J. Mikuš, poslanec: (2008-01-31):
Ak sa v správnom čase prijmú potrebné opatrenia, podľa analýz Ministerstva financií Slovenskej republiky sa tým súčasne vytvoria podmienky na dosiahnutie dlhodobej udržateľnosti verejných financií.“ A druhý citát: „V menovej oblasti je hlavným cieľom splnenie inflačných cieľov v podmienkach ERM2 so zámerom vstupu do eurozóny. To si predovšetkým vyžaduje zníženie inflácie na potrebnú úroveň udržateľným spôsobom a udržanie kurzovej stability v súlade s konvergenčnými kritériami.“ Koniec citátu. Týmto si dokument stanovuje odvážne ciele a treba mu prisúdiť vysokú váhu aj preto, že prijatie eura je jediná vážna a čitateľná priorita tejto vlády. Že je vážna a čitateľná, je dobré, aj keď nerobí všetko pre to, aby tejto váhe aj prikladala náležitú úroveň, hlavne teda v komunikačnej stratégii, ako tu bolo aj pred chvíľou povedané. Okrem nej však vidíme len kdejaké viac či menej škodlivé zásahy do rozbehnutých reforiem, ktoré však v mnohých prípadoch majú neblahý vplyv práve na plnenie cieľov konvergenčného programu. V prvom rade sa prikláňam k stanovisku Národnej banky Slovenska, ktoré vyslovila v novembri 2007 v pripomienkovom konaní k tomuto dokumentu. Citujem: „Európska rada pri hodnotení minuloročnej aktualizácie konvergenčného programu, t. j. v roku 2006 vytýkala absenciu konkrétnych opatrení na dosiahnutie strednodobého cieľa v roku 2010. Podľa nášho názoru ani predložený konveregenčný program dostatočne nešpecifikuje opatrenia, ako vláda plánuje dospieť k naplneniu tohto ambiciózneho cieľa, najmä, ak je konsolidácia koncentrovaná v poslednom roku.“ Koniec citátu. Ide, myslím si, o kľúčové hodnotenie. Pri súčasnej politike vlády a najmä pri avizovaných krokoch hospodárskej politiky sa obávam, či nebude naplnenie cieľov ohrozené. Slovenská ekonomika sa vyvíja oveľa priaznivejšie, ako sa predpokladalo v pôvodnom konvergenčnom programe pred 2 rokmi a pritom ciele novej vlády sa v podstate nezmenili. Nie sú ambicióznejšie, ba naopak, v tomto dokumente cítiť spoliehanie sa na plavbu na priaznivej vysokej vlne ekonomickej konjunktúry. Je šťastím tejto vlády, že môže ťažiť z reforiem minulých rokov, hoci však bude takýto rast vysoký, zabúda sa na nebezpečnú tendenciu posledných rokov, a to, že vývoj daňových príjmov nie je proporcionálny vysokému rastu hrubého domáceho produktu, ale zaostáva za ním. Napätosť v rozpočtových príjmoch je v posledných rokoch stále vyššia a stáva sa nebezpečnou. Stačí sa pozrieť na minuloročný rozpočet verejnej správy i na zámery tohto roka. Zároveň na to upozorňuje aj Národná banka, ktorá nie nadarmo v novembrovom pripomienkovom konaní konštatovala, citujem: „Objem daní zaostáva za rastom ekonomiky, čo môže vzbudiť otázky vo vzťahu k budúcemu vývoju príjmov rozpočtu a udržateľnosti vývoja.“ Koniec citátu. Druhou vážnou skutočnosťou je, že ministerstvo financií sa v poslednom období stáva akýmsi poslušným vykonávateľom predstáv vlády, najmä jej predsedu. Stačí si spomenúť na cúvnutie ministra, pána ministra pred zámermi ministra výstavby pána Vážneho v prípade financovania výstavby diaľnice z projektu PPP, na jeho tichý súhlas s nabúraním II. piliera dôchodkovej reformy a s vyplácaním vianočných darčekov pre dôchodcov z dielne ministerky práce pani Tomanovej alebo sekundovaniu úspešným útokom ministra zdravotníctva pána Valentoviča na súkromné zdravotné poisťovne. Tu treba rátať s desiatkami miliárd zbytočne vyhodených korún, ktoré už chýbajú, alebo, ktoré skôr či neskôr budú chýbať. Spomínam zámerne ministerstvo financií, pretože práve táto inštitúcia niesla do roku 2006 hlavnú zodpovednosť za splnenie podmienok na prijatie eura. Teraz už takéhoto strážcu niet. Ministerstvo mlčí a minister dopravy hľadá zdroje na rozvoj hlavného slovenského letiska v štátnej firme, nestavia sa proti chúťkam ministra hospodárstva vystavať na Slovensku novú celulózku či jadrovú elektráreň, neozve sa, keď sa na ministerstve vnútra narába s miliardami korún ako so žetónmi. Ak to ministerstvo financií myslí s konvergenčnou správou vážne, a o tom som presvedčený, že to myslí vážne, malo by kričať pri akomkoľvek pokuse čerpať nové výdavky z verejnej kasy alebo rozhadzovať pridelené peniaze. V konvergenčnom programe chýba práve toto podľa môjho názoru – záväzok neplytvať verejnými zdrojmi. Keď vláda takýto program schváli a pritom sa chystá robiť opak, potom je jej postoj neúprimný. Ak to s konvergenčným programom myslí vážne, namiesto podpisovania moratórií proti rastu cien po 1. januári 2009 by mala veľmi rýchlo popracovať na vlastnom moratóriu, ktoré ju zaviaže nerozhadzovať verejné zdroje, neohrozovať prijatie eura, nedecimovať hospodársky rast a nesiahať na životnú úroveň občanov. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)