Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2017-04-05):
„Len som istým asertívnejším spôsobom vyjadril svoj názor,“ to si musím zapamätať, pán poslanec Mazurek, myslím, že toto zľudovie. Posudzovať ľudí na základe princípu kolektívnej viny nie je správne. V 20. storočí s tým máme opakovanú tragickú skúsenosť, nie jednu, máme s tým skúsenosť, na ktorú desaťtisíce ľudí doplatili svojimi životmi, tým, že o ne prišli, a ďalšie desaťtisíce a státisíce doplatili svojou slobodou a tým, ako svoje životy prežili. Preto treba vždy spozornieť, keď niekto začne operovať s princípom kolektívnej viny. Tento návrh zákona, ktorý predkladá pán poslanec Krajniak, je založený na princípe kolektívnej viny. Zákaz stavania mešít nie je totiž nič iné ako uplatňovanie princípu kolektívnej viny. Áno, existuje problém s radikálnym islamom alebo s radikálnym islamizmom, áno, existuje problém s terorizmom, ktorý je s tým spojený, áno, treba sa brániť, treba tento problém riešiť, treba, aby bezpečnostné zložky nepodceňovali hrozby, ktoré z toho vyplývajú. Áno, každý by mal rešpektovať pravidlá krajiny, v ktorej žije, a pokiaľ je tá krajina demokratickým a právnym štátom, ktorý je založený na rešpekte k ľudským právam, tak by každý mal rešpektovať pravidlá demokratického a právneho štátu a mal mať rešpekt k ľudským právam. Ale nie, nemožno všetkých moslimov hádzať do jedného vreca, nie, nie všetci moslimovia sú teroristi, nie, nie všetci moslimovia sú radikálni islamisti. Väčšina moslimov sú slušní ľudia. Platí to o Slovensku, platí to o Európe, platí to aj o celom svete. Boj s terorizmom, v ktorom reálne sme, boj s radikálnym islamizmom nemôžeme vyhrať a nevyhráme tým, že znova vyrazíme na križiacku výpravu a zvedieme veľkú vojnu medzi kresťanstvom a islamom, medzi kresťanmi a moslimami. Boj s terorizmom môžeme vyhrať iba tak, že sa spoja slušní ľudia, slušní ľudia zo Západu, kresťania, skeptici, ateisti, Židia so slušnými moslimami proti neslušným extrémistom v jednej aj druhej časti sveta, proti extrémistom, ktorí šíria nenávisť voči iným, a je úplne jedno, či sú to radikálni islamisti alebo fašisti. Šéf fašistov Kotleba tu včera zamiešal medzi zákaz mešít aj synagógy, chýba mu, že tam nie sú aj synagógy. Hovorí o tzv. náboženstvách, pretože iné náboženstvá ako kresťanské sú podľa neho iba takzvané. Mohol by som síce oceniť, že pán poslanec Krajniak sa dneska voči tomu ohradil a, samozrejme, že jeho by ani nenapadlo zakazovať okrem mešít aj synagógy, ale v podstate tá fašistická reakcia je logická a iba do dôsledkov dovádza to, čo je za návrhom pána poslanca Krajniaka, teda áno, je to šírenie nenávisti, je to postup na základe princípu kolektívnej viny. (Reakcia z pléna.) Ja, ja na základe, ja si nedovolím podobne ako pán poslanec Matovič hovoriť o tom, že kto je dobrý kresťan a kto nie je dobrý kresťan, ja sám nie som veriaci, cítim sa byť súčasťou židovsko-kresťanskej civilizácie alebo civilizácie, ktorá je založená na židovsko-kresťanských základoch, ale vnímam, že aj kresťanstvo a viera sú rozličné. A teraz viac hovoríme o tom, že si do úst berú fašisti kresťanstvo, to fašistické v úvodzovkách kresťanstvo nemá s kresťanstvom nič spoločné. Ale sú tu kresťania ako pán poslanec Krajniak, ktorí sa snažia zakazovať mešity, a potom sú tu kresťania ako Emília Krepáčová, ktorá bola minulý rok ocenená ako biela vrana alebo jedna z bielych vrán. Emília Krepáčová, a teraz budem čítať zo zdôvodnenia toho ocenenia, je pracovníčka Slovenskej katolíckej charity, kde v rámci projektu Rafael pomáha utečencom s integráciou do spoločnosti. Klientkou charity je aj Khadra Abdile, somálska utečenkyňa, ktorú Krepáčová pri návšteve lekára bránila pred agresívnym násilníkom, alebo ako po dnešku môžeme tvrdiť, istým človekom, ktorý iba istým asertívnejším spôsobom vyjadril svoj názor. Khadra Abdile je utečenkyňa a matka malého Hamzu, s ktorým v roku 2013 prišla bez manžela na Slovensko, aby našla útočisko pred prenasledovaním rodiny v Somálsku. Získala tu humanitný azyl. Keď v Európe vrcholila utečenecká kríza, začali jej na Slovensku ťažké časy. Často čelí urážlivým pokrikom pre svoj vzhľad a vierovyznanie. Niekoľkokrát ju fyzicky napadli. Po jednom z útokov musela byť ošetrená v nemocnici. Útočník jej v električke stiahol šatku pod krk a škrtil ju, až kým ju nestrhol. O pár dní neskôr po nich so synom u lekára hádzal kamene. Pomohla jej až pracovníčka charity Emília Krepáčová, ktorá utŕžila miesto nej. Netrúfam si hovoriť, kto je lepší a kto je horší kresťan, len by som chcel povedať, že kresťanstvo Emílie Krepáčovej je mi oveľa bližšie ako kresťanstvo Milana Krajniaka.