J. Tkáčová, poslankyňa: (2007-03-22):
Vážený pán minister, vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, rada by som obohatila dnešnú debatu o ľudský rozmer, o rozmer nášho každodenného života. Zákony sú strohou kompiláciou právnickej reči a sú napísané tak, aby boli jasne dané mantinely konania ľudí, firiem, štátu. Komplikovaná reč a jazyk práva zbavujú zákony podstatnej esencie, esencie človeka, jeho vnímania a prežívania života. A pre mňa sa v procese diskusií k banskému zákonu, či už vo verejnosti, vo výbore alebo aj dnes vynorili ani nie odborné, ale skôr filozofické otázky, na ktoré sa snažím hľadať odpovede. Človek je tvor nepoučiteľný. Celá ľudská história je plná dôkazov o tom, že vždy preváži okamžitý záujem pred dlhodobým záujmom. Vždy víťazia ekonomické záujmy pred inými. Žiaľ, aj v procese diskusie o banskom zákone a konkrétne o ťažbe kovov kyanovodíkovou metódou som sa stretla s podobnými argumentmi. Najviac rezonovala, samozrejme, Kremnica, pretože tam je ťažba kyanovodíkom aktuálna, ale upozorňujem na to, že nejde len o Kremnicu. Pretože napríklad ide aj o ťažbu uránu na Jahodnej pri Košiciach, kde chodia všetci Košičania športovať a relaxovať. Ide napríklad aj o ťažbu uránu pri Spišskej Novej Vsi v blízkosti chráneného územia. Ide o to, že prijatím tohto zákona vyšleme signál, či máme odvahu chrániť si vlasť, jej obyvateľov a prírodu. Myslím si, že odvaha to je to správne slovo. Totiž chrániť niečo aj za cenu nepopulárnych opatrení, chce odvahu čeliť ekonomickým a sociálnym argumentom. Chce odvahu čeliť lobistickým tlakom. Čeliť obvineniam z podpory radikálnych ochranárskych združení, či nebodaj z populizmu. Ochrana životného prostredia nie je biznis. Práve naopak, vyžaduje veľké náklady z daní i z prostriedkov firiem. Neprináša okamžité alebo krátkodobé efekty a jej výsledky nie sú ekonomicky zmerateľné. Pokúsim sa teraz zhrnúť tie najčastejšie argumenty z debaty, ktorá sa točila takmer výhradne okolo používania kyanovodíku. Sú to tri také najviac sa opakujúce argumenty. Ten prvý je, metódu nemôžeme zakázať, pretože Slovensko musí využiť všetky svoje nerastné suroviny a zdroje. Ten druhý argument je tá najmenej zlá metóda z tých všetkých zlých a je relatívne bezpečná. A ten tretí argument, výhody budú mať mikroregióny, pretože sa vytvorí veľa pracovných miest. Pokiaľ ide o ten prvý argument, že Slovensko musí využiť všetky svoje nerastné suroviny, lokality ťažobného priemyslu na Slovensku, sú lokality, kde sa kovy ťažili v minulosti a boli v podstate vyťažené. Hovoríme o tzv. zvyškovom zlate, ktoré je možné vyťažiť iba lúhovaním kyanovodíkom, a to povrchovou ťažbou. Ide o nepatrné množstvá. Sú to dva gramy na tonu horniny a ťažia sa povrchovou metódou, čo je okrem jedovatosti kyanovodíku ďalší priťažujúci fakt. Výnosy, či ekonomický efekt pre Slovensko sú neporovnateľne mizivé v porovnaní s vyvolanými nákladmi na environmentálne záťaže a mizivé v porovnaní s rizikami. Pýtam sa: Olovo, meď, kadmium, zinok v odkaliskách, to je nič? Pýtam sa: Kto zaručí, že sa ozaj nestane žiadna ekologická havária, napríklad pri preprave kyanidu? Pýtam sa: Nespraví povrchová ťažba z krajiny mesačnú zónu? Nezničí mikroflóru a mikrofaunu a nepriamo aj celý ekologický systém daného územia? Chcem podotknúť, že úžitok z tejto činnosti bude mať hlavne prevádzkujúca firma, ale ekologickú záťaž, náklady na túto ekologickú záťaž ponesie konkrétny región, konkrétni ľudia a slovenský štátny rozpočet. Nezabúdajme, že dnes Slovensko potrebuje podľa posledných údajov z Hospodárskych novín na likvidáciu starých environmentálnych záťaží 100 miliárd korún, ktoré nemáme. Odhaduje sa, že na Slovensku je 30 tisíc starých záťaží, ale ich presná inventarizácia sa skončí až v roku 2008, a to sa budú preverovať aj územia vo vojenských útvaroch, ktoré sú dnes veľkou neznámou a môžeme iba tušiť, čo tam nájdeme. Ak sa nebudeme dištancovať od pľundrovania svojej krajiny, tak táto suma a tieto záťaže budú narastať a budeme žiť na skládkach alebo v ich blízkosti. K argumentácii, že ide o menšie zlo, že metóda kyanidového lúhovania je metóda z tých zlých najmenej zlá, k tomu chcem poznamenať, aj o marihuane sa tvrdí, že je mäkkou drogou, že je z tých zlých tá najmenej zlá, dokonca v niektorých prípadoch aj liečivá a napriek tomu nemáme konopné plantáže a jej pestovaním a spracovaním si nevytvárame pracovné miesta. Veď je to nenormálne a podľa môjho názoru je aj nenormálne, aby sme si vedome sypali na našu zem tony jedu. Len na ilustráciu, spotreba kyanidu sodného na jeden deň je okolo 3 ton a toto množstvo na miesto ťažby je potrebné aj dopraviť, aj uskladniť. K tej tretej argumentácii o pracovných miestach, o význame pre mikroregióny by som chcela podotknúť, že pri bližšom skúmaní v Kremnici vyšlo na povrch, že väčšinu prác a služieb by museli poskytovať zahraničné firmy, pretože v danom regióne nie je dostatok kvalifikovanej pracovnej sily. Existujú však aj ekonomické argumenty, ktoré hovoria v neprospech využitia takejto metódy ťažby. Povolenie ťažby je pre Slovensko výhodné len v tom prípade, ak výnosy plynúce z vlastníctva nerastov prevýšia náklady spojené s odstraňovaním následkov ťažby. V súčasnosti platné predpisy ustanovujú úhradu za dobývací priestor a za vydobyté nerasty pre Slovensko na úrovni, ktorá je veľmi nízka a nevýhodná pre štát, avšak veľmi výhodná pre ťažiarske spoločnosti. Znamená to, že sa im oplatí využívať aj výrazne menej efektívne a mimoriadne nákladné technológie ťažby drahých kovov a s nezanedbateľným environmentálnym vplyvom, ako je napríklad kyanidová metóda. Zákon ďalej nezahŕňa do nákladov ťažby negatívne spoločenské externality, ktoré sú spojené s ťažbou, nakoľko neukladá odstrániť environmentálne záťaže vzniknuté ťažbou na náklady ťažobnej spoločnosti. A preto, vážení kolegovia a kolegyne, prosím, kým budete hlasovať o tomto zákone, úprimne si odpovedzte na všetky spomenuté otázky a riziká. Stojí nám to za to? A ešte mi dovoľte na záver, aby som zo spoločnej správy vybrala na osobitné hlasovanie bod 35, ktorý sa tam dostal v gestorskom výbore a ktorý vkladá do novely nový § 33a o zriadení vecného bremena. Dávam to do vašej pozornosti, pretože tento paragraf hovorí, že ak nedôjde k vyriešeniu konfliktu záujmov, vzniká v neprospech fyzických a právnických osôb vecné bremeno s rôznymi povinnosťami: povinnosť umožniť dobývať výhradné ložisko, umožniť zamestnancom organizácie vstupovať na pozemky, strpieť umiestňovanie a udržiavanie dočasných zariadení, možnosť predkupného práva k pozemkom atď. Myslím si, že mnohí ani neviete, že takýto návrh sa do spoločnej správy dostal, a preto vás chcem poprosiť, aby ste zvážili, či je to v súlade s tým, ako Ústava Slovenskej republiky chráni vlastnícke práva. Ďakujem vám za pozornosť.