Beblavý, Miroslav, poslanec NR SR (2015-06-17):
Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, vážení kolegovia, dovoľte mi vystúpiť k tomuto zákonu bez pozmeňovacieho návrhu, ale chcel by som sa vyjadriť k dvom závažným a jednej, síce z pohľadu systému možno nie až tak závažnej, ale z pohľadu konkrétnych ľudí a ich životov mimoriadne závažnej téme. Začnem tou najzávažnejšou a to je otázka menovania riaditeľov škôl vo verejných školách, základných aj stredných, kde, máme tu dlhé roky systém, v ktorom riaditeľa školy volí vo výberovom konaní školská rada, ktorá pozostáva zo zástupcov zriaďovateľa, ale aj rodičov a aj učiteľov. Je to nastavené tak, aby žiadna z týchto skupín nemohla sama zvoliť riaditeľa, dokonca ani keď sa dohodne medzi sebou, ale aby bol potrebný..., určitá väčšia miera konsenzu medzi kľúčovými hráčmi. Je to niekde na polceste medzi verejnými vysokými školami, kde dekanov a rektorov volia výhradne učitelia a študenti, a medzi, nazvime to, štandardnou štátnou správou, kde si, a verejnou správou, kde si riaditeľov organizácií vyberá samotný zriaďovateľ. Tento kompromis ako každé riešenie nefunguje v 100 % prípadov, ale vzhľadom na mimoriadne citlivú povahu školstva aj z hľadiska jeho politizácie, aj z hľadiska toho, že každý z nás tam musí posielať svoje deti alebo má mimoriadny záujem na tom, aby toto prostredie bolo aj kvalitné, ale aj oddelené od, naozaj od politiky, tak si myslím, že je to riešenie, ktoré veľmi dobre fungovalo za posledných viac ako 15 rokov. V tomto návrhu zákona je zmena, je zmena, ktorá hovorí, že zriaďovateľ bude môcť odmietnuť takýto návrh rady školy, čím sa posilňujú právomoci zriaďovateľa. Avšak v kompromise, ktorý súčasný minister pán Draxler dohodol, je tam zároveň uvedené, že ak druhý, ak aj v druhom výberom konaní rada rozhodne nejaký spôsobom, tak už zriaďovateľ je povinný takého rozhodnutia akceptovať. To znamená, zriaďovateľovi sa dáva naviac okrem toho, že má tretinu zástupcov, akýsi, nazvem to, že varovný prst voči kandidátovi. Dovolím si zároveň pripomenúť, že už podľa súčasného znenia zákona má zriaďovateľ možnosť odvolať riaditeľa pri porušovaní všeobecne záväzných predpisov a finančnej disciplíny a takto odvolaný riaditeľ nemôže byť znovu zvolený za riaditeľa. To znamená, tam, kde kompetencia zriaďovateľa je nespochybniteľná, a to je v organizačno-ekonomických veciach a v zodpovednosti s nakladaním s verejnými financiami, je aj jeho právomoc voči riaditeľovi jednoznačná. Zároveň však ten súčasný systém umožňuje to, že zriaďovateľ nie je absolútnym pánom nad riaditeľmi, čo jednak ochraňuje školy pred ideologickými zásahmi a politickými zásahmi a ochraňuje pracovné miesta v školách pred ich politizáciou a politickým klientelizmom. Návrh pána ministra z môjho pohľadu nie je nevyhnutný, ale nemení až tak zásadne túto rovnováhu, aby sme ho museli zároveň ostro odmietnuť. Preto hoci by som za neho nehlasoval, ani by som voči nemu neviedol nejaký zásadný odpor. Ako však vieme, pred niekoľkými týždňami na sneme Združenia miest a obcí Slovenska predseda vlády Robert Fico ohlásil, že v druhom čítaní bude predložené iné znenie a bude to znenie, podľa ktorého bude konečné slovo mať zriaďovateľ, a to dokonca obecné alebo mestské, alebo krajské zastupiteľstvo v prípade, že dôjde k nezhode medzi zriaďovateľom a radou školy, čo by znamenalo, že napr. krajské zastupiteľstvo Žilinského kraja by v prípade nezhody medzi radou školy a županom rozhodovalo o tom, kto bude riaditeľom konkrétneho gymnázia alebo konkrétnej strednej odbornej školy. Vzhľadom na to, že máme, najmä v krajoch a väčších mestách pomerne už rozsiahlu skúsenosť s tým, ako sa obsadzujú pracovné miesta, manažérske miesta, ktoré podliehajú takýmto rozhodnutiam, je možné bez nejakého zbytočného strašenia predvídať, že takéto ustanovenie by viedlo buď k priamym politickým koaličným dohodám o miestach riaditeľov, a teda by sme sa dočkali aj toho, že gymnázium v Myjave by patrilo SMER-u, ale stredná odborná škola v Trenčíne KDH alebo neviem ešte komu inému (reakcia z pléna), napríklad Sieti, áno. A to je podľa mňa niečo, čo je treba odmietnuť veľmi jednoznačne. Takže preto tento návrh, naopak, návrh predsedu vlády, oficiálne ohlásený viac ako tisícke zástupcov miest a obcí, považujem za veľmi nebezpečný. Odkedy to predseda vlády a musím povedať najvyšší predseda vlády, ktorý je zvyknutý, že je po jeho v jednofarebnej vláde, ohlásil, sme svedkom takého zvláštneho mlčania. Minister školstva sa síce verejne vyjadril, že on má iný názor ako predseda vlády, ale nedostali sme žiadnu jasnú odpoveď na to, čo sa naozaj tuto v legislatívnom procese stane. V tejto chvíli sme v druhom čítaní, tesne teda pred hlasovaniami, je tu, ešte teda piati kolegovia v rozprave, ale potom už zákon bude schvaľovaný v takom alebo onakom znení. Na školskom výbore, kde by teda mali byť predkladané pozmeňovacieho návrhy a kde aj pán kolega Petrák ako zástupca SMER-u predložil pomerne obsiahly pozmeňovací návrh k tomuto zákonu, táto otázka riešená nebola. Zostáva teda naozaj už len rokovanie v pléne. Keď sa pozriem na tabuľu, ktorá je vedľa, tak vidím, že pán poslanec Blanár sa prihlásil hneď po mne. A ak teda ide SMER predložiť takýto pozmeňovací návrh, tak predpokladám, že on bude jeho nositeľom. A aj keď, samozrejme, napríklad vždy sa môže ešte prihlásiť spravodajca do rozpravy, ak, ak tak zatúži, takže úplne vylúčené to nie je. (Reakcia z pléna.) Ale cieľom tohto môjho vystúpenia nie je špekulovať. Cieľom tohto môjho vystúpenia je povedať dve iné veci. Prvá je, že bolo by veľmi zlé, veľmi zlé, ak by takýto návrh, aký predseda vlády avizoval, bol tu naozaj predložený a schválený, z dôvodov, ktoré som už vysvetlil. Bola by to politizácia a klientelizácia nášho školského systému s absolútne nedostatočným zdôvodnením. Neexistuje žiadna analýza, žiadny rozsiahly podklad, ktorý by analyzoval, akým spôsobom dnes výber riaditeľov prechádza, čo sa v skutočnosti deje, a ktorý by zdôvodnil, že ten dnešný systém je nefunkčný. Neexistuje ani žiadny pokus ho nejakým spôsobom vylepšovať. Koniec koncov dnes ten proces je v zákone pomerne neupravený, výberového konania, on by sa dal aj upraviť, aby bol precíznejší, ak máme pocit, že negeneruje najlepšie výsledky. Ale keďže nie je ani analýza, že by negeneroval dobré výsledky, je to celé špekulatívne. Namiesto toho vyslovene z politických dôvodov v snahe ulahodiť ľuďom, ktorí držia moc na lokálnej a regionálnej úrovni, a dať im možnosť politicky – a niektorí to dokonca aj klientelisticky – ovládnuť ešte aj posty riaditeľov škôl, bol ohlásený tento návrh. A ja si dovolím aj v mene strany SIEŤ povedať, že ho odmietame a že v prípade, že bude predložený a schválený, tak to bude jedna z vážnych tém nastávajúceho politického boja o tom, či naozaj chceme mať takto spolitizované školstvo alebo či chceme ísť, naopak, opačným smerom, aj do iných sektorov verejného života, napríklad do kultúry, do zdravotníctva, do sociálnej sfére zaviesť princípy podobné, aké sú dnes v školstve, teda princípy, kde politická moc má svoje právomoci a svoj vstup, ale nie je jediná, nie je, nie je dominantná a nie je valcujúca, ale nejakým spôsobom aj zástupcovia klientov, rodičov, pacientov majú svojej slovo. Ale aj zástupcovia zamestnancov, teda učiteľov, opatrovateľov, zdravotníkov. A zároveň, a to je môj druhý bod, chcem pána ministra vyzvať tak, ako som ho vyzval aj na výbore, aby v prípade, že takýto návrh bude predložený, aby využil právomoc, ktorú mu dávajú zákony, a stiahol tento návrh zákona z rokovania, pretože proti jeho vôli ako predkladateľa, nie je možné tento zákon schváliť. Ak ho on stiahne a ak to kredibilne povie, tak nie je možné tento návrh do neho vložiť. A preto chcem aj povedať, že ak by taký návrh bol predložený a bol schválený, nikto nesníme politickú zodpovednosť ani zo strany SMER, ale ani z vás, pán minister, ako nového ministra školstva, ktorý mal priniesť aj nové vetry. Toľko k voľbe riaditeľa školy. Druhá vec, ku ktorej sa chcem stručne vyjadriť, je to, na čo upozornil kolega Jurzyca a čo sa mi opäť zdá nekompatibilné s tým, akú filozofiu prezentuje nový pán minister školstva, a to je ustanovenie v zákone, podľa ktorého sa zakáže žiakom zo stredných odborných škôl prestupovať na iné školy, s výnimkou teda škôl v tom istom odbore, by som povedal, v tej istej oblasti. Je to ďalší filozofický krok k tomu, aby sme vnímali žiakov ako niekoho, koho treba niekam nútene poslať, a potom ho tam nútene udržať, aby nám náhodou niekam neutiekol. Ak je problémom to, že máme obavy zo špekulatívnych prestupov, napr. zo stredných odborných škôl na gymnázium, tak je na to, samozrejme, veľmi jednoduchý recept. A proti tomu receptu nikto nič nemá, ten recept sa volá diferenčné skúšky alebo opak, alebo, by som povedal, ekvivalent prijímacích skúšok. Teda že ak niekto prestúpiť, tak, samozrejme, škola ho nemá povinnosť prijať. Ale ak by ho aj riaditeľ chcel prijať, tak môžeme dať do zákona povinnosť vykonať skúšky, ktoré sú ekvivalentné tým, ktoré museli vykonať tí žiaci, ktorí sa na tú školu dostali. Inými slovami, neprotestujem a nenamietam proti tomu, aby vstup do školy aj počas štúdia bol za rovnakých podmienok, ako keď tam niekto prišiel cez štandardné prijímačky. Nejaké okľuky nám netreba, ale čo nám takisto netreba, je modulárny, je modulárny, je zrušiť modulárny a slobodný systém, kde žiaci môžu meniť a vylepšovať svoju vzdelávaciu cestu. A ja len pripomeniem, že keď som pred dvoma rokmi v mene poslancov podával na Ústavný súd návrh, ktorému Ústavný súd aj vyhovel, aby ako protiústavné zrušil obmedzenia pri prijímaní na stredné školy, tak táto istá vláda argumentovala práve tým, že je možné v rámci stredných škôl prestupovať a že tým pádom argument, že ak raz niekto je prijatý na nejakú strednú školu, už je uzamknutý v tej ceste, a ani keď preukáže väčší talent, schopnosti, keď má lepšie známky, že jednoducho už sa nemôže zmeniť, že ten argument nie je pravdivý. Takže vy ste vtedy argumentovali niečím, čo dnes chcete zakázať. Chcete zakázať to, aby ak niekto na to má, aby mohol prestúpiť. A zároveň chcem zdôrazniť, že nejde len o prestup, nazvem to smerom hore, napr. z nematuritného odboru na maturitný alebo z maturitného odboru na gymnázium, ale ide aj o prestup do iného odboru. Keď v sebe niekto zistí počas štúdia, že niečo iné, nejaká iná oblasť zo skutočnosti ho viac napĺňa alebo niekedy, povedzme si, pragmaticky aj z rodinných dôvodov proste potrebuje zmeniť, zmeniť školu, čo pri strednej škole nemusí byť až také zriedkavé. Takže, pán minister, chcem na vás apelovať, nepodávam pozmeňovací návrh, lebo myslím, že v tejto chvíli to nemá zmysel, a chcem na vás apelovať, aby sme túto vec vyriešili, aby ste nepokračovali vo filozofii, kde najlepší žiak je uzamknutý žiak, a najlepší žiak je ten, ktorý nemá, nemá nijakým spôsobom možnosť zlepšiť svoje postavenie. A tretia vec – a tu už budem naozaj stručný – sa týka toho spomínaného šesťročného gymnázia, ktoré tu už bolo v rozprave. Ja som k tomu ani nechcel vystupovať, ale keďže aj pán Blanár dosť ostro a nekorektne vystupoval voči pánovi Poliačikovi, musím zdôrazniť, že keď išiel rušiť pán minister Čaplovič toto šesťročné gymnázium, tak pán Poliačik a ja sme naozaj politicky sa v tom najviac angažovali. A ja si nebudem prisluhovať zásluhu, mňa to ani nezaujíma, kto k tomu prispel. Ale ani pán Čaplovič, ani pán Blanár vtedy neboli veľmi ústretoví a jednali, ak, tak pod tlakom. Ale podľa mňa je dôležitejšia skôr všeobecná pointa. A to je opäť niečo, čo by som od ministra školstva akoby očakával, že pochopíte a podporíte, že náš dnešný systém je veľmi zvláštny v tom overovaní. On v podstate hovorí, že ak je nejaká inovácia, treba ju experimentálne overiť a vyhodnotiť. To je v poriadku. Ale potom v podstate ponúka len dve cesty. Buď sa tá inovácia zavedie do celého školstva, alebo sa musí zrušiť aj to miesto, kde sa testovala. Inými slovami, vybudujete novú experimentálnu školu, dáte do toho veľké zdroje a teraz nehovorím o finančných zdrojoch, emocionálnych, intelektuálnych, manažérskych zdrojoch, vybudujete niečo, čo funguje, ako bolo šesťročné Gymnázium pána Paulinyho-Tótha, a na konci experimentu ministerstvo školstva pre mňa aj z legitímnych politických dôvodov rozhodne, že nechce rozširovať šesťročné gymnáziá po celom Slovensku, lebo to nesedí do politickej koncepcie súčasného vedenia. To je niečo, čo ja by som vám nikdy nechcel zobrať. Ani vášmu predchodcovi. Minister školstva a vláda musia mať možnosť povedať, že naša koncepcia je takáto. Ale to, že dnešný zákon umožňuje v takej situácii len aj tú samotnú školu, na ktorej sa to pilotovalo, zrušiť, že neumožňuje nič iné, to je podľa mňa chyba. Prečo nenechať žiť niečo, čo funguje? Môžeme povedať, že nech sa to nešíri. Ale prečo to nenechať žiť? A musím povedať, že boli opakovane odmietnuté návrhy týmto smerom, kde sme nechceli nejak narušovať právomoc z ministerstva určovať koncepciu a určovať to, ktoré experimenty sa majú stať stredným prúdom a ktoré nie. Ale hovorili sme, prečo zabíjať gymnáziá, ako je napríklad Gymnázium Paulinyho-Tótha, ktoré sa osvedčili. Máme toľko super kvalitných stredných škôl, aby sme mohli povedať, že jedna z nich nás nezaujíma? Máme ich tu také desiatky a stovky? Nemyslím si to. Takže to je možno tretí podnet, pán minister, že ak chcete, nazvem to tak, vašu imidžovú stránku, teda to, ako pôsobíte, ako hovoríte, akú filozofiu verbálne presadzujete, ak to chcete naplniť aj, by som povedal, skutočným obsahom počas tých ešte ôsmich mesiacov, ktoré vám vo funkcii zostávajú, a možno aj, samozrejme, aj v ďalších rokoch, tak myslím, že nemôžete v tomto pokračovať, v tom prístupe, ktorého sme doteraz boli svedkami, a myslím si, že musíte trošku i na trošku inú koľaj prehodiť. A nie je to koľaj, ktorá sa vyznačuje snahou o politizáciu školstva, a nie je to koľaj, ktorá sa vyznačuje snahou o čo najväčšie obmedzenie slobodného rozhodovania jednotlivcov aj bez akýchkoľvek relevantných dôvodov. A je to cesta ku kvalitnejšiemu školskému systému aj cez, samozrejme, reguláciu rozhodovania jednotlivcov a taká, ktorá v nich podnecuje to najlepšie. Nie, ktorá z nich robí väzňov a otrokov. Ďakujem veľmi pekne.