Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2018-06-14):
Vážená pani ministerka, vážený pán jeden zo spravodajcov. Upozorňujem, že druhý zo spravodajcov sa nenachádza v rokovacej sále a teda podľa rokovacieho poriadku by mal byť prítomný a sledovať priebeh rozpravy. A máme spoločnú diskusiu k dvom návrhom zákonov, aj keď máme tu iba jedného spravodajcu, a v oboch návrhoch zákonov, teda v spoločných správach k nim sa nachádzajú tzv. prílepky. Prílepok je neblahá legislatívna prax, keď sa prijíma nejaký nový zákon alebo sa teda schvaľuje novela zákona a v rámci druhého čítania, či už vo výbore alebo potom v pléne, sa schváli doplňujúci návrh, ktorým sa vloží do toho pôvodného návrhu nejaký nový článok alebo nové články a tými článkami sa novelizujú iné zákony, ktoré sú obsahovo nesúvisiace. Ide o neblahú legislatívnu prax, ako som povedal, pretože sa ňou obchádza štandardné legislatívne konanie, ktoré v prípade vládnych návrhov obsahuje aj medzirezortné pripomienkové konanie, kde sa môžu k tým návrhom vyjadriť iné štátne inštitúcie, teda iné rezorty, ale aj úrady, organizácie a aj verejnosť. A teda aj v prípade poslaneckých návrhov sa rokuje v prvom čítaní, potom vo výbore a potom, potom opäť v pléne v druhom čítaní. Čo v prípade prílepkov nie je možné, tam v lepšom prípade na výbore dostanú poslanci na stôl rozsiahly pozmeňovák, ktorým sa mení nejaký iný zákon, a nemôžu veľmi naňho ani pripravene reagovať, obvykle. Alebo to, môžu teda v pléne niečo povedať, ale niekedy to presviští, že si to verejnosť všimne, až keď to vyjde v Zbierke zákonov a je to už zrazu platné. Takáto prax, prílepková, je Českým Ústavným súdom, ako nepochybne vieme všetci, označená za protiústavnú. V Českej republike bol takýto prílepok zrušený a na Slovensku až tak ďaleko sme zatiaľ nedospeli, ale aj na Slovensku je takáto prax v rozpore, ak nie s ústavou alebo duchom ústavy, ale so znením zákona o rokovacom poriadku, ktorý v § 94 ods. 3 hovorí, že „pri prerokúvaní návrhu zákona nemožno podať návrh, ktorým sa mení alebo dopĺňa iný zákon, ktorý obsahovo nesúvisí s prerokúvaným návrhom zákona“. Ako som už spomenul, prílepky sa nachádzajú v spoločných správach k obom návrhom zákona. Pokiaľ ide o návrh novely toho druhého zákona, zákona o vysokých školách (tlač 951), ide o bod 56, ktorým sa za čl. I vkladá nový čl. II, ktorým sa novelizuje zákon o Slovenskej akadémii vied. Ide o pomerne rozsiahlu novelizáciu na tri strany a upravujú sa tam, zacitujem „následky pre situáciu, ak Slovenská akadémia vied ako zakladateľ nedodala v čase ustanovenom zákonom všetky dokumenty potrebné na zápis jej transformovaných organizácií na verejné výskumné inštitúcie“. Súvisí to nejako s obsahom novely? V čom? Ako? Rieši to problém, ktorý sa môže objaviť a zrejme by sa aj objavil, pokiaľ by nedošlo k tejto transformácii, lebo nie všetky organizácie stihli tú transformáciu, ale je tu dôvod to riešiť prílepkom, nemalo sa na to pamätať pri prijímaní zákona, prípadne nemalo sa to ošetriť nejakou normálnou poslaneckou novelou? Neviem, to možno pán predseda výboru Petrák vysvetlí. Ako ešte vážnejší však vidím ten druhý prílepok, ktorý sa týka návrhu zákona o zabezpečovaní kvality vysokoškolského vzdelávania (tlač 950) a bodov 62 a 63. Preto som sa pýtal na pána spravodajcu Čaploviča, ktorý tu nie je prítomný, pretože navrhujem vyňať to na osobitné hlasovanie, žiadam 62 a 63, tak dúfam, že si to pán druhý spravodajca zapíše a bude, bude to tlmočiť. Touto novelou sa opäť vkladá za, teda nový čl. II. Ten zákon nemá články, lebo je to návrh nového zákona, takže z návrhu zákona sa robí čl. I a vkladá sa nový článok, ktorým sa novelizuje zákon o verejnom obstarávaní. Tá novela zákona o verejnom obstarávaní nie je až taká rozsiahla, ako novela zákona o Slovenskej akadémii vied v tom predchádzajúcom zákone, ale je o to zásadnejšia. Tá novela spočíva v tom, že dotované subjekty pod 50 % z verejných zdrojov môžu vyňať nákup tovarov a služieb z režimu verejného obstarávania. Ide o situácie typu, typu eurofondov, teda ak je nad 50 %, tak budú aj naďalej musieť postupovať subjekty, ktoré prijímajú takúto pomoc podľa zákona o verejnom obstarávaní pri nákupe služieb a tovarov, ak je tá pomoc pod 50 %, tak už nebudú, ak teraz schválime tento doplňujúci návrh zo spoločnej správy. No prečo je to problém? Použijem porovnanie s tým predchádzajúcim prílepkom, ktorý je legislatívne rovnako sporný, ale z hľadiska vecného sa mi zdá predsa len trochu menej problematický. Slovenská akadémia vied a vysoké školy, dobre, aspoň to nejako súvisí, aj keď ide o odlišnú právnu úpravu, ale teda v oboch prípadoch to má na starosti ministerstvo školstva, v oboch prípadoch v parlamente je za gestorský výbor určený školský výbor. Ale kvalita vysokoškolského vzdelávania a verejné obstarávanie majú navzájom spoločné čo? Keď povieme, že financie, tak potom všetko so všetkým súvisí a potom, potom je zbytočné hovoriť o tom, že existujú nejaké prílepky, lebo áno, cez financie súvisí naozaj všetko so všetkým. Gestorský rezort verejného obstarávania predsa nie je ministerstvo školstva. Máme tu samostatný Úrad pre verejné obstarávanie. Ak návrh novely zákona o verejnom obstarávaní príde do parlamentu, tak bude s ním vystupovať ministerka vnútra, čiže má to na starosti ministerstvo vnútra, nie ministerstvo školstva a ani v parlamente to nebude mať na starosti školský výbor pána Petráka, ale hospodársky výbor, ten býva gestorský výbor pri novelách zákona o verejnom obstarávaní. Čiže ten súvis tam nie je ani, ani taký, že by ste, ak to chcete už novelizovať, aby ste to pichli do nejakého zákona, ktorý súvisí s verejným obstarávaním priamo. Ďalší rozdiel. Novela zákona o verejnom obstarávaní, o Slovenskej akadémii vied rieši nejaký urgentný problém. Predpokladalo sa, že transformácia prebehne do 1. júla, a ona neprebehne, nestihnú to, nestihnú to všetky, všetky subjekty, všetky ústavy, tak áno, ocitli by sme v nejakom právnom vákuu, keby sme na tejto schôdzi neschválili novelu, ktorou vrátime do zákona o Slovenskej akadémii vied niektoré z tých pôvodných nedávno vypustených ustanovení a nijako neošetrili tú situáciu, keď to, keď to neprebehne. Ale aký urgentný a neodkladný problém rieši tá prílepková novela zákona o verejnom obstarávaní? Veď teraz do začiatku júna bol v štandardnom medzirezortnom pripomienkovom konaní návrh, veľký návrh novely zákona o verejnom obstarávaní, s ktorým prišiel Úrad pre verejné obstarávanie a ktorý tento bod obsahuje. Doteraz sme s ním fungovali, teraz prebieha vyhodnocovanie medzirezortného pripomienkového konania, pôjde to do vlády, vláda to dá do parlamentu. Doteraz sme v tomto režime verejného obstarávania fungovali, možno nejaké technické problémy, problémy vznikali, ale určite, určite to nie je dôvod na obchádzanie legislatívnych pravidiel, určite to nie je žiadna výnimočná situácia. Svedčí o tom napokon aj to, že, že tým, že tam doplníme tento prílepok, tak sprzníme znenie toho zákona. Lebo ak, ak ho tam nepridáme, no tak to bude zákon o zabezpečovaní kvality vysokoškolského vzdelávania. Keď ho tam pridáme, no tak bude to zase zložitý, zložitý návrh zákona, teda zložité znenie zákona, zákon o zabezpečovaní kvality vysokoškolského vzdelávania a o zmene a doplnení zákona o verejnom obstarávaní v znení neskorších predpisov. Opäť to poukazuje na to, že je to prílepok a že to, že to nesúvisí. Ale aj keby toto všetko, všetko platilo, tak, tak sú to, sú to výhrady legislatívneho charakteru. Lenže ten návrh je problematický aj vecne. Pozoruhodné je zdôvodnenie. Teraz zacitujem. „Cieľom návrhu zákona na zmenu zákona o verejnom obstarávaní je dosiahnuť súlad pravidiel pre takzvané dotované subjekty, ktorým poskytne verejný obstarávateľ finančné prostriedky s úpravou podľa smerníc Európskeho parlamentu a Rady o verejnom obstarávaní. Smernice pre oblasť verejného obstarávania vyžadujú od dotovaných subjektov nakupovať v režime verejného obstarávania iba v prípade poskytovania viac ako 50 % finančných prostriedkov zo strany verejného obstarávateľa a to iba pre vybrané kategórie stavebných prác a s tým súvisiacich služieb. Vzhľadom na to, že súčasné znenie zákona o verejnom obstarávaní je prísnejšie ako ustanovenia smerníc, predmetom návrhu pre dotované subjekty je vyňať spod pôsobnosti zákona o verejnom obstarávaní tie prípady, ak verejný obstarávateľ poskytne osobe, ktorá nie je verejným obstarávateľom, ani obstarávateľom, časť finančných prostriedkov predstavujúcich percentuálny podiel rovnaký alebo nižší ako 50 % finančných prostriedkov na dodanie tovaru a uskutočnenie stavebných prác a poskytnutie služieb.“ Tak predovšetkým argumentuje sa tým, že ideme zosúladiť slovenský zákon so smernicami Európskej únie. Nie je to pravda. Nie je tam žiadny nesúlad. To, že smernica nevyžaduje, aby sa uskutočnilo verejné obstarávanie aj v situáciách, keď nejaký subjekt dostane dotáciu menšiu ako 50 %, vôbec neznamená, že my na Slovensku v našej vlastnej legislatíve vzhľadom na naše vlastné podmienky, vzhľadom na naše vlastné skúsenosti so zneužívaním eurofondov, so zneužívaním dotácií, si tam takú podmienku nedáme. My to môžme urobiť. Súčasná právna úprava v Slovenskej republike v tomto bode je plne v súlade so smernicami. Žiadny rozpor tam nie je. (Reakcia predkladateľa.) Nad rámec. To, že niečo nie je upravené v smernici Európskej únie, neznamená, že to nemôže byť upravené vo vnútroštátnej legislatíve. To, že, že vo Švédsku nemajú problém s rozkrádaním eurofondov, neznamená, že my nemáme reagovať na situáciu, ktorá je tu, a teraz a na naše vlastné, vlastné skúsenosti a nemáme si upraviť tie pravidlá prísnejšie. Európska únia nereguluje všetko. Európska reguluje alebo teda mala by regulovať veci, ktoré sa týkajú spoločného trhu, ktoré zasahujú do spoločného trhu. Ak toto nezasahuje do spoločného trhu, tak to Európska únia nemusí nijako regulovať. Ale my si to zaregulovať môžeme. A to, ak je to regulované tým spôsobom, ako je to doteraz, že sa vyžaduje verejné obstarávanie na nakupovanie aj v prípade, že ide o menej ako 50 % z verejných zdrojov, to nám určite Európska únia vyčítať nebude. A, samozrejme, vzhľadom na tie naše skúsenosti môžu vzniknúť aj situácie typu, že skutočná hodnota nejakého dotovaného projektu alebo tovaru, ktorý má byť nakúpený, je milión, ale ako to už u nás býva, tak si to v projekte nadhodnotíme, povieme, že tri milióny, a pomoc bude jeden a pol milióna, čiže za jeden a pol milióna teda, ktorá bude menej ako 50 %, nebude musieť byť obstarávanie, kúpime si hocičo, dohodneme sa s kamarátmi, nebudeme musieť tam dávať ani, ani oslovovať tie tri firmy, ako sa to vznikne na Slovensku robiť, bude to, bude to predražené a ešte, ešte, ešte to nebude ani kontrolovateľné. A teda nie len to, že to chcete zrušiť, ale chcete teda, aby to platilo aj spätne, že tie subjekty, ktoré už rozbehli verejné obstarávanie, tak budú mať možnosť to zrušiť. Načo, načo by, načo by robili, načo by robili verejné obstarávanie? Mne na tom príde fascinujúca ešte jedna vec. Pomerne často sa stáva, že schvaľuje parlament nejaký zákon a zdôvodnené je to tým, že musíme schváliť ten zákon, lebo to od nás vyžaduje právo Európskej únie, a pod zámienkou, že právo Európskej únie niečo od nás vyžaduje, sa prepašujú do vnútornej legislatívy veci, ktoré vôbec nesúvisia s tým, čo od nás právo vyžaduje. Zaujímavé je, že býva to v situáciách, keď sa zavádzajú nejaké väčšinou regulácie stanovujúce povinnosti podnikateľským subjektom, ktoré Európska únia nerieši, ale z nejakého dôvodu slovenskí úradníci alebo politici si povedia, že bolo by dobré mať takú reguláciu, a keď povieme, že je to, že je to kvôli EÚ, no tak, tak nikto sa nám nebude stavať na odpor, nikto to nebude riešiť, alebo keď je to v jednom balíku, kde časť je zosúladením s legislatívou Európskej únie a iná časť sa pritom zvezie, tak sa to robí oveľa, oveľa jednoduchšie. V tomto prípade je to zrazu úplne naopak a tvárime sa, že môžeme mať v našom zákone iba to, čo tam mať musíme, čo tam nevyhnutne musíme mať kvôli, kvôli Európskej únii, aby sme neboli v rozpore, v rozpore s právom Európskej únie. A ako sa tieto dve situácie líšia? No líšia sa tým, že v prípade, keď sa nad rámec povinností voči Európskej únii niečo pašuje do slovenskej legislatívy, tak zväčša ide o zásahy do podnikateľského prostredia, regulácie a povinnosti, ale v tomto prípade sa ideme zbaviť pravidiel hospodárneho nakladania s verejnými zdrojmi. S verejnými zdrojmi, ktoré sú poskytované súkromným alebo neverejným subjektom. Dáme dotáciu, podporíme nejaký projekt a prestane nás zaujímať, akým spôsobom ten subjekt s tými prostriedkami nakladá. To je úplne absurdné. Čiže záverom opakujem, že navrhujem vyňať body 62 a 63 na osobitné hlasovanie neprítomnému spravodajcovi pánovi poslancovi Čaplovičovi. Už je tu. A, pardon, pardon, už, už ste prišli, ďakujem. A vyzývam pani ministerku, aby nesúhlasila s rozšírením novely, s rozšírením návrhu zákona o tieto body, pretože § 94 ods. 2 rokovacieho poriadku hovorí, že pri prerokúvaní návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa iný zákon, možno podávať návrhy, ktoré predložený návrh zákona rozširujú len vtedy, ak s tým navrhovateľ vyjadrí súhlas najneskôr pred hlasovaním. Tak ja pevne verím, že pani ministerka s niečím takýmto po tomto vysvetlení súhlasiť nebude, lebo nebude súhlasiť s tým, aby sa znižovala možnosť kontroly používania verejných zdrojov. Posledná vec, teda pán predseda výboru Petrák avizoval, že bude reagovať na vystúpenia poslancov svojimi, svojimi vystúpeniami, a keďže je predsedom výboru, ktorý je gestorský a cez ktorý sa to tam dostalo, tak sa veľmi teším na jeho vysvetlenie a vyvrátenie mojich pochybností či už faktickou poznámkou alebo celým vystúpením. Ďakujem.