B. Bugár, podpredseda NR SR: (2002-04-11):
V. Oberhauser, poslanec: Na začiatok vo vzťahu k číslu 19 išlo o interpeláciu, ktorou som interpeloval podpredsedu vlády pána Ivana Mikloša v súvislosti s krachom nebankových finančných spoločností a žiadal som ho, aby podal stanovisko, aké opatrenia vláda chce prijať, aby vyriešila situáciu okolo krachu nebankových investícií a aby proste ukázala nejaké komplexné riešenie tohto problému. V tejto súvislosti iste pán podpredseda vlády mi raz vo svojej odpovedi podrobne rozpísal, aké opatrenia prijíma vláda do budúcnosti a mnohé z nich treba pozitívne hodnotiť, ale vo vzťahu k terajšej situácii a ku krachu množstva týchto nebankových finančných inštitúcií, z tejto odpovede nie je celkom zrejmé, že poškodení budú riešení takým spôsobom, aby aspoň čiastočne im boli vrátené finančné prostriedky. Ide o mimoriadnu situáciu, nakoľko aj sama správa, ktorú pán podpredseda vlády Mikloš predložil, konštatovala, že ide o viac ako 20 miliárd korún, okolo 25 miliárd korún, čiže ide o nemalú čiastku, ktorú doslova vytiahli tieto nebankové finančné spoločnosti z vreciek ľudí a jednoducho spáchali na nich podvod. Myslím si, že vzhľadom na rozsiahlosť tohto podvodu ide o takú mimoriadnu situáciu, že by bolo doslova treba vytvoriť nejaký mimoriadny špeciálny tím, ktorý by celú situáciu doslova riadil, monitoroval a zabezpečoval štátnu účasť na jej vyriešení, a preto len vo všeobecnosti zadefinované nejaké pravidlá, posilňovanie vyšetrovacích tímov a podobne podľa mňa nie je celkom dostatočné, ale naozaj, aby tí ľudia stopercente prišli k finančným prostriedkom aspoň v nejakej rozumnej časti, ktorá je vymožiteľná. Vieme, že Národná rada na náš podnet prijala uznesenie, v ktorom žiadala, aby vláda razantne sa zaslúžila o to, aby tri roky dozadu sa všetky prevody majetku, rozhodnutia, ktoré poškodzovali veriteľov, aby sa zabezpečil ich monitoring a zabezpečilo by sa vrátenie týchto prostriedkov späť do nebankových finančných spoločností, aby mohol byť znovu zhromaždený v nich majetok a z toho vyplatení poškodení veritelia. Podľa informácií, ktoré sú dostupné z tlače, sa dnes hovorí, že tam ďalej prebieha akési rozpredávanie tohto majetku dcérskych spoločností a z tých spoločností, kde sa ten majetok presunul ďalej a nie je tu ukázané, ako je zabezpečená ochrana napríklad vo vzťahu k dcérskym spoločnostiam týchto inštitúcií, ktoré dávno tam premiestnili svoje finančné prostriedky zhromaždené v tých základných spoločnostiach a tam ich ďalej posúvajú, a tým do nenávratna sa míňajú peniaze, ktoré by sa mali vrátiť poškodeným veriteľom a vkladateľom v týchto nebankových finančných inštitúciách. Čiže musím skonštatovať, že s touto všeobecnou odpoveďou nemôže byť spokojnosť vyslovená, určite nepoteší ľudí, ktorí sú takto dotknutí, ide okolo 200-tisíc ľudí na Slovensku, viac ako 200-tisíc ľudí, ide o viac ako 20 miliárd korún, čiže je to naozaj rozsiahly problém, ktorý nie je možné len bagatelizovať a zjednodušene riešiť. K druhej interpelácii. Chcem zareagovať na interpeláciu pána ministra Čarnogurského, ministra spravodlivosti, ktorý tu, žiaľ, nie je prítomný. Chcem sa mu poďakovať za to, že sa pružne postavil k veci a zabezpečil, že predseda súdu Jaroslav Barkóczy v Šali bol pozbavený funkcie predsedu okresného súdu, nakoľko je preukazné, že jeho konania boli také, že na to odvolanie bol súci, ale, žiaľ, v ďalšej časti odpovedi pán minister Čarnogurský už veci stavia do pozície, že by sme sa my poslanci mali zmeniť na nejakých vyšetrovateľov, čo si myslím, že je nereálne a to ani naša úloha nie je. Podľa mojich informácií sami sudcovia veľmi dobre vedia, že sa tam páchala trestná činnosť a že nie je možné sa uspokojiť iba s tým, že bol odvolaný z funkcie predsedu okresného súdu, ale naozaj rozsah jeho pôsobenia je takého charakteru, že by mal minister dôsledne trvať na tom, aby Krajský súd v Nitre a ďalšie orgány, trebárs aj orgány činné v trestnom konaní vyšetrili všetku jeho činnosť aj exekútora Ľubomíra Pekára a dotiahli veci do konca a nežiadali od poslancov, aby sa zmenili na vyšetrovateľov, lebo nie je to naozaj našou náplňou. V tretej interpelácii, v ktorej odpovedal pán minister Šimko, zase odpoveď je v takej polohe, s ktorou nie je možné sa uspokojiť, ide o odpoveď v súvislosti s činnosťou združenia právnických osôb Združenie za spoločné ciele so sídlom v Komárne, ktoré zhromažďuje neoprávnené osobné údaje občanov Slovenskej republiky, zasiela ich do Maďarskej republiky. Táto činnosť nie je povolená, aby ju vykonávali organizácie, ktoré nie sú poverené štátom a zvlášť je to plne vlastne v kompetencii ministerstva vnútra a príslušných orgánov, ktoré sú jediné poverené disponovať s osobnými údajmi občanov Slovenskej republiky. V tomto zmysle si myslím, že toto, čo pán minister odpovedal, je nedostatočné, na dôvažok dôrazne upozorňujem, že tá činnosť pokračuje, v týchto kanceláriách, ktoré otvorila spoločnosť Združenie pre spoločné ciele v jedenástich mestách na Slovensku, sa ďalej pracuje, údaje sa ďalej zhromažďujú a ďalej sa posielajú do Maďarskej republiky. Nikto nemôže vedieť, či tam nie sú aj zhromaždené údaje občanov, ktorí podliehajú kontrole Národného bezpečnostného úradu napríklad, môžu tam byť pokojne vojaci, policajti, pracovníci Slovenskej informačnej služby, Vojenského spravodajstva a ich osobné údaje sú posielané do Maďarska a pán minister vnútra sa tvári, že stačí postupovať nejakými štandardnými cestami, že on podal podnet a že vo veci sa bude konať, ale v tejto súvislosti si myslíme zo Slovenskej národnej strany, že to konanie nie je také razantné, aby zastavilo túto činnosť a aby jednoducho sa v nej ďalej nekonalo. A preto aj v tomto smere musíme vysloviť nespokojnosť s odpoveďou pána ministra Šimka. Ďakujem za pozornosť.