Kleinert, Dana, poslankyňa NR SR (2024-09-13):
Ďakujem pekne. My sme si s pani Jaurovou nepripravovali spoločne našu rozpravu, ale keďže ako ľudia, profesionáli zo sféry kultúry, kreatívneho priemyslu a umenia vidíme veci celkom dosť podobne, tak v niektorých veciach v podstate budem opakovať už to, čo aj začala pani Jaurová. Ale však zase zjavne to tu potrebujeme všetci, pretože my sa dneska nachádzame v čase, kedy máme tu zákon, ktorý nikto nepotreboval, ktorý vlastne ani nikto nepotrebuje, ktorý nás nikam nedovedie, ktorý nemá žiadnu analýzu, ale teda aspoň je úplne zbytočný. Včera, ako sme tu tak sedeli celý ten deň, tak som si tak rýchlo pozrela, že čo stoja naše platy poslancov a k tomu asistenti, v zásade vychádzalo to, a opravte ma, ak sa mýlim, okolo 50-tisíc eur na deň. Takže my sme včera vyhodili do vzduchu 50-tisíc eur. A viete, ako to je, keď sa hovorí, že rozdiel medzi tým, či jedno euro máte, alebo nemáte, sú dve eura, takže je to naozaj celkom dosť, čo sme včera akože premárnili. A teraz tu zasa stojíme a zase márnime náš všetkých čas nad návrhom zákona, ktorý opäť raz nikto nepotrebuje. A teda áno, ja tiež oceňujem prehlásenia pána Michelka, ktorým teda verím, keďže ja som človek, ktorý vždy verí v tú dobrú vôľu, že teda sme skončili s týmito praktikami typu, že vložím sem nejaký zákon, vieme všetci, že to je noha do dverí a potom prídu také pozmeňováky, že sa dopracujeme až k veciam, ku ktorým sme sa napríklad v kultúre dopracovali. A ja by som teda chcela povedať, že teda tých, ten, tento zákon, ktorý tu teraz máme, je súčasťou piatich balíkov a veľmi jasne, teda piatich zákonov, a veľmi jasne sme vtedy hovorili, už mesiace dozadu, čo sa stane. A neuveríte, ale ten scenár sa deje. Ten scenár, tak ako ho spomínala pani Zora Jaurová, ako som ho spomínala ja, ako ho spomínali kolegovia, kolegyne z opozície, ten sa teraz deje. A môžeme si ísť bod po bode. Fond pre umenie, ako sme tu hovorili, je nefunkčný. A je fakt jedno, či tam je pán Richard Rikkon alebo ktokoľvek, o tomto čase sme mali mať vonku výzvy. O tomto čase sa malo normálne pracovať na tých ďalších výzvach, ktoré nasledujú po tej prvej, lebo s ňou logicky súvisia. V tejto chvíli to nie sú že ľudia zúfalí z Bratislavy, to sú ľudia z celého Slovenska zúfalí, že nevedia, čo sa deje. A inač to by som ešte chcela včera na mar... povedať na margo toho, čo tu včera zaznelo, že teda aby FPU dával viacej peňazí do regiónov. My sme vám to tu naozaj veľakrát hovorili. Pozrite si tie čísla, prosím vás. Za toto sme platení, aby sme robili poctivú robotu. Nielen tu tak trieskali zľava-sprava hocičo. Pozrite si tie čísla! Najviac peňazí išlo do regiónov. Fakt akože, mňa napríklad veľmi uráža, keď sa tu len tak proste rozpráva a naozaj to nie je pravda. Akože fakt si myslím, že za toto nemáme byť platení. Lebo je to hanba, naozaj. No, takže fond pre umenie teda je nefunkčný. Už sa druhýkrát teda nebola schopná dať dokopy tá rada. Dokonca ani pani ministerka nevie ju naplniť tým počtom 13, ktoré teda ste si tak vydupkali. Proste nie, nedá sa, nejde. Sme v septembri, takáto je situácia. Ďalej v ďalších z tých zákonov, z týchto piatich, bol Audiovizuálny fond. No a teda tam už pani ministerka v tejto chvíli porušuje zákon, pretože už mala navoliť dávno tú radu. Neurobila to. Ja neviem teda, že čo má na robote, ako som už hovorila vo faktickej, ale proste neurobila to. RTVS. STVR, prišla zmluva, ktorá bola datovaná 5. júla s tým, že 30. júna bude dodané logo. Akože just wow, to je super! Videli ste niekto to logo? Neviem, hľadám ho, chodím po parlamente, nevidím žiadne logo STVR. Možno len fakt moje štvorky dioptrie to nevidia. Neviem, proste nie je a píšeme september. A už teraz vieme, že sú tam tlaky na zamestnancov, aby proste minimálne si spravili autocenzúru, čo je fakt výborný, výborná, výborný posun. Slovenské národné divadlo, Slovenská národná galéria medzičasom, čo sa udialo. Viete si predstaviť, že vy odvoláte riaditeľov, ktorí vykazujú že najlepšie čísla, najlepšie hodnotenia, najlepšie, že spĺňajú vlastne a niekedy aj vlastne prekračujú svoje KPI, ktoré si dali? Akože a poviete, že, napríklad národnej galérii, že potrebuje krízové riadenie? Akože ja tomu nerozumiem. Rozumiem tomu, že môže ministerka povedať, že nemá dôveru v toho človeka, tomu rozumiem, ale ja si myslím, že si nejde brať pani ministerka pána Drličku za muža, ale že teda očakáva od neho plnenie nejakých míľnikov. A objektívne tie míľniky boli napĺňané. Takže nerozumiem tomu, odkiaľ teda ona zobrala tú, ten pocit nedôvery voči nemu. Platí to aj o Slovenskej národnej galérii, o pani riaditeľke Kusej. Akože my tu máme konečne jedinú inštitúciu svojho druhu verejnú, ktorá je na európskej úrovni. Pani ministerka má pocit, že, neviem, pani Kusú treba odvolať, lebo to nezvládla? To, to, akože to hlava neberie a nielenže našim voličom. To neberie proste ani vašim voličom, pán Michelko. To sú proste tak absurdné kroky, ktoré iba hovoria o tom, že asi pani ministerka má pocit, že je zrazu tuto vládkyňou sveta a môže hocičo. Druhá vec je, že asi všetci vieme, že pán Machala teda je predsa len ten, čo riadi tú hlavu. Takže asi to bude o tom. Obnovme si svoj dom, to sme tu už hovorili. Akože ja neviem, mne je z toho normálne že fyzicky ťažko, keď si predstavím tých ľudí, ktorí, častokrát sú to ozetká, rôzne po Slovensku ozetká, mimovládne organizácie, fuj, hanba, hej? Tak tieto mimovládne organizácie suplujú štát, ktorý nevie sa postarať o svoje pamiatky, alebo sa starajú o pamiatky, ktoré sú v nejakom inom vlastníctve, a robia to v naozaj že vo voľnom čase, ako v pote tváre doslovne, ak môžem takto povedať, a zháňajú si euro ku euru, aby mohli niečo, niečo s tými pamiatkami pohnúť, zakryť strechu, aby tam nepršalo, aby, ja neviem, stredoveké, stredoveké časti tej pamiatky, aby to nezapršalo na ne alebo bohviečo sa deje teraz. A títo ľudia naozaj, čo sa roky o to starajú, čo by sme ich tu mali na rukách nosiť, tak sú načisto zúfalí, že pani ministerka opäť čo? Opäť nič. Nič nespravila s tým Obnovme si svoj dom. Teraz pred pár dňami to vyšlo, že sa konečne podpísali nejaké výsledky, o ktorých, ako povedala pani Jaurová, máme dôvodné podozrenie, že ešte pani ministerka odignorovala rozhodnutie komisie. A už sme tu počuli, že pani ministerka prišla do starej budovy SND, ktorá je zavretá, pozrela sa okolo a povedala si: Ó, veď ona je v poriadku tá budova! Akože ja by som túto guráž na jej mieste fakt nemala. Ako môže vedieť, v akom stave sú tie pamiatky? No a takto teda pani ministerka asi posudzuje aj iné veci, a tým pádom sme aj v takejto šlamastike spolu so všetkými tými ľuďmi, ktorí jednak teda ani sa nedočkali výsledkov v rámci tejto výzvy a keď sa aj niektorí dočkali, tak je, fakt som zvedavá naozaj na tie výsledky, na odpovede našich dvestojedenástok, ktoré inač by the way sa teda dosť dokážu ignorovať, čo je ďalšia téma, že ako to vlastne je s tými pamiatkami, ako je to je s tými rozhodnutiami komisie. Prečo dostali jedni a druhí nie, ako rozhodla komisia a prečo potom pani ministerka na základe čoho, že sa prišla pozrieť do nejakej inej pamiatky a povedala ó, táto je asi horšia alebo lepšia , alebo ja neviem, na základe čoho rozhodla. O mobbingu na ministerstve kultúry, ja si myslím, že to asi všetci počujeme dosť často. My sme to počuli naozaj od, v podstate od príchodu pána Machalu interne. Už je to vlastne celkom verejná záležitosť a je to teda naozaj ani nieže hanba, to je, podľa mňa že to je neprístupné v tomto svete v 21. storočí v roku 2024 v strede Európskej únie, aby takýmto spôsobom otrasným sa správal pán Machala, nikým nevolený človek, úradník, k zamestnancom, k odborníkom a odborníčkam, ktorí sú dlhé roky na tom ministerstve. Viete, tam, akože to ministerstvo malo rôzne vedenia a my sme voči nim mali rôzne výhrady, ale toto je také dno, že my sa vlastne nestíhame čudovať. A to akože vo viacerých veciach, ale zároveň to hovorí mnohé o tom, a ja naozaj apelujem na stranu SNS, aby s týmto prestala, pretože to škodí nielen ľuďom, ktorí sú napríklad z miest, kde vy vytvárate ten umelý konflikt, že mestá a regióny. To škodí naozaj celému Slovensku, lebo ministerstvo má množstvo organizácií alebo množstvo úradníkov, ľudí, ktorí sú po celom Slovensku. A oni to vnímajú, oni vnímajú tú aroganciu, tú neodbornosť a vnímajú ten strach, ktorý sa tam snažíte, snažíte zaviesť. Ja by som sa napríklad chcela opýtať na Budmerice popri tom celom, keď sme teda síce pri tomto zákone, ktorý nikto nepotreboval, ale teda keďže hovorím o balíčku vecí, ktoré, ktoré medzitým sa udiali na ministerstve kultúry v rámci aj týchto zákonov, tak by ma zaujímalo, že čo je s tými Budmericami. Stále sú zatvorené, predpokladám. Myslím si, že, tuším, že hovorilo to ministerstvo, že v októbri to znova otvoria? Vôbec nevieme, prečo to zavreli, keď to bolo otvorené pre verejnosť. Osobne si myslím a obávam sa, že v októbri to otvorené nebude, pretože asi pán Machala potrebuje urobiť ďalšiu oslavu, však o chvíľku bude mať ďalšie narodky, takže možno mu to vyhovuje. Prípadne keby to bolo pre niekoho nachystané, aby sa to potom nejakým spôsobom predalo za možnože v 60-dňovej lehote, tak by to možnože bolo veľmi dobrá cesta. Samozrejme, potom tu máme aj BIBIANU a výber a výber na riaditeľku, ktorá teda je susedou, takže je to fantastické. A zároveň ešte tu by som chcela povedať pri tej BIBIANE, že už sme sa viackrát pýtali cez dvestojedenástky, akým spôsobom... prepáčte, tu si niekto zabudol mobil a zvoní. Že viackrát sme sa už pýtali aj cez dvestojedenástku, akým spôsobom bola vybratá pani riaditeľka, a chceli sme sprístupniť koncepciu, chceli sme vedieť mená komisie aj to, akým spôsobom rozhodla. Vieme presne nula informácií, pretože ministerstvo nám, podľa nášho názoru nezákonne, odmieta dávať informácie, ale teda my sa, my teda nemienime od tohto upustiť. No a teda súčasná situácia pri tomto návrhu zákona, teda 153 číslo parlamentnej tlače, je to tak. Ministerstvo kultúry ešte nikdy nevyužilo predkupné práva z tých 30 dní na 60. Opravte ma, ak sa mýlim. Takže je to zaujímavé, že ako sa ide, ako sa idú poslanci tak zamyslieť, že čo by sme dneska teda urobili, že ako, aký návrh zákona dáme. Tak dáme taký, ktorý vlastne že nám vôbec netreba, že tak tých 30 dní sa nikdy nepoužilo, tak možno sa použije 60. To je proste taká, tak ako nelogické, že nám je jasné, že vy ste iba nestihli urobiť na tom ministerstve to, čo sa pôvodne zamýšľalo, a to boli všetky tie zmeny ohľadne pamiatkovej starostlivosti. A teraz my už vieme zo všetkých tých informácií, že sa teda chystá veľká pamiatková novela alebo samotný zákon, alebo ako to už vy nazvete, uvidíme, a ja sa tu na tomto mieste pýtam, ako bude vyzerať, ako uvažujete, aké komisie alebo odborné skupiny ste dali dokopy, ako toto bude vyzerať? Alebo či máme očakávať teraz na začiatku kompletné výmeny riaditeľov krajských pamiatkových úradov, dosadenie za rôzne politické nominácie, ako to tu vidíme dlhé mesiace, že teda že či teda toto bude ono, alebo teda týmto by to teda mohlo začať a potom teda že ako to bude ďalej, hej, že čo? Počuli sme o vyvlastnení, počuli sme o zobratí si hradu Devín, ktorý patrí mestu Bratislava. Prečo? Kvôli čomu? Chýba tam nejaká vlajka alebo čo? Viete, že to nemá akože hlavu, pätu. Ministerstvo kultúry má okolo 300 budov, no poďme sa pozrieť od zajtra na každú jednu budovu, ako sa vie o ňu postarať. A potom si povedzme: dobre, tak akože poďme sa baviť ďalej, hej? Fakt by ma to zaujímalo. Podľa mňa stačí ísť na Námestie SNP do tej budovy a pozrieť sa, ako tá budova vyzerá. Takže ja by som tak odporučila pani ministerke teda, jednak by som jej odporučila, aby odstúpila, lebo na to sa nedá pozerať, ale teda keď tam už tak veľmi chce byť, tak nech sa naozaj pozrie na problémy, ktoré na ministerstve kultúry naozaj sú a ktoré by mala riešiť. Lebo to, čo sa na ministerstve deje, sa, ako som už povedala, napriek tomu, že rôzne pani ministerky a ministri boli, ale toto je naozaj niečo nevídané a naozaj to nie je v pozitívnom zmysle brané a to naprieč Slovenskom, naprieč skupinami ľudí, ktorí sú z rôznych oblastí. Už to proste všetci vidia. Takže ja vás fakt vyzývam, jednak nerobme zákony, ktoré sú zbytočné, nemrhajme tuto naším časom a vyzývam vás, aby ste sa porozprávali s pani ministerkou, aby odstúpila, kým je čas, pretože naozaj škodí Slovensku. A zároveň by som chcela ešte apelovať na to, že či naozaj tam potrebujete mať nejakého nikým nevoleného štátneho úradníka, ktorý teda roztočil také koleso, ktorý vám môže naozaj, ktoré to koleso vám naozaj môže ublížiť, lebo vám už teraz veľmi ubližuje. Takže toto je za mňa všetko, rozprávame sa teda o zákone, ktorý teda, ako som už povedala, nikto nepotreboval, ale aspoň bol zbytočný, a teda verím, že sa posunieme aj trošku k vyššej kultúre legislatívy, tvorenia legislatívy v tomto parlamente. Ďakujem veľmi pekne.