R. Zajac, minister zdravotníctva SR: (2005-06-29):
Čo sa týka pozmeňujúcich návrhov pána poslanca Bódyho. V tej kúpeľnej časti si myslím, že išlo o jednu jedinú indikačnú skupinu alebo dve, myslím si, že by sa to dalo spraviť. Ja by som skôr išiel na výnimku cez poisťovňu, lebo poisťovňa, na to zabúdame, poisťovňa má právo cez revízny systém dať navyše toho, to je totižto minimálny balík. Pretože nezdá sa mi celkom dobré riešenie do toho zákona vkladať nové a nové diagnózy, ktoré v konečnej relácii budú znižovať verejné zdroje na neodkladnosť a elektívnu zdravotnú starostlivosť. Pretože to tak bude, lebo ak zaplatíme 1 000 kúpeľov po 10 000 korún, no tak 10 miliónov korún budeme musieť z niečoho stiahnuť. Ale tam by som sa k návrhu pána poslanca Bódyho, k tomu prvému, ja si to ešte pozriem, to by som sa ešte dohodol potom aj so spravodajcom. Ten by som vedel podporiť potiaľ, pokiaľ by neprešli tie ostatné. Čo  sa týka sporného bodu 6, musím povedať, že naozaj v tomto prípade predseda zdravotníckeho výboru bol prehlasovaný poslancami, preto teraz sa tak strašne veľa navrhuje vybrať zo spoločnej správy. K tomu bodu 6 je to iba také ustanovenie, aké už v zákonoch bolo, v zákone č. 273, ak sa nemýlim. Bolo to skoro takto isto napísané, len to bolo v inom. Ja s tým nemám nejaký duševný problém, ale má to skôr vytvárať tlak na štát, aby pridal za poistencov štátu, ak by taká situácia nastala. Pretože o tom, čo má kto hradiť rozhodne v konečnej relácii vláda v tej časti, ktorá sa týka možných doplatkov. Čo sa týka toho kúpeľného návrhu v bode 22, ak by takýto návrh prešiel v samostatnom hlasovaní, otvorene a korektne hovorím, stiahnem zákon, pretože naruší celú filozofiu vydávania licencií. Lebo my vieme, my zodpovedáme za vodu, vzduch aj bahno, my vieme, kto aké má, ale my nevieme, či spĺňa podmienky. Preto sa musia relicencovať. A v tých podmienkach sú síce dôležité ich liečebné možnosti, ale v prvom rade je dôležité, aby aj nejakým spôsobom preukázali, že to vedia plniť aj v zdravotnej starostlivosti, že majú dobré personálne vybavenie a iné veci. Takto de facto zo zákona ich urobíme monopolistami. Poviem to na príklade NRC – Národné rehabilitačné centrum Kováčová, ktorá odmietala brať pacientov po náhlej mozgovej príhode, pretože to nemala v zriaďovacej listine, ale akosi to veľmi neodmietala, keď to bolo za úhradu. Tak sme to dali do zriaďovacej listiny a v tejto chvíli je to už na vôli poisťovne a  NRC, ako sa dohodnú. Preto o tom hovorím, lebo ani toto riešenie nebolo správne. To riešenie, či majú, alebo nemajú v Kováčovej rehabilitovať stavy po náhlej mozgovej príhode totižto by malo byť vydávaním licencie, ak spĺňajú všetky podmienky z hľadiska tohto. Takže tam je to pre mňa veľmi sporné. To, čo hovorila pani poslankyňa, myslím bod 19, to sú drobnosti, ktoré nechám, poprosím poslancov, nech si to pozrú, to sú naozaj malé drobnosti, ktoré zákon nepokazia, nevylepšia, myslím to vypustenie bodu 19 a ešte nejaké drobné, ale skôr som za, že nie, pretože to sú také zásahy. Pani poslankyňa Mušková v dobrej viere, že porušovanie zákona, ktoré sa naozaj deje hlavne na úrovni poskytovateľov, že keď odstránime 20-korunáčku, odstránime porušovanie zákona, totálne by rozbila celý systém služieb. To sa nedá akceptovať, ale ja som sa jej to snažil aj vysvetliť, ona, samozrejme, má svoje právo to dať. Na druhej strane mi povedala, že tí ľudia už majú aj bločky od lekárov, to znamená, tam evidentne dochádza k porušovaniu zákona. A preto môžeme zasiahnuť, respektíve Úrad pre dohľad. Záležitosti tých ordinačných hodín. Podľa nášho názoru to vôbec nie sú služby spojené so zdravotnou starostlivosťou, pretože tam nie je žiadna služba. My len zastávame názor, keďže ordinačné hodiny povoľuje každému poskytovateľovi obec alebo VÚC podľa typu zariadenia, ak obec odsúhlasí, že vôbec môže za to brať peniaze, tak potom nech sa páči, to nie je náš problém. Ak to obec neodsúhlasí, pretože má aj ona nejaký voličský potenciál, no, tak to, samozrejme, vyberať lekár nebude môcť, ale to nemá nič spoločné ani so službami, to nemá nič spoločné so zdravotnou starostlivosťou. A chcem povedať navyše. Lekári to teraz veľmi zneužívali. Brali 200, 300 korún za uprednostňovanie a my len chceme, aby o tom ten, kto im povolil ordinačné hodiny, vedel. Nič viac a nič menej. K tomu štandardu a nadštandardu chcem povedať, že štandard je definovaný v zákone, pani poslankyňa, čo sa považuje za štandard je napísané expressis verbis v zákone, je to v tej správe vidieť, respektíve nie, prepáčte, čo je štandard, je povedané jasne. Tri a viac a dve a viac v kúpeľoch plus sociálne je v zákone a v nariadení vlády sa potom budú určovať iné podmienky. To je, myslím si, cez niektorého z poslancov už v správe zachytené. Ale prosím, nechám to na vás, to nie je vec, ktorú by sme neprežili. Chcem len povedať a chcem len motivovať nemocnice, aby budovali lepšie izby, aby tí pacienti už prestali naozaj ležať v 6-, 8-, 10-posteľových izbách, ak takto chceme motivovať nemocnice, tak môj názor je, že musíme vytvoriť akýsi štandard, to majú byť dve postele plus sociálne zariadenie a sprchy na izbe v kúpeľoch a viac a ja neviem čo ešte, televízory, to všetko si oni môžu vymýšľať a pri nemocničných zariadeniach sme to postavili na trojposteľovú izbu, odkiaľ sa dá štartovať, a sociálne zariadenie a na chodbe. To sú tie štandardy. A nadštandardné je potom všetko lepšie od toho. A chcem povedať, tá prestavba povedzme aj v starších nemocniciach jednej izby nie je úplne zadarmo, to vychádza v 100-tisíc korunách a  tými 100, 200  korunami za prilepšenie si akosi veľmi nezarobia, ale aspoň vykryjú časť tých nákladov, lebo naozaj z verejného poistenia to nejde. A chcem tak na záver povedať, toto je veľmi citlivý zákon pre občanov, ja súhlasím skoro so všetkými poslancami, čo hovorili. Myslím si, že prioritou slovenského zdravotníctva, žiaľbohu, vzhľadom na ekonomický stav slovenskej spoločnosti, ktorá sa nedokázala za 15 rokov dostatočne zrehabilitovať z toho ekonomického systému, v ktorom bola, ja ho teraz nechcem hodnotiť, či bol dobrý, zlý, ale rozhodne bol iný a ten prechod na tieto trhové podmienky bol dosť krutý aj v iných činnostiach, nieto ešte v zdravotníctve, je vlastne v podstate priorizácia následnej liečby, možno veľmi významnej oproti neodkladnej, a to v tej kúpeľnej starostlivosti v žiadnom prípade nemôžem pripustiť. Pretože máme jeden balík, tak ako pán docent Bielik jasne povedal, a ten balík musíme nejakým spôsobom tranžírovať. To znamená, ak budete v parlamente chcieť rozširovať kúpeľnú starostlivosť, tak niekde musím ubrať. To sa nedá nič robiť. Buď na endoprotézach, buď na šošovkách zvýšime čakacie listiny, alebo nedajbože boh zavaruj, aby sme neposkytli neodkladnú starostlivosť, čo je mimochodom okolo 88 a 90 percent všetkej starostlivosti. Prosím? Áno, ja by som s tým vrele súhlasil...