E. Kukan, minister zahraničných vecí SR: (2002-05-30):
Netreba hádam pripomínať, v akej zahraničnopolitickej situácii sa Slovensko nachádzalo koncom roka 1998, ale predsa len stručne predostriem základné fakty. V záveroch madridského summitu Severoatlantickej aliancie v roku 1997, ktorý pozval do NATO Českú republiku, Maďarsko a Poľsko, nebolo Slovensko ani len spomenuté. Luxemburský summit Európskej únie v roku 1997, ktorý prizval našich partnerov z V-4 spolu s ďalšími tromi krajinami k prístupovým rokovaniam, zaradil Slovensko do druhej vlny uchádzačov o vstup. Na minimum poklesla aj bilaterálna styková aktivita s predstaviteľmi rozhodujúcich krajín. Vláda sa vo svojom programovom vyhlásení v oblasti zahraničnej politiky zaviazala klásť hlavný dôraz na proces euroatlantickej integrácie, obnoviť pozíciu krajiny, znovu nadviazať kontakty s našimi strategickými partnermi a na novú kvalitatívnu úroveň dostať vzťahy so susedmi. Strategickým cieľom Slovenskej republiky a jednou z najdôležitejších politických a ekonomických priorít bolo a ostáva členstvo krajiny v Európskej únii. Bolo potrebné v čo najkratšom čase splniť politické kritériá a následne aj ostatné kritériá stanovené Európskou úniou v tej dobe, predovšetkým kodanským summitom. V roku 1998 sme si stanovili ako strategický cieľ dobehnúť zameškané tak, aby sme boli spolu s partnermi z Vyšehradskej štvorky v prvej vlne rozširovania. Ako je vnímané Slovensko dnes. „Pri zachovaní súčasného tempa negociácií môže byť Slovensko súčasťou prvej vlny rozširovania,“ to je nielen môj subjektívny odhad situácie, je to aj citát z Rezolúcie Zahraničného výboru Európskeho parlamentu k rozširovaniu EÚ schválenej minulý týždeň. Z tej neutešenej situácie, v ktorej sa Slovensko nachádzalo v roku 1998, sa nám podarilo dnes dostať na špičku krajín usilujúcich sa o členstvo v Európskej únii. Predbehli sme pritom aj niektoré krajiny tzv. prvej skupiny, ktoré začali rokovať už v roku 1998. V praxi sme teda dokázali platnosť princípu dobiehania. Ako vôbec prvá z krajín tzv. Helsinskej skupiny sme sa v počte uzavretých kapitol dotiahli na krajiny, ktoré začali rokovať pred nami. Dvojročné omeškanie sme takto takpovediac vymazali počas necelých dvoch rokov. V súčasnosti, ako je všeobecne známe, máme otvorené všetky kapitoly a predbežne uzavretých 24 kapitol z nich. V záveroch summitu v Laekene sme vyslovene uvedení ako jedna z 10 kandidátskych krajín, ktoré by mali, resp. mohli realizovať časový harmonogram rozšírenia stanovený v Göteborgu, t. j. ukončenie prístupových negociácií do konca roka 2002 a v roku 2004 účasť vo voľbách do Európskeho parlamentu už ako riadni členovia únie. Tento zámer potvrdilo aj minulotýždňové stretnutie premiérov Vyšehradskej štvorky a Beneluxu u nás v Trenčíne. Aktívne sa ďalej zúčastňujeme na činnosti Konventu o budúcnosti Európy, ktorý má formulovať základy budúceho fungovania rozšírenej únie, kde Slovensko, ako všetci viete, reprezentuje jeden zástupca vlády a dvaja zástupcovia spomedzi vás. V oblasti zahranično-bezpečnostnej politiky si ako strategickú prioritu vláda stanovila dosiahnutie členstva v NATO v čo najkratšom možnom čase. Dnes môžeme konštatovať, že na rozdiel od Madridu v roku 1997 je dnes Slovensko vnímané ako najperspektívnejší kandidát na členstvo. Potvrdzujú to mnohé vyhlásenia politických špičiek aliancie, ako aj jej členských krajín. Ako najpresvedčivejšie a úplne čerstvé príklady môžem uviesť tzv. Freedom Consolidation Act of 2001 alebo zákon na upevnenie slobody Kongresu USA, ktorý označuje Slovensko za vhodného príjemcu predvstupovej finančnej pomoci určenej na zvýšenie pripravenosti Armády Slovenskej republiky na vstup do NATO. Tento zákon možno v období pred pražským summitom aliancie chápať ako politický signál najsilnejšej a rozhodujúcej krajiny NATO. Ako ďalší príklad možno uviesť Deklaráciu o rozširovaní NATO zo zasadania Parlamentného zhromaždenia NATO v Sofii. V slovenskej spoločnosti vznikol konsenzus o potrebe smerovania Slovenska do NATO. Dôkazom toho je skutočnosť, že bezpečnostná a obranná vojenská stratégia boli v tomto parlamente prijaté koalíciou, ako aj opozíciou, ale dôkazom toho je aj rastúca podpora verejnosti nášmu členstvu v NATO, ktorá dosiahla zhruba 60 %. Tento nárast bol zaznamenaný najmä vďaka efektívnej a otvorenej komunikačnej stratégii tejto vlády, ktorá dokázala občanovi zrozumiteľne vysvetliť výhody členstva v aliancii a nevýhody izolácie krajiny. Určitý podiel na tom má aj spomínaný politický konsenzus. Slovenská republika sa aj v uplynulom roku znova dokázala správať ako člen NATO de facto, keď sa veľmi flexibilne a operatívne zapojila do celosvetového boja proti medzinárodnému terorizmu. Tento zápas prináša novú dimenziu do medzinárodnej politiky a bytostne sa dotýka aj Slovenska a jeho životných záujmov. Bez váhania môžem konštatovať, že v tejto chvíli sa nachádzame na prahu členstva v NATO. Spĺňame všetky technické a v súčasnosti aj politické podmienky. Vláda Slovenskej republiky urobila pre naše prijatie do NATO všetko, čo mohla. V tomto trende bude pokračovať naďalej. Dostali sme krajinu pred brány aliancie. O ďalšom vývoji rozhodnú občania a, pochopiteľne, ďalší kabinet. Ako trvalá priorita našej zahraničnej politiky bol zadefinovaný rozvoj dobrých vzťahov so susednými krajinami. Vláda sa zaviazala využiť všetky možnosti na zintenzívnenie stykov s Českou republikou, Poľskom a Maďarskom, aktívne sa podieľať na oživení a rozvoji vyšehradskej spolupráce. Osobitný význam mala vláda prikladať rozvoju vzájomných vzťahov s Rakúskom ako jedinou členskou krajinou Európskej únie susediacou so Slovenskom. Trvalá pozornosť mala byť venovaná rozvoju vzťahov s Ukrajinou, ktorá je naším najväčším susedom. Tieto zámery sa nám darilo plniť. Existuje o tom množstvo dôkazov, predovšetkým čulá styková aktivita od úrovne najvyšších ústavných činiteľov až po technickú a expertnú výmenu. Z hľadiska záujmov Slovenskej republiky mala mimoriadny význam spolupráca vo formáte V-4. Vďaka nej sme sa mohli tešiť významnej podpore, ktorej sa nám dostávalo zo strany našich partnerov pri úsilí o vstup do NATO. Konkrétnym vyjadrením podpory v oblasti vojensko-politickej spolupráce je vytvorenie spoločnej česko-slovenskej jednotky v rámci KFOR, ktorá už operuje v Kosove, a spoločnej slovensko-česko-poľskej jednotky, ktorá bude schopná nasadenia pod velením NATO alebo Európskej únie v roku 2005. Jej veliteľstvo je na Slovensku v Topoľčanoch a veliteľom bude slovenský dôstojník. Nový rozmer predstavuje spolupráca Vyšehradskej štvorky s krajinami Beneluxu, ktorá prináša nový pohľad na možnú spoluprácu v budúcej rozšírenej Európskej únii. Potvrdil to aj minulotýždňový summit V-4 a Beneluxu u nás na Slovensku. V žiadnom prípade nemožno nespomenúť, že naše vzťahy s Maďarskom boli skomplikované tým, že maďarský parlament prijal v minulom roku kontroverzný Zákon o Maďaroch žijúcich v susedných krajinách. Naviac, tohto roku vtedajší maďarský predseda vlády otvoril na medzinárodnom fóre otázku tzv. Benešových dekrétov. To sa nemohlo neodraziť najmä na politických scénach našich krajín. Veríme, že tieto vzťahy sa opäť dostanú na úroveň zodpovedajúcu susedským vzťahom, v rámci ktorých je charakteristické predovšetkým rešpektovanie základných pravidiel medzinárodného práva vo vzťahu k partnerovi. Vedú nás k tomu aj vyjadrenia predstaviteľov novej maďarskej vlády, ktoré avizujú odhodlanie upraviť vzájomné vzťahy a odstrániť zo zákona to, čo ho robí pre Slovensko neprijateľným. Náš ďalší sused Rakúsko je ako jediný sused členom Európskej únie, čo má z hľadiska nášho snaženia o získanie členstva v tejto organizácii mimoriadny význam a určuje aj charakter našich bilaterálnych vzťahov, ktoré považujeme za mimoriadne dobré. Ukrajina je náš najväčší sused, hoci spoločná hranica je krátka. Hospodárska spolupráca je prioritou v rámci našich dvojstranných vzťahov, aj keď v dôsledku ekonomickej situácie na Ukrajine zložitá. Na druhej strane nie je možné nemať na zreteli aj snahy Ukrajiny o približovanie sa k Európskej únii. Je v záujme Slovenskej republiky, aby tento zámer ukrajinskej reprezentácie získaval v Bruseli podporu aj zo strany jednotlivých členských štátov Európskej únie. V tomto duchu sa niesla aj naša politika voči Ukrajine. V dvojstranných vzťahoch sa vláda vzhľadom na strategické priority rozhodla zameriavať na všestranný rozvoj stykov so všetkými členskými krajinami Európskej únie, NATO a ďalšími vyspelými demokraciami s dôrazom na tradičné väzby a styky s kľúčovými partnermi. V tomto kontexte mala vláda záujem na obnovení partnerského dialógu so Spojenými štátmi a posune vzťahov so Spojenými štátmi na vyššiu kvalitatívnu úroveň. Pri pohľade na stykové aktivity najvyšších predstaviteľov Slovenska s predstaviteľmi krajín EÚ a NATO je zrejmé, aká čulá a rozhodujúca bola táto relácia. Hovoril by som dlho, keby som chcel vymenovať všetky hlavy štátov, predsedov vlád či ministrov, ktorí v uplynulom a v tomto roku zavítali na Slovensko. Rovnako dlhý by bol výpočet návštev na najvyššej úrovni slovenských predstaviteľov v zahraničí. Napokon sú podrobne uvedené v správe, ktorá je dnes pred vami. Vzhľadom na čas vypracovania správy sa do nej nedostala snáď najvýznamnejšia návšteva slovenského ústavného činiteľa v zahraničí v tomto roku, za ktorú považujeme stretnutie prezidenta Slovenskej republiky Rudolfa Schustera s americkým prezidentom Bushom, ktoré sa uskutoční na pozvanie americkej strany v júni vo Washingtone. Hlavným bodom ich rozhovorov, prirodzene, bude integrácia Slovenskej republiky do NATO. Načasovanie stretnutia svedčí podľa nás o záujme o prijatie Slovenska do aliancie zo strany Spojených štátov. Myslím si, že to všetko potvrdzuje fakt, že Slovensko je dnes kvalitatívne v úplne inej situácii, ako bolo v roku 1998. Som presvedčený, že tento trend sa nezmení. Veľmi dôležité pre našu krajinu sú vzťahy s Ruskou federáciou. Vláda sa zaviazala rozvíjať korektné a vyvážené vzťahy s Ruskou federáciou, ktorá je pre Slovensko jedným z najvýznamnejších hospodárskych partnerov. V roku 1998 sme sa rozhodli zmeniť kurz z dovtedajšieho falošného rusofilstva, ktorý neprospieval nikomu, predovšetkým Slovensku, na zameranie sa na vzájomne výhodnú spoluprácu. Tento nový trend sa osvedčil a viditeľne lepšie sedí obom stranám. Zahraničná politika Slovenskej republiky voči Rusku bola plne koordinovaná s líniou Európskej únie načrtnutou v princípoch spoločnej stratégie EÚ voči Ruskej federácii. Slovenská republika podporuje proces zdokonaľovania demokratických mechanizmov a aplikácie zásad trhovej ekonomiky v Rusku. Tým, že sa počas uplynulých rokov dostala rusko-slovenská bilaterálna relácia na ekonomickú bázu, kde je určujúcim faktorom hospodársky záujem oboch krajín, dosiahol sa stav, ktorý jednak neohrozuje naše integračné ambície, jednak ale na druhej strane ani nevyvoláva zbytočné napätia. V súčasnosti sú rusko-slovenské vzťahy medzi obidvomi krajinami charakterizované ako najlepšie v doterajšom vývoji. Zámerne nespomínam všetky ďalšie bilaterálne relácie. Chcem však poznamenať, že máme dobrú dvojstrannú spoluprácu aj s ďalšími či už veľkými alebo menšími krajinami všetkých kontinentov. Táto spolupráca sa rozvíja dobre a je dôkazom toho, že máme kompletnú a úplnú zahraničnú politiku. Panie poslankyne a páni poslanci, zámerne som sa vyhol popisnosti. Podrobnosti obsahuje predložená správa o plnení úloh zahraničnej politiky Slovenskej republiky za rok 2001 a zameranie zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2002. V hodnotenom období, rovnako ako aj v rokoch uplynulých mala a má naša zahraničná politika mnoho smerov a sektorov. Diplomacia bilaterálna aj multilaterálna je mnohoúrovňová, pričom nie je to z mojej strany len povinný kompliment, keď osobitne spomeniem tú parlamentnú, ktorá pri dosahovaní zahraničnopolitických cieľov zohrala a zohráva veľmi významnú úlohu. Svoje úvodné vystúpenie som začal konštatovaním, že tento odpočet považujem za kľúčový, pretože rok 2002 je pre Slovensko v mnohom historický. To, čo sa v tomto roku odohrá či neodohrá, bude mať veľký dopad na našu krajinu a jej osud v budúcnosti. Ak sa však podarí do zdarného konca dotiahnuť to, na čom sme štyri roky pracovali, teda ak dosiahneme na pražskom summite pozvánku do NATO a do konca roka uzavrieme negociácie s Európskou úniou, čaká našu krajinu dobrá perspektíva. Urobili sme pre to maximum a vidno aj výsledky. Chceme pokračovať až do konca, viac sa už za nás urobiť nebude dať. Rád by som svoje vystúpenie uzavrel optimisticky: Verím, že všetko toto úsilie sa zúročí konečným dobrým výsledkom. Ďakujem pekne za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem vám, pán minister, za prednesenie správy. Keďže tuná nie je predseda zahraničného výboru pán Weiss a ospravedlnený nie je – neviem, nie som jeho stranícky súpútnik –, tak by som prosil, aby pán poslanec Árpád Duka-Zólyomi podal správu o výsledkoch prerokovania tohto materiálu vo výboroch Národnej rady. Á. Duka-Zólyomi, poslanec: Pán predsedajúci, vážená Národná rada, podávam spoločnú správu o výsledku prerokovania Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť, Zahraničného výboru Národnej rady Slovenskej republiky, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnosti a Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre európsku integráciu k správe o plnení úloh zahraničnej politiky Slovenskej republiky za rok 2001 a zameraniu zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2002 (tlač 1419). Uvedené výbory Národnej rady Slovenskej republiky prerokovali podľa § 46 zákona č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky pridelenú parlamentnú tlač a Zahraničný výbor Národnej rady Slovenskej republiky ako gestorský výbor prerokoval a schválil spoločnú správu o výsledku prerokovania výborov uznesením č. 187 zo dňa 14. mája 2002 v stanovenom termíne. Výbory, ktorým bola pridelená parlamentná tlač na prerokovanie, zaujali nasledujúce stanoviská. Zahraničný výbor Národnej rady Slovenskej republiky, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnosti, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre obranu a bezpečnosť zobrali na vedomie správu. Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre európsku integráciu prerokoval správu dňa 7. mája 2002 a neprijal právoplatné uznesenie, nakoľko v súlade s § 52 ods. 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky výbor nebol uznášaniaschopný. Z uznesení výborov nevyplynuli žiadne požiadavky a pripomienky. Zahraničný výbor Národnej rady Slovenskej republiky ako gestorský výbor odporúča Národnej rade Slovenskej republiky, aby správu o plnení úloh zahraničnej politiky Slovenskej republiky za rok 2001 a zameranie zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2002 zobrala na vedomie. Pán predsedajúci, prosím vás, aby ste otvorili rozpravu. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem vám za prednesenie výsledkov prerokovania tohto materiálu vo výboroch Národnej rady. Dámy a páni, keďže som nedostal žiadnu písomnú prihlášku do rozpravy, pýtam sa, kto sa hlási ústne do rozpravy. Pani poslankyňa Keltošová. Môžem uzatvoriť podanie prihlášok do rozpravy? Áno. Nech sa páči, pani kolegyňa, máte slovo. O. Keltošová, poslankyňa: Vážený pán minister, vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som sa v stručnosti vyjadrila k predkladanej správe z troch pohľadov. Po prvé. Vláda túto správu, vyhodnotenie zahraničnej politiky Slovenskej republiky za rok 2001 a najmä zameranie zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2002 schválila 27. februára 2002. Materiál podľa obálky bol predložený do parlamentu v marci 2002. Ja sa pýtam, koľkáteho je dnes. Je koniec mája a tu sa hovorí o zameraní zahraničnej politiky Slovenskej republiky na rok 2002. Ktorej vlády? Tejto vlády? Budúcej vlády? Prečo až teraz koaličná rada napr. nedohodla skoršie predloženie tohto materiálu aspoň do všeobecnej diskusie. Ja si myslím, že 30. máj je už veľmi vysoký termín na to, aby sme sa zameraním zahraničnej politiky Slovenskej republiky na tento rok zaoberali, hoci ako to myslíme vážne. Po druhé. Aby som len nekritizovala vedenie Národnej rady, pán minister, ja som z tohto miesta viackrát vystupovala s kritikou nedodržiavania legislatívneho plánu úloh vlády práve v oblasti legislatívy pri prijímaní acquis communautaire. Je to teraz napokon už aj tá známa kauza, keď vláda na poslednú chvíľu dodala okolo 40 zákonov, tzv. eurozákonov, ktoré musela Národná rada prerokovávať v skrátených legislatívnych konaniach. Na jednej strane treba uznať úspechy tejto vlády aj za toho maličkého prispenia, ako vy ste to nazvali, opozície pri schvaľovaní dôležitých strategických reformných zákonov. Ale na druhej strane treba povedať, že vláda zrejme deklaratívne, áno, pôsobila na verejnosť svojím zvýšeným záujmom o naše členstvo v Európskej únii a v NATO, ale de facto s tým, čo vláda má robiť v prvom rade, t. j. predkladať parlamentu zákony, sa vláda veľmi neponáhľala. Toto je moja vážna výhrada, ktorá nie je len s dnešným dátumom. Aj vám som niekoľkokrát pripomínala vo výboroch, že vláda mešká s legislatívou. Po tretie. Myslím si, pán minister, že pokiaľ ste hovorili o podpore občanov pre NATO, ktorá, chvalabohu, už dosahuje tých 60 %, že tu bol dosiahnutý určitý politický konsenzus s opozíciou, najmä s HZDS, pretože stanovisko SNS a Pravej SNS je verejnosti známe, myslím si, že v takejto správe nemá byť hodnotenie, ktoré podsúva zahraničiu, ale aj našej verejnosti určité riešenia, ktoré by mali prísť po parlamentných voľbách. Citujem: „Jedinou prekážkou môže byť,“ rozumej nášho neprijatia do NATO, „nenaplnenie vysokých demokratických štandardov, ktoré sú na každého člena aliancie kladené.“ A pri tejto príležitosti sa hovorí, sa hovorí, o nadchádzajúcich parlamentných voľbách u nás: „Bez akéhokoľvek alibizmu teda možno konštatovať, že napriek enormnému úsiliu našej diplomacie sa členmi NATO nestaneme, ak občania budú proti.“ Proti čomu? Proti NATO? Veď 60 % občanov ukazuje, že nie sú proti NATO. Čiže takéto hodnotenie inak vo veľmi serióznej a podrobnej správe podľa môjho názoru nemá miesto. Viete veľmi dobre, že nielen vládna propaganda, ale aj aktivity HZDS pri presviedčaní našich sympatizantov a voličov prispeli k rastu prointegračných voličov, pokiaľ ide o vstup do NATO, nehovoriac už o Európskej únii. Bolo by dobré, keby táto správa bola zobjektivizovaná a keby sa podobné povrchné konštatovania z tejto správy vypustili. A na záver. Pán minister, už niekoľko rokov spolu diskutujeme vo výbore, ale aj pri iných príležitostiach, že budovanie diplomatickej služby a personálnu politiku rezortu nie je možné robiť bez kvalitatívnej legislatívnej úpravy postavenia zahraničnej služby u nás. Ja som vám už niekoľkokrát položila túto otázku, kedy bude do parlamentu predložený zákon o zahraničnej službe, komplexný zákon vrátane zdravotného poistenia našich pracovníkov v zahraničí, vrátane poistenia majetku Slovenskej republiky v zahraničí, vrátane vyriešenia zdravotnej starostlivosti a najmä dôchodkového zabezpečenia pracovníkov zahraničnej služby. Naozaj som vám držala palce, bola som ochotná spolupracovať pri príprave tohto návrhu zákona. Nechápem, ako chcete realizovať, budovať v tomto roku 2002 diplomatickú službu bez dobrého zákona o zahraničnej službe. Zrejme sú to len také kuloárové informácie, ktoré mám, že ani len nariadenie vlády sa nepodarilo prijať v oblasti zahraničnej služby, zlepšenia sociálnej situácie a zdravotnej starostlivosti o pracovníkov zahraničnej služby. Veľmi ma to mrzí. Myslím si, že aj toto ste mohli v tej správe konštatovať. A som presvedčená o tom, že tak opozícia, ako koalícia by vás podporila pri prijímaní takéhoto zákona. Ďakujem za pozornosť. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou poznámkou sa prihlásila pani Podhradská. Uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok do faktických poznámok. Nech sa páči, máte slovo, pani kolegyňa. M. Podhradská, poslankyňa: Ďakujem za slovo, pán predsedajúci. Ja využijem poznámku pani poslankyne Keltošovej o absencii zákona o zahraničnej službe. A chcem sa spýtať prítomného pána ministra, čo je pravdy na tom, že na včerajšom rokovaní vlády navrhol 7 výmen na postoch veľvyslancov. A bola by som veľmi rada, ak je to pravda, keby nám povedal, aké zmeny sa chystajú a ktorí koaliční súčasní politici budú odprataní do diplomatických služieb. Zrejme tí, ktorí sa nedostali na kandidátske listiny, si tak hľadajú teplé miestečka v diplomacii. Ďakujem už vopred za vašu odpoveď, pán minister. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Vyhlasujem rozpravu o tomto bode nášho programu za skončenú. Pán minister, pýtam sa vás: Chcete sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči, máte slovo.