D. Lipšic, poslanec: (2010-03-04):
Považujem za typické, pán premiér, že jediný poslanec, s ktorým ste ochotný o preukazovaní pôvodu majetku diskutovať, je pán poslanec Mečiar. Po vašich výrokoch na tému škôlky v Trenčianskych Tepliciach spred piatich rokov je to naozaj obrat tým správnym smerom. Druhá poznámka sa týka toho, čo ste spomínali o novele ústavy a toho, ako chcete zabezpečiť, aby tento zákon mohol posudzovať znovu Ústavný súd, ako by ste chceli pomaly naviesť prvého, voči komu bude zákon smerovať, aby cez všeobecný súd išiel na Ústavný súd. Ja si myslím, že našou povinnosťou je urobiť ten zákon ústavne nepriestrelný tak, aby, aj keby sa ktokoľvek z aktívne legitimovaných subjektov na Ústavný súd obrátil, Ústavný súd potvrdil ústavnosť tohto zákona. Inak hráme len divadlo, keď už vopred vieme, že ten zákon znovu nebude aplikovaný ani v jednom, jedinom prípade. Hovoríte, pán predseda vlády, že je nešťastné prijímať takéto kontroverzné zákony formou ústavného zákona. Ja som nehlasoval za ústavný zákon, ktorý sa týkal odvolacieho výboru pre účely NBÚ, z toho dôvodu, že som s ním obsahovo nesúhlasil. Podľa mňa výbor Národnej rady nemôže byť správnym orgánom pre odvolacie konanie. Ale, samozrejme, že doplňovať ústavný poriadok ústavnými zákonmi je štandardné a v poriadku. Pán premiér, vy sám ste v roku 2003 predložili návrh ústavného zákona o preukazovaní pôvodu majetku s pánmi poslancami Kaliňákom a Madejom ako číslo parlamentnej tlač 334. Napriek tomu po rozhodnutí Ústavného súdu v roku 2008 ste vyvinuli mimoriadnu iniciatívu a veľmi neštandardnú, aby nález Ústavného súdu v tomto pléne ústavným zákonom prelomený nebol. V prvom čítaní ste sa obrátili na pani predsedníčku Ústavného súdu, aby sa k tomu vyjadrila aj napriek tomu, že Ústavný súd takú kompetenciu nemá. Pritom zastávam názor, že ak má osobitný ústavný zákon, ktorý má rovnakú právnu silu ako novela ústavy, význam, tak je to práve na prelomenie rozhodnutia Ústavného súdu, pretože v demokracii nakoniec posledné slovo má vždy ústavodarca, ktorý prijíma či ústavu, novelu ústavy alebo ústavný zákon, a nie Ústavný súd, preto si myslím, že je veľmi kontroverzný aj návrh pána poslanca Simona. Chcem ale práve kvôli tomu, že by sme mali mať ambíciu prijať zákon, ktorý bude ústavne nespochybniteľný alebo veľmi ťažko spochybniteľný, ale aj zákon, ktorý bude prísny a nebude bezzubý, tak chcem predložiť doplňujúci návrh, ktorý som predložil na rokovaní ústavnoprávneho výboru a ktorý považujem za dôležitý, aby zákon nebol ústavne ľahko spochybniteľný, pretože tento návrh reaguje na výhrady, ktoré Ústavný súd k pôvodnému zákonu mal, teda na otázku retroaktivity a na otázku prenosu dôkazného bremena. Chcem povedať, že v oblasti prenosu dôkazného bremena na odporcu, keďže ide o civilné konanie, ja s názorom Ústavného súdu nesúhlasím, pretože viaceré naše právne predpisy zakotvujú dôkazné bremeno pre odporcu už aj dnes. Najviditeľnejšie je to v zákonoch, ktoré sa týkajú diskriminácie. A nič iné nerobil ani pôvodný zákon. Ale Ústavný súd na tomto tiež založil svoje rozhodnutie, a preto je potrebné na to reagovať v ústave, lebo inak to zdôvodnenie Ústavného súdu neprelomíme. Preto si dovolím najskôr ten návrh, pozmeňujúci návrh, prečítať. V čl. I bod 1 znie: „Bod 1: V čl. XX sa dopĺňa odsek 5, ktorý znie: „(5) Ak existuje výrazný nepomer medzi hodnotou majetku a prostriedkami, z ktorých mohol vlastník majetok v takejto hodnote nadobudnúť, je možné od vlastníka požadovať preukázanie spôsobu nadobudnutia majetku alebo pôvodu prostriedkov, z ktorých mohol byť majetok nadobudnutý. V rozsahu, v ktorom nebol preukázaný spôsob nadobudnutia majetku alebo pôvod prostriedkov, z ktorých mohol byť majetok nadobudnutý, nepožíva majetok a vlastnícke právo k nemu ochranu podľa tohto článku.“.“ Podrobnosti ustanoví zákon. Bod 2: „V článku I sa bod 2 vypúšťa.“ Ak chceme ísť formou novelizácie ústavy, tak si myslím, že nie je vhodné zasahovať ten najzákladnejší článok, ktorý sa týka ochrany vlastníckeho práva, ktorým je článok 20 ods. 1 doplnkom, ktorý navrhuje vláda, ktorý znie v navrhovanom znení: „Majetok nadobudnutý v rozpore s právnym poriadkom ochranu nepožíva“, lebo ako som spomenul v prvom čítaní, evokujeme tu dojem, že dosiaľ takýto majetok ochranu požíval. A práve naopak, nerobme to jednoduchšie tým, ktorí budú spadať pod tento zákon, aby mohli povedať, že novela ústavy v princípe potvrdila, že v minulosti ten majetok ochranu požíval, čo podľa mojej mienky je nezmyslom. Nerobím si ilúziu o tom, že budete diskutovať, keďže ste nediskutovali ani pri prvom čítaní, ani vo výboroch a diskutovali ste len s pánom poslancom Mečiarom. Ale ak budeme hovoriť o úprimnosti pri tomto zákone, tak tá sa prejaví potom hlasovaním aj o novele ústavy a aj o samotnom zákone. Dokonca ústavnoprávny výbor na základe vášho názoru odmietol aj sčasti kompromisný návrh pani poslankyne Laššákovej, ktorý tiež do článku 20 ods. 5 dopĺňal prenos dôkazného bremena. Nerozumiem tomu, pretože si myslím, že je dôležité, aby sme novelu ústavu urobili precízne, aby naozaj, ak sa niekto na Ústavný súd obráti, o čom som presvedčený, že sa obráti, aby Ústavný súd nepozastavil účinnosť zákona, nezrušil zákon, aby sme tento zákon vedeli aplikovať. Pri zákone ako takom vystúpim s rozsiahlejším pozmeňujúcim návrhom, pretože si myslím, že v tejto podobe samotný zákon o preukazovaní pôvodu majetku je veľmi ľahko obíditeľný. A mám konkrétne riešenie, pretože o tom budem hovoriť pri samotnom zákone. Ďakujem veľmi pekne.