M. Číž, poslanec: (2004-10-21):
Prvý zásadný problém je problém jednomandátových volebných obvodov. Je známe, že moja strana ako problém väčšinových volieb, to znamená priblížiť voľby jednotlivých kandidátov tak na celoštátnej úrovni, ako aj na úrovni povedzmeže regionálnej akceptuje ako zásadné východisko na diskusiu, ale treba k tomu čosi povedať. K tomu, že na jednej strane akcentujeme väčšinové voľby, na druhej strane treba povedať, že osobitne jednokolový systém, s ktorým pracuje pán kolega Cabaj, má isté úskalia. Problém je ten, ak akceptujeme demokraciu ako východisko na vytváranie orgánov verejnej správy, musíme si uvedomiť, že tento systém produkuje taký stav, že teoreticky pri 9 kandidátoch sa môže stať, že ten jeden, ktorý je zvolený, disponuje povedzmeže 11 alebo 10 hlasmi a všetci tí, ktorí komentujú volebné systémy, tak komentujú tento stav a upozorňujú na tento moment, že sa môže stať, že ten dôsledok toho, že víťaz berie všetko, tak sa môže stať, že legitimita, či už faktická, alebo iná, môže byť relatívne ohrozená, pretože ten väčšinový systém, pokiaľ sa nekombinuje, tak v takom prípade jednoducho tento dôsledok má. Ďalej sa znižuje možnosť na koordináciu aktivity takto vykreovaného orgánu a fakt je aj taký, že v podstate v čistej podobe väčšinový systém neexistuje. Teda ak my hovoríme o tom, že je potrebné priblížiť ľuďom poslancov a zvýšiť aj istý moment zodpovednosti poslancov na rôznych stupňoch občanom, treba mať na mysli, že my vždy v takom prípade hovoríte aj o tom, že musí ísť o kombinovaný systém, ktorý musí doplňovať ten hlavný. Ak hovoríme o celoštátnej úrovni, tak ak budeme hovoriť o kreovaní parlamentu povedzmeže sčasti väčšinovým systémom, tam sa to dá pochopiť s tým, že v rámci celoštátnych volieb bez problémov možno aj dodržať jednu zo základných zásad väčšinového systému a vyriešiť najväčší problém väčšinového systému, aby skutočne platila zásada rovnosti hlasu. To znamená, aby každý poslanec skutočne na zvolený mandát mal primerane rovnaký a podľa možnosti čo najviac rovnaký počet hlasov, aby sa nestalo, že sa vytvorí jeden obvod, ktorý bude mať, neviem, 30-, 50- alebo 70-tisíc obyvateľov a druhý bude mať 40-tisíc, lebo tým výrazne narušíme zásadu. To znamená, musíme hľadať mechanizmy, aby sme tento problém vyriešili. Ak na celoštátnej úrovni sa to dá aj v unitárnom parlamente, a to tým povedzme, že určíme počet, že 100 alebo 75 poslancov bude kreovaných klasickým pomerným systémom a potom ten zvyšný počet poslancov môže byť kreovaný aj väčšinovým systémom. Je možné očakávať aj koordináciu a harmonizáciu v zjednotení sa na celoštátnych atribútoch politiky a rovnako potom aj inkorporovať povedzmeže regionálny či iný miestny záujem do politiky a vyvážiť a vytvoriť, že tie orgány sú schopné v konečnom dôsledku sa riadiť, sú schopné pôsobiť koordinovane a sú schopné prichádzať s nejakým zmysluplným záverom a nebudú to orgány, ktoré budú zmietané permanentnými vnútornými individuálnymi záujmami, ktoré sa nebudú v rámci štandardných atribútov, ktoré povedzmeže vznikajú pri pomernom systéme cez existenciu politických strán a podobne, riešiť. Čiže tento problém musíme vyriešiť. Faktom je aj to, a to musím navrhovateľovi s ľútosťou pripomenúť, že veľmi ťažko možno vytvárať kopírovaný systém na regionálnej úrovni. Problém v tejto fáze je. Ja si myslím, že systém, ktorý existuje, je systémom väčšinovým. On v zásade väčšinovým je tým, že vytvára, máme dokonca aj jednomandátový obvod, napríklad. Viem to totiž preto, lebo Banská Štiavnica je takýmto jednomandátovým jediným obvodom a funguje, ale viem, že ten problém od 12 do 13 v podstate umožní kombinovať práve systém pomerný aj väčšinový, že si volia za istý okres ľudia svojho zástupcu, vedia ho spravidla identifikovať, ale na druhej strane možno zakorporovať do tohto systému aj ten iný moment, žeby tam tí ľudia boli zakotvení nielen bezprostredným zodpovednostným vzťahom, ale na druhej strane aj nejakým hodnotovým spôsobom alebo, ja neviem, vecnými východiskami a boli by nejakým spôsobom zjednotení. Takže pravdepodobne tu bude potrebné, aby sme zamerali svoju pozornosť následnej diskusii povedzmeže vo výboroch alebo prípadne neskôr, ak by zákon prešiel do druhého čítania, aby sme o ňom rokovali. Takisto je relatívne problém koalícií. Myslím si, že on trošičku nejakým spôsobom existuje, pretože jednomandátový volebný obvod a koalícia, je to tam relatívne zložené, ak chceme udržať pôvodnú jednotu, že aspoň v rámci okresu alebo v rámci príslušného kraja je možno uzatvárať iba jeden typ koalície. Lebo si naozaj neviem predstaviť, ak by boli poslanci kreovaní tým spôsobom, že by každý z nich mal iný typ koalície, s ktorými fungujú, tak to celkom nejde. A zase pri jednomandátových obvodoch zase obmedziť koalíciu krajovou príslušnosťou, že iba jednu môže vytvárať za istých okolností, znižuje šance regionálnym reprezentáciám, aby hľadali riešenia, ktoré považujú za vhodné, potrebné a podobne. Takže otvárame relatívne komplikovanú vec, ktorú pravdepodobne nemôžeme riešiť čisto politickými prostriedkami, ale potrebujeme vniesť veľmi vážne do diskusie odborné atribúty a vyriešiť všetky tie veci, ktoré sú jednoducho rizikové a v tomto smere sú istým spôsobom komplikované. Po tretie, chcem za náš klub povedať, že ak je niečo typické pre väčšinový systém, tak to je práve ten systém dvojkolový, ktorý môže za istých okolností práve ten problém, že víťaz by mal povedzme iba 10-percentnú podporu, tak práve ten dvojkolový systém vyrieši tento problém a volič jednoducho v druhom kole musí dať hlasy jednému z dvoch kandidátov, ktorého si vyberie, ktorí sú najúspešnejší. Ak to nie, tam je tá neurčitosť príliš veliká. My musíme jednoznačne v tomto smere akcentovať dvojkolové voľby. Ak zas pri šéfovi VÚC, myslím, tam budeme asi pravdepodobne túto vec považovať za veľmi dôležitú, ale pri poslancoch si zase objektívne povedzme, že dvojkolové voľby sú relatívne drahé, ťažko udržíme pozornosť verejnosti, keď teraz vieme, že naozaj tá účasť je pomerne vyššia. Takže ja nechcem teraz úplne odmietnuť systém jednomandátových obvodov v tomto zmysle, len pravdepodobne jednak je tu krátkosť času a voľby tu už sú, opäť nastupuje ten problém, že v polovici obdobia zásadne meníme pravidlá v týchto otázkach. Takže či by sme azda nemohli počkať, pripraviť tieto voľby až pre ďalšie voľby, ktoré tu sú, pripraviť náznak, ktorý by sa mohol zafixovať. Ale nebránime sa diskusii na túto tému, budeme otvorene – aspoň za náš klub môžem povedať – počúvať všetky názory, ktoré odznejú. Je však faktom, že na niektoré otázky budeme žiadať odpoveď. Myslím, že to sú také najzákladnejšie veci, ktoré bolo potrebné povedať v prvom čítaní k tomuto návrhu zákona. Opäť mnohé z tých dôvodov, ktoré uznával pán Cabaj, jednoznačne akceptujeme. Faktom je – a to by som si dovolil potvrdiť –, že je všeobecne uznávaným faktorom, že jednoducho taká zásadná otázka ako vymedzenie základných pravidiel pre fungovanie regiónov, a to je práve počet mandátov, ktoré v tom regióne fungujú, tam jednoducho musíme posudzovať regionálny záujem, ale s nejakými celoštátnymi štandardmi. Veď to je vymedzenie hraníc politiky, kde jednoducho potrebujeme istú mieru aj koordinácie, vzájomného posúdenia, zabezpečenie základných zákonných štandardov, čo pri individuálnom posudzovaní veľkosti a rozsahu územných obvodov môže tam dochádzať k rôznym individuálnym alebo skupinovým záujmom a môžu byť potom dokonca výrazne rozpory a môžu vznikať územné problémy. Takže si naozaj myslím, že treba korektnú diskusiu na túto tému, ale jednoducho počet poslancov, aj keď aspoň základné rozmedzie ktorých, v každom prípade však volebné obvody treba vymedziť v zákone a v tomto smere považujem návrh pána poslanca Cabaja za veľmi cenný. Myslím si ešte raz, že na úvod by toľko stačilo. Ak prejde zákon do druhého čítania, sme pripravení sa aktívne podieľať na jeho dopracovaní, prípadne na dohodách, ktoré môžu v tomto smere vzniknúť. No a pevne verím, že ak sa prijme, prijmeme zákon, ktorý veci pomôže a zlepší existujúcu situáciu. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)