V. Veteška, podpredseda NR SR: (2003-12-03):
Pán Hopta, budeme racionálni ľudia a pokračujeme v rokovaní. Nech sa páči, pán Heriban, máte slovo v rozprave. J. Heriban, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážení páni ministri, vážené kolegyne, vážení kolegovia, vážení hostia, vážení televízni a filmoví tvorcovia. Myslím si, že tento návrh zákona sa mal prijímať pred trinástimi rokmi v Národnej rade Slovenskej republiky a možno by Slovenská televízia nemusela mať trinásť riaditeľov za dvanásť rokov, možno by nemusela mať Slovenská televízia totálne deštruovaný imidž, možno by z nej nemuseli odísť najlepší tvorcovia, ktorí potom hneď prešli do komerčných televízií a stali sa tam hviezdami. Možno nemusela existovať situácia, že po každých šiestich mesiacoch sa musela kreovať nová Rada Slovenskej televízie, tá bola znefunkčnená, riaditeľ bol znovu odvolaný a všetci veľmi dobre vieme, ako to tu prebiehalo. Ja som vždy rozmýšľal, prečo to tak je a predpokladám, že nemali sme dosť síl a dosť odvahy, tí, ktorí ste tu boli, samozrejme, je tu veľa nových poslancov, ktorí do toho nemohli zasiahnuť, ale tí, ktorí tu boli, asi si nevedeli predstaviť, že by mohla napríklad Slovenská televízia byť riadená radou a že táto rada by mohla vymenovať riaditeľa a mohla by ho odvolávať a mohla by ho kontrolovať, tak ako to je vo všetkých kultúrnych európskych krajinách, tak ako je to v Japonsku, a tak ako je to všade v normálnom svete. Rovnako sme si určite nevedeli predstaviť, že budeme aj tu diskutovať a že budeme tu schvaľovať zákony takým spôsobom, ako sa momentálne v parlamente zákony schvaľujú. Takže ja som veľmi rád, že ministerstvo kultúry, že pán minister so svojím tímom dokázal pripraviť takýto zákon, ktorý zásadne mení filozofiu riadenia Slovenskej televízie. A ja pevne verím, že sa nám podarí tento zákon prijať, a bol by som veľmi nešťastný, keby sme ho neprijali, pretože potom všetko bude fungovať tak, ako to fungovalo doteraz. Nič sa nezmení.  Nikto nebude zodpovedný, nikto nebude kompetentný, rada sa znefunkční, keď bude treba, odstúpi, budeme voliť ďalšiu radu a Slovenská televízia znovu bude klesať dolu a dolu a už neviem, kam klesne, pretože pred nástupom Richarda Rybníčka na jeho post si myslím, že už bola úplne dolu a riaditeľ musel urobiť to, čo urobil a nemal iné východisko. Mne sa zdá, že na Slovensku existuje nejaká karma. My môžeme veci riešiť len vtedy, keď už je katastrofálna situácia. Či je  to v televízii, či je to v zdravotníctve, či je to v školstve. Až keď je situácia neriešiteľná, až vtedy sme ochotní niečo zmeniť či v zákonoch, či v našom živote. Rád by som sa pristavil pri návrhu, pretože som filmár a človek, ktorý roky spolupracoval s producentmi, o ktorých sa tu v kuloároch tak veľmi diskutuje. Rád by som sa pristavil pri návrhu, ktorý vypracovalo ministerstvo kultúry, a ten návrh mal za cieľ podporiť nezávislých producentov, podporiť televíznych pracovníkov, scenáristov, režisérov, filmárov, podporiť všetkých tvorivých pracovníkov, ktorí chcú, aby na Slovensku existovala pôvodná slovenská tvorba, ktorí chcú, aby na Slovensku vznikali detské programy, animované filmy, dokumentárne filmy, hrané filmy. Tieto všetky audiovizuálne programy totiž v minulosti reprezentovali Slovensko, vyhrávali svetové a európske festivaly. A my sme na túto vec všetci rezignovali, nás to vôbec nezaujíma. Nás vôbec nezaujíma, že na Slovensku neexistuje filmová tvorba, nás nezaujíma, že na Slovensku neexistuje televízna pôvodná tvorba, nás nezaujíma vôbec nič. Budem teraz emotívny, lebo je to moja srdcová záležitosť. Celý život som medzi tými ľuďmi bol a ja viem, ako ťažké je vyprodukovať akýkoľvek film. Ja viem, aké je ťažké dať dokopy peniaze. To vôbec nie je pravda, čo sa tu rozpráva, že niekto sa tu pripravoval na tunelovanie a že niekto chcel spreneveriť nejakých, ja neviem koľko miliónov. To vôbec nie je pravda. To je nepochopenie situácie. Naši filmári nemôžu konkurovať európskym filmárom, pretože nemajú podporu tohto štátu, tejto televízie, to je najdôležitejšie. Tak sme si zničili filmovú tvorbu, zničili sme Kolibu, zničili sme celú jednu skupinu perfektných profesionálov, ktorí museli odísť do televízie, museli odísť do reklamy, museli odísť do médií printových a neviem akých alebo momentálne podnikajú v reštauráciách. Tak ako sme si zničili filmárov, tak ideme ničiť teraz televíznych pracovníkov. Tí už tam v podstate ani nie sú, pretože ich už medzitým všetci riaditelia vyhodili. Ale aspoň žijú, aspoň chcú bojovať, aspoň chcú vytvárať hodnoty, ktoré by mohli reprezentovať našu slovenskú kultúru, náš štát a títo ľudia by mohli robiť dobré meno Slovensku a mohli by sa starať o náš imidž. Neviem, kto sa tu stará o imidž Slovenska nejako zodpovedne, nepoznám žiadnu koncepciu, ktorá by rozmýšľala o tom, ako Slovensko vyčleniť v rámci Európskej únie od ostatných a, samozrejme, že títo ľudia, tak ako športovci a všetci ostatní, ktorí niečo vedia, by to mohli dokázať, ak by sme im my vytvorili priestor. Ale my im nevytvoríme priestor. Ukazuje sa, že momentálne v parlamente nie je vôľa, aby sme pochopili základnú vec, že súkromní podnikatelia - producenti môžu len vďaka takejto pomoci vytvárať plnohodnotné európske diela a môžu byť konkurenciou v rámci Európy, pretože nie všetci podnikali asi v tomto biznise, ale chcem vám povedať jednu vec. Ak by televízia dala filmárom len 20 percent, 30 alebo 50 percent finančných prostriedkov, oni sú schopní z Európskej únie, z fondov, ktoré tam sú EUROMAGE, MEDIA PLUS získať ďalšie prostriedky. To nemôže získať Slovenská televízia. To nemôže získať žiadna štátna inštitúcia, to môžu získať len producenti, tak je to vymyslené. My ich vlastne likvidujeme. My likvidujeme možnosť získať z Európskej únie fondy, ale pritom platíme do tej Európskej únie 12 miliónov každý rok. My tam platíme 12 miliónov, aby sme boli rovnocenní, ale pritom nevytvárame žiadne podmienky, aby tie peniaze mohli prísť sem. Samozrejme, nejde len o Európsku úniu, EUROMAGE, MEDIA PLUS. Ak by sme toto dokázali, tak naši producenti by boli schopní aj z nášho prostredia, komerčného prostredia získať ďalšie prostriedky. O tomto zákone, o tejto novele, o tomto paragrafe sme tu rozprávali tri týždne. Bol návrh, aby to bolo 20 percent z koncesionárskych poplatkov. Bol nepriechodný, lebo je to 300 miliónov, a ja súhlasím s pánom riaditeľom Rybníčkom, že to je veľa. To nebolo múdre. 300 miliónov z 550 miliónov na tvorbu nie je múdra vec, lebo neviem, ako by mohla televízia ďalej fungovať. Dobre. Išli sme na kompromisný návrh, 10 percent z koncesionárskych poplatkov. To bolo 150 miliónov, to bolo nepriechodné. Pripravili sme ďalší návrh, ktorý je podľa mňa už absolútne logický a múdry a správny, viazať prostriedky na finančné prostriedky, ktoré sú určené na výrobu programov. To znamená, ak hovorí pán riaditeľ 550 miliónov, prečo nemôžeme podporiť filmárov, ktorí sú na Slovensku 20 percentami z tejto sumy? Veď oni by vyrábali dokumenty, filmy hrané, animované filmy, rozprávky, detské programy, veď oni by to vyrábali, veď by to nevyrábali pre Markízu alebo JOJ, alebo TA3, oni by to vyrábali pre Slovenskú televíziu. Ani to nebolo priechodné. Ani 20 percent z prostriedkov vyčlenených na program, ani to nie je vhodné a priechodné, išli sme ešte na ďalší návrh, že je to 10 percent. To znamená z 2 miliárd, ktoré má Slovenská televízia, bol návrh, aby sme dali našim filmárom, televíznym pracovníkom, scenáristom 55 miliónov. Ani 55 miliónov nie je priechodné a ja sa pýtam, načo máme Slovenskú televíziu, ktorá má 2-miliardový budget,  keď nemôže dať na podporu slovenského filmu, na podporu slovenskej kultúry, na podporu imidžu tejto krajiny 55 miliónov. Neviem to pochopiť. (Potlesk.) A teraz by som chcel ešte nakoniec zareagovať na pána profesora Devínskeho. Pán profesor Devínsky, túto petíciu podpísalo 200 ľudí, možno viac. Vy ste profesor a vy by ste asi mohli vedieť, že ktorí ľudia to podpísali. Ja vám len časť z nich prečítam. Na našu reakciu a na naše rozhodnutie čaká momentálne 1 000 umelcov, scenáristov, kameramanov, režisérov a my sme sa zachovali, tak ako sme sa zachovali. Takže čítam mená, je to len voľné: Tibor Biath - kameraman, Dagmar Dittrichová - dramaturgička, Michal Dočolomanský - herec, Dušan Dušek - spisovateľ, Zuzana Giendlová-Tatarová - dramaturgička, Dušan Hanák - režisér, Martin Holý - režisér, Emil Horvát - herec, Andrej Hryc - herec, Igor Hudec - producent, Peter Jaroš - spisovateľ, Laco Kraus - kameraman, Matej Landl - herec, Milan Lasica - herec, Juraj Lihosit - režisér, Miroslav Lutter - režisér, Albert Marenčin - dramaturg, Peter Mojžiš - majster zvuku, Ján Krížik - výtvarník, Patrik Pašš - producent, Stanislav Párnický - režisér, Jozef Paštéka - scenárista, Kamil Peteraj - spisovateľ, Peter Procházka - fotograf, Marián Pôbiš - dramaturg, Roman Rjachovský - scénograf, Marián Slovák - herec, Ondrej Slivka - animátor, Ondrej Starinský - študent, Martin Šmatlák - filmový teoretik, Ondrej Šulaj - scenárista, Marek Ťapák - herec, Božidara Turzonovová - herečka, Dušan Trančík - režisér, Marián Urban - producent, Zuzana Urbanová - študentka, Emília Vášáryová - herečka. Ospravedlňujem sa všetkým, ktorých som neprečítal, lebo rovnako by si zaslúžili, aby som ich bol prečítal, ale nechcel som mojich priateľov, kolegov a kolegyne dlhšie zdržovať. Ďakujem vám veľmi pekne za pozornosť. (Potlesk.)