M. Záhumenský, poslanec: (2008-05-15):
Keď zoberieme príklad, napríklad v Českej republike odvody za záber poľnohospodárskej pôdy neboli nikdy zrušené. Dôvodom argumentácie, prečo vlastne mali byť zrušené odvody, bolo, že treba pomôcť investorom, aby prišli na územie Slovenska a aby investovali a aby vytvorili nové pracovné príležitosti. Príkladom môže byť Česká republika, kde investorov prišlo oveľa viacej ako na územie Slovenska, hlavne v predchádzajúcom období napriek tomu, že poplatky za záber poľnohospodárskej pôdy nikdy nezrušili, ba dokonca teraz navrhli niekoľkonásobné zvýšenie týchto poplatkov za záber poľnohospodárskej pôdy. Ďalšie európske krajiny sa snažia riešiť problém tzv. šedých zón už niekoľko rokov. Ako príklad je možné uviesť Anglicko, ktoré má program na zníženie výmery tzv. šedých zón ročne o 10 %. V Nemecku sa platí ďalší poplatok za každý meter štvorcový poľnohospodárskej pôdy vyňatej z poľnohospodárskeho pôdneho fondu. Táto čiastka sa následne využíva na remediáciu, to znamená, nápravu šedých zón. Ide o snahu zatraktívniť investície na tzv. šedých zónach. To sú opustené farmy, podniky a podobne. Ochrana poľnohospodárskej pôdy pred jej využívaním na investičnú výstavbu je dôležitým legislatívnym problémom. V súčasnej dobe má opäť pôda svojich vlastníkov, ale zároveň je potrebné povedať, že sa vždy nechovajú ako riadni hospodári a mnohí z nich sa často snažia iba o predaj tohto vlastníctva. Ochrana poľnohospodárskej pôdy u nás prechádzala celou radou etáp definovaných príslušnými zákonmi o ochrane poľnohospodárskej pôdy. Tieto poukazujú na zaujímavý trend. Vždy po prijatí zákonnej normy ochranou poľnohospodárskej pôdy došlo k poklesu záberov poľnohospodárskej pôdy, avšak po pomerne krátkej dobe sa opäť tento trend zmenil negatívnym smerom. Na základe štatistických údajov môžeme povedať, že neustále klesá výmera poľnohospodárskej a ornej pôdy na obyvateľa v Slovenskej republike. Priemerná výmera poľnohospodárskej pôdy na jedného obyvateľa je 0,46 hektára, z toho výmera ornej pôdy na jedného obyvateľa je iba 0,20 hektára. Týmto sa Slovenská republika zaraďuje medzi krajiny s nižším potenciálom poľnohospodárskych pôd. Napríklad Maďarsko má 0,47 hektára na obyvateľa, Poľsko 0,36 hektára na obyvateľa. V roku 1970 predstavovala výmera ornej pôdy na jedného obyvateľa 0,37 hektára, t. j. ako dnes má Poľsko, v roku 1990 to už bolo iba 0,28. Na úbytkoch poľnohospodárskej pôdy majú najväčší podiel zalesňovanie, občianska a bytová výstavba. S tendenciou postupného úbytku poľnohospodárskej a ornej pôdy pri znižovaní plôch chmeľníc, viníc a súčasnom zvyšovaní výmery trvalých trávnych porastov a ovocných sadov klesá percento zornenia, ktoré za posledné roky kleslo pod 60 %. Slovensko prichádza denne o 6 hektárov pôdy. Ak budú pokračovať úbytky pôd doterajším tempom, tak v roku 2050 budeme mať o 100 tisíc hektárov pôdy menej. V susednom Rakúsku predstavuje denný úbytok približne 40 hektárov, rozdiel je však v tom, že sa povoľujú zábery len nekvalitnej pôdy. V ostatných rokoch sa u nás stavalo najviac na najkvalitnejších pôdach na čiernozemiach na trnavskej tabuli. Vyrástol na nich PSA Trnava, Samsung pri Voderadoch, nehovoriac o množstve logistických centier. Tam, kde sme včera dorábali obilie na chlieb, sa dnes vyrábajú autá, televízory a stoja rodinné domy. Na druhej strane je zrejmé, že ekonomický a sociálny rozvoj Slovenska sa nedá uskutočniť bez istých záberov pôdy. Ak už treba zaberať pôdu, tak tú, ktorá nemá najvyšší ekonomicko-sociálny a environmentálny potenciál. Ak investorovi bude na pozemku veľmi záležať, dokáže zaplatiť aj odvody. Odvody za záber by mali plniť funkciu akejsi záberovej renty pre investora za jeho neochotu zaberať menej kvalitné pôdy, nevyužité, kamenisté, nevhodné pre poľnohospodársku výrobu za cenu nižších odvodov alebo za žiadne odvody. Ako príklad uvediem záber pozemku o výmere 30 štvorcových metov, čo je potrebné na stavbu bežného rodinného domu s investíciou 5 miliónov korún. Odvody za záber poľnohospodárskej pôdy pri pôdach s bonitou, za ktorú bude platiť, budú predstavovať 0,6 %  až 2,4 % z celkových investičných nákladov. V porovnaní s prudkými nárastmi cien poľnohospodárskej pôdy v Európskej únii to predstavuje mizivé percento, keď napríklad vo Veľkej Británii cena za aker, to je 0,4 hektára, vzrástla v krátkom období zhruba o 40 %, pričom posledných 20 rokov sa prakticky nemenila. Nehovoriac o priepastných rozdieloch v cenách medzi západnou a východnou Európou. V Litve môžeme kúpiť hektár poľnohospodárskej pôdy za 734 eur, napriek tomu napríklad v Luxembursku, kde je pôda najdrahšia, stojí hektár pôdy až 160 tisíc eur. V porovnaní s ďalšími vyspelými krajinami Európskej únie máme stále vyšší podiel ako poľnohospodárskej, tak aj ornej pôdy na obyvateľa. Z celosvetového hľadiska nie je situácia s pôdou zďaleka taká optimistická. Je žiaduce zastaviť trend úbytku ako poľnohospodárskej, tak najmä ornej pôdy. V súčasnosti sú na svete asi 4 miliardy hektárov poľnohospodárskej pôdy, z čoho je asi 1,4 mld. hektárov ornej pôdy. Iba 14 % pôd je vysoko úrodných. Iba 14 % pôd je vysoko úrodných, ktoré chceme chrániť. 59 % pôd je menej úrodných. Na jedného obyvateľa zemegule pripadá 1,4 hektára poľnohospodárskej pôdy, ale 0,4 hektára ornej pôdy. To je priemer celosvetový, pritom Slovensko má oveľa nižší priemer. Súčasné straty dosahujú 5 až 7 miliónov hektárov ročne. Iba na ilustráciu uvádzam, že ak tieto straty budú pokračovať a nedôjde k zvyšovaniu jej výmery na úkor trvalých trávnych porastov a lesov, k zachovaniu doterajšej celosvetovej poľnohospodárskej produkcie by bolo nutné v budúcnosti zvýšiť poľnohospodárske výnosy o 50 %. Znamenalo by to obrovské náklady na hnojenie, rekultiváciu a zároveň nebezpečenstvo ekologických škôd. S rastom počtu obyvateľstva, s rozvojom industrializácie sa úsilie udržať potrebnú kvalitu a rozlohu pôdneho fondu stáva stále dôležitejšou a náročnejšou úlohou. Z toho vyplýva dôležitá povinnosť zachovávať prírodné prostredie a naše pôdne bohatstvo nielen pre nás, pre seba, ale aj pre budúce generácie. Slovensko sa rozprestiera na 4,9 milióna hektárov pôdy, zaraďuje sa medzi krajiny s nízkou výmerou poľnohospodárskej pôdy o rozlohe 2,4 milióna hektárov, čo predstavuje približne 50 % rozlohy. Orná pôda zaberá iba 30,2 % z celkového územia Slovenskej republiky, pričom jej rozloha sa stále zmenšuje. Vysokoprodukčné pôdy najlepšej kvality pritom nezaberajú z poľnohospodárskej pôdy ani jednu desatinu. Pôda pre ľudstvo predstavuje nielen rozhodujúci prírodný zdroj, ale súčasne aj ekonomický a ekosociálny potenciál. Umožňuje produkovať potraviny a suroviny, recykluje odpady, tvorí leso-poľnohospodársku krajinu, filtruje a zadržiava vodu, umožňuje využívať a zhodnocovať slnečnú energiu, zabezpečuje obeh a bilanciu látok v prírode, udržiava diverziu rastlinných a živočíšnych druhov a primárne formuje kvalitu životného prostredia. Je zdrojom a kultúrnym dedičstvom zeme. Je istotou pre život a spoločenské bytie obyvateľstva. Pôda má v životnom prostredí významnú úlohu z dvoch hľadísk. Jednak ako nenahraditeľná zložka krajiny plní produkčnú funkciu a ako zložka s kapacitne obrovským regulačným, detoxikačným a hygienickým čistiacim významom plní environmentálnu funkciu, ochraňuje iné zložky životného prostredia a prírodné zdroje. Komisia Európskych spoločenstiev, uvedomujúc si mnohé funkcie pôdy, ktoré sú nevyhnutné pre ľudskú činnosť a prežitie ekosystémov, vypracovala na návrh Európskeho parlamentu a Rady Smernicu, ktorou sa ustanovuje rámec pre ochranu pôdy, ktorou sa mení a dopĺňa Smernica 2004/35/ES. Pôda dodnes nebola predmetom žiadnej konkrétnej ochrannej politiky na úrovni spoločenstva. Niektoré aspekty ochrany pôdy môžeme nájsť rozptýlené v aquis, z  čoho vyplýva, že k ochrane pôdy môžu prispieť rôzne politiky. V smernici sa uvádza: „Pôda v spoločenstve je na rozdiel od vzduchu a vody prevažne v súkromnom vlastníctve. Je to však prírodný zdroj, ktorý je predmetom spoločného záujmu a preto ho treba chrániť pre budúce generácie. Vo verejnom záujme je preto potrebné požadovať od užívateľov pôdy, aby prijali preventívne opatrenia, pokiaľ sa dá očakávať, že spôsobom, ktorým pôdu využívajú, majú výrazne narušiť funkciu pôdy. Musia sa prijať opatrenia na obmedzenie zástavby pôdy, napríklad prostredníctvom remediácie opustených priemyselných areálov a zamedziť tak budovanie na zelenej lúke. Pokiaľ predsa dôjde k zástavbe, členské štáty by mali vymedziť také techniky a výstavby, ktoré umožnia zachovať čo najviac funkcií pôdy.“ Ak odporcovia predloženej novely zákona vo svojich odôvodneniach uvádzajú, že zákon o ochrane poľnohospodárskeho pôdneho fondu vylučuje vôľu vlastníkov z rozhodovania o využití poľnohospodárskej pôdy, je potrebné vziať do úvahy ustanovenie čl. 11 ods. 3 Listiny základných práv a slobôd, ktoré stanovuje, že vlastníctvo nesmie byť zneužité v rozpore so zákonom chránenými všeobecnými záujmami, nesmie poškodzovať ľudské zdravie, prírodu a životné prostredie v miere ustanovenej zákonom. O tom, že ochrana poľnohospodárskej pôdy je všeobecným záujmom a pôda má zároveň povahu verejného majetku, myslím si, že nemusíme pochybovať. Pokiaľ niektorí kritici predloženého návrhu zákona uvádzajú, že zákon prináša ekonomické zaťaženie vlastníkov pozemkov, prípadne investorov usilujúcich sa o zmeny a spôsob využitia pozemkov, treba im pripomenúť, že odvody za odňatie pôdy z poľnohospodárskeho pôdneho fondu predstavujú iba zlomok z ceny stavebných pozemkov, na ktoré sa poľnohospodárska pôda vyňatím z poľnohospodárskeho pôdneho fondu premení. Jedným dychom treba povedať, že novela nebude šikanovať bežných ľudí, lebo takéto odvody sa netýkajú pozemkov v intravilánoch obcí na rodinnú zástavbu, výstavbu rodinných domov či bytových domov, či pozemkov zaradených do plánu ich územného rozvoja. Ak sa niekto rozhodne pre stavbu na poľnohospodárskej pôde, zaplatí len zastavané metre, teda pôdu biologicky vyradenú z funkcie, nie za pozemok ako celok. Hlavným cieľom novely je usmerniť záber pôdy na menej kvalitné pôdy. Nie je výber, nie je hlavným cieľom výber peňazí. Existuje predsa veľa opustených fabrík, šedých zón, kde sa dá stavať. Aj v južnej časti Slovenska tam, kde sa nachádza najkvalitnejšia pôda, devastácia poľnohospodárstva, fariem, ktorých je obrovské množstvo, je ich možné využiť na priemyselnú zástavbu, na logistické centrá a podobne. Pre investorov je ľahšie a jednoduchšie stavať na zelenej lúke na poľnohospodárskej pôde. Ak stavať na pôde, tak v každom regióne sú pôdy rôznej kvality a stavba môže stáť aj na menej kvalitnej pôde. Prečo potom plytvať tou najúrodnejšou? Investorov treba tlačiť na lacnejšie pôdy. Informačný systém o pôde, ktorým disponuje rezort pôdohospodárstva, jednoznačne dokazuje, že všade na našom území sa nachádzajú aj menej kvalitné pôdy vhodné na výstavbu. Diskriminácia území z tohto hľadiska je teda málo pravdepodobná, o čom tu diskutujeme. Keďže k návrhu zákona bolo v § 17 a) veľa výnimiek, s ktorými, samozrejme, súhlasím, dovolím si ešte predložiť jeden pozmeňujúci návrh, aby sa výnimky mohli uplatniť iba vtedy, ak sa nenachádza v danej lokalite pôda nižšej kvality. Dovoľte mi, aby som predložil pozmeňujúci návrh k návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 220/2004 Z. z. o ochrane a využívaní poľnohospodárskej pôdy a o zmene zákona č. 245/2003     Z. z. o integrovanej prevencii a kontrole znečisťovania životného prostredia a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení zákona č. 359/2007 Z. z. 1. „V bode 15 odporúčam súčasný text označiť ako ods. 1 a vložiť nový odsek, ktorý znie: „(2) Ustanovenie ods. 1 nemožno použiť, ak sa v katastrálnom území obce nachádza vhodný pozemok zaradený podľa kódu bonitovanej pôdnej ekologickej jednotky do piatej až deviatej skupiny,“ zdôrazňujem, do piatej až deviatej skupiny, v návrhu je šesť, stal sa preklep, čiže „do piatej až deviatej, ktorý je nespoplatňovaný.“.“ Odôvodnenie. Týmto ustanovením sa tvorí tlak na podnikateľov a obce, aby hľadali na realizáciu stavieb a priemyselných parkov predovšetkým pôdu zaradenú do nižšej bonitnej triedy. Ďakujem pekne za pozornosť.