem povedať veľmi svoj osobný názor. Bol som pri tých ťažkých rozhovoroch najprv koalície a potom koalície s opozíciou. Bolo tu veľakrát opakované, že došlo, bolo to nazývané premety alebo obraty, ja poviem, že došlo k zmene názoru časti politického spektra, a som veľmi rád, že k tomu došlo, len tá zmena názoru znamená pre mňa jeden veľmi významný signál pre slovenskú spoločnosť a ten signál, že aj tak rozdielne orientovaná koalícia je funkčná a dokáže sa dohodnúť na veciach. A potom prišiel ten druhý zlom, a to je to, za čo som veľmi povďačný viacerým kolegom opozície, ktorí teraz vystúpili, keď povedali, že podporia túto iniciatívu. To je to, o čom chcem hovoriť, to je to hľadanie zhody potom nielen vo vnútri koalície, ale hľadanie zhody medzi koalíciou a opozíciou. Viacerí ste povedali, nebolo to ľahké rokovanie, to je svätá pravda, ale pokiaľ sa nám podarí splniť cieľ, tak vôbec neľutujem ani tých síl, ani toho času. Ešte pár poznámok k veciam, ktoré súvisia s tým návrhom zákona. Pomerne často sa predložený vládny návrh kritizoval za to, že istým spôsobom obmedzuje suverenitu parlamentu, že ju zhadzuje na Ústavný súd. Musím povedať, že ja ako človek, ktorý sa skutočne venuje ústavnému právu, to celkom tak nemôžem vidieť a vysvetlím prečo. Netvrdím, že každý musí so mnou súhlasiť, ale iba chcem vysvetliť dôvody. Tento parlament sa v minulosti veľakrát utiekal k skratkovitému riešeniu. A to skratkovité riešenie, samozrejme, pokiaľ prešlo a bolo účelové a malo svoj zmysel, ale zakotvilo v pamäti parlamentu jednu vec, ktorá nemôže byť uznaná a správna. A tou vecou je to, že keď chceme niečo prelomiť, tak to prelomíme brutálne ústavným zákonom. Filozofia tohto vládneho návrhu je ale iná. Filozofia tohto vládneho návrhu je v tom, že ak chceme dosiahnuť takúto zásadnú zmenu alebo takýto zásah, otvorme ústavný text, férovo vstúpme do ústavného textu, neprelamujme to surovo ústavným zákonom, dajme to férovo do ústavného textu ako kompetenciu pre Národnú radu, ako novú kompetenciu pre Ústavný súd. Čiže v tom tento parlament prejavil schopnosť obmedziť svoju všemohúcnosť. A ja keď som v jednom zo svojich príspevkov na tú tému hovoril o neobmedzenej moci parlamentu, samozrejme, bolo to obrazne povedané a bolo to myslené v istých limitoch. A toto ja chápem ako prejav jedného z tých limitov, ktoré sú potrebné v demokratickej spoločnosti. Áno, odznelo tu aj veľa kritiky na adresu Ústavného súdu. Opakovane som sa vyjadril a budem to hovoriť stále, nemusíme súhlasiť s jeho rozhodnutiami všetkými, ale, prosím, nespochybňujme ho ako ústavnú inštitúciu. Nedemontujme tento štát tým, že spochybňujeme najprv parlament, časť politického spektra. Časť politického spektra potom spochybní hlavu štátu, ďalšia časť spochybní Ústavný súd. To sú základné kamene slovenskej štátnosti. Je našou prvoradou povinnosťou napriek všetkým názorovým rozdielom zápasiť, diskutovať, ale nerozbíjať kamene štátnosti, lebo som presvedčený, že útočíme na samotnú podstatu štátu Slovenskej republiky. Tiež pokladám za potrebné aj z tohto miesta zvýrazniť, nemajme, prosím, krvavé oči. Nečakajme alebo nehovorme občanom, že tým, ak sa nám podarí zrušiť tie amnestie, pôjde osoba X alebo Y do väzenia. Nie. Toto nebolo cieľom ani nebude cieľom tejto činnosti. My chceme iba, aby sa obnovila spravodlivosť, aby sa po dvadsiatich rokoch Slovenská republika dokázala hrdo pozrieť do očí, obrazne poviem, svojim občanom, ale aj v medzinárodnom spoločenstve. Je to pokus dať skutočne, a verím, že úspešne, definitívny bodku za tými rokmi vlády, ktoré sa, žiaľ, spájajú s prvými rokmi Slovenskej republiky, ktoré boli sprevádzané potláčaním základných práv a slobôd. Chcem teda povedať na záver, lebo nechcem zdržovať, lebo už som vecne k tomu povedal vo svojich vystúpeniach, myslím, že dosť, chcem vám povedať na záver, že toto hlasovanie nás všetkých nebude iba hlasovaním o zrušení Mečiarových tzv. amnestií, ale bude to hlasovanie nás všetkých o našom vzťahu k demokratickému a právnemu štátu. To je oveľa viac. To je oveľa viac a to si musíme uvedomiť. Takže toľko iba pár poznámok k obsahu diskusie a k obsahu návrhu ako takého. Ešte raz vďaka za, aj za tie kompromisy, ktoré sa nám podarilo dosiahnuť, a verím, že budeme úspešní. A úplne na záver dovoľte teda tie dva malé formálne pozmeňujúce návrhy. V čl. I bod 4, to je čl. 129a, sa slovo „vydaného“ nahrádza slovom „prijatého“. Legislatívna technika, ako vidíte. Pozmeňujúci a doplňujúci návrh, ktorý sa vlastne týka novely zákona 38/93 o organizácii Ústavného súdu. Ten prvý, ak som zabudol, prepáčte, doplniť, že to je k návrhu, ktorým sa mení a dopĺňa Ústava Slovenskej republiky (tlač 483). Tento druhý sa týka teda toho novelizovaného zákona o organizácii Ústavného súdu (tlač 485). Bod 1. V druhom bode v úvodnej vete sa slová „Za piaty oddiel sa “ nahrádzajú slovami „V tretej časti druhej hlave sa za piaty oddiel“. Opäť legislatívna technika. Legislatívnotechnická úprava. A druhý bod. V čl. I druhom bode § 48b ods. 1 sa na konci vypúšťajú slová „Slovenskej republiky“. To je text, ktorý hovorí, že sa vydá v Zbierke zákonov Slovenskej republiky, zistili sme, že v predchádzajúcom texte sa už nachádza skratka „Zbierka“, čiže „Slovenskej republiky“ je nadbytočné. Takže toľko k legislatívnotechnickým spresneniam, ku ktorým sme prišli ešte počas rokovania s legislatívou Národnej rady. Ďakujem vám všetkým za pozornosť a želám všetkým šťastnú ruku pri hlasovaní. Ďakujem. (Potlesk.)