E. Angyalová, poslankyňa: (2003-03-04):
Dovoľte mi, aby som spomenula dva svoje vlastné dôvody, pre ktoré okrem iných túto novelu podporiť nemôžem. Budú sa týkať ekonomických, respektíve obchodných dopadov predmetného zákona. Po prvé. Domnievam sa, že zavedenie platieb za návštevu lekára i nemocnice navrhovaným spôsobom potiera elementárny princíp poistenia. Poistenie totiž ako také funguje tak, že poisťovňa vyberá od svojich klientov poistné. Z neho potom vytvára takzvané poistné rezervy. Keď dôjde k poistnej udalosti, voči ktorej je klient poistený, tak je mu vyplatené poistné plnenie. Teraz v prípade zdravotného poistenia poistnou udalosťou je choroba alebo hospitalizácia. Poistné plnenie prijíma priamo zdravotnícke zariadenie, ale to na princípe nič nemení. Poistné plnenie má totiž pokryť skutočné náklady, ktoré v súvislosti s poistnou udalosťou pacientovi vznikli. Pacient má podľa novej definície zaplatiť za službu, ktorá súvisí s výkonom zdravotnej starostlivosti, čiže de facto súvisí s poistnou udalosťou. Ale veď práve voči znášaniu nákladov pri takejto poistnej udalosti sa poisťoval. Myslím si, že ide o jednoznačné popretie poistného princípu, a tento je inak podľa môjho názoru už dávno popretý pri čiastočnom platení za lieky, pri platbách za recept. Áno, a to sa už dotýkame otázky, či zdravotné poisťovne sú vôbec poisťovňami v pravom zmysle slova a či bolo účelné pustiť ich na trh niekoľko pri, ako to ja nazývam, kvázi konkurencii, keď po a nie je produkt vôbec diferencovaný, potom neexistuje vzťah medzi výškou poistného a kvalitou služieb, ktoré dostávate, a navyše neexistuje ani dostatočné finančné krytie, pretože predovšetkým štát si neplní svoje záväzky voči zdravotným poisťovniam. Tak potom nazvime poistenie nie poistením, ale iným druhom dane. Druhý problém, ktorý s týmto návrhom novely zákona mám, je, že, a ten tiež súvisí s platbami, ale z druhého konca, že by ma naozaj zaujímalo, na základe čoho minister zaväzuje lekárov, najmä súkromných, k nasledovným činnostiam. Posudzovať oprávnenosť alebo neoprávnenosť oslobodenia pacienta od platenia,  prijímať od pacientov peniaze za jednu návštevu a narábať s týmito peniazmi a potom vystavovať o zaplatení doklad, lebo si myslím, že ak by nebol ručne vystavovaný, tak by bolo asi namieste, aby každá ambulancia dostala registračnú pokladnicu alebo si ju zakúpila. Môžeme argumentovať, že platby sa už prijímajú a že doklady o zaplatení sa už vystavujú napríklad v prípade potvrdenia o zdravotnej spôsobilosti na účely prihlášky na vysokú školu alebo práce v potravinárstve. No iste, ale v tomto prípade, po prvé, nejde o poistnú udalosť. Nenastala choroba, nenastala hospitalizácia. Ide o potvrdenie stavu. To znamená, že lekár vlastne vykonáva v tejto chvíli inú službu. Neposkytuje zdravotnú starostlivosť. Čiže je logické, že za to platí pacient. Po druhé, počet takto poskytnutých služieb za mesiac, povedzme, nie je mimoriadne významný. Na rozdiel od výberu platieb a vystavovania dokladov navrhovaných v tejto novele, ktoré sa budú týkať takmer všetkých pacientov, pôjde teda o značný počet platieb mesačne a bude s nimi súvisieť nie malá administratíva. A to už ani nespomínam niečo, čo tu bolo niekoľkokrát naznačené u mojich predrečníkov, že v princípe, a nejde o to, že to bude 20 korún, ale že v princípe dôjde k istej ekonomickej diskriminácii štátnych lekárov oproti neštátnym. V prvom prípade totiž prijaté platby sa stanú súčasťou príjmu štátnej ambulancie ako zdravotníckeho zariadenia, čiže nie lekára. V druhom prípade takisto pôjde o príjem zdravotníckeho zariadenia, no ale to je neštátna ambulancia, čiže de facto to je príjem lekára. Takto vlastne môžeme dospieť k záveru, že súkromní lekári sa môžu snažiť o čo najväčší počet návštev pacienta. Dámy a páni, zdravotníctvo je systém ako každý iný. Kapacita systému a produktivita systému je podmienená jeho najslabším článkom. Tento najslabší článok sa zvykne nazývať aj úzkym miestom. Ak chceme, aby systém bol produktívnejší a efektívnejší, tak potom potrebujeme v jeho reforme začať práve posilnením úzkeho miesta. Pán minister, ja, bohužiaľ, nemám dojem, že ste začali reformu úzkeho miesta. Chceli ste pred pár mesiacmi začať mzdami lekárov, teraz pokračujete reformovaním postoja pacientov k tomu, ako vlastne čerpajú zdravotnú starostlivosť. Naozaj sú toto tie miesta, kde sa v systéme stráca najviac peňazí? Ja si to nemyslím. Prvé vaše kroky, a netvrdím, že tento je úplne od veci, ale prvý krok som očakávala predovšetkým v poistnom systéme. Dovoľte mi ešte jednu poznámku. Každá vláda a jej ministri celkom prirodzene podliehajú politickému cyklu. Preto sa snažia väčšinu nepopulárnych opatrení robiť na začiatku, aby do konca volebného obdobia mali šancu aj takpovediac zožať úrodu svojej práce. Jedna vec je však na tomto podstatná. Ak ide o závažné zásahy do fungovania spoločnosti, do systémov, ktoré sú v nej zabudované, tak potom dopady rozhodnutí ministrov a vlády ako celku sú ďalekosiahle a často presahujú niekoľko volebných období. A preto je nevyhnutné, aby pri takejto reforme vznikla elementárna miera spoločenského konsenzu o tom, ako má reforma a jej výsledok vyzerať. Ministri tejto vlády ambiciózne predkladajú parlamentu a verejnosti pravicové, často liberálne reformy, a ja sa obávam, že o podobe týchto reforiem neexistuje na Slovensku spomínaný konsenzus. Preto občania Slovenska môžu čakať, že najneskôr o tri a pol roka s veľkou pravdepodobnosťou príde nový minister s novou koncepciou, inou predstavou o riešení veci. A výsledok? No Slovensko, kde sa neustále menia zákony a pravidlá a kde si občania  v zmätku hľadajú svoje miesto pod slnkom. To sa netýka iba zdravotníctva, ale aj podnikania, daňovej sféry a ďalších oblastí. Pán minister, ja nečakám, že vznikne medzi občanmi konsenzus o tom, že majú platiť, ale minimálne vám chcem položiť otázku, či si myslíte, že nastal odborný konsenzus o tom, že táto reforma má vyzerať takto. A ja teraz neodpovedám, či áno alebo nie. Ja si len myslím, že iba vtedy, ak odpoveď bude znieť áno, je šanca, že všetci zúčastnení tento reinžiniering prijmú a stotožnia sa s ním. A iba vtedy má šancu uspieť. Vážené kolegyne a kolegovia, ja chápem snahy pána ministra o reformu zdravotníctva a ja mu veľmi fandím v týchto snahách a viem tiež, že táto reforma je mimoriadne komplikovaná a je ťažko priechodná u mnohých zainteresovaných skupín. Práve preto si ale myslím, že táto novela je predložená prirýchlo a má vážne okrem iných i mnou uvedené nedostatky. Preto podporím procedurálny návrh klubu strany Smer, aby táto novela bola vrátená predkladateľovi na dopracovanie. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Blajsko. Po ňom pán poslanec Jarjabek. A. Blajsko, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážené pani poslankyne, poslanci, vážený pán minister. V návrhu zákona sa definuje pojem zdravotnej starostlivosti a služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti,  podmienky poskytovania zdravotnej starostlivosti. V nadväznosti na vymedzenie pojmu zdravotnej starostlivosti sa zavádzajú platby za stravovanie a pobyt na lôžku v zdravotníckom zariadení ústavnej starostlivosti, platba za návštevu lekára poskytujúceho primárnu starostlivosť a odborného lekára – špecialistu, platba za vydanie lieku, zdravotníckej pomôcky, dietetickej potraviny predpísanej na lekárky predpis, ako aj úhrada za použitie dopravnej služby. Návrh vymedzuje prípady, na ktoré sa nevzťahuje povinnosť uhrádzať poplatky. Návrh zákona ustanovuje nový výdavok Sociálnej poisťovne súvisiaci so zavedením povinnosti uhrádzať náklady na zdravotné výdavky na účely sociálneho zabezpečenia. V dôvodovej správe sa uvádza, že návrh nebude mať dopady na štátny rozpočet, rozpočet obcí a vyššie územné celky. Potvrdzuje to aj nakoniec stanovisko Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky. Ďalej sa v dôvodovej správe konštatuje, že návrh bude mať pozitívny dopad na zdroje zdravotných poisťovní vo výške 1,64 miliardy Sk a zdravotníckych zariadení vo výške 1,09 miliardy Sk. K predloženému návrhu zákona odporučil gestorský Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre zdravotníctvo na svojom zasadnutí zo 17. 2. viaceré zmeny, ktorými sa znižujú navrhované výšky platieb, rozlišujú sa skupiny občanov oslobodených od povinnosti platiť, ako aj podmienky realizácie platieb. Tie nebudem spomínať, boli tu už všetky uvedené. Gestorský výbor odporučil oslobodiť od poplatku v ústavnej starostlivosti ľudí v hmotnej núdzi, matky s dojčaťom, ľudí, ktorí sa dostanú do nemocnice v bezvedomí, počas takéhoto stavu, tehotné a rizikové tehotenstvá, chronicky chorých, onkologických, psychiatrických, kardiologických a dialyzovaných pacientov a takisto držiteľov Jánskeho plakety. Navrhuje sa takisto platiť poplatok podľa výšky, to jest 50 korún za návštevu pohotovosti, poplatok 2 koruny na kilometer cesty sanitkou a 1 koruna u niektorých ťažko zdravotne postihnutých občanov. Návrh je už značne ovplyvnený odporúčaniami a návrhmi gestorského výboru, preto ťažko vychádzať z vyčíslených kvantifikácií dosahov na zdravotnú poisťovňu a zdravotnícke zariadenia. Treba poukázať na to, že sa nevyčísľuje dopad na Sociálnu poisťovňu, nový výdavok na úhradu zdravotníckych výkonov na účely sociálneho zabezpečenia. Z hľadiska dosahov na obyvateľstvo problém vidím v tom, že sa bližšie nehodnotia dopady navrhovaných opatrení na obyvateľstvo, najmä na rodiny s deťmi, sociálne slabšie skupiny obyvateľov, ako aj dôchodcov, ktorí nie sú v súčasnosti v hmotnej  núdzi. V tomto smere nie je návrh zákona previazaný jednoznačne na kompenzačné opatrenia v sociálnej oblasti. Totižto títo občania sa práve vplyvom hospitalizácie v zdravotníckom zariadení a zaplatením poplatku veľmi ľahko môžu dostať do hmotnej núdze, aj keď to zákon o sociálnej pomoci takto nedefinuje, ja to chápem. Historické korene rodinných politík v histórii európskych krajín siahajú až do 19. storočia a pôvodným cieľom všetkých týchto politík jednotlivých krajín Európy, ich základným cieľom bolo uchrániť rodinu pred chudobou. Celý sociálny systém je veľmi citlivý nástroj a pri jeho súbežnej transformácii s ekonomikou alebo s hospodárskou sférou je potrebný takisto citlivý vyvážený prístup, ktorý rešpektuje vnútorné podmienky, a mám tu na mysli práve stav chudoby v našej spoločnosti, mal by zachovávať sociálny zmier, a tak sa môže vytvárať aj prostredie na zásadné právne úpravy, mám na mysli práve túto novelu, v záujme ich prispôsobenia sa spoločenským možnostiam a medzinárodným štandardom. Od roku 1998 sme však v prístupe k transformácii v spoločnosti svedkami skôr šokových terapií, ktorých dôsledky musí znášať občan, pričom sa nikto nezaoberá tým, či takúto finančnú záťaž unesie. Za obdobie rokov 1998  až 2003 sa Slovenská republika z najpresvedčivejších výsledkov v sociálno-ekonomických ukazovateľoch postupne prepadla medzi tranzitívne ekonomiky s najhoršími výsledkami. Takéto rapídne zhoršenie sociálno-ekonomickej situácie obyvateľstva má bezprostredný vplyv na šírenie toho už známeho fenoménu chudoby, na ktorý upozorňujem nie ja, ale veď to hovorí aj Svetová banka, aj Medzinárodný menový fond. Nedá mi, ale musím vyhlásiť, že vláda nemá cit pre nutnosť ochrany rodiny pred tými najhoršími následkami hospodárskej reštrukturalizácie. Vôbec nehodnotí dopady ekonomického vývoja na vývoj životnej úrovne obyvateľstva, a to asi preto, lebo by to bolo hodnotenie svojím spôsobom nastavením zrkadla pre všetkých sociálnych demagógov aj klamárov, čo pred jednými aj druhými voľbami tvrdili, že bude lepšie. Ak je rodina v demokratickej spoločnosti právom chápaná ako primárny subjekt spoločnosti, tak z hľadiska vzťahov k štátu sa od neho vyžaduje, aby štát cez vládu vytváral rámcové právne politické, ekonomické, finančné a kultúrne podmienky pre život rodín. Vzťah štátu a rodiny vyjadrujú tri vzťahy - vzťah spolupráce, vzťah štátnej sociálnej podpory a vzťah sociálnej pomoci. No v reálnom živote ide len o reštrikciu, a to v každom z týchto troch vzťahov. Úlohou sociálnych aktivít štátu cez vládu Slovenskej republiky má byť pomocou systému spoločenských politík zabrániť, aby ktorýkoľvek spoločenský jav, a mám na mysli aj túto novelu, ktorá je tu dnes predkladaná, sa stala pre občanov príčinou ich znevýhodnenia, mám na mysli stále opakovanú hmotnú núdzu alebo ak chcete chudobu. Z hľadiska sociálnej situácie obyvateľstva je celý rok 2003 výrazne poznačený realizáciou viacerých opatrení v oblasti cien a daní, úspornými a reštriktívnymi opatreniami na úseku nominálnych miezd vo verejnom sektore, v sociálnych výdavkoch i v aktívnej politike zamestnanosti prostredníctvom štátneho rozpočtu. To sme už prerokúvali v minulom roku. Vážené poslankyne, poslanci. V roku 2003 sa už realizuje zvýšenie cien, jednotlivých cien výdavkov na bývanie, ako je elektrická energia, vodné, stočné, dodávky tepla, teplej vody, nájomné v komunálnych bytoch, presun sadzby DPH z 10 na 14 percent. Táto sadzba sa najviac dotkla základných potravín pre obyvateľstvo. Zvýšenie cien dopravného pri súbežnej redukcii žiackych a dôchodcovských zliav, reštrikcia výdavkov na sociálne dávky a dávok sociálneho zabezpečenia. Jednoducho všetko súvisí so zvyšovaním cien a so všetkým sa musí vyrovnať sám občan bez toho, aby sa niekto zaoberal otázkou ceny práce, príjmami a tvorbou pracovných príležitostí. Som si plne vedomý, že to nie je vo väzbe s týmto zákonom možné, ale vláda je tu jedna a má koordinovane pristupovať aj k týmto problémom. Možno v bratislavskom regióne, kde priemerný príjem na občana je podľa štatistík približne alebo niečo viac ako 18 000 korún,  nebude toto ďalšie zavádzanie poplatkov za zdravotnícke služby citeľné. Ale ľudia z regiónov východného Slovenska, kde občania majú priemerný príjem od 7 000 do 9 000 v hrubom, to môžu veľmi ťažko uniesť, čo sme na nich doteraz za ten krátky čas, čo tu sedíme, naložili. Takýto prístup pokladám trochu za nekorektnosť, lebo práve už spomínanými poplatkami sa zhruba 20 percent obyvateľstva reálne môže dostať do kategórie hmotnej núdze a nebude mať na zaplatenie napríklad bytu, lebo zaplatili za desaťdňový pobyt v nemocnici a sociálny systém takéto prípady nebude v žiadnom prípade riešiť. Vážené poslankyne, poslanci. Ak pozitívne neriešime príjmovú hladinu obyvateľstva, nemôžem súhlasiť ani s nekonečným zdražovaním života ľudí, lebo to zákonite zväčšuje fenomén chudoby obyvateľov Slovenskej republiky. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pán poslanec Jarjabek, pripraví sa pán poslanec Džupa.