Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2013-09-10):
Ďakujem. Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia, hostia. V prvom rade vzhľadom k tomu, že podľa môjho názoru napĺňam podmienky čl. 6 ods. 1 ústavného zákona o ochrane verejného záujmu, chcem si splniť svoju povinnosť a pred tým, ako vystúpim k meritu veci, oznamujem môj osobný záujem na prerokovanej veci. K veci teda, k meritu. S ohľadom na, na rozsah predloženého materiálu až na niekoľko technických veci podľa mňa minister neprináša nič nové, nič prevratné. Ide skôr o nevyhnutnú úpravu z dôvodu rozdrobenosti, rozdrobenosti a nejednotnosti už prijatých zákonov. Ak sa nemýlim, volebný kódex je vlastne vystavaný na, na pôvodných šiestich volebných zákonoch, teda plus, teda okrem toho referenda, a v zásade aj na tom, čo bolo pripravené za minulej vlády teda pri príprave volebného kódexu. Ja som si to porovnával a išlo takmer o totožnú, totožnú úpravu. Vo svojom vystúpení ja sa zameriam na tri základné veci,  ktorými budú hlavne popis dôležitosti a účelu volebných kódexov, procesu prijímania, ktorý je podľa mňa v tejto chvíli kľúčový, a zároveň poukážem na niektoré, niektoré technické veci, ktoré podľa mňa si zaslúžia viac ako diskusiu. Účelom volebného zákona o volebných kódexoch je predovšetkým realizácia práv garantovaných ústavou, najmä čl. 2 a čl. 30, kde sa jasne hovorí o pôvode štátnej moci. Inými slovami, ak už nie je reálne možné vykonávať štátnu moc priamo, t. j. prostredníctvom referenda, čo ja aktuálnou ústavou znemožnené, volebný kódex musí upravovať transfer časti suverenity jednotlivých občanov alebo obyvateľov na ich volených zástupcov na reprezentantov. A to hlavne tak, aby bol dosiahnutý čo možno najefektívnejší výkon štátnej moci, ktorý zodpovedá v čo najväčšej miere vôli, vôli voličov. Respektíve, aby tento mandát, ktorý má poslanec od voličov, zohľadňoval jeho predvolebné sľuby. Dôležitosť každého volebného kódexu teda tkvie hlavne v tom, že jeho výsledkom má byť skutočnosť, že volení zástupcovia krajiny v čo najväčšej miere, krajiny, zodpovedajú vôli občanov v tej-ktorej krajine. Mali by byť odrazom spoločnosti, v ktorej žijeme. To samozrejme predpokladá čo možno najvyššiu volebnú účasť a čo možno najväčšie premietnutie záujmov jednotlivých občanov medzi volenými zástupcami kvázi kádre – poslancami. Vyššia volebná účasť znamená vyššia legitimita mandátu. Tohto by sme si mali byť všetci vedomí. Mali by sme pracovať na tom, aby sme túto volebnú účasť aj premietnutie záujmov zvyšovali. Keďže absentuje hmotná zodpovednosť, je namieste hovoriť o politickej zodpovednosti volených zástupcov voči občanom, pretože nie je možné, aby, Bratislavčan bude asi ťažko vyvodzovať zodpovednosť voči Košičanovi, alebo Stropkovčan voči Hlohovčanovi. Tieto dva ukazovatele by mali mať, ako hovorím, stúpajúcu tendenciu. A podľa súčasného platného stavu aj stavu, ktorý je predkladaný, alebo ktorý sa navrhuje, sa tento stav nevylepší. Preto by sme mali spoločne, pán minister, pracovať na úprave takého volebného kódexu, aby tendencia angažovanosti občanov stále narastala. Ľudia prestávajú chodiť k voľbám, sú apatickí a je treba úprimne priznať, že veľkú mieru na tomto máme aj my sami, naša činnosť alebo naša nečinnosť. Ďalej nemeniaca sa, respektíve znižujúca sa životná úroveň občanov, ale aj prekážky výkonu aktívneho a pasívneho volebného práva, ako sú napríklad nemožnosť zvoliť prostredníctvom, v tejto modernej dobe prostredníctvom elektronických prostriedkov, alebo pomerne slabá, ak už nerovnaká, možnosť kandidovať nezávislým kandidátom. Zvýšiť mieru angažovanosti sa dá dosiahnuť viacerými spôsobmi, o ktorých možno diskutovať. Áno, je to možné dosiahnuť napríklad povinnými voľbami, alebo aj tak súčasne aktuálnou, aktuálnou možnosťou vyhrať nejakú cenu, teda lotériou. Osobne však preferujem to, čo tu bolo viackrát spomenuté, a to je posilňovanie rozhodovania v regiónoch, teda rozdelenia volebného obvodu na viacero volebných obvodoch. Môžme sa sporiť, či ich bude osem alebo tri, šesť, je to naozaj na, na podľa mňa ani nie tak politickú ako odbornú diskusiu, ktorá má zohľadňovať kultúrne, historické aj sociálne faktory našej spoločnosti. Okrem rozdelenia volebných obvodov ja považujem za, za podstatné, aby sa tzv. trojpercentné kvórum preferenčných hlasov, ktoré jednotlivých kandidátoch posúvajú vyššie na kandidátke, rapídne znížilo, rapídne znížilo. Napríklad na jedno percento. Oponenti môžu namietať, že ide o smer k väčšinovému systému. Posilniť regióny však možno jednoducho aj bez zavedenia väčšinového systému. Stačí vytvoriť niekoľko viacmandátových volebných obvodov, alebo doplniť pomerný volebný systém o systém personalizovanej voľby podobne ako v Nemecku. Myslím, že o tom hovoril aj kolega Procházka v predchádzajúcom vystúpení. Nevhodnosť trojpercentného kvóra a jednomandátového obvodu, ktoré spôsobuje faktickú nezmeniteľnosť pozície na kandidátnej listine a teda aj účasť v parlamente, možno odôvodniť nasledovne: malou možnosťou voličov dostať sa, dostať kandidáta do parlamentu, t. j. jednotlivý kandidát má malú šancu, ak je na, na zlom mieste na kandidátnej listine, dostať sa a prekrúžkovať sa cez tých, ktorí sú, ktorí sú vyššie. Toto je zaujímavé najmä pre štandardné strany a pre kandidátov, ktorí sa nachádzajú, alebo sa nachádzajú na kandidátnej listine na vyššom mieste, ako je počet členov súčasného parlamentu. Títo kandidáti majú minimálnu šancu dostať sa do parlamentu. Toho by si mali byť vedomí všetci poslanci, ktorí nie sú až tak mediálne známi. Ďalším dôvodom prečo hovorím, že má byť znížené trojpercentné kvórum, je takmer výlučná schopnosť voličov dostať kandidáta z parlamentu. Celoštátny obvod nevytvára silnejšie pohnútky pre rovnomerné geografické pokrytie kandidátmi. Vo výsledku majú v Národnej rade vysoký podiel poslanci z hlavného mesta Bratislavy. Ten podiel je, myslím, že pán kolega Procházka hovoril o jednej, jednej tretine, myslím, že je to o niečo menej, ale 40-ti je stále, stále pomerne dosť. Ako som naznačil, toto je možné zmeniť rozdelením volebných obvodov, alebo, kde vlastne strany nebudú podávať jednu kandidátnu listinu, ale toľko kandidátnych listín, koľko je volebných obvodov, kedy počet miest na týchto kandidátnych listinách spočítajú tak, aby bolo 150 poslancov. Takto bude podľa môjho názoru zabezpečená adresnosť a najširšia miera realizácie voličov v parlamente. K mojej druhej časti, k procesu prijímania. Pán minister, ja oceňujem, že ste prišli s týmto zákonom takpovediac v strede volebného obdobia a nie tesne pred voľbami do Národnej rady, ale aj keď je tu jeden fakt, kedy tento zákon ovplyvňuje aj voľby najbližšie, teda voľby prezidentské. A ja nerozumiem, prečo tento zákon bude mať účinnosť od 1. 1. 2014, keď dokopy ide o takmer 250 paragrafov. Zdá sa mi to, legisvakancia na takýto zákon má byť podľa mňa oveľa, oveľa dlhšia. Som tiež veľmi rád, že ste povedali, že ide o pracovnú verziu tohto návrhu, v ktorej sa bude ešte čo-to meniť. Presne na to tu je parlament, aj keď pripúšťam istú mieru zvykového práva v tomto parlamente, ktorá odôvodňuje, že vládny návrh zákona sa už nebude meniť, pretože je to realizácia programového vyhlásenia. Obavám sa však viacerých vecí, ktoré môžu nastať a ktoré aj nastali. A to napríklad, že v druhom čítaní celkom náhodne... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)