Mikloško, Jozef, poslanec NR SR (2013-12-17):
Ďakujem za slovo. Vážená pani podpredsedníčka, vážení kolegovia a kolegyne, vážení diváci, ja, nie je celkom zvykom, aby z toho istého klubu niekto povedal pár slov, ktoré by mohli dať niektorým častiam tohto zákona malé otázniky, ale ako predseda Združenia kresťanských seniorov a zároveň ako ambasádor menovaný Európskeho roka aktívneho starnutia som povinný toto povedať, najmä keď zo Združenia kresťanských seniorov sa táto novela mnoho diskutovala a svojím spôsobom ma aj poverili pár slov k tomuto povedať. Oceňujem tú aktivitu navrhovateľov, že im ide o zvýšenie zamestnanosti najmä mladých ľudí, lebo tá je naozaj u nás katastrofálna, jedna z najvyšších v Európe. Napriek rôznym opatreniam, ktoré sa robia, nedarí sa nám toto číslo zmenšiť. No tie poznámky sa budú týkať skôr takých niektorých ideologických vecí súvisiacich so starými ľuďmi v našej spoločnosti. Teraz k Vianociam aj naše združenie vydáva časopis Generácie, ktorý je teda venovaný len starým ľuďom a jedenásť poslancov Národnej rady tam dalo svoje vinše starej generácie, veľmi pekné, čo je vlastne celých 50 strán farebných na kriedovom papieri venovaných téme aj seniorov a ich života u nás, ktorý iste nie je ľahký. Ja vždy hovorím, iste to nie je moja myšlienka, že mladosť nie je stav tela, ale je to duševný stav, že najmä tvorivosť umiera posledná a mnohí ju dosahujú aj vo veľmi vysokom veku. Tak nechcem ísť ďaleko, k Mojžišovi, Abrahámovi, ktorí možno stovku mali, keď sa krútili, aj napriek tomu prijali vážne poverenia a splnili ich ako mnohoroční, ale aj napríklad Michelangelo, Picasso mal 92, keď ešte maľoval, Goethe 81, keď napísal Fausta, Verdi 80, napísal Falstaffa, Konrád Adenauer je zaujímavý tým, že ako 84-ročný sa stal premiérom aj svojím hlasom, lebo ten jeden hlas pri hlasovaní v strane chýbal a to si on sám dal, potom sa priznal. Zomrel ako 91-ročný a premiérom bol dlhé roky až do 87. veku a vlastne dostal Nemecko z kolien po druhej svetovej vojne do tej situácie, ktorou sa naštartoval ten rozvoj a rozbeh, ktorý trvá dodnes. Vo svete máme 900 mil. seniorov 60+. V Bratislave je takýchto 125-tisíc, čo je veľa. Napríklad v Starom Meste mi pani Rosová nedávno povedala, že tá tretina, ktorou strašíme, že v roku 2050 bude v celej spoločnosti, Európa k tomu ide, že v Bratislave v Starom Meste už teraz majú jednu tretinu občanov seniorov. Samozrejme, väčšina z nich je naozaj s nízkymi penziami, a teda treba povedať, a tým pádom často aj na okraji spoločnosti, odkázaných na štát, príp. na svoju rodinu. Ja občas spomínam takú vetu, že mladí rýchlo bežia a starí poznajú skratky, to je teda už možno otrepaná veta, ale zdôrazňuje to, že tá medzigeneračná spolupráca a solidarita nie je fráza, ale tá spolupráca mladých a starých je jediná možnosť, ako sa môžeme dostať dopredu. Svet stále viac obývajú starí. Z rôznych dôvodov ten vekový priemer každý rok o tri mesiace stúpa. Deti sa málo rodia, čiže niekto až tak príliš optimisticky povedal, že teda budúcnosť Európy patrí starým. Nie som celkom tak presvedčený, samozrejme, v spolupráci s mladými. Ale starí sú tí zdraví nositelia hodnôt, ktoré sa strácajú, a aj vlastníkmi múdrostí, ktoré mladí potrebujú. A to, že veľmi často sú dôležité práve v tej ďalšej – tretej, štvrtej – generácii, v starostlivosti o vnukov, pravnukov, je tiež veľmi dôležité, keď tí mladí alebo strední nemajú čas na svoje deti a potom tam môžu ich pekne zastúpiť starí, aj keď to už by nemuseli vtedy pracovať. Teda cieľom je kvalita, nie kvantita života. Práve naše kresťanské združenie bude mať 21. – 22. februára konferenciu o kvalite života ako ďalej, seniori. Iná talianska spisovateľka povedala veľmi pekne, tiež som to tu určite povedal, že jedinou ťažkosťou staroby, tohto nádherného obdobia, je to, že je príliš krátke. Ja som tiež toho názoru. A veľmi často nabádam ľudí, aby išli do penzie čo možno najskôr, aby sa dožili dôchodku, v ktorom dnes starí žijú aj tretinu svojho život, že konečne budete slobodní, nebudete musieť poslúchať šéfov, písať im listy, vybavovať veci a konečne môžte dohoniť aj to, čo ste doteraz nestihli, najmä tvorivé veci. No, žiaľ, keď sa tak ľudí pýtam, vlastne ich väčšinou motívom práce sú peniaze, lebo nestačia. No keď priemer penzie je u nás 389 euro a 15-tisíc ľudí tu má menej ako 200 euro, najmä starodôchodcovia, tak uznáte, že z toho sa ťažko dá žiť, aj keď, samozrejme, tam by podstatne viac mala pomáhať aj ich rodina. Je to aj v zákone o rodine, že rodičia sa majú starať o svoje deti, ale aj deti o svojich rodičov, keď už na to nemajú. To som už povedal, že bol rok aktívneho starnutia, teraz je rok euroobčanov, budúci bude nejaký európsky rok rodiny, ale tiež s ohľadom na seniorov. Čiže táto téma začína byť v Európe veľmi vážna, a teda dobre, že sa aj my k nej vraciame. Článok som našiel v novinách, čo troška spochybňuje úmysel tohto zákona, že na vidieku sa 70 % lekárov blíži k sedemdesiatke. Učiteľov a učiteliek je tiež veľmi veľa seniorov, po dedinách najmä, a učitelia a učiteľky majú obyčajne penziu, aj moja žena bola mnoho rokov učiteľka, má, tuším, 350 penziu. Oni sú odkázaní na to učenie, oni to aj vedia, je to ich povolanie, radi tam pracujú celý svoj život. Toto sú dve kategórie – lekári a učitelia –, ktorí naozaj by mohli a mali byť v práci dotiaľ, dokiaľ vládzu. U nás, tam som si to prečítal, že 59-tisíc ľudí berie aj starobný dôchodok, aj teda nejakú tú plácu. Ale z 1,3 mil. seniorov je to cez 4 percentá. Čiže to sa mi nezdá zase až tak veľa. Treba ešte zdôrazniť, že medzi seniormi sú často špičkoví odborníci, garanti vysokých škôl, vo vede, vo výskume. Mnohí nositelia Nobelových cien vo vede sú naozaj dávno po osemdesiatke a napriek tomu im to myslí a robia. Vážení, posledná moja poznámka je o ústave, či volebný cenzus, vekový cenzus je v rozpore, alebo nie je v rozpore s ústavou vzhľadom na diskrimináciu z dôvodu veku. Tak keď si pozriete čl. 12, tak „ľudia sú slobodní a rovní bez ohľadu na pohlavie, rasu, jazyk“, atď., „náboženstvo, rod“, vek tam nie je, ale, ale je tam napísané „alebo iné postavenie“. Ja si myslím, že to iné postavenie môže byť aj vek ľudí. No a ďalší, čl. 39 je zaujímavý: „Občania majú právo na úmerné hmotné zabezpečenie v starobe“. Toto naozaj pre našich seniorov neplatí, lebo tie penzie sú veľmi nízke, ceny stále stúpajú, iba málo sa valorizujú. Seniori naozaj sú na okraji spoločnosti dnes a to, že sociálna exkluzia na nich platí, to vieme veľmi dobre. Choďte pozrieť do domov dôchodcov a do iných zariadení, kde títo starí žijú, a teda je to naozaj na okraji spoločnosti. Prepáčte teda tento exkurz, bola to skôr obhajoba seniorov a nechám na svedomí poslancov, aby zvážili, ako budú postupovať v tomto zákone. Ďakujem.