Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2013-03-13):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážení kolegovia, začnem tak možno ako netradične. Ja som, myslím, že som vám to už aj spomínal, aj som dokonca pánovi Borecovi tú tabuľku dal. Ja som dal si vyliať do bronzu takú tabuľku so žalmom, že: „Som starec, bol som mladík, ale nevidel som spravodlivého opusteného a jeho deti žobrať o chlieb.“ Čo tým chcem povedať? Že kľudne si môžete dať do kancelárie, ale ešte dôležitejšie je sa ňou riadiť. Lebo naozaj už starozákonníci vedeli, že to funguje, a nebáť sa byť spravodlivý. A budeme identifikovať, pokúsim sa v krátkosti, nechcem zaťažovať, identifikovať nespravodlivosť, ktorá v existujúcom systéme je, ktorá spôsobuje to, že má vplyv úplne logicky na funkčnosť daného systému, hej. Že pokiaľ je v ňom nespravodlivosť, tak nemôžte čakať, že všetci sú tak veľkí a že to prehryzú a nebudú sa tým, vôbec ich to netrápi, že budú vidieť, že na vedľajší stôl nevidia, že aké je to nespravodlivé. Práve naopak, veľmi silne to pôsobí. (Ruch v sále.) Počkám pre istotu, mňa to trošku ruší. Ja sa tiež snažím nehovoriť, keď niekto hovorí. Je to znakom takej určitej úcty, ale možno sa nevážime navzájom. Ale ja počkám, však keď dohovoríte. (Reakcia poslancov.) Hej, takže. Dobre. Takže má to určite vplyv na to, že pokiaľ tam cítia tú nespravodlivosť, že funkčnosť daného systému môže byť oslabená, hej. To tým chcem povedať. A čiže, už to tu zaznelo, k tomu sa pridávam, to vrátenie sa k tomu systému určite ešte nejakým spôsobom bude. Ale ja chcem povedať inú vec. Parametrický, pokiaľ hovoríme, že výsluhové dôchodky sú preto, lebo, a teraz je tam určité ohrozenie. Žartom, berte ma s rezervou, poviem, mám pocit, že niekedy sú učiteľky viac ohrozené niekde ako policajti, lebo ešte aký-taký rešpekt z uniformy ide. (Reakcia ministra.) A tam sme to, žiaľ, dopracovali sociálnou politikou, že učiteľky sú ohrozené. Čiže budete mať možnosť sa k tomu postaviť čelom, keď bude tuná návrh, či majú byť chránené, alebo nemajú byť chránené osoby, a nielen učiteľky, ale aj zdravotní záchranári, ktorí sú tiež častokrát v ohni, jak sa hovorí, hej, sú v kontakte. Čiže toto, tento parameter je logický úplne, ale otázka je, nakoľko on vplýva, kolega Lipšic to tu veľmi dobre povedal, s tým sa stotožňujem, že tých parametrov je veľmi málo, ktoré sa vyhodnocujú, a potom dôsledkom toho je, že z tej spravodlivosti... (Ruch v sále. Rečník prestal rozprávať.) ... tej spravodlivosti je tam o niečo menej. Takže... Teraz som stratil niť. (Reakcie z pléna.) Áno, ten parameter, to som chcel povedať, že tých parametrov na vyhodnocovanie tej spravodlivosti je málo, ako kolega Lipšic povedal, iba dva. Hej, že pokiaľ je kritériom na to, že priznávame tie výsluhové preto, lebo je tam fyzická záťaž, je tam ohrozenie života a neviem čo, tak mal by sa zohľadňovať a tam vidím ja veľké rozdiely a to chcem teda hovoriť, že naozaj, už to tu kolegovia naznačili, je rozdiel. Je naozaj rozdiel slúžiť v Bronxe, žiaľ, znova poviem, sociálnou politikou aj kolegov sme Bronxy vytvorili, a je rozdiel slúžiť niekde v poklidnej strediskovej obci, až takej „vesničke střediskovej“. Čiže to sú tiež, to sú jedna, ale tie sa nedajú absolútne, ale ja to poviem na jednom príklade, ktorý sedí. A sedí v tom, že príslušníci armády sa hlásia do 5. pluku výsadkárov, hej, čiže môžu sa stať členmi 5. pluku výsadkárov, sa môžu stať príslušníci armády, ale nie všetci to zvládnu a už vôbec to nezvládnu tak, ako to zvládol náš premiér, čo treba v tejto chvíli oceniť, že ako to zvládol. Ale čo tým chcem povedať? To znamená, že už tu je vidno prvý rozdiel, hej. A tu už je to semienko nespravodlivosti, že sú z toho istého fachu, ale nezvládnu to fyzicky, proste neprejdú, hej, a teraz títo ľudia, ktorí sú v 5. výsadkovom, ja som bol v Afganistane, neni to teda bohviečo, povedzme si pravdu, jednak stáť na tej bráne, ale dokonca sú tam ľudia, ktorí sú priamo vonku, a to už vôbec nie je bohviečo. A nedá sa to určite zrovnať s nejakým tylovým zabezpečením niekde, hej. A toto sa dá aplikovať aj pre policajné zložky, že máte tie zásahové jednotky ľudí, ktorí sa zlania zo siedmeho poschodia, hej, a potom máte ľudí, ktorí teda vykonávajú kancelársku prácu. Čiže to je ten parameter, ktorý, ja si myslím, treba zohľadňovať a má zárodok v tej spravodlivosti, o ktorej by sme tu mali mať snahu sa k nej približovať. Čiže, a ja verím, že aj tí ľudia v tých silových zložkách to takto cítia, hej. Cíti to ten človek, ktorý prešiel, že je v 5. pluku, je výsadkár, vie, že tam je s Afgancami niekde zo zeme, hej, a okrem teda mierne vyššieho platu, ale v zásade neni tam až taký veľký diametrálny rozdiel. Čiže to sú parametre, ktoré, a teraz si dovolím toto tvrdenie povedať bez toho, aby som ho mal potvrdené, ktoré sa potvrdí aj tým, čo na moje veľké prekvapenie prešlo vo výbore, že sa vytvorí, abo vaše ministerstvo vypracuje takú komparáciu jednotlivých systémov v krajinách, v ktorých kde ako-tak plus-mínus to funguje. To znamená, nie krajiny, nechcem sa dotknúť, už by som sa opakoval, nejakej subsaharskej Afriky, ale hovorme o krajinách s dlhodobou demokratickou tradíciou, ako k týmto veciam ony pristupujú a aké sú tam tie jemné nuansy. Treba v tejto chvíli povedať aj, že požívate veľký rešpekt, aj keď ste fyzicky nie, lebo ja som len povedal, že pán minister, z jeho výrazu z prvého čítania som mal pocit, že by sa tej štúdii nebránil, a stačilo to na to, aby to hlasovaním prešlo. Ale ja verím, že výsledkom toho je dobrá vec. A ja verím aj tomu, a tú sú aj ľudia, ktorí majú sen, a ja sa k nim pridávam, teda k ľuďom, ktorí chcú mať sen, ja tiež rád verím, že bude sen môj v tom, že budú odbory, nazvime ich, komparácie na jednotlivých ministerstvách, ktoré budú určitým spôsobom chladiť tú našu ambíciu byť najlepší, najmúdrejší, a tieto odbory komparácie pri legislatívnych návrhoch budú komparovať, že ako to robia inde. A možno by sme to mohli aj tak, jak pri predkladaní zákona je, že či je súlad, či je vplyv na štátny rozpočet, možno by tam mohla byť položka, že či návrh zákona prešiel odborom komparácie a že či to neni, ja teraz to poviem zjednodušene, úlet. Lebo tu častokrát aj úlet prejde a potom sa čudujeme, že čo vlastne prešlo. Čiže sme na dobrej ceste, to naozaj oceňujem, pán minister, že aj ste tam neboli, ale ten váš duch tam bol toho, že ste k tomu prístupný, že tu chápete tej metóde komparácie, že má význam. Čiže pre túto chvíľu my to ukončíme, schválime, to je v poriadku, ale ja si myslím, že to je vec, ktorá nás čaká, hej, aby sme sa k nej vrátili, aby sme cizelovali ten systém takým spôsobom, že na konci nájde ten rozdiel a aj dovnútra vyšle signál, dovnútra zboru, nie že my z nich teraz aj rétorikou, aj niečím spravíme pomaly, ja neviem čo, darmožráčov a neviem čo. Vôbec nie! Práve naopak, hej, že ten systém bude cizelovaný do tej miery, že tí ľudia, ten zákon im to dokáže, že to ich nasadenie, nie v kancelárii, ale že to nasadenie pri zlaňovaní 7-poschodového paneláku, to bude ten parameter, sa niekde odrazí. Hej, čiže to bude dovnútra veľký signál a to, o čo by nám tu všetkým malo ísť, a v časoch ťažkých obzvlášť, aby sme mali funkčné systémy silových zložiek, nám tomuto pomôže. Takže toto chcem tým povedať a asi aj skončiť, že, pán kolega, že budeme sa teda k tomu nejakým spôsobom vrátiť. Verím, že nájdeme aj taký, by som povedal, že kultivovaný dialóg na to, že akým spôsobom, hej, niekde ubrať, niekde pridať, hej, a nakoniec to bude spravodlivejšie. Ďakujem pekne.