P. Minárik, poslanec: (2009-12-04):
Keďže máme aj konkurenčný návrh kolegýň Muškovej a Tóthovej (tlač 1348), vyjadrím sa zároveň v tomto vystúpení aj k nemu, aby som potom už nemusel zdržiavať a možno bude dobrá aj taká jemná komparácia na tomto mieste. Tak prečo to predkladám? Poďme k tým motiváciám. Prečo to predkladám opakovane, pretože som tu už tretíkrát s týmto návrhom a teraz vynímam z tej motivácie kolegu Bauera, pretože on tu v minulom parlamente nebol, takže všetko, čo poviem, bude smerovať len na mňa. Ide o reštrikciu hazardu. Možno by na motiváciu stačilo jednoduché, lebo takáto liberálna úprava, akú máme dnes, spôsobila bezuzdný nárast. A tento jav je vyslovene spoločensky nežiaduci. Skúsim to vysvetliť. Najviac ma motivuje to, že som v minulom parlamente ešte ako predseda vládneho poslaneckého klubu spôsobil, že návrh zákona, tak ako ho poznáme, je v základe ten, ktorý sa tu prijal v 2005. Nemôže ma z toho vyviniť ani to, že som upozorňoval ministra financií a ministerstvo financií na to, aký to bude mať asi vplyv na prudký nárast. Áno, po prijatí bol rast počtu hracích automatov a obratov v nich raketový. Nebudem sa s tými číslami zaoberať podrobne, pretože som to hovoril v predchádzajúcich vystúpeniach. Za všetko hovorí 30-40-percentný medziročný rast v prvých rokoch po nadobudnutí účinnosti. Neospravedlňuje ma ani to, že som prijal argumentáciu ministerstva financií o potrebe vytvoriť prostredie odbúrajúce korupciu. Áno, je pravda, že prakticky úplná liberalizácia to zabezpečila. Koniec koncov každá liberalizácia takéto niečo zabezpečuje. Ale treba povedať, že k tomuto cieľu sa dá prepracovať aj inými technikami. A ja som nemal naletieť na sľuby ministerstva, že nepriaznivé následky, teda tie nezamýšľané následky sa budú korigovať následnými novelami podľa vývoja situácie. Nemal som na to naletieť ani s kolegom Galbavým, ktorý bol vtedy na mojej strane, jednoducho preto, lebo žiadne korekcie neprišli. Neprišli ani v minulom, ani v tomto volebnom období. Dokonca by som povedal, jednoznačne sa poslednou novelou, ktorá bola prijatá v tomto parlamente, situácia podstatne zhoršila. Teda prvoradým dôvodom, prečo to predkladám opakovane, je zlé svedomie, čo je možno odčiniť len jedným spôsobom. Snahou o nápravu. Takže to robím. Osobne som presvedčený, že to robím tak, aby som tú pôvodnú výhodu bezkorupčnosť prostredia zachoval v maximálnej miere. Aj keď mi bolo vyčítané pri tých predchádzajúcich, neviem, či to bude aj pri tejto, najmä poslancom Hortom, že to nerobím, ale nemôžem, nemôžem sa s tým stotožniť, pretože to bolo len vypovedané a nebolo popísané, ako by sa tá korupčnosť zvýšila. Keďže ide o otázku svedomia, ten konkurenčný alebo paralelný návrh kolegýň Muškovej a Tóthovej teraz nebudem spomínať. Druhá motivácia, ktorá ma k tomu vedie, je človek a jeho nešťastie, ktoré hracie automaty prinášajú. Dámy a páni, hazard je závislosť rovnaká ako narkománia a možno by som mal hovoriť, že mi ide predovšetkým o toho hráča, ktorý do nej upadá. O gamblera. Áno, ide mi, samozrejme, aj o neho, ale tí, čo ma poznajú ako človeka pomerne tvrdého srdca, by mi to úplne neuverili, kebyže hovorím, že mi ide len o neho. Mne ide predovšetkým o tých ľudí, ktorí sú okolo neho. Musí nám ísť aj o toho gamblera, ktorý sa s prázdnym pohľadom túla po meste a v hlave mu blikajú svetielka a cingotajú zvončeky padajúcich mincí a vízia veľkého bezprácneho zisku, ale mne ide predovšetkým o jeho mamu, ženu, deti, o nás, o vás, ktorých okráda, o všetkých, ktorí jeho gamblerstvom trpia. Dámy a páni, ide mi o matku, ktorá platí jeho dlhy, kým vládze, ktorá žije v prázdnom byte, lebo všetko už odvláčil a prehral, o mamu, ktorá plače, chodí za ním do herní a prosí ho, aby už odišiel, a ktorý ju tam v herni za to stlčie. Dámy a páni, to nie je vymyslené. Taký príbeh ste dostali do svojich mailov, aspoň verím. Ja som ho dostal, keď som to predkladal prvýkrát, a dotyčná mi povedala, že to pošle všetkým, takže ste to asi dostali. Keď ste to nečítali, je to váš problém alebo problém komunikácie s vašimi asistentmi. Dnes už možno čiastočne rezignovala aj na zmenu syna, aj na zmenu legislatívneho prostredia. Neviem, ale pokiaľ som tu, ja rezignovať nemôžem. Toľko k druhému motívu. Je otázka, že či bude moje riešenie účinné na tento problém. Ja si myslím, že áno, preto ho navrhujem. A najlepším dôkazom toho, že to bude účinné, je, ešte raz hovorím, vyjadrenie ministerstva financií, ktoré sa bojí výrazného poklesu príjmov. Príjmov z hazardu, ktoré zároveň ničí ľudské životy. Príjmov pre štát, ktoré nakoniec štát musí ale inými, oveľa možno väčšími nákladmi riešiť. Rieši to, pretože jedno slovenské príslovie hovorí, že „príležitosť robí zlodeja“, jednoducho ak nie je príležitosť, ak nie sú hracie automaty, nie je kde hrať, nebudú hrať ani dospelí a nebudú hrať ani deti. Tým som sa jemne dostal ku návrhu kolegýň Muškovej a Tóthovej. Ja veľmi oceňujem ich cieľ, ich zámysel zamedziť prístupu ku hraniu mladistvým. Bude to účinná technika? Povinná kontrola daňovými úradmi hracích miest za daného stavu sa mi zdá byť veľmi problematická. Našich hracích automatov je niekde tesne pod 10-tisíc, daňových úradníkov polovica, to však nemusí byť problém. Problém je, že tieto hracie automaty sú neuveriteľne rozptýlené. Nachádzame ich všade. V zádverí kultúrneho domu, v obchode, kde prídete, v krčme. Ako ustrážiť takto rozptýlené hracie automaty? Povinnými kontrolami? Áno, aj, ale pozrime sa na tú druhú stránku, ktorá mne bola vyčítaná – korupčnosť prostredia. Dámy a páni, toto prostredie je asi jedno z najkorupčnejších jednoducho preto, lebo často to slúži organizovanému zločinu ako práčka a sú v tom obrovské peniaze. Nedávno bol prípad v Čechách, kedy sa novinári pred voľbami, ktoré nakoniec neboli, snažili korumpovať českých politikov. Viete, aké prostredie, aké krytie si vybrali ako najdôveryhodnejšie? Ponúkali úplatok v mene prevádzkovateľa hracích automatov. A musím povedať, škandál za škandálom. Na strane politikov. Prečo by sme si mali myslieť, že naši prevádzkovatelia hracích automatov sú iní, ako to predstierali českí novinári? Prečo by sme si mali myslieť, že naši daňoví úradníci vo všeobecnosti sú morálnejší ako českí senátori? Ja nechcem teraz hovoriť o niektorých konkrétnych a určite sú medzi nimi absolútne čestní, ale pri tých peniazoch a koľko trvá odpratať 18-ročného chlapca od automatu o päť metrov a koľko trvá daňovému kontrolórovi prísť na miesto, kde ten hrací automat je umiestnený zo sídla daňového úradu? O koľko skôr musí zavolať tento úradník, aby to prevádzkovateľ dokázal? Nie je to veľa, je to jednoducho veľká príležitosť a mne sa zdá, že efekt nebude ten, ktorý sa zamýšľa, efekt nebude prakticky žiadny v tomto smere, ale budeme si ničiť antikorupčné prostredie. Dámy a páni, príležitosť robí zlodeja. Preto napríklad Američania vytlačili svoj hazard off shore alebo do púští. Rusi, na ktorých tak radi niektorí pozeráme cez prsty, mali toľko rozumu, že zakázali Petrohrad a Moskvu, vytlačili to 500 kilometrov a potom, potom videli, že to nestačí a poslali hazard na Sibír. Dámy a páni, my nemáme ani púšte, ani more a ani Sibír nemáme, naše územie je tak husto osídlené, že takúto taktiku zvoliť môžeme ťažko. Preto sme sa rozhodli pre iné riešenie, pre riešenie, ktoré dá možnosť účinne kontrolovať, sústredí rozptýlené automaty do herní, ktoré budú zhora limitované, tým oslabíme prevádzkovateľov a posilníme možnosti štátu. Dámy a páni, mohol by som, mohol by som polemizovať s ministerstvom financií a jeho názorom, že náš návrh bude znamenať pre štát straty. Mohol by som hovoriť o účinných dôvodoch ekonomických, hovoriť o negatívnych externalitách, o tom, koľko nás stoja, aké máme náklady s dôsledkami, s liečbou hráčov, s liečbou prostitútok na nich viazaných, s drobnou kriminalitou, s potláčaním organizovaného zločinu, so sociálnou sieťou pre zničené rodiny, pre zničené kariéry, pre deti bez rodičov a bez výchovy. Ale ja si myslím, že v tomto prípade je človek oveľa viacej ako takéto ekonomické výpočty, aj keď mnoho, mnoho expertíz hovorí, že tieto externality sú drahšie ako príjmy pre štátny a iné verejné rozpočty. Tie náklady sú veľké. Ešte raz, peniaze z tohto odvetvia sú veľké, ale peniaze nemôžu byť všetko. Peniaze nemôžu byť pre mňa takou motiváciou, aby som ničil ľudí, ani kebyže sa mám stať hneď spoluvlastníkom takéhoto podniku. Peniaze nie sú všetko. Všetko je len človek. Ako sme sa správali v tomto parlamente my v tejto problematike? Priniesol som to prvý, druhý raz, dámy a páni, dobrá diskusia, v podstate ste ma aj podporovali, aj ste všetci vedeli, že aké negatíva to nesie, prikyvovalo sa, malo by sa to vyriešiť, keďže som opozičný poslanec, tak to asi nie, riešenie prinesie ministerstvo, ale nikto, nikto nemal odvahu vlastne povedať, že tento biznis chce. Proti môjmu návrhu 18. 2. hlasoval 1 poslanec, zdržalo sa 81. 18. 9. 2007 proti 4, zdržalo sa 91. Dámy a páni, nikto v tomto parlamente nechce povedať hazardu áno. Nakoniec to teda ministerstvo aj riešilo, tak ako sa hovorilo. Viete, ako to vyriešilo vašimi hlasmi? Tak, že do parlamentu poslalo novelu, ktorá nebola nebezpečná. Zavádzala síce kartový poker ako nový druh hazardu, trošku ináč upravovala poplatkové povinnosti, ale nebola až taká nebezpečná. Ministerstvo problém riešilo, teda pomerne neutrálne, ale už prvé zhodné vyhlásenie prevádzkovateľov hazardu a ministerstva financií ma trošku vystrašilo. Obidvaja totižto boli spokojní. Dámy a páni, ale ja, keď sú prevádzkovatelia hazardu spokojní, spozorniem a spokojný nie som. Ako to dopadlo? Diskusia k tomuto žiadna, aspoň pokiaľ som si mohol prečítať, pretože, bohužiaľ, vtedy som bol na promócii syna v Prahe, takže som tu nemohol byť, ale z parlamentného výboru gestorského pre financie prišiel návrh jak ušitý na jednu konkrétnu firmu a potichu prešiel. Takže áno hazardu. Nie nahlas. Ale potichu, potichu to pustíme. Ak by sme chceli povedať, že ten typ hazardu, ktorý ohlásil minister Počiatek, nebude ničiť našich ľudí, lebo naši ľudia sú na malé hry a sú prakticky saturovaní tými rozptýlenými automatmi a toto budeme ničiť takých tých bohatších hráčov, ktorí sem budú prilietať, čo je to za logika, že našich ľudí nie, ale Rusa, Francúza ničiť môžeme? Nie je to náhodou logika takých tých juhoamerických režimov, ktorý, pestujme koku a vyvážajme ju do Ameriky? Nie je to taktika Afgancov? Kde nie je kontrola spojencov, pestujme ópium, ale naši ľudia ho používať nebudú? Vyvezme ho? Chceme prijať takúto logiku? Dámy a páni, u nás diskusia k tomuto zákonu nebola žiadna a prijala sa ďalšia tvrdá liberalizácia. Ako to ide v iných krajinách? Čechy som spomínal. V Čechách majú ešte liberálnejšiu úpravu možno ako my, ale tam sa v parlamente bojuje. Tam sa vedú diskusie, tam je zaväzovaný parlamentný inštitút, aby vypracovával štúdie. Viac ako 50 významných miest takých ako Jičín, Františkove Lázně, Jihlava sa združilo proti hazardu. Keď im ministerstvo financií nanútilo nový typ hazardu, vzbúrili sa. A ako to beží u nás? Šéf ZMOS-u povie, jeho tento problém nezaujíma, ale asi ho zaujímajú príjmy. To nie je dobrá vizitka pre nás. V Poľsku – a o Poľsku zrejme kolega Bauer povie viacej – na tomto zákone skoro padla vláda. Nakoniec nepadla, lebo premiér sa chopil rozumu, ale padli dvaja ministri. Ďalší traja štátni tajomníci, u nich sa to trošku ináč volá, dvaja významní vládni úradníci, a to len preto, lebo noviny zverejnili rozhovory, z ktorých vyplývalo, že politici sa rozprávajú s ľuďmi z tohto biznisu a obsah tých rozhovorov nebol nejaký mimoriadne iný ako výsledok rozhovorov, ktoré náš minister prezentoval na oficiálnej tlačovej besede. Náš minister Počiatek na túto tému povedal, že sa dohodol s jedným z najväčších prevádzkovateľov na svete a že príde takýto biznis na Slovensko, a na minulej schôdzi naň ušil novelu zákona cez návrhy v gestorskom výbore. Taktika, ktorá sa v tomto parlamente používa často na to, aby sa schválili veci, o ktorých by sa moc nemalo vedieť, ale z ktorých plynú asi veľké zisky. Takže v druhom čítaní pomerne nevinný návrh zákona dostal katastrofálny stav a toto všetko ide v zhode s našimi médiami, keď Markíza nás masíruje, že mať najväčšie hráčske centrum v Európe je to pravé orechové a opakovane robia z toho vstupy a dajú jedného, dvoch, troch, štyroch ľudí z Jaroviec do 30 rokov, ktorí hovoria, aká tam bude fajn zábava, ako sa tam pôjdeme zahrať. Dajú, samozrejme, aj druhý názor, videl som staršiu pani, ktorá úplne dobre dôvodila, čo to všetko prinesie pre ich 1 500-obyvateľovú mestskú časť – drogy, prostitúciu. A zrazu sa použili otázky, ktoré sú nie prípustné, lebo sú kapciózne, navádzajúce. Ale viete, koľko je to pracovných príležitostí, a uvedomujete si, koľko je to peňazí pre rozpočet? Tým, ktorí boli za, sa žiadne úskočné otázky nedávali. Dámy a páni, minister chce priniesť hazard na Slovensko a Slovensko mlčí. Akoby to bolo to pravé orechové. A pre koho je to pravé orechové? Čo to vlastne pre mňa Bratislavčana, pre Bratislavčanov, pre Slovensko znamená, keď sem príde takéto hráčske centrum? Skúsme zhrnúť. 12,5-tisíc hráčov denne to znamená. Áno, určite sem prídu minúť aj svoje peniaze na jedlo, na dopravu. Ale... Ale viete, koľko je na 12,5-tisíca hráčov príslušných prostitútok? A že každá, aby mohla takéto remeslo vykonávať, potrebuje denne dávku? A koľko tých dávok musí obhospodáriť dílerov drog? A koľko ochrankárov? Na druhej strane sú dve letiská, nie plné hranice. Je to na hranici dvoch štátov, do štátov, kde by ich asi nikdy nepustili. Pre koho je toto pravé orechové? Idú sem preto, lebo naši politici sa správajú ako politici v banánovej republike. A to už ich vyháňajú nielen zo Slovinska, ale aj z Bahám. Mne sa zdá, že posledná novela smerovala v prospech prevádzkovateľov, zriaďovateľov, pre podsvetie. Takže hlasne sa vyjadriť v parlamente za hazard, to nie, potichu ho pustiť, to áno. A potom to už masíruje Markíza, aby to bolo prijateľné. Dámy a páni, Rusi na Sibír, Američania na púšte, Slovinci nikam a my do hlavného mesta. Ako tu budeme žiť my, ktorí sa nebudeme môcť stiahnuť do svojich opevnených rezidencií na Slavíne? Preto moje návrhy a preto nie hazardu! (Potlesk.)