M. Drobný, poslanec: (2001-10-19):
Ja si myslím, že je to zákon, ktorý je vyžiadaný zrejme z Európskej únie a možno aj prax si ho vyžaduje, aj sa dosť prežúval, teda dobre sa spracúval dlho, napriek tomu sa človek hrozí a dostáva hrošiu kožu, keď vidí, aké budú mať právomoci tie regionálne lekárnické komory a, samozrejme, aj ústredná lekárnická komora a čo všetko budú môcť robiť. Tá konkurencia sa potom administratívne likviduje, ja som to videl v Holandsku pred rokmi, v sedemdesiatych rokoch, no oni to brali ako nutné zlo. Ale prečo takéto nutné zlo máme podstúpiť aj my, keď pred nami už boli precedensy iných národov, ktoré to negatívne prežili a vytrpeli si to, a teraz podstupujeme to isté aj my? Myslím si, že bolo by nám to treba objasniť, ako ste to vlastne tú diskrepanciu s ústavnými právnymi normami úplne odstránili alebo vyriešili. Možnože formálne áno, ale obsahovo celkom asi nie. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Na svojich predreč-níkov chce reagovať pani poslankyňa Aibeková. Nech sa páči, máte slovo. M. Aibeková, poslankyňa: Ďakujem pekne za všetky pripomienky. Ja som práve preto vystúpila v prvom čítaní, aby som upozornila na tieto možné problémy, ktoré prijatím tohto zákona nastanú. Viete, mne trošku tak v tomto prípade napadá trošku aj taký čierny humor, taká myšlienka, že kým neexistoval zákon č. 140/1998, a ten zákon bol naozaj potrebný, je to zákon o lieku, dlho sa pripravoval a naozaj sa zosúlaďoval s európskymi normami, tak neboli ani žiadne spory medzi grémiom, pretože grémium neexistovalo, neexistovala asociácia, neexistovala asociácia Liek, ktorá tu istý čas pôsobila, potom sa rozpadla, bola iba lekárnická komora. Takže niekedy aj dobrá myšlienka narazí potom na odpor, trieštenie odborných a profesijných síl a vlastne aj dobrá myšlienka ministerstva narazí na veľký odpor. Práve preto som v prvom čítaní upozorňovala, že sa mi zdá, že aj tento návrh zákona, ktorý predkladáte, povedie k ďalším sporom medzi týmito skupinami, tak ako to viedlo prijatie zákona č. 140/1998. Vidíme, že tie spory pokračujú, svedčí o tom aj poslanecký návrh, ktorý znovu tieto spory rozviruje. Ja si myslím, že nie je to dobrá cesta a že práve takýto špecifický zákon by mal byť pripravený tak, aby viedol potom skôr k zbližovaniu týchto skupín, a nie k ďalšiemu triešteniu. Pretože naozaj aj v parlamente teraz vidíme, na jednej strane lobuje jedna skupina, pri jedných dverách nás čakajú, dávajú materiál, pri druhých čakajú ďalší a mne sa už v posledných dňoch zdá, že nie je v parlamente dôležitejší zákon ako zákon pána poslanca Finďa, a myslím si, že aj dobrá myšlienka zbytočne vnáša nejaké hádky a nedorozumenia. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne, pani poslan-kyňa. Vyhlasujem všeobecnú rozpravu o tomto bode za skončenú. Pýtam sa, pán minister, chcete sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči, máte slovo. R. Kováč, minister zdravotníctva SR: Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, táto krátka rozprava sama hovorí o tom, že treba prijať právnu normu, ktorá vnesie jasné pravidlá. Pani poslankyňa hovorila o tom, že lekárnická komora hovorí o tomto zákone ako o zdrape papiera, ako zákon pre zákon. Takto ste to formulovali, na druhej strane, a to vyplýva z toho, že nedostala tie kompetencie, ktoré očakávala, na druhej strane pán poslanec Mesiarik hovorí, že je tam priveľa kompetencií lekárnickej komory. Ja si myslím, že nikto nemôže očakávať, že vytvoríme v procese vzniku súkromného lekárnictva, že vytvoríme vždy normu, ktorá je absolútne dokonalá a bude platiť na ďalšie stovky rokov alebo desiatky rokov bez zmeny. My sme od pôvodného zákona o lekárnickej komore pokročili o kus ďalej. Skutočne ten náš krok, a teraz chcem odpovedať pánu poslancovi Švecovi, bol namierený tam, aby sme čo najviac právomocí dali stavovskej organizácii, pretože sme považovali stavovskú samosprávu za istý typ odbornej samosprávy. My tam narážame na znenie čl. 71, pretože udeľovanie licencií, o ktorých hovoril pán poslanec Švec, my sme tiež pôvodne chceli dať do rúk lekárnickej komory, ale udeľovanie licencií je prenos výkonu štátnej správy, alebo právomocí štátnej správy. A čl. 71 ústavy nás, bohužiaľ, drží v tom, že preniesť tento výkon štátnej správy je možné iba na orgány vyšších územných celkov alebo na orgány obce. V tomto článku sa nehovorí o tom, že by bolo možné preniesť výkon štátnej správy na orgány stavovskej samosprávy. A to bol dôvod, pre ktorý nám Legislatívna rada vlády zastavila to znenie zákona, ktoré predpokladalo stavovskú samosprávu v oblastiach, ktoré hodnotí štát, a v podstate nás prinútila urobiť zmenu v znení zákona tak, aby sme preniesli tieto kompetencie alebo aby ostali na štáte, alebo by sme ich preniesli na vyššie územné celky, čo sme urobili v zákone o organizácii vyšších územných celkov a o kompetenciách. Takže toto je vysvetlenie, prečo sme museli trošku ustúpiť z toho nášho rozsahu. Nechali sme však lekárnickej komore pomerne veľmi výraznú spoluúčasť na rozhodovaní orgánov miestnej samosprávy a samosprávy územných celkov, čo si myslím, že je takou cestou, ktorá urobila ten krok dopredu. Možnože ten ďalší krok bude naozaj k tomu, že sa dostaneme k plným samosprávnym kompetenciám, lebo to bol môj cieľ, keď sme pripravovali znenie tohto zákona. Ja som rád za pripomienky, ktoré ste povedali. A chcem povedať veľmi otvorene, že niektoré tie otázky, ktoré chcela dostať do právnych noriem alebo chce dostať do právnych noriem lekárnická komora, ako napríklad demografické kritérium pri udeľovaní licencií a ďalšie, by boli naozaj v rozpore s inými zákonmi. Proti tomu veľmi tvrdo protestoval Protimonopolný úrad a tak ďalej. Takže si myslím, že to znenie v tejto chvíli, ako ho predkladáme, je vyvážené. Samozrejme, budú námietky z obidvoch strán, pretože nedávame plné kompetencie lekárnickej komore a nedávame jej plne za pravdu a nedám ani plne za pravdu ani grémiu. To znamená, obidvaja budú nespokojní. Ale my musíme urobiť krôčik ďalej od toho jednoduchého zákona o lekárnickej komore, ktorý sme doteraz mali, urobiť kvalitatívne ten krok smerom k lepšej kvalite. A myslím si, že tu je. Pretože naozaj si myslím, že dať právomoci lekárnickej komore na to, aby sledovala výkon lekárnického povolania, nie majiteľstvo lekární, to ju v tejto chvíli nemusí zaujímať. Ale výkon lekárnického povolania, aby ho dokázala posúdiť z odbornej stránky, zo stránky, či sa vykonáva eticky v záujme pacienta, či sa ten lekárnik sústavne vzdeláva, aby jeho odborný výkon bol stále kvalitatívne lepší. A má na to aj nástroje, by som povedal, represívne v zmysle disciplinárnych opatrení, ak sa tento zákon neplní. Myslím si, že je to krok dopredu oproti tomu, čo sme tu mali, a že taký krok asi podľa môjho názoru treba spraviť. Takže, samozrejme, teším sa na druhé čítanie. Zrejme dostaneme do rúk pripomienky z jednej aj z druhej strany, obidve budú negatívne, ale vysvetlil som prečo. Nemôžeme uspokojiť ani jedného, ani druhého naplno, musíme zvoliť nejakú tú strednú cestu, ktorou treba kráčať smerom hore. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Pýtam sa, pani spoločná spravodajkyňa, chcete vystúpiť? Nie. Ďakujem veľmi pekne. Dámy a páni, prerušujem rokovanie o tomto bode nášho programu. A teraz pristúpime... Nech sa páči, dajte slovo pani poslankyni Tóthovej.