V. Tomanová, ministerka práce, sociálnych vecí a rodiny SR: (2007-05-16):
Nedá mi však, aby som nepovedala základné veci, a to. Pripravovaná novela Zákonníka práce bola pripravovaná spolu so sociálnymi partnermi. Napokon už pri príprave programového vyhlásenia vlády, ktoré veľmi podrobne obsahuje to, čo sa bude v Zákonníku práce novelizovať, sme spolupracovali tak so zástupcami zamestnávateľov, ako aj so zástupcami zamestnancov. Akceptovali sme tie pripomienky, ku ktorým sme sa vlastne v programovom vyhlásení vlády zaviazali. Dá sa povedať, že pokiaľ sme začali s prípravou Zákonníka práce, využili sme aj prieskum, ktorý robila v rámci výskumu Trnavská univerzita, a to Katedra pracovného práva a práva sociálneho zabezpečenia Právnickej fakulty Trnavskej univerzity v rámci teda výskumnej úlohy VEGA. Flexibilita pracovného práva, požiadavka Európskej únie a v rámci nej teda aj dotazníkový prieskum, ktorý bol vykonaný, medzi viac ako 40 otázkami obsahoval aj také, ktoré skutočne veľmi úzko súvisia so Zákonníkom práce a pripravovanou novelou Zákonníka práce. Dovolím si pripomenúť, že dotazník bol anonymný. Vyplňovala sa v ňom len približná lokalita firmy. Dotazník bol jednotný pre obidve skupiny, tak pre zamestnávateľa, ako aj zástupcov zamestnancov a treba povedať, že pokiaľ ide o jednotlivé firmy, tieto boli rozdelené do štyroch skupín podľa veľkosti a koľko zamestnancov príslušný zamestnávateľ zamestnával, teda do 4 zamestnancov, od 5 do 49, od 50 do 500 a viac ako 500. Pokiaľ išli, by som si dovolila zacitovať len niektoré otázky a odpovede na ne a môžem povedať veľmi jednoznačne, či je považovaná právna úprava v Zákonníku práce z hľadiska flexibility pracovnoprávnych vzťahov za dostatočnú. V menších firmách do 49 zamestnancov prevažujú záporné odpovede u zamestnávateľov i zástupcov zamestnancov. Vo firmách od 50 zamestnancov sa zamestnávatelia prezentujú v rovnakej miere odpoveďami áno i nie. Zástupcovia zamestnancov však považujú právnu úpravu z hľadiska flexibility za dostatočnú. Považujete za správne, keď sa výkon závislej práce neuskutočňuje prostredníctvom pracovnoprávnych vzťahov, ale nahradzuje sa obchodnoprávnym vzťahom? Jednoznačne prevažujú dve tretiny odpovedí tak zo strany zamestnávateľov, ako aj zástupcov zamestnancov ako záporné. Je podľa vás potrebná v Zákonníku práce jednoznačná definícia pojmu závislá práca? Za jednoznačnú definíciu pojmu závislá práca v Zákonníku práce sa vyjadrilo 80 %  zástupcov zamestnávateľov i zástupcov zamestnancov. Takto by sme mohli pokračovať aj ďalej. Dovolím si pripomenúť ešte jeden výskum, ktorý sa uskutočnil následne po ukončení vonkajšieho pripomienkového konanie k predloženej novele Zákonníka práce a ktorý uskutočnil Ústav politických vied Slovenskej akadémie vied. Len by som pripomenula, že zase skôr zameraný na pripravovanú novelu Zákonníka práce a podľa tohto prieskumu jednoznačne vyšlo, keď respondenti povedali, že na otázku, ako podľa vašej mienky chráni súčasne platný Zákonník práce práva zamestnancov, 49,4 % odpovedalo, že nedostatočne. Viacerí zamestnávatelia, otázka, zneužívajú existujúci Zákonník práce, súhlasilo s tým 73,9 % respondentov. Zamestnanca sa v spore so zamestnávateľom veľmi často nemá kto zastať. Súhlasilo 80,5 % respondentov. Väčšina zamestnávateľov poskytuje zamestnancom všetko, na čo majú nárok, nesúhlasilo viac ako 63,6 % zamestnávateľov. Čiže jednoznačne je možné konštatovať, že Zákonník práce a novela Zákonníka práce, tak ako bola pripravená, je potvrdený aj týmito prieskumami. Opätovne považujem zdôrazniť, že na rokovanie vrcholných predstaviteľov tripartity na úrovni premiéra, prezidentov Konfederácie odborových zväzov, Asociácie zamestnávateľských zväzov a RÚZ-ky boli zásadné rozpory odstránené, čoho dôkazom boli aj spoločné vyjadrenia vrcholných predstaviteľov tripartity na spoločnej tlačovej konferencii. Takzvané škandalizovanie zo strany niektorých predstaviteľov neoliberálneho prúdu v rámci zamestnávateľských štruktúr bolo účelové. A predpokladám, že nie je vylúčené, že aj na politickú objednávku. V tejto súvislosti si treba položiť aj otázku. Komu a čomu mali slúžiť sústavné bojkotovania, marenia rokovaní zo strany niektorých predstaviteľov zamestnávateľov v rámci tripartitných rokovaní. Vrátim sa k tomu, čo povedal pán poslanec Frešo. Opätovne zdôraznil, že nahrávky Rady hospodárskeho sociálneho partnerstva neboli poskytnuté. Znovu poviem. Tento zvukový záznam bol jednoznačne nahraný bez vedomia dvoch tretín členov Rady hospodárskeho, sociálneho partnerstva, ktorí trvali na jeho likvidácii. Pokiaľ ide o nekorektné a škandalózne rokovanie, ako to nazval pán poslanec Frešo, musím povedať, že tieto boli nekorektné a škandalózne zo strany tých, ktorých vlastne obhajuje, a to zo strany poviem vybraných zamestnávateľov, ktorí prekračovali medze etiky, morálky. Vôbec nebudem hovoriť o odbornej úrovni. Snažili sa mariť rokovania, snažili sa mariť trojstranné konzultácie. Odborní poradcovia rušili rokovania, snažili sa vyjadrovať do médií namiesto členov Rady hospodárskeho sociálneho partnerstva. Keď by som sa vrátila ku novele pána exministra Kaníka. Táto novela skutočne bola pripravená narýchlo a pod rúškom tajomstva. Pán exminister účelovo predložil novelu zákona tesne pred vianočnými prázdninami, keď sa vedelo, že väčšina zamestnancov bola na dovolenkách. Nedal žiadnu príležitosť zástupcom zamestnancov seriózne rokovať o zmenách. Naproti tomu je známe, že Kaníkovu novelu diktovali zamestnávatelia. Nie je pravda, že došlo k zhode na úrovni tripartity, pretože aj vtedy zostali zásadné rozpory, a to napríklad v otázkach participačných mechanizmov. Na to zrejme kolegovia z opozície zabudli. Pripomínam, že na predloženej novele Zákonníka práce pracovala pracovná skupina, ktorá bola zložená tak zo zástupcov zamestnávateľov, ako aj zo zástupcov zamestnancov, zo zástupcov odborníkov z akademickej obce a, samozrejme, z ministerstva práce. Pokiaľ boli moje niektoré vety vytrhnuté z kontextu, napríklad moje vyjadrenie z 11. marca, môžem jednoznačne povedať, že áno, s niektorými vecami sme od začiatku vedeli, že nebudeme súhlasiť a tieto ustanovenia boli zapísané v alternatívach Zákonníka práce. Pripomínam, že tak ako novela Zákonníka práce išla do vlády, bola vlastne predložená aj v konečnom štádiu do Národnej rady Slovenskej republiky. Rečníci z opozície neustále zdôrazňovali potrebu flexibility pracovnej sily a skutočnosť, že dôležité je, aby človek bol zamestnaný, avšak za akýchkoľvek pracovných podmienok. Krivo a nespravodlivo nás obviňujú z komunistického chápania úlohy pracovného práva. Ako sociálnodemokratická vláda sa pri formulovaní pracovného zákona, ale aj všeobecných rámcov sociálnej politiky hlásime, samozrejme, aj k náuke katolíckej cirkvi, ako ju sformuloval Ján Pavol II. vo svojich encyklikách, a to aj v Encyklike o ľudskej práci. Podľa tejto náuky vlastníctvo výrobných prostriedkov, ak neprináša hodnoty, ale slúži na prekážanie iným s cieľom dosiahnuť zisk, taký zisk, ktorý nevyrastá z celkového zveľaďovania práce a spoločenského bohatstva, ale z ich útlaku, z neprípustného vykorisťovania, špekulácie a marenia solidarity, tak takéto vlastníctvo kapitálu a výrobných prostriedkov je nemorálne a z hľadiska prirodzených ľudských práv neprípustné. V spoločnosti, v ktorej sa popiera základné ľudské právo, a to právo vlastnou prácou zabezpečovať prostriedky na obživu a slušnú životnú úroveň seba a svojej rodiny, v ktorej opatrenia hospodárskej a sociálnej politiky neumožňujú zamestnancom dosiahnuť uspokojivú úroveň zamestnanca a zamestnania, nemôže získať ani svoje morálne oprávnenie, ani ďalší spravodlivý sociálny pokoj. V zmysle tejto náuky má vlastníctvo svoje morálne oprávnenie vtedy, keď zodpovedným spôsobom a v primeranom čase vytvára pracovné príležitosti a ľudský rozvoj pre všetkých. Nuž teda aj toto sú aspekty, ktoré sme pri príprave novely Zákonníka práce vzali do úvahy. Veľmi dobre vystúpila k dánskemu modelu pani doktorka Nachtmannová, pani poslankyňa Nachtmannová, ale viacerí poslanci poukazovali na tzv. dánsky model, podľa ktorého sú ľudia viac spokojní, ak sú krytí sociálnymi dávkami v prípade nezamestnanosti. Uznávam, že ide o ukážkový model, ale zabudli sme povedať, že v Dánsku je ukážkový na rozdiel od Slovenska aj model fungovania sociálneho dialógu, že je tam vysoké percento pokrytia zamestnancov kolektívnymi zmluvami, že tam ani do zákona netreba písať také veci, ako je ochrana odborových funkcionárov, ich uvoľňovanie na odborovú činnosť, že tam nie sú spochybňovaní odborári ako legitímni zástupcovia zamestnancov. Obišli ste fakt, vážené dámy a páni, že v Dánsku sú dávky v nezamestnanosti mimoriadne vysoké, že tam výborne funguje trh práce. Nie preto je liberálny Zákonník práce, ale preto, že sú tam reálne možnosti na mobilitu pracovnej sily. Napríklad aj v súvislosti so sťahovaním za prácou je tam trh s bytmi a dostupnosť bytov v lokalitách s vysokou koncentráciou pracovných príležitostí. A doba, po ktorú je človek mimo práce nezamestnaný, je napríklad v Dánsku dva až štyri týždne. Pokiaľ ide o Zákonník práce a jeho dopady na nezamestnanosť, uvediem, že určite nebude mať negatívne dopady na zamestnanosť a podnikateľské prostredie, ako sa to snaží vykresliť opozícia. A musím povedať to, čo tu nikdy nezaznelo, že tak, ako ma citovali v niektorých veciach, nikto neodcitoval to, že som sa vyjadrovala k zástupcom zamestnávateľov a že som hovorila o tom, že si vážim každého jedného zamestnávateľa, a to aj takého, ktorý vytvorí čo len jedno pracovné miesto a zamestná sám seba. A urobíme všetko preto, aby sme aj takéto miesto podporili, pretože len plná zamestnanosť vie vyriešiť a najlepšie riešiť otázku sociálneho poistenia ako takého a otázku slušného dôstojného života našich občanov. Treba však povedať, že samotný Zákonník práce nie je hlavným nástrojom riešenia problému nezamestnanosti. Okrem iného z hľadiska svojej kompetencie ministerstvo práce pripravuje aj ďalšie opatrenia na podporu zamestnanosti. V oblasti politiky zamestnanosti je jednou z prioritných úloh ministerstva práce prijatie a realizácia opatrení na zvýšenie úrovne miery zamestnanosti smerujúcej k dosiahnutiu lisabonských cieľov. Pripomeniem, že ide o celkovú mieru zamestnanosti do roku 2010 dosiahnuť vo výške 70 %, mieru zamestnanosti žien 60 % a mieru zamestnanosti starších 50 %. V kontexte Lisabonskej stratégie bol vypracovaný nový operačný program Zamestnanosť a sociálna inklúzia. Operačný program sa bude zameriavať na zvyšovanie udržateľnosti existujúcich pracovných miest a riešenie nezamestnanosti prostredníctvom tvorby pracovných miest a umiestnenia nezamestnaných osôb, resp. osôb, ktorým hrozí prepúšťanie z pracovného miesta na voľné pracovné miesta. Riešenie nezamestnanosti prostredníctvom tvorby pracovných miest bude zamerané na uchádzačov o zamestnanie. Prostredníctvom nástrojov aktívnej politiky trhu práce sa budú poskytovať uchádzačom o zamestnanie školenia, poradenstvo, udržiavanie, prehlbovanie, obnovovanie kvalifikácie v súlade s požiadavkami trhu práce. Osobitné opatrenia budú zamerané na zvýšenie zamestnateľnosti mladých ľudí, ktorí nemajú ukončenú základnú školu. Formou vzdelávania, ďalšieho vzdelávania ministerstvo vypracuje a bude uplatňovať systém podpory udržateľnosti pracovných miest pre občanov s ťažkým zdravotným postihnutím, najmä v nadväznosti na prijatie nových nariadení o štátnej pomoci a pomoci deminimis. Zvýšenie zamestnanosti starších ľudí, princípy aktívneho starnutia ministerstvo implementuje v rámci osobitných politík, medzi ktoré patria aktívna politika  trhu práce a dôchodková politika. Ďalej ministerstvo pri tvorbe novej legislatívy a nových pravidiel  na poskytovanie štátnej pomoci bude presadzovať udržanie, resp. posilnenie regionálneho rozmeru a prostredníctvom stanovených pravidiel a foriem poskytovania štátnej pomoci bude motivovať investorov orientovať sa na tie najzaostalejšie regióny, t. j. regióny s najvyššou mierou nezamestnanosti. Taktiež chceme presadzovať, aby sa pri posudzovaní štátnej pomoci veľkým investorom  prihliadalo na kvalitu novovytvorených pracovných miest, teda na pridanú hodnotu, možnosť vzdelávania, rastu kvalifikácie a, samozrejme, aj na primeranú mzdovú úroveň. V kontexte na závislú prácu. Už tu bola viackrát spomenutá Zelená kniha. V rámci prípravy  tohto dokumentu bolo na pôde Európskej únie zdôraznené, že v dôsledku objavenia sa rozmanitých foriem neštandardnej práce sa stali hranice medzi pracovným a obchodným právom nejasnejšie. Tradičné binárne rozlišovanie medzi zamestnancami a nezávislými,  samostatne zárobkovo činnými osobami už v dostatočnej miere nezobrazuje hospodársku realitu práce. Spory týkajúce sa právnej podstaty pracovného vzťahu vznikajú v prípadoch zastretého pracovného  vzťahu. Komisia zdôraznila, že problémom týkajúcim sa osôb, ktoré sa nepravdivo vydávajú za samostatne zárobkovo činné osoby s cieľom obísť vnútroštátne právne predpisy by sa mali  zaoberať v prvom rade členské štáty. Pokiaľ ide o európsky sociálny model, môžem  pripomenúť, že už tento rok vo februári pod nemeckým predsedníctvom  sa uskutočnila európska konferencia o európskom sociálnom modeli Spoločné zdroje pre sociálnu Európu. Odkaz konferencie uvádza európsky sociálny model, ktorý je vymedzený sociálnym štátom, sociálnym trhom a sociálnym partnerstvom.  Členské krajiny majú rozvíjať tento európsky sociálny model ustanovením  minimálnych štandardov  a postupným  zavádzaním spoločných cieľov  prostredníctvom  spolupráce  v oblasti zamestnanosti, sociálnej inklúzie, dôchodkov, ochrany zdravia a dlhodobej starostlivosti. Spoluprácou v oblasti ekonomických, zamestnaneckých a sociálnych politík na európskej, ako aj na národnej úrovni sa sleduje zabezpečenie dobrej práce, uplatňovanie jej stratégie spoločných princípov, flexicurity a boj proti chudobe a sociálnej vylúčenosti. Dovoľte mi však ešte, aby som zacitovala z prejavu nemeckého ministra práce pána Munteferinga na uvedenej konferencii. „V návrhu ústavnej zmluvy sa členské štáty dohodli na spoločných hodnotách a cieľoch. Napríklad na povinnosti Európskej únie podporovať sociálnu spravodlivosť a sociálnu ochranu. Na snahe  o udržateľný rozvoj Európskej únie a na vysoko konkurencieschopnej sociálnej trhovej ekonomike. Jedným slovom povedané, sú štáty v Európe, ktoré sú založené na sociálnych princípoch, tzv. sociálne štáty a snažíme sa teda o sociálny trh a sociálne partnerstvo. To sú teda základné piliere, ktoré dávajú Európe sociálny rozmer. Prakticky to znamená, po prvé, štát založený na sociálnych princípoch je sociálny štát, štát založený na sociálnych princípoch je prejavom spoločnosti, v ktorej je sloboda, spravodlivosť a solidarita.  A tieto sú kľúčovými hodnotami. V Európe už nie je potrebné diskutovať o tom, že v politike sa očakáva zodpovednosť za spoločné dobro a zabezpečenie spravodlivosti aj napriek tomu, že v mnohých oblastiach  dochádza ku globalizácii. Politika hrá stále najdôležitejšiu úlohu pri formovaní  spoločnosti. Je to výlučne  privilégium štátu. Štát má úlohu vytvárať rámcové  podmienky pre vnútrospoločenskú solidaritu. Sociálny štát sa rovná organizovanej solidarite. Verím v slobodu jednotlivca a v rovnosť. Sociálny štát prijíma opatrenia na ochranu občanov pred vznikom nepredvídaných životných udalostí a zároveň garantuje, že podpora v stave núdze nie je minulosťou, ale vynútiteľným právom. Tieto princípy platia v celej Európe. Z toho dôvodu sme sa už dohodli na sociálnych cieľoch v rámci našej metódy otvorenej koordinácie  napríklad v oblasti  zamestnanosti, sociálnej  integrácie, zaopatrenia starších, ako aj v oblasti  zdravotnej starostlivosti a dlhodobej starostlivosti. Je potrebné zdôrazniť, že vnútorný trh  môže a mal by byť modelovaný sociálnym spôsobom. Z toho dôvodu nemecké predsedníctvo odporúča zahrnúť do roku 2008 smernice o sociálnej politike do novelizovaných smerníc týkajúcich sa zamestnanosti. Nemalo by ísť len o minimálne  štandardy, ktoré sú základom, ale aj o vyššie štandardy, ktoré nemožno dosiahnuť  bez predchádzajúceho úsilia. Rozhodnutie, ako to dosiahnuť a ako aplikovať princíp subsidiarity ostáva na členských štátoch. Národné tradície budú naďalej dominovať nad sociálnou politikou a národné regulácie budú naďalej rozhodujúce. Úspešné príklady niektorých členských štátov dokazujú, že sa môžeme navzájom od seba veľa naučiť. Neobjavujme koleso znova a znova. Na tejto konferencii Fínsko opäť ukázalo, ako možno zvýšiť mieru zamestnanosti starších zamestnancov a Švédsko zase demonštrovalo, ako možno lepšie zosúladiť rodinné a pracovné podmienky. Môžeme naďalej zlepšovať výmenu skúseností, a to preukázaním toho, že sa nevyhýbame tomu, aby sme stanovovali reálne národné ciele. Jednotlivé členské štáty by mali predkladať jasné a transparentné správy o pokroku v rôznych sociálnych oblastiach. Druhým pilierom je sociálny trh. V Nemecku bol pripravený návrh sociálnej trhovej ekonomiky od obdobia druhej svetovej vojny a ukázalo sa, že je konkurencieschopný. Bol navrhnutý začiatkom 19. storočia a existuje veľa jemu podobných ekonomických systémov v iných európskych štátoch. Sociálna trhová ekonomika je dôkazom toho, že sociálny rozmer je nevyhnutným  predpokladom pre ekonomický rast. Je to atraktívny návrh a je premietnutý aj do Lisabonskej stratégie. Lisabonská stratégia sa zameriava na dohodu o novom strategickom cieli EÚ, aby sa posilnila súčasne zamestnanosť, ekonomická reforma a sociálna kohézia ako súčasť znalostnej ekonomiky. Táto myšlienka je zahrnutá do návrhu Európskej ústavnej zmluvy. Text znie: „Európska únia má fungovať smerom k trvalému rozvoju Európy, základom čoho je vyvážený ekonomický rast, sociálna trhová ekonomika, vysoká konkurencieschopnosť. Cieľom je úplná zamestnanosť a sociálny rast. Trh produkujúci zisky, ktoré sú užitočné pre každého. A trh, ktorý je ekonomickým, ekologickým a sociálnym modelom pre svet.“ Z uvedeného dôvodu je dôležité mať súrodé politiky a prepojiť jednotlivé oblasti ekonomiky, zamestnanosti a sociálnych vecí. Z uvedených dôvodov sme pri vypracúvaní  novely Zákonníka práce sa riadili európskym modelom, a nie modelom Guatemaly, Salvádora alebo Indie, ako mi to pri jednom stretnutí navrhovali podnikatelia. Preto opätovne obraciam vašu podporu k predloženej novele Zákonníka práce. (Potlesk.)