P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2001-09-17):
návrh zákona, ktorým je návrh, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 140/1998 Z. z. liekoch a zdravotníckych pomôckach a o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní a zákon číslo 220/1996 Z. z. o reklame v znení neskorších predpisov, ktorý prerokúvame ako tlač 1126, po ňom by vystúpila potom pani spoločná spravodajkyňa k obidvom návrhom zákonov pani poslankyňa Záborská a nasledovala by rozprava k obidvom návrhom zákonov. Pán poslanec Finďo ako navrhovateľ, nech sa páči, máte slovo. P. Finďo, poslanec: Vážený pán predsedujúci, vážený pán minister, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, dovoľte mi, aby som predložil návrh zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 140/1998 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach, o zmene zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní, živnostenský zákon, v znení neskorších predpisov a o zmene a doplnení zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 220/1996 Z. z. o reklame v znení neskorších predpisov. Súčasná právna úprava povoľovania poskytovania lekárenskej starostlivosti spôsobuje značnú diskrimináciu, na jednej strane znevýhodňuje právnické osoby oproti fyzickým osobám, keď im od účinnosti zákona č. 119/2000 Z. z., ktorý novelizoval zákon o liekoch a zdravotníckych pomôckach, neumožňuje získať povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti ani v prípade, keď jej odbornú úroveň bude garantovať odborný zástupca. Na strane druhej sú takéto právnické osoby znevýhodnené aj oproti právnickým osobám, ktoré získali povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti pred nadobudnutím účinnosti spomenutého zákona. Cieľom predkladaného návrhu novely zákona č. 140/1998 Z. z. o liekoch a zdravotníckych pomôckach je vlastne zosúladiť, zosúladenie právneho rozsahu s faktickým stavom poskytovanie lekárenskej starostlivosti v Slovenskej republike. Ďalším dôvodom je, aby sa právny stav uviedol do súladu s nálezom Ústavného súdu z roku 1999. Ústavný súd totižto neidentifikoval požiadavku lekárnikov, ktorá sa potom premietla aj do tohto zákona, ktorí žiadali výlučnosť pre lekárnikov pri vlastnení povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti. Ústavný súd sa vyjadril v takom zmysle, že nejde o otázku verejného záujmu, a preto nie je potrebné, aby sa takáto právna úprava prijala, napriek tomu teda sa v roku 2000 prijala novela zákona pod č. 119, ktorá takúto právnu úpravu fixovala v tomto zákone. Nakoľko v súčasnosti poskytujú na základe v minulosti účinného zákona, respektíve ešte doteraz účinného zákona lekárenskú starostlivosť právnické osoby prostredníctvom odborných zástupcov, nie sú dôvody na to, aby sa za splnenia rovnakých podmienok týkajúcich sa odborného zástupcu i samotnej právnickej osoby nemohlo povoliť poskytovanie lekárenskej starostlivosti právnickým osobám aj v súčasnosti, najmä pokiaľ veľkodistribúciu liekov vykonávajú prevažne právnické osoby, čiže právnické osoby ako veľkodistribútori sú oprávnení, aby nakladali s liekmi prostredníctvom odborných zástupcov, zatiaľ čo v lekárňach, kde sa nakladá s tými istými liekmi, sa takýto stav nepripúšťa. Prijatie predkladaného zákona zosúladí prax povoľovania poskytovania lekárenskej starostlivosti s praxou povoľovania poskytovania zdravotnej starostlivosti v neštátnych zdravotníckych zariadeniach, kde je v súčasnosti možné povoliť poskytovanie zdravotnej starostlivosti v neštátnom zdravotníckom zariadení aj právnickej osobe prostredníctvom odborného zástupcu. Netreba pripomínať, že zabezpečenie odbornej úrovne je prinajmenšom tak dôležité pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti, ako pri poskytovaní lekárenskej starostlivosti. Prijatie predkladaného návrhu zákona by jednoznačnú diskrimináciu právnických osôb pri poskytovaní lekárenskej starostlivosti odstránilo. Predkladaná novela si kladie aj druhý cieľ, a tým je odstrániť v súčasnosti platné obmedzenie, ktoré umožňuje vydať fyzickej osobe alebo právnickej osobe povolenie na poskytovanie lekárenskej starostlivosti len v jednej verejnej lekárni a v jednej pobočke verejnej lekárne. Nazdávame sa, že v súčasnosti nejestvuje objekt, nie sú objektívne dôvody na takéto obmedzenia, pokiaľ sa poskytovanie lekárenskej starostlivosti z odbornej stránky zabezpečí v každej lekárni odborným zástupcom. Svoje stanovisko opierame o vyjadrenie Protimonopolného úradu, ktorý nevidí dôvod na obmedzovanie práva podnikať v lekárenstve iba v jednej lekárni a v jednej pobočke verejnej lekárne. Zároveň mi dovoľte ešte jednu osobnú poznámku, ktorá smeruje k tomu, že skutočný stav v súčasnosti je taký, že okolo 300, možno až 400 lekární vlastne už nevlastnia tí, na ktorých je tá lekáreň napísaná, ale prostredníctvom rôznych zmluvných vzťahov ich vlastnia veľkodistribučné firmy, čiže vznikajú takto neoficiálne, ale fakticky fungujúce siete verejných lekární. Predkladaná novela zákona o liekoch a zdravotníckych pomôckach nezakladá zvýšené nároky na štátny rozpočet. Z hľadiska zlučiteľnosti s právom Európskej únie oblasť vlastnenia lekární, respektíve povoľovania na poskytovanie lekárenskej, povolenia na poskytovanie lekárenskej starostlivosti nie je upravené osobitným spôsobom v práve Európskej únie. Ďakujem.