V. Novotný, poslanec: (2007-05-10):
Aj keď sa trošku obmenila zostava v pléne Národnej rady, veľmi krátko len poviem, čo som stihol do tej dvanástej povedať. Trochu som sa počudoval nad tým, že dnes prerokúvame nový zákon. Nový zákon o ochrane, podpore a rozvoji verejného zdravia, lebo presne pred rokom takto na jar 2006 sme schválili zákon o verejnom zdravotníctve č. 126/2006 a je veľmi netypické, aby po roku neprišla nejaká novela, nejaké pozmeňujúce, doplňujúce návrhy, ale aby prišiel úplne nový zákon. Pred voľbami sme boli svedkami výraznej kritiky reformných zákonov, ktoré boli prijaté za predchádzajúcej vlády, zo strany SMER – sociálna demokracia, teda som očakával, že prídu nové zákony, ktoré budú meniť celý systém fungovania zdravotnej starostlivosti na Slovensku. Tie ale neprišli zatiaľ, avšak nikde som nezachytil nejakú kritiku zákona o verejnom zdravotníctve zo strany politickej strany SMER, za to dnes máme k dispozícii úplne nový zákon. A potom som chvíľu polemizoval o tom, či je ten zákon skutočne nový. Dámy a páni, nie je nový, lebo na 95 % je to prepísaný zákon z jari minulého roka, je to prepísaná 126-ka z roku 2006. Sú síce poprehadzované odseky, paragrafy, články, určite sú tam aj niektoré vylepšujúce doplňujúce a pozmeňujúce návrhy, čo je  prirodzené, lebo keď zákon funguje jeden rok, tak v praxi vyvstanú novinky, ktoré treba do tohto zákona zapracovať, ale určite by stačilo, aby sme to urobili novelou tohto zákona. A teraz už prechádzam plynulo tam, kde som skončil. O čo teda ide? A teraz si dovolím ako politik postaviť sa k tomuto problému. O čo teda ide, že dnes tu máme nový zákon a nie novelu? Jednak upodozrievam trochu pána ministra zdravotníctva, že túžil doniesť už do parlamentu jeden zdravotnícky zákon, lebo zatiaľ doniesol len jeden zákon a to bol zákaz biologických zbraní, čo výrazným spôsobom nezasiahlo do fungovania zdravotníctva na Slovensku, no tak teraz prichádza jeho prvý zdravotnícky zákon z jeho dielne, takže zrejme už po tých 10 mesiacoch túžil doniesť nejakú zmenu. A druhá možnosť, prečo tento zákon máme a asi tam niekde budeme smerovať do čierneho, je samoľúbosť pánov hygienikov z regionálnych úradov verejného zdravotníctva, ktorí boli trochu urazení, že predchádzajúca zostava na ministerstve zdravotníctva sa odvážne pustila do trošku skostnateného, trošku represívneho, trošku prekonaného, ako by povedal predchádzajúci minister Zajac, trošku sovietskeho typu hygieny, ktorý na Slovensku fungoval. A teraz budem citovať z dôvodovej správy tohto zákona: „Prvýkrát sa v zákone 125/2006,“ teda v tom, čo platí, čo sme schválili na jar minulého roku, „premietli najnovšie poznatky v oblasti verejného zdravotníctva.“ Áno, bol to moderný zákon. Je to moderný zákon, stále platí. Miesto represie sa kládol dôraz na prevenciu, na ochranu zdravia, na zvýšenie osobnej zodpovednosti jednotlivca za verejné zdravie. Pán minister, naozaj som si dal tú námahu a porovnal som obe právne normy – aj 126-ku, aj tento nový zákon, ktorý ste priniesli a naozaj som to niekoľkokrát čítal, veľa rozdielov som tam nenašiel. No určite nie toľko, aby platila veta z dôvodovej správy: „Nahradenie zákona 126/2006 novou právnou úpravou bezprostredne súvisí s rozsahom potrebných zmien, ako aj so zmenou štruktúry zákona.“ Tak s tým to určite nesúvisí. Tak som to znovu a znovu čítal a rozmýšľal. Súvisí to so samoľúbosťou hygienikov, s túžbou ministra, s jedným aj s druhým? A potom som predsa len našiel rozdiel. Rozdiel malý, skoro nepatrný, ale obsahovo nesmierne podstatný. Viete, kde je rozdiel? § 5 ods. 2 píše: „Úrad verejného zdravotníctva riadi a za jeho činnosť zodpovedá hlavný hygienik Slovenskej republiky.“ V pôvodnom znení je napísané „riaditeľ“. § 6 ods. 2 hovorí: „Regionálny úrad verejného zdravotníctva riadi a za jeho činnosť zodpovedá regionálny hygienik.“ Dnes v platnom znení je slovo „riaditeľ“. To je rozdiel a veľmi podstatný. To je srdce tohto zákona, preto je tu nový zákon, aby sa to nejako tak akože zakamuflovalo. O čo ide? Kto je to hygienik? Pre tých, ktorí sa nepohybujú v systéme verejného zdravotníctva, hygienik je niekto, kto vyštudoval na Univerzite Karlovej v Prahe na Lekárskej fakulte študijný smer Hygiena, ktorého výučba, príprava končila krátko po revolúcii začiatkom 90. rokov. Alebo je to niekto, kto skončil Lekársku fakultu, humánnu medicínu a urobil si atestáciu z hygieny na Slovenskej, zdravotníckej univerzite. Týchto odborníkov je pramálo a stále je menej týchto hygienikov, pretože humánni lekári úprimne nemajú záujem robiť atestácie z hygieny. Máloktorý humánny lekár chce byť hygienik. Humánny lekár chce byť internista, chce byť chirurg, chce byť politik, chce byť niečo, chce byť stomatológ, chce byť pediater, ale nechce byť hygienik. Humánnych lekárov neláka táto prax –   porovnávať kvalitu ovzdušia a kvalitu vody. Hygienikov teda ubúda na Slovensku. Na Slovensku sme však tento problém už pred časom vyriešili v súlade s európskymi predstavami o verejnom zdravotníctve o public health. Mali by ich nahradiť verejní zdravotníci, absolventi Fakulty zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity. Mladí ľudia, ktorí po skončení štúdia gymnázia, študujú na Trnavskej univerzite najnovšie poznatky v oblasti verejného zdravotníctva. Predchádzajúci, teda dnes platný zákon povedal, možno sa to nepodarilo 100-percentne, lebo sme to neupravili v zákone o poskytovateľoch, presne viem, ktorý je to paragraf, kde sa na to pozabudlo, ale tento dnes platný zákon o verejnom zdravotníctve povedal, hygienik rovná sa verejný zdravotník. Ten, kto skončí Fakultu zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity Katedru verejného zdravotníctva, je rovnocenný hygienikovi a môže vykonávať prácu na regionálnom úrade verejného zdravotníctva a môže byť aj jeho riaditeľom. Urobili sme to preto, aby sa nám nestalo, že celý systém verejného zdravotníctva sa pre tento generačný problém zrúti. Lenže páni hygienici si v tomto zákone znovu presadili numerus klausus, oni a len oni, keďže noví nepribudnú a verejných zdravotníkov vyautujú, môžu šéfovať regionálnym úradom verejného zdravotníctva ako regionálni hygienici, no a, samozrejme, úradu verejného zdravotníctva ako hlavný hygienik. Takže na zhruba 20 rokov majú definitívu. Tých 37 kusov hygienikov, presne toľko ich je, 36 regionálnych úradov verejného zdravotníctva a jeden ústredný úrad verejného zdravotníctva, teda týchto 37 hygienikov môžu vymeniť len iní hygienici a tých z roka na rok ubúda, odchádzajú do dôchodku a noví nepribúdajú. Takže, kým máme aspoň 37 funkčných hygienikov na Slovensku v produktívnom veku, máme po problémoch a potom budú nadsluhovať do hlbokého dôchodku. Ale hovorím po 20 rokoch, tak som to zhruba vypočítal, od toho roku 1990 možno po 25 predsa odídu do dôchodku aj poslední absolventi slávnej Karlovej univerzity a potom možno prestaneme diskriminovať verejných zdravotníkov. Obdivuhodný príklad podpory starých kádrov – hygienikov starej represívnej a znovu použijem, Zajac by povedal výraz, sovietskej školy a diskriminácia absolventov moderného verejného zdravotníctva orientovaného na to, čo popisuje aj dôvodová správa – na ochranu, podporu a prevenciu zdravia. Pán minister, úprimná rada. Nemožno budovať moderné public health, verejné zdravotníctvo so starými kádrami. Poslanecký klub SKDÚ-DS z tohto dôvodu, ako aj z dôvodu nepotrebnosti nového zákona o verejnom zdravotníctve, po jednom roku od schválenia dnes platného, predkladanú právnu normu nepodporí. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)