Laššáková, Ľubica, ministerka kultúry SR (2019-11-28):
Ďakujem veľmi pekne za slovo, pán predsedajúci. Vážený pán poslanec, v mene ministerky školstva, vedy, výskumu a športu vám ďakujem za položenú otázku. Dovoľte mi prečítať odpoveď pani ministerky, citujem: „Na úvod by som chcela uviesť, že Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky už v roku 2017, teda po nástupe pani ministerky školstva do funkcie, vyjadrilo niekoľkokrát znepokojenie nad produkciou filmu Kto je ďalší?, a preto aj odstúpilo od zmluvy ako partner. V súvislosti s uvedením filmu Kto je ďalší? do slovenských kín som opätovne žiadala (citujem pani ministerku) tvorcov filmu o vypustenie Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky zo zoznamu subjektov, ktoré sú uvedené ako partneri, a na základe tejto výzvy prezidentovi E-Slovensko Bratislava bol názov a logo ministerstva školstva zo stránok projektu odstránený. Vzhľadom na všetky uvedené skutočnosti, ako aj na predchádzajúce intervencie zo strany ministerstva školstva voči tvorcom filmu za posledné dva roky, ministerstvo školstva nie je partnerom filmu, pretože chýba právny základ pre uvedené partnerstvo. Ministerstvo školstva nedalo organizácii E-Slovensko Bratislava súhlas s uvedením svojho názvu a loga medzi partnermi filmu a s produkciou filmu v rámci projektu vyslovene nesúhlasilo. Použitie názvu a loga ministerstva v súvislosti s partnermi filmu bolo preto neoprávnené. Ministerstvo školstva o vývoji situácie ešte v roku 2017 informovalo Európsku komisiu so záverom, že rezort školstva bol v danej veci podvedený. Na základe vyjadrenia Výskumného ústavu detskej psychológie a patopsychológie, priamo riadenej organizácie Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky, konštatujeme, že vo filme absentuje takzvaný pozitívny jazyk, to znamená, empatické formulácie, podporné vety reflektujúce stav osôb, ktoré vo filme vystupujú. Film nenapĺňa základný edukatívny rozmer, edukáciu pozitívnym prístupom. Rozumieme autorovi filmového diela, že sa snažil poukazovať či už obrazovo alebo verbálne na rôzne príčiny vzniku kyberšikany alebo sexuálneho vydierania, respektíve zneužívania, ktoré však neboli pre starší školský vek podané konzistentne, ale len v náznakoch. Toto môže u detí a žiakov viesť k neobjektívnemu zovšeobecňovaniu namiesto popísania príčin a následkov. Náznaky kontextu reality, v ktorom je príbeh zasadený, nie sú jednoznačné a komplexné. Napríklad postoje rodičov, školy, dospelých autorít ako takých, hodnoty alebo normy. Filmové dielo tak vyvoláva síce širokú paletu emócií, ale v deji filmu sa nediferencuje hranica normálneho správania od rizikového, čo nevedie mladého človeka k scitlivovaniu na problémové správanie, ale skôr jeho prijatie ako normy. Prezentovanie informácií o negatívnych javoch je vo filme škodlivé, keďže zvyšujú normatívne presvedčenie, že všetci to robia, to prežívajú a robí to veľa mladých. V pedagogicko-organizačných pokynoch na školský rok 2019/2020, ako tomu bolo aj v predchádzajúcich rokoch, sa v kapitole 1.5.11 Zdravý životný štýl v bode 2 školám a školským zariadeniam okrem iného odporúča aktívne zapájať deti a žiakov do aktivít a programov, ktoré podporujú výchovu ku zdraviu a zdravému životnému štýlu. Uvedený film je v priamom rozpore s týmto odporúčaním, nakoľko nevyzdvihuje zdravý životný štýl, respektíve priamo alebo sprostredkovane vyzdvihuje negatívne rizikové správanie detí, žiakov. Na záver dodávame, že Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky v týchto dňoch odoslalo riaditeľom základných a stredných škôl usmernenie. Uvádza sa v ňom, že vzhľadom na spochybnenie preventívneho a edukatívneho zámeru filmu zo strany odborníkov Výskumného ústavu detskej psychológie a patopsychológie nemôže odporúčať, aby sa žiaci zúčastňovali na projekcii filmu a seminároch organizovaných jeho tvorcami. Ďakujem.“