P. Minárik, poslanec: (2009-04-16):
Pán poslanec Petrák, ste trápny. O vnútorných motiváciách Františka Mikloška, prečo sa neoženil v mladom veku, vie František Mikloško a vy o tom viete nič. Ak jemu hovoríte o tom, že nemá deti a že uberá vplyv svojej rodiny, neviete vôbec nič a vyjadrujete sa k jeho intímnym stránkam života. A ako si to dovoľujete? Takto siahať niekomu na to najosobnejšie? Tu máme diskutovať o politickom probléme, o probléme, ktorý sa volá volebné právo a jeho možná úprava. To, že to vyvoláva ironické, pobavené, povznesené úsmevy? Vážené dámy a páni, to je vážna téma. Naozaj to myslíme smrteľne vážne. Skúsme sa vysporiadať s námietkami. Ja som počul niekoľko, niektoré boli naozaj úsmevné, niektoré boli vážnejšie. Prvá sa objavila krátko po zverejnení nášho návrhu. Bolo to také z takej obce skôr právnickej a koniec koncov veľmi to formuloval právnik Benedik v nejakom článku v novinách. Išlo o to, že my sme si dovolili porušovať nejaké posvätné princípy demokratických volieb. Princípy, ktoré sa volajú priamosť, tajnosť a tak ďalej. Nebolo to veľmi vyargumentované. Skôr sa tam argumentovalo tým, že nejakí tmári, nejakí slaboduchí ľudia púšťajú nejaké nezmysly. To bolo v tom mäkšom prípade. V tom horšom prípade sa o nás pomaly vyjadrovali ako o dementoch. Vážené dámy a páni, čo sa týka vážnych právnych otázok, za posledných sto rokov volebné právo doznalo podstatne väčšie zmeny, ako niektoré iné základné práva. Napríklad také majetkové práva. O čo menej to bolo vyargumentované, o to viac to bolo útočné. Čo nie je možné naozaj robiť v demokratickej spoločnosti zmenu volebného práva? Za posledných sto rokov, o koľko skupín, napríklad etnických, sa rozšírilo volebné právo? Ako sa menilo volebné právo voči ženám? V niektorých kantónoch vo Švajčiarsku až v 60. rokoch. Ako sa znižovala veková hranica, ako sa odstraňovali cenzy? To boli také vážne zmeny volebného práva, že naozaj nie je možné v dnešnej demokratickej spoločnosti povedať, že daný stav je konečný a nemenný. Dámy a páni, tieto námietky veľmi rýchlo ustali potom, ako sa zverejnilo, že naozaj 40 poslancov Bundestagu požiadalo, aby nemecká vláda vypracovala takýto návrh zákona. Tieto námietky ustali práve, keď sa povedalo, že Thierse, Herzog, Kierghoff o tomto vážne diskutujú. O týchto ľuďoch sa zrazu začalo hovoriť ako o vážnych ľuďoch. My sme boli a sme pre mnohých ešte šašovia. Skúste to povedať o nemeckom ústavnom sudcovi, o bývalom nemeckom prezidentovi. Niektorí ľudia to pochopili skôr, niektorí to nepochopia do konca života. Ďalšia námietka, nie však tak medializovaná, pretože mnohí už vedia, čo sa v tejto spoločnosti patrí, že ten main streem treba držať a politickú korektnosť, bola, pred chvíľou to tu kolega Tomáš Galbavý formuloval – o chvíľu tu budeme mať prezidenta fyzika – inými slovami, problém Cigáni. Áno, je to problém, problém, s ktorým sa zavedením alebo nezavedením zákona tak či tak stretneme. Keď zavedieme, možno rýchlejšie, keď nezavedieme, určite o takých 15, 16 rokov. Ich dorast totižto dorastie. Náš dorast nedorastie, lebo nie je. A keď bude môcť byť o 15 rokov fyzik prezidentom, prečo by nemohol byť o 5 a prečo by vôbec nemohol byť fyzik prezidentom? Skúste niekto artikulovať tu tento problém za týmto mikrofónom. Môže byť aj matematik. Tomáš, prosím ťa, pán Galbavý, pán poslanec Galbavý, prihláste sa a povedzte to tu, za týmto mikrofónom tejto snemovni, že Róm nemôže byť prezidentom v tejto republike. (P. Paška, predseda NR SR: Pán poslanec.) Ale to nie je zásadný problém. Pozrime sa na volebné správanie a na volebné preferencie neprispôsobivých. Teraz je ten problém trošku širší, neprispôsobivých, pretože Rómovia sú vo veľkej časti aj neprispôsobiví a od iných sa líšia práve tým, že majú viacej detí. Najlepšie sa to dá dokumentovať na posledných prezidentských voľbách. Prvé a druhé kolo na Luníku. Aké bolo správanie ľudí v prvom kole? Luník – 3 091 voličov, v prvom kole volilo 58. A potom príde nejaký impulz zvonku a zrazu to tam funguje a dobre všetci vieme, aké tie impulzy sú. Jeden, jediný impulz na týchto ľudí funguje, matéria. A to je jedno či peniaze, či v lepšom prípade múka, alebo v horšom prípade borovička. Zrejme sa tam niečo stalo. V druhom kole rovnaký počet zapísaných voličov, 457 voliacich, 8 a polkrát toľko. To sa naozaj teda bojíme, že Rómovia budú prevolovať súčasnú majoritu? Nemusíme sa báť. Zdá sa, že títo ľudia chodia voliť len vtedy, keď sú kúpení, dámy a páni, a kupujú ich gadžovia. Kupujú ich bohaté, silné, v politike sa chcejúce presadiť skupiny. To je problém morálny, to nie je problém ich správania. To je problém správania sa tých ľudí, ktorí sú ochotní a schopní ich kupovať a ktorým takéto hlasy nesmrdia, pretože ich k tej moci vynášajú. Dámy a páni, takto sa to správalo aj v iných osadách a kupovali všetci, všetci, ktorí na to mali, či už silu alebo peniaze. Takže to nie je problém Rómov. Ďalšia námietka. Ako to dojča, ako to nemluvňa odovzdá svoju vôľu rodičom, aby hlasovalo tak, ako chce? No nijako. Ten rodič bude hlasovať tak, ako hlasuje za seba, pretože je za to dieťa v kojeneckom veku, za jeho prežitie plne zodpovedný a nikto iný tú zodpovednosť zaňho nemôže prevziať. On musí svoje dieťa priviesť do človečenstva, do stavu, kedy bude vychované a bude v tom príslušnom veku, možno v budúcnosti 16, dnes 18, voliť, voliť za seba, voliť vtedy, keď bude schopné rozoznávať dôsledky svojho rozhodnutia a zakiaľ nie je toho schopné, zatiaľ to bude realizovať rodič. Tak ako realizuje iné práva, napríklad majetkové pri správe majetku dieťaťa, ktoré nie je plnoleté a nikto sa dnes nad tým nepozastavuje. Stretol som sa aj s inými námietkami. Zväčša to boli námietky úsmevné a boli to pseudoproblémy. Kebyže nejaké vzídu z pléna, rád na to odpoviem. Poviem jeden za všetkých, aby bolo vidno, aké úsmevné boli. Doniesol ho kolega Bauer niekde z východu. Čo s ľuďmi, napríklad ako kňazi, resp. ktorí dobrovoľne žijú v živote bez manželstva, teda rozhodnú sa nemať deti? Nuž, nič. Budú mať jeden hlas. Veď nesú zodpovednosť do budúcnosti iba za seba. Bližšie sa týmto problémom nebudem zaoberať, resp. budem sa ním zaoberať, keď donesiete aspoň jedného celibátnika, ktorému by náš návrh prekážal. Ale úplne vážnym problémom pre demokraciu je, že má v sebe zabudované akési sebadeštrukčné mechanizmy. Tuším Winston Churchil okrem svojho slávneho výroku, že demokracia je to najlepšie z toho zlého, čo vieme, povedal aj inú, že ak chceme vedieť, v čom spočíva problém demokracie, stačí sa rozprávať s priemerným voličom. Dámy a páni, naozaj problém demokracie je v spôsobe realizácie volebného práva a najmä odvtedy, kedy sa štát stáva čoraz väčší a väčší sociálny zaopatrovateľ. Na jednej strane sú politici, ktorí sa usilujú o moc, na druhej voliči, ktorí chcú maximalizovať zisk z toho, že majú právo raz za x rokov svoj hlas odovzdať. Inými slovami, politici nadbiehajú voličom a voliči sa s radosťou nechajú korumpovať. To správanie je úplne prirodzené. Každý chce maximalizovať zisk zo svojho hlasu, a preto 100 dôchodcov, ktorých prehlasuje 40 matiek a otcov trojčlenných rodín, bude hľadieť na svoje záujmy, a nie na záujmy toho, či o 5, 10 alebo 15 rokov bude mať ešte kto ten štát držať a demokraciu prenášať na ďalšie generácie. Dámy a páni, to nie je problém ani rómskych rodín, ani nerómskych rodín. To je problém rodín, ktoré sú ochotné mať deti, prevziať za ne zodpovednosť, vychovávať ich tak, aby kontinuálne mohla naša spoločnosť takéhoto typu, západno-demokratického, európskeho trvale existovať. Preto dávame takýto návrh, aby sme podporili účasť rodín na verejnom živote väčšou mierou, ako je miera single. Ďakujem pekne. (Potlesk.)