R. Fico, poslanec: (2003-05-20):
Aký je teda dôvod, vážené dámy a páni, aby Národná rada Slovenskej republiky prijala zákon o obchodných reťazcoch. Záujmy silných, často nadnárodných obchodných reťazcov sú realizované prostredníctvom vývoja a používania obchodných praktík obchádzajúcich štandardné nástroje ochrany hospodárskej súťaže a voči nim sa javia samoregulačné trhové mechanizmy ako nedostatočné. Obchodné reťazce sú naozaj ekonomicky mimoriadne silné. Môžem uviesť, že v roku 2002 ich zisk bol okolo 30 mld. korún. Takže vieme si predstaviť, čo chceme regulovať a akými okolnosťami. Nasledujúce údaje, ktoré teraz chcem uviesť, ponúkajú obraz o konkrétnej podobe, tendenciách vývoja a finančnom vyjadrení praktík, ktoré chceme regulovať v zákone o obchodných reťazcoch. Ak v roku 2000 zaplatili dodávatelia tovarov obchodným reťazcom za zaradenie do evidencie dodávateľov poplatok v rozmedzí od 10 000 korún do 100 000 korún, resp. až 200 000 korún za jednu predajňu, v roku 2002 v rôznych modifikáciách vynaložili za vstupný poplatok pre 1 reťazec až 700 000 korún za 1 predajňu. Obdobne môžeme hovoriť o poplatku za zaradenie tovaru do predaja, ktorý sa v roku 2000 pohyboval vo výške od 5 000 korún po 25 000 korún alebo určité percento z predaja, kým v roku 2002 aj v niektorých domácich reťazcoch činí tento poplatok až 100 000 korún ročne, čo predstavuje 4- až 20-násobný nárast. V súčasnosti sa objavili nové druhy praktík v podobe dobropisov za nepredaný tovar, ktorému končí záručná doba, výmeny nepredaného tovaru za nový, iný druh, povinnosti dodávateľa tovaru hlásiť obchodnému reťazcu koniec záručnej doby, propagačných aktivít dodávateľov v regáloch obchodného reťazca, pre ktoré je charakteristický nárast razantnosti, nárast ekonomickej záťaže pre výrobcov a dodávateľov tovarov, nárast konfliktu so zásadami poctivého obchodného styku. Analýza o zaťažení podnikového hospodárstva praktikami vypracovaná z podnetu navrhovateľov predchádzajúceho poslaneckého návrhu zákona poukazuje na plošné dopady v podobe kapitálovej poddimenzovanosti, nemožnosti technickej reprodukcie a zníženia konkurencieschopnosti, ktoré sa v globálnom merítku môžu premietnuť do regionálnych až národohospodárskych rozmerov. Výsledok hospodárstva ako celku je totiž súčtom výsledkov všetkých hospodárskych subjektov. Ak však pre ne nedokážeme na centrálnej úrovni vytvoriť podmienky k prežitiu a prosperovaniu, ako môžeme očakávať zlepšenie na národohospodárskej úrovni? Spomenuté vývojové trendy naviac naznačujú neschopnosť samoregulačných trhových mechanizmov vysporiadať sa s likvidačnými praktikami obchodných reťazcov. Prvý pokus o čelenie dopadom deštrukčnej politiky obchodných reťazcov zavedením právnej regulácie zakazujúcej spomenuté praktiky uskutočnili bývalí ministri hospodárstva a pôdohospodárstva inšpirovaní záverom konferencie OECD konanej 29. až 30. októbra 1998, podľa ktorej ukazuje sa potrebným vytvárať národnej legislatíve priestor na zachovanie princípov súťaže, a tým chrániť aj účastníkov súťaže, teda ako dodávateľov, obchodníkov aj spotrebiteľov. Takže nič neštandardné nechceme zaviesť, chceme zaviesť do praxe zákon, na potrebu ktorého upozorňuje aj samotná organizácia OECD. Predmetom doterajšej súťažnej legislatívy bola len ochrana hospodárskej súťaže, a nie ochrana jej subjektov. V tomto je rozdiel medzi právnou úpravou upravujúcou vzťahy hospodárskych súťaží a právnou úpravou, ktorú navrhujeme teraz. Pri samotnom spracovaní návrhu zákona o obchodných reťazcoch sa použili ako vzory najmä zákony z Talianska, Španielska, Francúzska, pretože tieto krajiny veľmi tvrdo si chránia svoje vlastné národné záujmy, pokiaľ ide o dodávky tovarov do obchodných reťazcov, a naozaj bolo z čoho čerpať. Osud legislatívnej iniciatívy, o ktorej som hovoril, bol však veľmi paradoxný. Spomenutí ministri neprešli s touto iniciatívou ani cez poradu ekonomických ministrov. Ani z tzv. náhradného riešenia nič nebolo, lebo Protimonopolný úrad Slovenskej republiky po zistení a konštatovaní používania uvedených praktík a poukázaní na ne v analýze správania obchodných reťazcov vyslovuje nasledujúci záver: „Ak by bolo prijaté rozhodnutie, že problematiku obchodných reťazcov je nutné riešiť zákonom, Protimonopolný úrad zastáva názor, že problematika obchodných reťazcov a kontrola praktík, ktoré tieto obchodné reťazce používajú, nespadá pod problematiku hospodárskej súťaže a do kompetencie Protimonopolného úradu.“ Teda Protimonopolný úrad si umyl ruky a dal ich od celej problematiky preč, čo bolo koncom minulého volebného obdobia impulzom k podaniu poslaneckého návrhu zákona o obchodných reťazcoch, ktorý parlament schválil vzácnou zhodou koaličných aj opozičných poslancov. Pán prezident zákon však nepodpísal a vrátil ho do Národnej rady Slovenskej republiky. Na stretnutí s predstaviteľmi stavovských organizácií a záujmových združení obchodu, poľnohospodárstva a potravinárskeho priemyslu však jednoznačne zdôraznil, že zásadne je za prijatie zákona, pretože poľnohospodári, potravinári a Slovensko tento zákon potrebujú. Bohužiaľ, potom došlo k opakovanému hlasovaniu o vrátenom zákone v parlamente a Národná rada tento zákon už neschválila. Treba jednoducho si uvedomiť, že išlo aj o schôdzu, ktorá prebiehala v auguste, o nočnú schôdzu a boli možno už iné dôvody, ktoré trápili poslancov Národnej rady ako nejaký zákon o obchodných reťazcoch. Po uplynutí 6-mesačnej lehoty, ktorú stanovujú legislatívne pravidlá, Slovenská poľnohospodárska a potravinárska komora opäť oslovila predkladateľov návrhu zákona. Poznamenávam, že s touto neštátnou verejnoprávnou inštitúciou zriadenou zákonom i v záujme rozvoja a zveľaďovania poľnohospodárstva a potravinárstva spolupracujú štátne orgány na tvorbe a uskutočňovaní hospodárskej a sociálnej politiky. Takto to jednoducho vyžaduje konkrétny zákon. Slovenská poľnohospodárska a potravinárska komora, ako aj Slovenská živnostenská komora už od roku 2000 navrhujú výkonným orgánom štátnej moci prijatie normatívnej regulácie niektorých vzťahov súvisiacich s predajom tovarov v obchodných reťazcoch. Poukazujú na národohospodárske riziká spojené s absolútne neregulovaným spôsobom reťazcov na trhu Slovenskej republiky. Vážené dámy a páni, myslím si, že presne vedia, o čom hovoria. Na jednej strane sa nám podarilo nástrojmi trestného práva potlačiť tzv. výpalníctvo prevažne vyberané v tisícoch až desaťtisícoch Sk, na druhej strane terajšia súťažná politika a legislatíva umožňuje bezplatne vybrať prevádzkovateľovi obchodného reťazca pri otvorení hypermarketu na zaknihovacích poplatkoch 1 mld. korún od dodávateľov tovaru skôr, než vstúpi doň prvý zákazník. Uvedomme si tieto súvislosti, že v akých finančných dimenziách sa naozaj pohybujeme. Niektorí otvárajú otázku, či je správne, aby sme tento zákon prijímali v čase, keď obchodné reťazce na území Slovenskej republiky už pôsobia. Informácie, ktoré máme k dispozícii, sú jasné. V súčasnosti na Slovensku pôsobí iba 1 polovica zo zamýšľaného počtu obchodných, veľkoobchodných domov, ktoré budú tvoriť obchodné reťazce. Takže ak prijmeme zákon aj v tomto období, ešte stále môžeme regulovať pomerne veľký počet obchodných domov. Jednoduchšie je verbálne sa hlásiť k integrácii do medzinárodných ekonomických zoskupení, ako si reálne osvojiť štýl správnych vecí verejných uplatňovaných v členských krajinách Európskej únie, kde dlhodobo akceptujú prirodzenú vývojovú tendenciu prenášať kompetencie na samosprávu, a to nielen územnú, ale aj záujmovú alebo, inak povedané, profesijnú. Zákonom postúpime tejto samospráve kompetenciu spravovať určité verejné záležitosti. A keď v praxi skutočne začne dané záležitosti spravovať, ako je to v prípade aj komôr, neberieme ju vážne, aj keď pevná pozícia zástupcov Slovenskej poľnohospodárskej a potravinárskej komory pri vyjednávaní pozície v kapitole poľnohospodárstvo potvrdila miesto samosprávneho prvku pri presadzovaní národných záujmov. Vážené dámy a páni, predložený návrh zákona absorbuje pozitívne skúsenosti predchádzajúcich legislatívnych iniciatív. V žiadnom prípade však nie je s predchádzajúcimi iniciatívami úplne totožný. Navrhovatelia zákona položili dôraz, aby poslanecký návrh v žiadnom prípade nekolidoval s komunitárnym právom Európskej únie. V aktuálnom štádiu prístupového procesu nie je efektívne prijímať zákon s dočasnou platnosťou a účinnosťou. Pri spracovaní paragrafového znenia boli zohľadnené všetky pripomienky orgánov Európskej únie vznesené počas predchádzajúcej legislatívnej iniciatívy z roku 2002 ohľadom diskriminácie miesta výroby výrobkov kvalifikovaného ako obmedzenia dovozov a dodatočných obchodných prekážok. Pokiaľ ide o porovnanie s predchádzajúcou právnou úpravou, ktorá neprešla, chcem vás teda informovať, že tento návrh zákona neobsahuje žiadne ustanovenia, ktoré by upravovali povinnosť určitého percentuálneho podielu slovenských výrobkov na pultoch supermarketov. Čiže odstránili sme presne to, prečo Európska komisia kritizovala slovenský parlament a prečo aj komisia žiadala prezidenta Slovenskej republiky, aby zákon vrátil naspäť do opakovaného čítania. Plus sme tu upravili aj ďalšie veci, ktoré sú v plnej zhode s právnymi predpismi Európskej únie. Nie je teda pravda, že by tento zákon mal mať dočasnú účinnosť. Práve naopak, aj po vstupe do únie bude zákon platiť, bude v plnom súlade s Európskou úniou a s jej predpismi a bude významným spôsobom regulovať vzťahy medzi obchodnými reťazcami a dodávateľmi. Návrh predpokladá uzákonenie 2 základných nástrojov. Prvý nástroj spočíva v zákaze monopolných, nekalých a neobvyklých praktík vychádzajúcich zo zneužitia ekonomickej sily. Najpodstatnejší je teda § 3 návrhu zákona. Generálna klauzula všeobecne definuje pojem zneužívanie ekonomickej sily. Návrh zákona tiež obsahuje výpočet konkrétnych spôsobov zneužívania ekonomickej sily. Ako zneužitie ekonomickej sily sa preto kvalifikujú aj iné konania alebo nekonania, ktoré napĺňajú znaky vymedzené vo všeobecnej definícii obsiahnutej v generálnej klauzule. Príkladný výpočet konkrétnych spôsobov zneužívania ekonomickej sily obsahuje väčšinu doteraz vyvinutých a obchodnými reťazcami používaných monopolných nekalých a neobvyklých obchodných praktík. Vzhľadom na špecifické postavenie označovania tovarov označením predávajúceho v praktikách je navrhované danú problematiku riešiť v samostatnom paragrafe, ktorým je § 4. Ide o prípady, keď na tovare ponúkanom na predaj nie je uvedené obchodné meno alebo obchodný názov výrobcu, príp. jeho ochranná známka, ale priamo značka obchodného reťazca, čo spôsobuje cieľavedomú stratu identity výrobku vo vzťahu k spotrebiteľovi. Z možných riešení používaných v zahraničí navrhovatelia použili tú najmiernejšiu, keď navrhli, aby predaj tovaru pod označením predávajúceho  bol prípustný, ak je určený tovar súčasne označený obchodným menom výrobcu alebo jeho obchodným  názvom príp. jeho obchodnou známkou. Majú však pripravené aj prísnejšie alternatívne paragrafové znenie zohľadňujúce rovnocennosť označenia výrobcu z hľadiska výraznosti a viditeľnosti. Druhý taký nástroj, základný nástroj, ktorý je upravený v návrhu zákona, je právna regulácia niektorých vzťahov súvisiacich so zriaďovaním veľkých obchodných prevádzkarní a prevádzkarní patriacich do obchodných reťazcov. To je § 5 návrhu zákona. V priebehu minuloročného prerokovania návrhu zákona o obchodných reťazcoch záujmové združenia a zväzy obchodníkov vzniesli požiadavku regulácie zriaďovania obchodných prevádzkarní rovnako, ako je to v Belgicku, Francúzsku, Luxembursku, Nemecku, Poľsku, Portugalsku, Španielsku a Taliansku. Vecne argumentovali tým, že napr. v zaujímavej lokalite Nemecka alebo Rakúska slovenský obchodník, a môže mať miliardy korún, miliardy dolárov, v priebehu 100 rokov nedostane povolenie na zriadenie novej obchodnej prevádzkarne. Legislatíva alebo územnoplánovacia dokumentácia uvedených štátov totiž obsahuje prísne dodržiavané regulatívy. Vzhľadom na uvedené navrhovaný § 5 obsahuje regulatívy priestorového usporiadania a funkčného využívania územia ako záväznú smernicu, ktorou sa usmerňuje umiestnenie a usporiadanie určitého objektu alebo vykonávanie určitej činnosti v území v podobe slovného vyjadrenia hodnôt zohľadňovaných pri územnom plánovaní, vydaní územného rozhodnutia, v zriaďovaní a zmenách veľkých obchodných prevádzkarní a prevádzkarní patriacich do obchodných reťazcov. Rovnaký prístup pri stanovení zásad a regulatív využívania územia vo vzťahu k jednotlivým odvetviam ľudskej činnosti obsahujú predpisy z oblasti tvorby a ochrany životného prostredia, ochrany prírody a krajiny. Rád by som sa ešte zastavil veľmi krátko pri 3. prvku toho článku výrobca, obchodník a spotrebiteľ. Stretnutie pána prezidenta Slovenskej republiky s predstaviteľmi stavovských organizácií a záujmových združení obchodu poľnohospodárstva a potravinárskeho priemyslu, ktoré predchádzalo nepodpísaniu zákona o obchodných reťazcoch, o. i. poukázalo na obľúbenosť a významnú úlohu akcií, súťaží a podujatí spojených s rôznymi udalosťami a skutočnosťami. Predložený návrh zákona preto zohľadňuje aj záujmy širokej spotrebiteľskej verejnosti. Akcie, súťaže a obdobné podujatia sú tými marketingovými opatreniami, ktoré najvýraznejšie pritiahnu spotrebiteľa do predajne. Záujem nakúpiť tovary za primeranú alebo dokonca rozumnú cenu obchodníci využijú k ponuke ďalších výrobkov. Nezainteresovaný len veľmi málo vie, čo všetko sa skutočne skrýva za ponúkanou pozlátkou. Vážené dámy a páni, prevažnú čas akcií organizovaných obchodnými reťazcami zaplatia výrobcovia tovarov. Aj to by sa dalo ešte zniesť, ak by si prevádzkovateľ reťazca neponechal časť akciovej zľavy poskytnutej výrobcom tovaru, čo znamená, že reťazcu pri akcii patrí mimoakciový rozdiel medzi cenou pri nákupe a pri predaji tovaru podľa zákona o cenách zadefinovaný ako cena obchodného alebo sprostredkovateľského výkonu, v praxi skôr nazývaný ako marža alebo obchodné rozpätie, ku ktorému sa pripočíta časť akciovej zľavy poskytnutej výrobcom tovarov. Privlastnenie si zľavy býva rôzne, väčšinou však osciluje okolo 50 %. Výrobca naviac znáša časť alebo celé marketingové poplatky súvisiace s reklamou akcie, čo ho v konečnom dôsledku núti, aby predával tovar obchodnému reťazcu takmer za výrobné náklady bez toho, aby spotrebiteľ výrazne pocítil poskytnutú akciovú zľavu. Navrhované riešenie pripúšťa len také akcie a obdobné podujatia, pri ktorých prevádzkovateľ obchodného reťazca premietne do ceny pri predaji tovaru minimálne 90 % zľavy z ceny pri nákupe tovaru finančnej alebo inej výhody poskytnutej dodávateľom, čím prispieva k zosúladeniu záujmov dodávateľov tovaru, prevádzkovateľov obchodných reťazcov a spotrebiteľov. Iné dohody alebo plnenia bez uzavretia dohody ohľadom zliav, finančných alebo iných výhod v súvislosti s udalosťami, skutočnosťami, súťažami alebo akciami sú považované podľa tohto návrhu zákona za zneužívanie ekonomickej sily. Opäť je pripravená aj razantnejšia alternatíva, pri ktorej by obchodný reťazec nebol len konzumentom výhod, ale vlastnou spoluúčasťou tiež by bol povinný prispieť k tvorbe akciovej ceny v prospech spotrebiteľa. V prípade, vážené dámy a páni, prijatia návrhu navrhovaná normatívna regulácia ako celok umožní predovšetkým nastoliť rovnováhu medzi slobodou hospodárskej súťaže a zneužitím ekonomickej sily, ďalej, eliminovať agresívne obchodné praktiky obchádzajúce štandardné nástroje ochrany hospodárskej súťaže, ďalej, v súlade s európskymi štandardmi usmerniť povoľovanie nových veľkých obchodných prevádzkarní a prevádzkarní patriacich do obchodných reťazcov. A naviac umožní zaviesť dozor nad dodržiavaním zákonom upravených vzťahov. To sú 4 základné ciele, ktoré splní tento zákon, ak bude schválený, ciele, ktoré rešpektuje aj Európska únia, na ktoré netreba siahať po tom, čo Slovenská republika do Európskej únie vstúpi. Vaša dôvera k predloženému návrhu a jeho podpora, o ktorú sa, samozrejme, navrhovatelia uchádzajú môže v druhom čítaní vytvoriť priestor pre kluby politických strán, ako aj pre výbory Národnej rady Slovenskej republiky, ako aj jednotlivým poslancom Národnej rady, aby predložili príp. pozmeňujúce návrhy alebo tento návrh zákona vylepšili. Popisom doterajších pokusov o zavedenie právnej regulácie niektorých vzťahov súvisiacich s predajom určených druhov tovarov v obchodných reťazcoch som vás neobťažoval bezdôvodne. Práve ony veľakrát potvrdili, že ťažkosti sa neukázali v polohe legislatívnej, ale prekvapujúco odhalili stav náhľadu na národné záujmy Slovenskej republiky v oblasti hospodárstva, a to na úrovni ekonomickej, spoločenskej a politickej. Problematika presadenia národných záujmov v oblasti hospodárstva je vo vyspelých demokraciách jedným z najsilnejších zjednocujúcich prvkov. Objektívne totiž patrí k najzložitejším súčastiam činnosti štátu, jeho predstaviteľov, politických strán, politikov, hospodárskych subjektov a ich záujmových združení. Uvedená zložitosť spočíva v skĺbení národných záujmov so svetovými vývojovými trendmi, medzinárodným právom, právom Európskej únie, ale hlavne s výslednicou hospodárskych záujmov posudzovanou z medzinárodného aj z vnútroštátneho hľadiska. Medzinárodné udalosti posledných mesiacov presvedčivo dokazujú pravdivosť tézy vyslovenej už dávnejšie, že prevažná väčšina rozhodnutí sa v dnešnom svete uskutočňuje už na základe hospodárskych záujmov. Vážené dámy a páni, milí kolegovia, chcem vás poprosiť, aby ste normu, na ktorej nepracovali iba predkladatelia, ale na ktorej pracovali aj profesijné združenia, či to bola Slovenská poľnohospodárska a potravinárska komora, či to bola Slovenská obchodná inšpekcia a ďalší a ďalší, podporili do druhého čítania. V druhom čítaní môžeme rozoberať ustanovenie za ustanovením a môžeme sa pokúsiť nájsť lepšie riešenia, ak ich chcete ponúknuť. Ešte raz zdôrazňujem, toto nie je dočasný zákon, tento zákon je natoľko v súlade s právom Európskej únie, že môže pôsobiť aj ďalej. Chcem poďakovať všetkým mojim spolupracovníkom, ktorí mi umožnili s týmto zákonom pracovať. Chcem, samozrejme, poďakovať aj bývalému poslancovi Národnej rady Slovenskej republiky pánovi Faičovi, ktorý ako prvý začal túto tému presadzovať v Národnej rade Slovenskej republiky. Podarilo sa mu dostať zákon až do polohy schválenia v parlamente, žiaľ, v druhom čítaní už pri opakovanom prerokúvaní Národná rada takúto politickú vôľu nemala. Ešte vás chcem upozorniť na jednu drobnú pisársku chybu, ktorá sa stala, pretože sme dodali do Národnej rady v podobe diskety text a vypadol v závere dátum nadobudnutia účinnosti, kde je iba všeobecné konštatovanie, že tento zákon nadobúda účinnosť dňa, ale nie je tam to, čo bolo v originálnom znení. Navrhujeme, samozrejme, 1. september 2003, aby bol dostatok času na oboznámenia sa s týmto návrhom zákona, s tým, že tento dátum 1. september 2003 bude potom predložený vo výboroch pri prerokúvaní, kde v spoločnej správe bude táto pisárska chyba opravená. Tak prepáčte za tento drobný nedostatok, ktorý sa stal pri posúvaní textu z našich kancelárií do Národnej rady Slovenskej republiky. Vážené dámy a páni, ďakujem za vašu pozornosť. Nezvyknem takto dlho predkladať návrhy zákonov, ale v tomto prípade som to považoval za dôležité a potrebné, a dúfam, že podporíte návrh do druhého čítania, pretože Slovensko takýto zákon potrebuje a najmä ho potrebujú naši dodávatelia a naši výrobcovia. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.) P. Rusko, podpredseda NR SR: Ďakujem pekne pánovi poslancovi. Prosím ho, aby zaujal miesto pre navrhovateľov. Dávam slovo spravodajcovi, ktorého určil navrhnutý gestorský výbor, výbor pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie. Nech sa páči, pán poslanec Pavol Minárik.