Viskupič, Jozef, poslanec NR SR (2011-02-09):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážené kolegyne, kolegovia, chcel by som sa vyjadriť k debate okolo navrhovaného zákona. Mám len niekoľko poznámok k tomu, aké veľké politikum sa deje okolo veci, kedy na jednej strane sa snažíme opraviť zlú normu a na druhej strane sa netváriť tak, aby sme sa museli hanbiť pred predstaviteľmi iných štátov. Zdá sa mi, že nechceme trestať našich občanov a ja som aj z tohto miesta navrhoval alebo bol som podpísaný pri predkladaní úpravy zákona o štátnych symboloch, kde som tvrdil, že vlastenectvo sa prikázať nedá. Takisto som k novele o jazykovom zákone predkladal päť vlastných pozmeňujúcich návrhov s takým odôvodnením, že neexistuje akceptovateľná miera šikanovania našich maďarských spoluobčanov. Vtedy a v tom čase som bol kolegami tuná v parlamente označovaný za „Maďaróna“. Momentálne zase sa nám otočila situácia, pretože sa snažíme predložiť, bolo to niekoľkokrát avizované a máte to aj rozdané v poslaneckých ľaviciach, taký pozmeňovací návrh, aby sme si mohli vytýčiť zlatú strednú cestu v debate, ktorá sa mi zdá, že už aj na tomto krátkom časovom úseku, o ktorom sa bavíme, traumatizuje spoločnosť. Počuli sme tu príklady z rôznych štátov, rôzne úpravy od Čiech cez napriek celou Európou. Nechcem sa dopodrobna venovať všetkým, aj keď som to mal pripravené, ale som v tejto rozprave vystupujúci, niekoľký v poradí, takže celkom slušne sa to tu už predo mnou rozobralo. Chcem povedať iba jednu vec, že nechceme trestať našich občanov a vidíme na druhej strane potrebu nejakým spôsobom sa vyjadriť k novele, k zákonu, ktorý platí v Maďarskej republike, ľudovo je volaný Orbánov zákon alebo orbánovým snahám budovania možno do budúcna nejaké svoje vlastné voličské základne. Neviem, prečo by sme tomuto mali podľahnúť. Nevadí nám však, že mladí ľudia využívajú možnosť cestovania, zamestnávania sa, pobytu podnikania v iných krajinách, a preto si myslím, že úprava zlej novely a náš návrh ide zlatou strednou cestou, ide po linke tej, aby sme dokázali urobiť zadosť a vyvrátili nejaké pochybnosti o tom, že niekto sa tu priživuje na nejakej tematike vlastenectva a na obhajoby národnoštátnych záujmov a z druhej strany dať zdravý rozum do toho, aby ľudia, ktorí v momentálnom stave môžu, počul som nejaké číslo 25, prichádzať o štátne občianstvo z dôvodu platnej úpravy, aby sme sa tomu vyhli. Z vlastnej skúsenosti viem, aký význam má pocit príslušnosti k svojej krajine v zahraničí, ako slovenská komunita v zahraničí funguje, ako nás vníma zvonku. Často sa stáva, že práve tam, ako to bolo aj v mojom prípade, si uvedomuje človek možno aj z predchádzajúceho pohľadu, pohľadu takého, že stále na nejakej pozície kozmopolitnej alebo podobne, čo to pre neho znamená domovina, čo je to Slovák a na druhej strane, aj čo je to Maďar. Žil som vonku, nedelili sme sa na národnosti a mohol som sa potýkať aj s otázkou, či nepožiadať o nejaké iné štátne občianstvo. V tom čase som však nemusel riešiť dilemu, aká platí na základe tejto platnej normy a chcem urobiť to, že ak by náhodou k tomu prišlo hoci komu z nás, tak aby sme neboli na jednej strane tyranizovaní zákonmi Slovenskej republiky a na druhej strane, aby bolo Slovensko chránené proti tomu, že bude niekto túto agendu občianstva zneužívať. Neviem, neviem, či naberieme teda odvahu, lebo počúvam, že je to z rôznych strán sa interpretuje táto otázka rôzne od interpretácií dohôd a koaličných dohôd a kto, komu a aké skryté zámery by za tým mohli byť. My sme túto otázku komunikovali, jednak ju máme teda vo volebnom programe, sľúbili ju našim voličom, komunikovali sme ju tesne po voľbách, nechceli sme a nestavali sme ani pri prvom čítaní „koalíciu“ do pozoru. Hovorili sme, že máme problém, nejakým spôsobom sme však nedospeli k tomu, aby boli naše výhrady zobrané v dotaz a myslím si, že dospeli sme do štádia takého, že na stole je alebo bude, predpokladám, že už sa len veľmi málo v tomto stane, pozmeňovací návrh, ktorý v zmysle toho čo sme prišli aj do politiky reprezentovať, že nejde nám o nejaké politické tričká, nejde nám o to, aby sme hlasovali podľa toho, ako nám prikáže predseda, ale podľa toho, ako je v ústave napísané, podľa svedomia a vedomia a my sme toto našim voličom sľúbili. Je to tam napísané možno, myslím si, že toto práve by nám nemalo byť vyčítané a hrať tu teraz ako počúvam, že sa blížime k akejsi kríze, je pre mňa troška prekvapivé, pretože si myslím, že mohli sme sa na širokej pôde sedem mesiacov na niečom dohodnúť. Ďalej si myslím alebo dúfam, pretože k hlasovaniu koniec-koncov príde až po prerušení tohto bodu, možno sa stane nejaký zázrak a zahlasujeme všetci za rozumné riešenie a ja osobne si myslím, že to rozumné riešenie je vyjadrené v pozmeňovacom návrhu, ktorý predloží môj kolega Igor Matovič a myslím si, že toto riešenie ja podporím. Ďakujem za pozornosť.