Mezenská, Helena, poslankyňa NR SR (2014-10-17):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, prítomní poslanci, verejnosť na balkóne, dovoľte mi, aby som aj ja zaujala postoj, ktorý svojím spôsobom a obsahom odznel aj vo faktických poznámkach k návrhu zmeny ústavy. Hneď na začiatku chcem trošku uviesť na správnu mieru jedno nedorozumenie, ku ktorému zrejme došlo pri príprave pozmeňujúceho návrhu k návrhu ústavy, kde sme sa pod vplyvom včerajších diskusií a úvah na našom klube snažili ochrániť prevoz, predaj alebo prevod pitnej vody v spotrebiteľských, výlučne len v spotrebiteľských baleniach, na ktoré sme boli ochotní pristúpiť pri zmene ústavy. Avšak keď sa rozpútala včera diskusia k tomu, či postačuje takýto pozmeňujúci návrh, takého precizovanie aj pitnej vody do spotrebiteľských balení, ja som si vtedy uvedomila naozaj to, čo tu predniesol jasne a kategoricky aj poslanec Chren, že akýkoľvek pozmeňovák, upresnenie v návrhu ústavu samotnú vec koncepčne nerieši. Zásadná otázka, ktorá pri prerokovaní návrhu zákona o vode a návrhu zmeny ústavy rezonuje, je, či chce Slovensko vodu predávať. Lebo v takto pozmenenom pozmeňováku aj v ústave vzniká reálna obava, reálne riziko, že ak aj nadefinujeme pitnú vodu do spotrebiteľských obalov, je možné, že ten odpredaj vody do zahraničia, pitnej vody do zahraničia v spotrebiteľských obaloch sa zvýši. A je predpoklad, že ak ostane platný § 17a sporného zákona o vode, vytvára sa týmto ústavným, týmto, týmto návrhom zmeny ústavy priestor, otvorený priestor pre predaj, pre výber vybraných komerčných subjektov pre realizáciu a uskutočňovanie predaja prevodu vody, aj keď v spotrebiteľských baleniach, v spotrebiteľských obaloch do zahraničia. My nemáme predpoklady ani vyhodnotenia, predpokladám, že takého prognózy ste, pán minister, nepripravili k rokovaniu. Tak ako ste nepripravili ten dôvodový materiál, ktorý by vychádzal zo strategického národného dokumentu, ktorý by jasne analyzoval a zhodnotil tú základnú otázku, ktorú sme si mali pred predložením a prerokovaním zákona o vode a ústavy položiť, či vôbec Slovensko má dostatok vody. Táto základná otázka je kľúčová a táto základná otázka napriek tomu, že téma vody nielen v parlamente, ale hlavne v spoločnosti, v aktivizovanej verejnosti, rezonuje, táto základná otázka, nie je zodpovedaná. Ja možno nie som odborník na tvorbu zákonov a možno som známejšia skôr rozhodovaním na základe emotívneho posúdenia veci. Ale v tejto otázke mi naozaj chýba logicky dôsledný racionálny prístup. Ja do dnešného dňa neviem pochopiť, ako my môžeme rozhodovať o využívaní vody, hlavne v kontexte a na pozadí úvah prevodu či už pitnej, alebo úžitkovej vody, či už v spotrebiteľských, alebo iných baleniach, ak nemáme zodpovedanú základnú otázku, či má Slovensko dostatok vody. A pritom odborná verejnosť nás upozorňuje na to, že Slovensko už teraz sa vyznačuje úbytkom vody vo veľkom objeme. Ako môžeme ako poslanci a vy ako vláda pristupovať k rozhodnutiam bez potrebných komplexných údajov, bez objektívneho posúdenia stavu. Mne v tomto procese prípravy zákona naozaj tento postup chýba. Považujem ho za zodpovedný. Navyše v ústave jasne znie, budem citovať: „Nerastné bohatstvo, jaskyne, podzemné vody, prírodné liečivé zdroje a vodné toky sú vo vlastníctve Slovenskej republiky.“ Definícia je jasná, sú vo vlastníctve Slovenskej republiky. My máme pri vláde zástupcov, hlavne premiér, predseda vlády zdôrazňoval v predvolebnej kampani, veď nakoniec sa to pretavilo aj do programového vyhlásenia vlády, že je tu záujem ochrániť a posilniť vplyv štátu, posilniť odvetvia, ktoré sú strategického významu, posilniť a pod ochranu štátu dostať strategické subjekty, samozrejme, strategické suroviny, strategické zdroje. Hádam nikto z vás, ako tu sedíme, nespochybní, že voda je strategický zdroj. Je to strategická surovina, však, pán minister? Kto chce spochybniť, že voda je strategická surovina?! Voda je strategická surovina! Vy ste dali ľuďom sľub, že budete chrániť strategické subjekty a strategické suroviny. Voda ako strategická surovina je vlastníctvom štátu. A to predsa máme jednoznačne upravené v ústave. Kde vznikol problém? V ústave určite nie. A nedôjde tento problém, k problému nedôjde ani vtedy, keď vláda v kontexte svojho záväzku bude vlastníctvo štátu, obzvlášť ak ide o strategické vlastníctvo štátu, chrániť. Ale príkladom chránenia strategického bohatstva, strategických surovín štátu určite nie je zákon o vode, § 17a, kde sa vytvára a legitimizuje priestor pre výber vybraných komerčných subjektov, ktoré túto vodu budú prepravovať a predávať do zahraničia. Ústava je jasná, ústava nie je trhací kalendár. A mňa táto hra na mačku a myš, ktorej sme svedkami v parlamente, vďaka čomu sme traumatizovaní, vďaka čomu traumatizujeme celú spoločnosť, jednoducho nebaví. My ako poslanci nie sme laboratórne myšky, na ktorých si môžete testovať, kde začína a končí naša obozretnosť. Ústava je jasná. Hovorí o tom, že voda, ako aj iné nerastné suroviny sú majetkom štátu. Sú výlučným majetkom štátu. A vládna strana SMER sa ľuďom zaviazala, že toto strategické vlastníctvo – subjekty, zdroje a suroviny – bude chrániť. V kontexte týchto tvrdení a vašich prísľubov mi povedzte, aký súlad je samotného zákona o vode so samotnou ústavou, keď v zákone o vode umožňujete prepravu a prevod vody do zahraničia. Nemôžeme upravovať zákony a veci riešiť od konca. Treba vychádzať zo začiatku a zodpovedať si jasne. Chceme vodu predávať? Asi nie, keď je to strategické vlastníctvo štátu. A ak ju chceme predávať, prečo to máme uskutočňovať cez komerčné subjekty. Prečo na tom majú na tom profitovať komerčné subjekty? Prečo na tom, tak ako v arabských štátoch a ako v Nórsku profitujú na rope, prečo na tomto nemôže profitovať náš štát? A to už je jedno, či je to vývoz pitnej vody v spotrebiteľských alebo v iných baleniach, napr. v cisternách. Nemáme základné otázky zodpovedané k tomuto návrhu. Bez toho, aby sme mali predložený riadny strategický národný dokument o bilancii stavu vody na Slovensku, je všetka tá spustená diskusia vrátane predkladaných pozmeňovákov iba lacnou a bezvecnou náplasťou. Bez toho, aby sme si zodpovedali otázku, či máme dostatok vody a či ju vôbec v kontexte prísľubov v ústave a volebných sľubov môžeme predávať bez zodpovedania týchto otázok, je všetko irelevantné, je nepodstatné. A preto znova, už neviem ako inak môžem zdôrazniť to, že k vode potrebujeme riadnu, objektívnu, komplexnú analýzu stavu a dispozícií zdrojov vody. V tomto kontexte znova zvýrazňujem potrebu prerušenia rokovania o tomto návrhu zákona a žiadam či už opozičných, alebo vládnych poslancov, aby tento môj návrh podporili. V situácii, keď nemáme jasné, podstatné premisy, relevantné údaje, nikto z nás, ako tu sedíme, bez ohľadu na to, či sme vládni alebo opoziční, nie sme kvalifikovane pripravení do toho, aby sme sa vyjadrili k návrhu zákona súhlasom alebo nesúhlasom. Bez dostatku kvalifikovaných informácií nie sme pripravení, aby sme boli, aby sme mohli zodpovedne rozhodnúť a zaujať zodpovedný postoj, ktorý od nás občania očakávajú. Ďakujem.