Maďarič, Marek, poslanec NR SR (2011-03-23):
Ďakujem. Aby neprišlo k omylu, nemám tuná teraz na mysli žalobu podľa Občianskeho zákonníka, resp. nejaké pokuty alebo sankcie podľa žalôb na základe Občianskeho zákonníka. Hovorím o práve na primeranú a limitovanú peňažnú náhradu, ktorú ustanovuje tlačový zákon a je výlučne naviazaná na neuverejnenie opravy alebo odpovede. Po jej zrušení vydavateľovi nebude nič hroziť za to, že opodstatnenú opravu neuverejní. Zo súdu, ktorý mu možno po rokoch prikáže príslušnú opravu uverejniť, nemôže mať žiadnu obavu. Ale hlavne, aký to bude mať význam pre človeka, ktorý sa nápravy domôže v čase, keď bude jeho problém dávno zabudnutý. Je zrejmé, že vypustenie primeranej náhrady za porušenie podmienok uverejňovania opravy odpovede a dodatočného oznámenia, zníži účinnosť zabezpečenia pozitívneho záväzku štátu zabezpečiť uplatnenie týchto práv a špeciálne z aspektu, ku ktorému sa vyjadril mimochodom aj nemecký ústavný súd a síce, že uverejnenie odpovede musí byť rýchle, a to je predsa úplne logické, a to je racionálne, pán minister. Takže nie obmedzenie práva na odpoveď pre verejných funkcionárov, ale zrušenie práva na primeranú peňažnú náhradu za neuverejnenie opravy, či odpovede je kľúčovou zmenou v tlačovom zákone. Kvôli tomu vydavatelia výskajú od radosti a do neba chvália súčasnú vládu. A dnešní koaliční politici, tým vracajú vydavateľom svoj dlh z opozičných čias. A vydavateľom sa vracajú staré zlaté časy, ktoré im zabezpečoval ešte komunistický tlačový zákon. Zlaté časy preto, lebo sa opäť nebudú musieť trápiť s opravovaním nepravdivých alebo pravdu skresľujúcich informácií, a už vôbec nie v aktuálnom čase, kedy je ešte nepravdivá informácia ako tak v pamäti čitateľov. A musím teda tu povedať aj to, že dnes platný tlačový zákon významne prispel k posilneniu práva verejnosti na pravdivé informácie a na ochranu súkromia. Vydavatelia sú dnes totiž nútení zodpovednejšie posudzovať žiadosti o opravu a odpoveď a šanca na uverejnenie opravy do niekoľkých dní významne stúpla. Avšak po zmenách, ktoré navrhuje vláda, budú práva verejnosti oproti právam vydavateľom významne poškodené. A nejde tu samozrejme len o osoby, ktorých sa nepravdivé skutkové tvrdenie priamo dotýka. Ide o všetkých čitateľov, pretože všetci majú právo na pravdivé informácie a na opravu nepravdivých. Súčasná vláda sa však postavila len na stranu vydavateľov, a aby bolo jej dielo v tom dokonalé, rozšírila aj okruh dôvodov, kedy vydavateľ vôbec nie je povinný uverejniť opravu, odpoveď a dodatočné oznámenie, a aby túto najpodstatnejšiu zmenu a jej dopad prekryla, a aby sa populisticky zapáčila ľuďom, bude dokola tvrdiť, že tou zásadnou zmenou novely je obmedzenie práva na odpoveď pre verejných funkcionárov. Zastavme sa teda aj pri tom. Nikde v Európe, pán minister, nie sú určité skupiny fyzických osôb znevýhodnené oproti iným pri práve na odpoveď. Nikde v Európe. Výslovným vylúčením právnických osôb, v ktorých pôsobia verejní funkcionári takisto dochádza k obmedzeniu základného práva, ktoré môže byť posúdené ako neprimerané. Účelom práva na odpoveď je podporovať verejnú diskusiu nielen k súkromným záležitostiam, ale práve k tým verejným. Výslovne zaručené právo na odpoveď majú orgány verejnej moci v Nemecku, Rakúsku a Portugalsku. Vylúčenie obvinených osôb je jednoznačne diskriminačné, pretože tu úplne absentuje dôvod takéhoto postupu a dôvodová správa ho ani nemá. Osoba si svoje postavenie totiž nevybrala sama a úplne je pozbavená práva na odpoveď. Dôjde tým k porušeniu čl. 10 Európskeho dohovoru o ľudských právach v spojitosti s čl. 14 tohto dohovoru, zákaz diskriminácie pri požívaní práv zaručených dohovorom. V mnohých európskych štátoch sa teda právo na odpoveď verejným činiteľom a verejným orgánom priznáva a odôvodňuje sa to tým, že sú kritizovanejší vo verejnom priestore ako iné osoby. A nehnevajte sa, dôvodiť tým alebo klásť ako argument, že veď máme tlačové konferencie a máme vystúpenia v parlamente, to ako neponižujte tak, alebo nepodceňujte tak poslancov Národnej rady, aby ste toto dávali ako náhradu práva na odpoveď a práva na opravu v médiách. Akým, akou zárukou je tlačová konferencia toho, že sa napraví nejaká nepravdivá informácia? Akou zárukou je vystúpenie v parlamente? To je, povedal by som, až trápny argument. Bol by som možno ochotný aj prijať nejaké obmedzenia pre verejných činiteľov v takom prípade, ak by sa potvrdili tie obavy, že politici budú právo na odpoveď zneužívať. Prax však ukázala, že oni ho takmer ani nevyužívajú v porovnaní s inými osobami. Doložím to výsledkom zaujímavého publikovaného prieskumu, ktorý urobili študenti Paneurópskej vysokej školy v redakcii denníka Sme za prvých desať mesiacov platnosti tlačového zákona. Za toto obdobie prišlo do redakcie tohto denníka tridsať žiadostí o odpoveď. Z toho len jednu žiadosť adresoval politik. Takže jeden politik a dvadsaťdeväť iných osôb. Pred kým chce teda súčasná vláda chrániť našu tlač? Ide tu len o fiktívne víťazstvo nad politikmi, lebo právo, ktoré sa im obmedzí, zatiaľ veľmi ani nevyužívajú. No pôjde o faktickú porážku širokej verejnosti, pretože jej právo na opravu a odpoveď bude touto zmenou tlačového zákona výrazne ponížené. A tu sa spoliehate na to, že ľudia nepochopia, že to čo sa mení v prospech vydavateľov je na úkor práv verejnosti, a že tlačový zákon, ktorý tak veľmi vyhovuje vydavateľom sa z hľadiska práva na opravu a odpoveď stane sa pre ľudí len prázdnym zdrapom papiera. A dôkazom je aj to, že napokon ste sa ani len nepokúsili o žiadne zmysluplné zmeny tlačového zákona, na ktoré by poukázala jeho aplikačná prax a určite také sú. Určite po takmer troch rokoch fungovania tlačového zákona je viacero vecí, ktoré by som pokojne na ňom menil alebo vylepšoval, ale o toto ste sa nepokúsili a takmer ste odignorovali aj požiadavky Syndikátu slovenských novinárov. To vás nezaujímalo. Vy ste nikdy nemali záujem o dobrý tlačový zákon. Mali ste len starosť o záujmy vydavateľov, aby ste im vrátili dlh za ich politickú nadprácu a zaviazali ste si ich, aby ste si ich zaviazali k spolupráci aj v tomto období. To, že zmenený tlačový zákon budú unisono chváliť vydavatelia či už naši alebo zahraniční ešte neznamená, že bude dobrý aj pre čitateľov a svoje by možno k tomu povedali aj novinári, ak by práve vydavatelia neboli ich zamestnávateľmi. Takže na jednej strane, akože významné zmeny, ktoré možno sú aj v rozpore s Ústavou Slovenskej republiky. A verím, pán minister, že niektorí opatrní úradníci ministerstva kultúry vám to aspoň medzi štyrmi očami naznačili a na druhej strane zmeny, ktoré veľmi poškodia právo verejnosti na opravu nepravdivých, pravdu skresľujúcich informácií a samozrejme aj právo na odpoveď, ktoré je legitímnym právom vychádzajúcim z princípu, že v prípade zásahu do osobnostných práv má byť vypočutá aj druhá strana. Ale vám, veľkým zástancom demokratického dialógu a transparentnosti, také niečo zjavne nič nehovorí. Takže v tej symbióze s vydavateľmi pokračujte a verím, že na obrazovkách Slovenskej televízie budem sledovať ešte viacero piár príspevkov, kde si budete navzájom s pani premiérkou vymieňať pochvalné uznanie za to, o koľko akože priečok v tom nejakom zahraničnom hodnotení vzrástla sloboda tlače na Slovensku. Sloboda tlače a najmä práva verejnosti týmto zákonom budú výrazne ponížené. Ďakujem. (Potlesk.)