Ľ. Petrák, poslanec: (2007-09-19):
Vehementne obhajujete, vážení predkladatelia, predložený návrh ústavného zákona ohľadne ochrany dôchodkového sporenia. Ja sa chcem ale spýtať, čo predložená novela rieši, lebo ja som si v podstate nestihol všimnúť za dobu vystupovania všetkých zúčastnených, že by bol nejaký faktický problém, ktorý by bolo treba riešiť. Nadobudol som iba presvedčenie, že novela má vytvoriť dojem, že súčasná vláda chce robiť všetky kroky, ktoré sú nevýhodné pre obyvateľov Slovenska, a chce ich ukrátiť na ich právach, chce ich obrať o úspory. Toto je jediný odkaz, ktorý som si ja stihol odniesť z dnešnej rozpravy. A myslím si, že tieto vaše tvrdenia sú absolútne nepodložené, neopodstatnené a jednoducho na takto založených tvrdeniach nemôže byť predložená novela ústavného zákona. Skúsme sa trošku pozastaviť pri tom, či má dôchodkový systém nejaké problémy alebo súčasný dôchodkový systém či je jediný správny. Áno, celospoločenský problém je demografický vývoj. Rieši to predložený návrh ústavného zákona? Nerieši ani nemôže to vyriešiť. Ďalší problém dôchodkového systému sú transformačné náklady a ich financovanie. Transformačné náklady sú súčasným problémom dôchodkového systému a vytvárajú deficit Sociálnej poisťovne na úrovni 26 mld. až 27 mld. korún ročne, čo považujem za veľmi vysoký dopad, ktorý musí riešiť súčasná vláda. Všetci hovoríte, že sú to dopady, ktoré sú očakávané, ale ja si dovolím citovať z dôvodovej správy, ktorá bola predložená pri predkladaní zákona o dôchodkovom sporení: „Zavedenie kapitalizačného piliera spôsobí v prvých dvoch rokoch po zavedení reformy len mierny deficit Sociálnej poisťovne. Jej hospodárenie však bude v ďalšom období vyrovnané a do deficitného hospodárenia sa dostane opäť až okolo roku 2015. Na zastavenie vytvárania ďalších deficitov Sociálnej poisťovne v dlhšom časovom období bude potrebná parametrická zmena priebežne financovaného systému.“ Tak sa spýtam: Kedy ste nehovorili pravdu? Bolo to pri predkladaní návrhu zákona alebo nehovoríte pravdu dnes počas tejto rozpravy, keď tvrdíte, že negatívne dopady vo výške 26 mld. až 27 mld. korún ročne boli očakávané. Nech si občan urobí o tomto jednoznačný úsudok. Ďalší problém, ktorý sa tu objavuje, je, veď súčasná vládna koalícia má dostatok finančných prostriedkov v Národnej banke Slovenska, ktoré sú tam odložené z privatizácie. Ja si dovolím opätovne citovať z dôvodovej správy z roku 2003: „Vláda disponuje značnou rezervou v Národnej banke Slovenska, ktorá je určená na financovanie deficitov v priebežnom systéme. Ich výška je postačujúca na prefinancovanie transformačných nákladov zavedenia kapitalizačného systému.“ Podotýkam, uvádza sa tu, že ide o všetky transformačné náklady. Dnes sa stretávam s tvrdením, a to tvrdenie je z úst poslancov opozície, že finančné prostriedky uložené z privatizácie postačia na financovanie deficitu do konca roku 2009, poťažne roku 2010. Tak ako to je? Postačia na celé obdobie transformácie alebo postačia len do roku 2009 alebo roku 2010? Sú to očakávané dopady alebo sú to neočakávané dopady? A je potrebné sa zaoberať aj týmito otázkami. Ak zdôrazňujete počas tohto celého obdobia rozpravy, že nie je racionálne sa baviť o zmene parametrov dôchodkového sporenia a dôchodkového systému, tak ja sa opätovne vrátim k tej vete z dôvodovej správy z roku 2003, kde sa hovorí, že bude potrebná parametrická zmena financovania systému. Takže ak hovoríte o ohrozeniach, ktoré sú neopodstatnené zo strany vládnej koalície, tak si myslím, že nehovoríte pravdu, lebo ten systém nie je dobre postavený, nie je vybilancovaný, a jednoducho treba sa vrátiť k parametrom systému a dôchodkový systém nastaviť tak, aby jednoducho bol dobrý a funkčný. Ďalšia téza je garancia vkladov a výnosov. Ako počúvam opozičných poslancov, znovu nadobúdam dojem, že jedinou správnou cestou je uloženie finančných prostriedkov na účtoch dôchodkových správcovských spoločností, ktoré budú garantovať všetky parametre budúceho vyplácania dôchodkov. Ale ja sa vrátim opätovne k dôvodovej správe. A povedzme si o tom, či je garancia výnosov a či systém bol nastavený v dobe jeho tvorby tak, aby bol podstatne vyšší príjem z 2. piliera než príjem z 1. piliera. V dôvodovej správe sú uvedené dva scenáre. Je to scenár A, scenár B, kde sa hovorí, že pokiaľ bude zachovaný predložený návrh zákona, tak z 1. piliera alebo z jednopilierového systému bude výnosnosť dôchodkov, teda miera náhrady pri poberaní dôchodku vzhľadom na mzdu jednotlivca vo výške 46 % len z jedného piliera, a že pokiaľ bude zapojený občan aj do 2. piliera, bude poberať takúto náhradu vo výške 47 % čiže predpokladanú náhradu vo výške 47 %, ak povieme, že projektovaná náhrada je vyššia o 1 %. Ja sa pýtam: V priemernom období spriemerovaného za dlhšie časové obdobie aká je to výrazná zmena poberania výšky dôchodkov, ak je občan súčasťou aj 2. piliera alebo len 1. piliera? No 1 % tu projektované, myslím si, nehovorí o ničom závažnom. Postavme si otázku, ako to vyzerá s výnosnosťou. Mali sme tu zdokumentované možnosti účasti na troch typoch fondov. Pokiaľ som včera pozorne pozeral médiá, tak bolo vidno zdokumentovanie, že za 2 roky sporenia je výnosnosť očistená o infláciu pri konzervatívnom fonde, myslím, mínus 0,6 %, pri vyrovnanom fonde je to mínus 0,2 % a pri rastovom fonde je to niekde na úrovni inflácie. Áno, akceptujem, že porovnávacie obdobie dvojročné pri investovaní do fondov je krátke porovnávacie obdobie a nemôže mať reálnu vypovedaciu hodnotu, lebo je potrebné investovať počas dlhšieho obdobia, aby boli reálne výnosy vyššie. Ale postavím otázku trošku inak. Zo študovania chilského systému vyplynulo, že zhruba asi 15 rokov po zavedení kapitalizačného piliera došlo k náhlemu poklesu akcií, kde bola v konkrétnom roku reálna hodnota usporených finančných prostriedkov o 16 % nižšia ako nominálna hodnota prostriedkov, ktoré tam boli vložené. A teraz sa spýtam: Ak dôjde k takémuto kroku počas pôsobenia aj 2. kapitalizačného piliera, práve v tom období pôjde sporiteľ do dôchodku, bude mať vyšší príjem alebo sa môže stať, že bude mať aj o 10 – 15 % nižší príjem, ako si tam nasporil skutočné prostriedky? Skúsme na tieto veci objektívne odpovedať a neskúšajme hovoriť len veci, ktoré nám vyhovujú. Ja si dovolím podotknúť ešte pár vecí. A je to predovšetkým otvorenie alebo neotvorenie možnosti vstupovať do 2. piliera a vystupovať z neho. Účasť v 2. pilieri, si myslím, do určitého obdobia by mala byť dobrovoľná. Ja osobne sa domnievam, a bolo to už niekoľkokrát deklarované vo vystúpeniach koaličných poslancov, že je v 2. pilieri zapojených rad ľudí, kde je odhad 500 000 až 600 000 ľudí z toho 1,5 mil. sporiteľov, pre ktorých je účasť v 2. pilieri nevýhodná z hľadiska výšky príjmu a z rôznych iných dôvodov, pričom je predpoklad zhruba u pol milióna ľudí, že ich dôchodok, pokiaľ ho budú poberať z 2. piliera, bude nižší, ako keby boli zapojení len v 1. pilieri prostredníctvom priebežného financovania. Teraz sa idem spýtať: Má súčasná opozícia záujem sa zaoberať aj problémami zhruba pol milióna ľudí, ktorí môžu mať nižší príjem z 2. piliera, ako by ho mali, len keby boli zapojení v 1. pilieri, alebo jednoducho ide len o principiálnu otázku neotvárania 2. piliera, že tak ako sú veci zadefinované, sú veci zadefinované správne a nebudeme sa nimi ďalej zaoberať? Skúste mi odpovedať na túto otázku. Počas vystúpenia pani poslankyne Radičovej bol predložený rad vecí, o ktorých sa dá racionálne diskutovať. Ja osobne si myslím, že drvivá väčšina týchto vecí bola zohľadňovaná pri tvorbe súčasného dôchodkového systému a bola zohľadňovaná počas diskusie zhruba od rokov 1993 – 1994 až do roku 2003, keď bola prijatá súčasná podoba dôchodkového systému. Kde ale nastal problém. Nie je problém, že my sme nevedeli o východiskách, ako rozumne postaviť dôchodkový systém. Problém nastal v niečom inom, že bývalý minister Kaník mal svoju jednoznačnú predstavu a jednoducho postavil systém bez analýzy dopadov. Ja som to dokumentoval na údajoch z dôvodovej správy. A myslím si, že tie hovoria úplne jednoznačne, že predpoklady boli iné, ako je súčasnosť a reálna skutočnosť. Tu je problém, o ktorom treba vážne hovoriť. Ak hovoríte o nemennosti podielu odvodov 9 a 9, no tak si povedzme, že od roku 1993, keď sa začalo rozprávať o tom, ako má byť postavený 2. pilier, sporivý, tak sa najskôr začalo hovoriť o tom, že by bolo racionálne začať niekde na úrovni odvodov vo výške 3 % až 4 %, pričom by sa postupne zvyšovali odvody až do 9 : 9, príp. aj do pomeru, ktorý bude obrátený. Ale celé to vychádzalo z jednoduchej logiky, z logiky transformačných nákladov na dôchodkovú reformu tak, aby neboli reálne dopady v danom období. Môžeme hovoriť o tom, že tieto náklady sú prefinancovateľné z iných zdrojov, z výnosov štátneho rozpočtu, ktoré sú z daňových príjmov, ale zase to zaplatíme len my všetci. A skladáme sa dnes na dlhy, ktoré vznikajú, pričom chceme odstrániť skladanie sa na dlhy do rokov 2020, 2040 alebo 2050. To znamená, to, čo hovoríme, že nechceme prenášať dlh na ďalšie generácie, môžem trošku pritiahnuť za vlasy, pričom môžem povedať, že prenášame dlh na naše plecia v súčasnosti. A to, si myslím, nie je absolútne racionálne a nie je ani správne. Vážené dámy, vážení páni, už len jedna téza, ktorá sa týka výnosnosti kapitalizačného systému a jej porovnania s priebežným systémom. Aj v dôvodovej správe ste uvádzali, a ja budem opätovne citovať, že výnosnosť kapitalizačného systému je závislá od výšky výnosov z investovania dôchodkových aktív na finančnom trhu, výnosnosť priebežného systému je určená rastom miest. To je tvrdenie absolútne korektné a správne. Pokračujem ďalej: „Ak je v určitom časovom horizonte vyšší rast miezd, ako je miera zhodnotenia dôchodkových aktív v kapitalizačnom systéme, je výhodnejší priebežný systém.“ Znovu je to tvrdenie korektné, nie je to tvrdenie moje, je to tvrdenie predkladateľov zákona, to znamená tvrdenie súčasnej opozície v roku 2003. Dneska zároveň tvrdíme jedno jediné, že jediný správny systém je kapitalizačný systém a z priebežného systému nemôžu byť lepšie výnosy ako výnosy z 2. piliera. Tak skúste si to nejakým spôsobom usporiadať a povedať, či ste klamali vtedy alebo klamete teraz. Ak budeme hovoriť o tom, aká je úloha 2. piliera, tak ja to poviem úplne jednoznačne. Je to diverzifikácia rizika priebežného a kapitalizačného spôsobu financovania medzi trh práce a finančný trh. Toto je jediný racionálny dôvod existencie dvoch pilierov. Neexistujú značné výhody priebežného systému. Neexistujú značné výhody sólo kapitalizačného systému. Podstatou, ktorá má logiku, je, že sa diverzifikuje riziko, a tým sa vytvárajú predpoklady, aby systém bol stabilnejší. Skúsme hovoriť o tomto, skúsme hľadať racionálne východiská a potom sa zhodneme, ale neskúšajme, prosím vás, démonizovať sporivý pilier na úkor priebežného. Ďakujem pekne.