Kotleba, Martin, poslanec NR SR (2019-09-25):
V pohode. Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vo svojom prejave sa dotknem dvoch otázok, ktoré rezonujú pri diskusii o umelom ukončení tehotenstva. Tu použijem tento výraz, čo teda zaviedol pán Drobný – umelé ukončenie tehotenstva –, lebo myslím, že to viacej vystihuje ako teda ten pôvodný. Prvý bod je, že o ženách a ich konaní rozhodujú muži. A druhý bod je sloboda voľby. Často zaznieva, že o ženách rozhodujú a s obmedzením ukončení tehotenstva prichádzajú muži. Tento argument je však veľmi chabý, keďže parlament, v ktorom dnes prebieha táto diskusia, je kolektívny orgán, a teda rozhoduje spoločne. Rovnako napríklad o veciach športu nerozhodujú len športovci alebo o vzdelaní len učitelia. Keď sa nad tým viac zamyslíme, vylučovať niekoho zo spoločenskej diskusie len na základe jeho pohlavia je formou diskriminácie. Čo sa týka druhého problému, tým je sloboda voľby. Tento je oveľa závažnejší. Sloboda voľby, a teda sloboda reprodukčných práv. Zástancovia tzv. pro choise tábora argumentujú, že štát by nemal mať právo na to, aby žene určoval, čo má spraviť so svojím telom. Zabúdajú pritom na to, že podobným spôsobom štát chráni obyvateľov napríklad pred vziatím si života alebo sebapoškodením. Samotný termín sloboda vo..., slobodná voľba je tiež pochybný. Žiadny z návrhov, ktoré sú dnes predložené, totiž neurčuje povinnosť mať potomka ani, ani nezakazuje. Takže nemôžme povedať, že zasahuje do tých reprodukčných práv. Ako je známe pri téme tehotenstva vystupujú za inak nezmenených podmienok žena, muž a dieťa. Každý z nich by mal mať teda právo slobody voľby. Čo sa týka muža, ten to z podstate veci slobodu voľby má. Rovnako sa žena môže okrem určitých špecifickým situácií rozhodnúť, resp. do významnej miery ovplyvniť, či otehotnie, alebo nie. Teda na ich strane sloboda voľby existuje. Otázka znie, či má túto voľbu aj nenarodené dieťa. Tomuto sa slob..., tomuto sa sloboda voľby odoberá, navyše sa mu odoberá najzákladnejšie právo, a to právo na život. Ako vidíme, dochádza tu k výraznej disproporcii jednotlivých záujmov. Iba pred niečo týždňom vyšla v médiách správa, že v Poľsku sa predá na čiernom trhu 5-tisíc novorodencov ročne. Čiže 5-tisíc rodín, ktoré z nejakého dôvodu nemôžu mať deti. Do významnej miery na tom má podiel filozofia oddialenia materstva. Je paradoxné, že na jednej strane stojí zástup rodín, ktoré sú ochotné zaplatiť za svoje dieťa nemalé peniaze, na druhej je množstvo tých, ktorých sa ich z rôznych dôvodov zbavia. Samozrejme, je nevyhnutné, aby sa ženám pri rozhodovaní vytvorili také podmienky, aby si, aby sa vedeli rozhodnúť pokojne a dostalo sa im takej podpory, aby neboli nútené ukončiť tehotenstvo z dôvodu ekonomických alebo iných. Týka sa to rôznych druhov podpôr, ale najmä určité zaviazanie otca. Množstvo žien o takomto kroku uvažuje práve z dôvodu osamelosti a absencie teda muža. Najlepšie sa veci hodnotia s odstupom času. Bolo by zaujímavé zistiť, koľko žien po umelom prerušení tehotenstva hodnotí svoje rozhodnutie ako správne, a, naopak, koľko z tých, ktoré takého rozhodnutie zvažovali, ale nespravili, si povie, dobre, že som si ťa nechala. Ďakujem za pozornosť.