E. Kukan, minister zahraničných vecí SR: (2002-05-23):
I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Ďalej položil otázku pán poslanec Jozef Krumpolec ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky Petrovi Magvašimu. Otázka znie: „Na rokovaní ministrov práce a sociálnych vecí krajín Rady Európy v Bratislave ste mali podpísať za Slovenskú republiku zákonník sociálneho zabezpečenia. Ako zdôvodníte a hodnotíte neochotu vlády Slovenskej republiky pristúpiť k prijatiu tohto dokumentu?“ Prosím, pán minister, keby ste odpovedali na túto otázku. P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, vážený pán poslanec Krumpolec, konferencia, na ktorú sa pýtate, dnes o 12.30 hodine skončila prijatím svojho záverečného komuniké a téma tejto konferencie, ktorá sa uskutočňuje raz za štyri roky, bola „Otázky dopadu migrácie za prácou na systémy sociálneho zabezpečenia“. A pri príležitosti tejto konferencie sa vždy predpokladá podpísanie základných dokumentov Rady Európy. Tak to bolo aj na tejto konferencii a bolo pripravované aj podpísanie Slovenskej republiky pod zákonník, podpísanie Európskeho zákonníka sociálneho zabezpečenia, pretože od roku 1999 v spolupráci s Radou Európy Slovenská republika spolupracovala na posúdení súčasného právneho stavu a možnosti podpísania, prípadne ratifikácie takéhoto zákonníka. Nebolo to len expertné posúdenie na úrovni Slovenskej republiky, ale bola vytvorená skupina expertov Rady Európy, ktorí po študijnom pobyte na Slovensku, po predložení relevantných dokumentov, po hĺbkovej analýze dospeli k názoru, že Slovenská republika nielenže môže podpísať takýto dokument, ale že ho môže dokonca ratifikovať. A odporúčali vláde Slovenskej republiky, aby minimálne podpísala takýto dokument. Ako zrejme viete, vláda nakoniec v utorok rozhodla a neschválila podpis Slovenskej republiky pod tento dokument. Čo sa týka toho, to znamená, na tomto rokovaní konferencie podpísali, resp. ratifikovalo protokol Portugalsko. A samotný zákonník podpísali Moldavsko a Rumunsko a Írsko oznámilo, že v najbližšom období uskutoční ratifikáciu protokolu tohto Európskeho zákonníka sociálneho zabezpečenia. Na konferencii ako takej samotnej nebola nosná téma otázka európskeho sociálneho zákonníka, i keď na tú tému, o ktorej konferencia prebiehala, určite sa uskutočnili aj vyjadrenia o tom, čo vyjadruje vlastne Európsky zákonník sociálneho zabezpečenia, čo vyjadrujú základné dokumenty Rady Európy. A zaznelo niečo, čo je, myslím si, najvýznamnejšie, aby sme pochopili otázku, prečo by Slovenská republika mala podpísať, resp. aj ratifikovať európsky sociálny zákonník. Rada Európy vznikla v Európe preto, aby sa jednotne uplatňovali ľudské práva. Ľudské práva ako nedeliteľná súčasť občianskych, politických a sociálnych práv. Chcel by som zvýrazniť, že je tam trojica všetkých zložiek, to znamená občianske, politické a sociálne práva. A základné dokumenty Rady Európy, akou je Európska sociálna charta, revidovaná Európska sociálna charta, ale aj Európsky zákonník sociálneho zabezpečenia garantuje alebo dáva jasne dôkaz o tom, či tá-ktorá krajina, ktorá je členom Rady Európy, vyznáva v praxi tieto deklarácie, to znamená jednotu občianskych, politických aj sociálnych práv. Myslím si, že to je pre fungovanie Slovenskej republiky, pre to, čo máme nakoniec formulované v Ústave Slovenskej republiky, veľmi významný moment. Dokonca veľmi významný moment z pozície minulosti, keď sa Slovenská republika uchádzala o vstup k prístupovému procesu do Európskej únie ako asociovaná krajina, tak bolo povedané, že Slovenská republika nespĺňa určité politické kritériá a niektoré možnože aj občianske kritériá, a preto nie je možné započať s prístupovým procesom. To znamená, treba povedať, že ak naším rozhodujúcim štátnopolitickým záujmom je napĺňať hodnoty Európy, hodnoty napĺňania ľudských práv, hodnoty občianskych, politických a sociálnych práv, tak potom, myslím si, by malo byť ambíciou každej vlády, ktorá sa chce riadiť zatiaľ platnou Ústavou Slovenskej republiky, podpísať dokumenty Rady Európy. V dnešnom Novom dni sa vyjadril na túto tému pán Schwimmer, generálny tajomník Rady Európy, a ja by som si teda dovolil citovať pána Schwimmera, ktorý, myslím si, najvýstižnejšie hovorí o tom, k akému omylu sme v utorok dospeli, že európsky kódex, to sú „minimálne štandardy“. Ide o odporúčania a dokument sa podpíše a potom sa ešte musí ratifikovať. A musím povedať, že závisí od vývoja krajiny, kedy to urobí. Ale môžem opakovať, že nejde o vysoký štandard, ale, naopak, o najnižší možný európsky štandard. Opakujem, ide o najnižší európsky štandard. Ak Slovenská republika nie je pripravená podpísať takýto základný európsky štandard, musím povedať, že musíme asi zrejme veľmi veľa v celej spoločnosti spraviť pre to, aby sme boli pripravení ho podpísať. Skončil som. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Pán poslanec, chcete dať doplňujúcu otázku? Áno, nech sa páči. Nie? Ďakujem pekne. Ďalšia otázka je takisto položená pánu ministrovi práce, sociálnych vecí a rodiny Petrovi Magvašimu. Položil ju pán poslanec Štefan Rusnák. Znie takto: „Čo urobí vaše ministerstvo pre prijatie Európskeho zákonníka sociálneho zabezpečenia?“ Pán minister, nech sa páči. P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Vážený pán poslanec Rusnák, čiastočne to, čo som povedal pánovi poslancovi Krumpolcovi, by som chcel rozviesť v tom zmysle slova, že pre podmienku ratifikovať, opakujem, ratifikovať Európsky zákonník sociálneho zabezpečenia je potrebné splniť päť častí, to znamená, aby v legislatíve danej krajiny bolo zabezpečených päť častí tohto zákonníka. A pokiaľ sa chce podpísať protokol, tak to musí byť osem častí. Posúdenie expertov Rady Európy bolo také, že Slovenská republika v dnešnom právnom rámci má zabezpečených deväť častí. To znamená, súčasné reálne nadobudnuté sociálne práva občanov Slovenskej republiky sú zabezpečené v deviatich častiach. Nie sú zabezpečené v časti zdravotná starostlivosť a nie sú zabezpečené v časti podpory zamestnanosti. Všetky ostatné časti – súčasný právny stav Slovenskej republiky je splnený. To znamená, že Slovenská republika nieže len by mohla podpísať tento európsky zákonník, ale podľa názoru expertov Rady Európy ho môže dokonca ratifikovať vrátane protokolu, nielen samotného zákonníka, to znamená tých päť častí, ale aj protokolu, ktorým treba naplniť osem častí. To znamená, súčasný právny stav a súčasný právny stav nadobudnutých sociálnych práv je potom reálne odzrkadlený vo výdavkoch verejných financií, to znamená vo výdavkoch pre štátnu sociálnu podporu, resp. štátnu sociálnu pomoc, ktorá je financovaná zo štátneho rozpočtu alebo je zabezpečená cez verejné financie, to znamená cez inštitúty Národného úradu práce alebo Sociálnej poisťovne. Chcel by som teda pri tejto príležitosti povedať, že je potrebné asi spraviť komparáciu o tom, aké sú výdavky na sociálnu sféru vo väzbe na hrubý domáci produkt. Slovenská republika má vrátane zdravotníctva výdavky 20 % podielu HDP výdavkov na sociálnu sféru. Priemer v Európskej únii je 26,5 %. To znamená, že sme nižší, ale naše zákonodarstvo zabezpečuje dnes a zabezpečuje, dáva občanom Slovenskej republiky také sociálne práva, ktoré sú vlastne stotožnené s Európskym zákonníkom sociálneho zabezpečenia. No treba povedať jednu vec, že ak niekto podpíše a ratifikuje takýto zákonník, tak má potom povinnosť aj preukazovať to, či takéto práva sú reálne napĺňané. To znamená, nielenže ich dám do zákonodarstva, ale som prispôsobený k tomu, že môžem umožniť Rade Európy monitorovať, či sa takéto práva reálne zabezpečujú. To znamená, že ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny, a nielen toto ministerstvo práce, ale dovolím si povedať, celý proces od roku 1990, keď sa upravovalo naše právo, sociálne právo, upravovalo sa na podmienky toho, aké hodnoty sa vyznávajú v Európe, aké sa, znovu opakujem, vyznávajú hodnoty v Európe, vytvorilo podmienky na to, že môžeme deklarovať, že áno, Európsky zákonník sociálneho zabezpečenia je slovenským právom zabezpečený, že majú slovenskí občania nadobudnuté sociálne práva. Ak sa však rozhodneme toto verejne nedeklarovať, verejne podpísať, zároveň spochybňujeme náš dnešný právny stav. Spochybňujeme napríklad samotný článok 39 Ústavy Slovenskej republiky, ktorý hovorí o sociálnych právach občanov, kde vo výklade, ktorý spravil Ústavný súd k Ústave Slovenskej republiky, a v článku 39 sa jasne formuluje, že minimálne štandardy sú definované dohovorom Medzinárodnej organizácie práce č. 2 pre jednotlivé sociálne situácie. A treba povedať, že tento zákonník tieto základné štandardy minimálnych štandardov definuje aj u seba, to znamená, že je tam kompatibilita medzi dohovorom Medzinárodnej organizácie práce č. 102 a európskym sociálnym zákonníkom. To znamená, že ak nechceme podpísať európsky sociálny zákonník, zároveň spochybňujeme ratifikovaný dohovor Medzinárodnej organizácie práce č. 102. Takže ak sa pýtate na konkrétnu otázku, čo urobí pre to naše ministerstvo, tak poviem, že ministerstvo spravilo pre to všetko. Je teraz otázka politickej vôle dnešnej politickej reprezentácie, či chce verejne dokumentovať, že garantuje nadobudnuté sociálne práva občanov Slovenskej republiky, alebo ich nechce. V tom stojí dnes politická otázka. I. Presperín, podpredseda NR SR: Všetko, pán minister? P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Áno. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pán poslanec, chcete dať doplňujúcu otázku? Áno. Prosím.