J. Tkáčová, poslankyňa: (2009-10-22):
Národná rada Slovenskej republiky, vychádzajúc z ústavného práva každého na priaznivé životné prostredie, majúc v úcte ústavné právo každého na ochranu zdravia, sa uzniesla na tomto zákone: § 1 Na území Slovenskej republiky sa zakazuje ťažba uránu. § 2 Tento zákaz sa nevzťahuje na ťažbu uránu, ktorú v referende schvália obyvatelia dotknutých obcí. § 3 Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 2010. Ide o veľmi jednoduchý zákon. Nie je to zákon politický, nie je ľavý, ani pravý, je to zákon o našich hodnotách, je to zákon o našej morálke. Ústava Slovenskej republiky zaručuje každému právo na priaznivé životné prostredie a na ochranu zdravia. Tieto práva nás na Slovensku môžu byť ohrozené, ak si ťažiarske spoločnosti napriek odporu obyvateľov dotknutých území a napriek územným plánom obcí a krajov presadia ťažbu uránu. Najviac dotknuté by boli územia v Košickom, Prešovskom a Trenčianskom kraji. Dôvodov na odmietnutie ťažby uránu je niekoľko, zhrniem ich do skupín. Ten najdôležitejší pre mňa je nepriaznivý vplyv na zdravie obyvateľov žijúcich v spádovej oblasti ťažby, hlavne vyšší výskyt rakovinových ochorení, vyššia sterilita žien, deformácie u novorodencov. Že ide o rizikovú prevádzku pri ťažbe uránu, že uránová baňa je rizikovou prevádzkou, dokazujú už existujúce uránové bane napríklad v Čechách, kde pomaly každý obyvateľ musí behať s dozimetrom, aby sa vylúčila akákoľvek kontaminácia. Druhým veľkým dôvodom na odmietnutie ťažby uránu je devastácia životného prostredia. Veľmi nízky obsah rudy si vyžaduje vyťažiť obrovské množstvá hlušiny, ktoré sú ukladané na haldách a odkaliskách a táto hlušina a kal sú tiež rádioaktívne. Obsahujú iné toxické látky ako arzén, olovo a iné ťažké kovy. Sanácia tohto územia je finančne náročná. Dotknem sa aj jednej konkrétnej lokality Jahodnej pri Košiciach, ja som z Košíc a preto sa ma to bytostne veľmi dotýka. Ťažiari navrhujú, že by neťažili povrchovo, nevozili by hlušinu na povrch, zostávala by na mieste, kde sa ruda vyťaží. No, ale pýtam sa, keďže z Jahodnej do Hanisky nemáme žiadnu koľajnicu, ako budeme vyťaženú rudu voziť do Hanisky, kde je širokorozchodná trať? Pretože rudu, ktorú vyťažíme na Slovensku, musíme odviezť na spracovanie do Ruska. Ani gram uránu nepôjde priamo do Mochoviec alebo Jaslovských Bohuníc. Musí ísť na spracovanie do Ruska a dostáva sa za svetové ceny na svetové trhy a vôbec nemusí skončiť na Slovensku. Tým tretím dôvodom je veľké riziko kontaminácie vody. Už som spomínala Jahodnú. Jahodná je spádovou oblasťou pre Ružín, pre Bukovec, pre Čermeľský potok, pre Hornád. Je to málo? Je to celý východ Slovenska. A možno nie až také dôležité, ale z pohľadu ekonomiky Slovenska a rozvoja regiónu východného Slovenska bude ohrozený cestovný ruch. To si povedzme úplne otvorene. Kto sa už chce zotavovať pri uránovej bani? Áno, uznávam, dámy a páni, je to prísny zákon, ale nejde o absolútny zákaz, ak ťažiari presvedčia občanov dotknutej oblasti, že je všetko v poriadku, môžu sa občania v referende vyjadriť, že im táto ťažba neprekáža. Koniec koncov, ide o formu, ktorú tento parlament už použil v prípade ťažby zlata kyanidovou metódou. Prísnejší je však v tom, že nestačí súhlasné stanovisko dotknutých obcí, je potrebný súhlas dotknutých obyvateľov týchto obcí. Pre ťažbu uránu som túto formu zvolila preto, lebo urán nie je zlato, urán je jed, aj keď argumenty ťažiarskych spoločností, ktoré máme k dispozícii, znejú veľmi racionálne, odvolávajúc sa na záujmy Slovenska. Lobisti a určite aj niektorí politici nás budú presviedčať, o aký skvelý obchod pre Slovensko pôjde. Preto cieľom môjho vystúpenia je objasniť, pre koho bude tento obchod výnosný a kto budú jeho víťazi a kto porazení. Dámy a páni, do Národnej rady Slovenskej republiky bola 23. septembra doručená petícia Stop uránu! s podpismi 113 488 občanov, ktorí poslancov žiadajú zastaviť ťažbu uránu na Slovensku. Ak by niekto chcel petíciu spochybňovať ako úlet zelených teroristov, tak sa pýtam: Sú zelenými teroristami aj predstavitelia 41 obcí a miest, ktorí vyjadrili zásadný nesúhlas nielen s ťažbou uránovej rudy, ale aj s prieskumom uránových rúd na svojom území? Sú ekoteroristami občania, ktorí petíciu podpísali? Určite nie. Ako som už v úvode povedala, ide hlavne o Košický kraj, pretože z 15 lokalít, v ktorých prebieha prieskum, je až 8 na tomto území a podľa stavu súčasných prieskumov azda jediné ložisko, o ktoré sa bude vážne bojovať, je Jahodná pri Košiciach. Chcem obyvateľov Košíc a Košického kraja uistiť, že spravíme všetko pre to, aby sa ťažba na Jahodnej nespustila. Išlo by totiž vôbec o prvý prípad, kedy by uránová baňa bola tak blízko veľkého mesta a o takéto prvenstvo skutočne záujem nemáme. Som zásadne proti ťažbe uránu hocikde na území Slovenska a preto tento návrh zákona, aby nikto na Slovensku nemusel žiť pri uránovej bani. Ja osobne neverím rečiam o modernom spôsobe ťažby. Zatiaľ vždy a všade ľudia, ktorí pracovali v bani a ktorí žili v jej okolí, na ťažbu doplatili tým najcennejším, čo mali, zdravím, v horšom prípade životom. Dámy a páni, určite niektorí z vás majú skúsenosť s tým, keď v rodine ochorie mladý človek na rakovinu. Ja mám. Odhliadnuc od toho, čo spôsobí toto ochorenie celej rodine psychicky, ale aj ekonomicky, musí byť aj rodina, príbuzní chorej osoby pod prísnejším lekárskym dozorom. Čo to stojí ľudí, koľko utrpenia, bolesti a peňazí? Koľko to stojí spoločnosť, nás všetkých? Však to sa nedá vyčísliť. Ale spoločnosť Tournigan, ktorá stojí za ťažbou uránu na Jahodnej, si vyčíslila návratnosť investície na 5,3 roka. Povážte, 5,3 roka. A vnútornú výnosnosť na 32 %. A to máme zaplatiť my, ktorí budeme žiť pri uránovej bani. Ďakujeme, neprosíme. Iste, priama príčinná súvislosť medzi novým prípadom rakoviny a uránovou baňou sa nikdy nepreukáže nad všetku pochybnosť. Dokonca ani v danom konkrétnom prípade nemusí byť spúšťačom tejto choroby. Akurát budú stúpať alebo meniť sa čísla v štatistikách. Ja si dovolím uviesť v tejto súvislosti jeden príklad z Košického kraja. V Košiciach máme na detskej onkológii desať lôžok pre detských pacientov a najviac, najviac pacientov je práve z michalovského okresu. Boli momenty, keď z tých desiatich lôžok bolo až osem obsadených z michalovského okresu, pacientmi z michalovského okresu. A pýtam sa, sú spúšťačom PCB látky, ktoré sa tam vyskytujú v trojuholníku smrti Strážske, Humenné, Michalovce? Nájdeme ešte niečo tak dôvodne podozrivé, čo sa inde nevyskytuje, ako práve PCB látky? My máme veľkú boľačku na východnom Slovensku práve v týchto polychlórovaných bifenyloch. A my si už tam ďalšiu ekologickú katastrofu neprosíme a neprajeme. Preto vás, kolegovia, kolegyne, prosím, podporte tento návrh zákona. Máme obrovské možnosti v obnoviteľných zdrojoch energie, nie sme na jadro odkázaní. Víťazmi ťažby uránu by boli ťažiarske spoločnosti, atómová loby a politici presadzujúci jej záujmy. A porazenými? Občania Slovenskej republiky, príroda Slovenska a štátny rozpočet. Pretože ťažiarske spoločnosti podľa slovenského zákona musia tvoriť iba 50 % rezerv na rekultiváciu. To zvyšné zaplatíme my. Keď som na začiatku hovorila, že návrh nie je politický, ale je to o ľudských hodnotách, presne to som mala na mysli. Čo je pre nás viac na stupnici hodnôt? Lacnejšie uránové palivo? Lacnejšia elektrika alebo ľudský život? Hlasovaním si každý odpovieme. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)