F. Mikloško, poslanec: (2002-05-30):
Po prvé chcem povedať niečo, čo nie je ani podstatné. K celej tejto kauze chcem sa spýtať na motívy, ktoré viedli pána Mečiara k tomu, že udelil túto veľkú amnestiu. (Hlasy z pléna.) Môžeš mi odpovedať, ale až potom, keď ja skončím. Pán Mečiar povedal, že preto, aby sa veci nejatrili, aby došlo k zmiereniu. Ako vidíte, k zmiereniu neprichádza. Čiže úmysel pána Mečiara, ktorý vtedy vyslovil, nebol asi celkom úprimný. Naozaj by ma zaujímal jeho vnútorný motív preto, že túto kauzu chcel takýmto spôsobom zahladiť. Pokiaľ si pamätám, v časoch, keď pán Michal Kováč ako prezident dal amnestiu v kauze Technopol, predtým Michal Kováč vyhlásil, že jeho synovi bol odobratý pas a nikde nepokračovalo vyšetrovanie. A on povedal, že ak vyšetrovanie nebude pokračovať, on dá amnestiu. Čiže takýmto spôsobom dopredu to vyhlásil. A pamätám sa... (Hlasy z pléna.) Pani kolegynka, nie vy ste tam boli, ale ja som tam bol, keď to hovoril pán prezident Kováč. Ale opakujem, toto nie je podstatné. O motívoch nech hovorí pán Mečiar a nech hovorí pán Kováč. Ale čo je podstatné. Kolega Cuper povedal: „Zhoďme to do histórie.“ Kolega Cuper, ty si neuvedomuješ, že je súčasťou histórie už raz navždy únos prezidentovho syna? Vy hovoríte: „Zabudnime na to.“ Vážené kolegyne a kolegovia, na to sa nedá zabudnúť. V prvých rokoch slovenskej štátnosti prezidentovho syna niekto uniesol do Rakúska a tam ho našli, fotografie o tom boli, jednoducho sa to nedá zmiesť. A, vážené dámy a páni, prepáčte mi, teraz to neberte ako obvinenie, ale podozrenie padá na vás, lebo vy ste boli pri moci. Akým spôsobom vy chcete vyriešiť tento problém, ktorý sa stane naprosto trvalým problémom slovenskej štátnosti? Masaryk povedal... (Hlasy v sále.) Gusto Húska kričieval: „Naša zrada.“ (Neustále hlasy v sále.) Gustinko, nebol väčší federalista ako váš guru. Zmenil názory, prosím, veď... (Krik v sále.). Ale chcem povedať inú vec. Masaryk povedal: „Národy žijú z tých ideí, na ktorých vznikajú.“ Dámy a páni, ako chcete vyriešiť problém, že v prvé dva roky slovenskej štátnosti prvému prezidentovi slovenskému po 40 rokoch, teda komunizmu, uniesli syna? Čo chcete s týmto robiť? Vy hovoríte: „Zbavme sa toho a zmierme sa.“ My hovoríme: „My sa chceme zmieriť, ale tento problém nedá sa zhodiť zo stola.“ Tento problém nejako treba vyriešiť, aby sme sa pohli ďalej. Navrhnite lepší spôsob. A v tomto smere ja si vážim, samozrejme, pána budúceho ústavného sudcu Orosza a pani profesorka Tóthová je moja slabosť (Potlesk a smiech.), ale právna diskusia je úplne mimo. Tu nejde o žiadny právny problém. Čo chcete spraviť s týmto problémom, ktorý bude trvalým problémom slovenskej štátnosti? My sme boli v opozícii a vy ste mali moc a všetky tieto vyšetrovania smerujú k tomu, že bola pritom prítomná Slovenská informačná služba, bezpečnosť, hraničná polícia. Ako to chcete vyriešiť? (Hlasy v sále.) Tak to odtajnime, doriešme to a potom skúsme to nejakým spôsobom prekonať. Ja hovorím veci, ktoré sú indikáciami, ja nehovorím tuná tvrdenia, ale vyriešme tieto náznaky. A teraz už len posledné, čo chcem povedať. Tohto problému, či chceme alebo nechceme, či ho budeme riešiť dneska, odsúhlasíme amnestiu alebo nie, sa nezbavíme, tak ako sa nezbavíme niektorých problémov druhej svetovej vojny, ako sa nezbavíme niektorých problémov päťdesiatych rokov, nejde to. Sú neuralgické problémy, ktorých sa nezbavíme. Čiže môžeme strčiť hlavu do piesku. A v tomto smere je KDH tá strana, ktorá má nos (Smiech v sále.), vie, čo je podstatné (Hlasy a smiech v sále.), a vo svojej všeobjímajúcej láske aj vás chce doviesť k tomu, aby aj vám sa trošku oči otvorili. (Potlesk.) J. Migaš, predseda NR SR: Tak, pán poslanec, bolo to šarmantné. Poďme teraz k faktickým poznámkam na vystúpenie pána poslanca Františka Mikloška. Hlásia sa pán poslanec Hofbauer ako prvý, pani poslankyňa Mušková ako posledná. Uzatváram možnosť sa prihlásiť s faktickou poznámkou. No, nech sa páči, pán poslanec Hofbauer, ideme na to. R. Hofbauer, poslanec: Pán Mikloško, v tom nebolo šarmantné nič, ale groteskné dosť. Ale to je váš osobný problém a problém zaťaženosti KDH. Michal Kováč mladší nebol unesený, ale zavlečený. A nebol ešte tuším ani v Rakúsku, keď KDH už vystúpilo s tým, že to odvliekla SIS, Lexa a Mečiar. Ešte sa ani nezohrial v Rakúsku a už ste to vedeli s jasnozrivosťou. Čarnogurský videl Mečiara na hranici, vypytoval sa, čo tam robil, proste tieto historky sú tak staré ako vaša plešina na hlave. (Smiech.) Prosím vás, nestrápňujte svoj vlastný poslanecký klub, lebo myslím, že si to nezaslúži, a nevychádzajte z toho, že my nemáme pamäť. My si to pamätáme veľmi dobre. My si pamätáme veľmi dobre kauciu, na ktorú bol prepustený Michal Kováč mladší v Rakúsku, kauciu, na ktorú bol prepustený Michal Kováč mladší v Nemecku. Tieto kaucie tam prepadli. Ak by neprepadli, tak by to bolo len v dôsledku toho, že by sa tam dostavil pred súd a ten súdny proces by sa konal, on sa nekonal. Čiže to sú rukolapné fakty a argumenty. Pamätáme si na celý stoh amnestií, ktoré udelil Michal Kováč, od Kočnera počnúc a cez Fegyveresa a sériu všetkých komplicov, vzdialených, blízkych, budúcich i súčasných. Ten prípad sa nedal uzavrieť, pretože bol zablokovaný sériou amnestií z jednej strany. To, čo spravil Vladimír Mečiar, to bola akcia z núdze, z núdze, pretože sa to nedalo uzavrieť nijakým spôsobom. Tí, ktorí mali vypovedať, boli amnestovaní a mohli klamať ľubovoľným spôsobom, na nich sa vzťahovala amnestia otca zavlečeného, nie uneseného. Vy to veľmi dobre viete, ale vám je to zbytočné opakovať, pretože vy ste presvedčený o svojich tvrdeniach a navyše máte jednu obrovskú výhodu. Vy keď ste sa dopustili ešte za prvej Národnej rady jedného nehorázneho klamstva a Milan Sečánsky sa vás spýtal, ako ste to mohli spraviť, vy ste povedali: „Ja už som sa z toho vyspovedal.“ J. Migaš, predseda NR SR: Nech sa páči, pán poslanec Cuper. J. Cuper, poslanec: Vzhľadom na to, že pán kolega Mikloško má dnes 55 rokov, musíme ho trocha aj šetriť. Ale len predsa mu odpoviem. Pán kolega Mikloško, práve preto museli prísť Mečiarove amnestie, a v tom možnože sme trochu podcenili vašu schopnosť neustále byť konfrontační, lebo boli udelené amnestie hlavnému poškodenému aj hlavnému svedkovi. Takže jednoducho tí ostatní, ktorých ste poobviňovali vrátane kolektívnej viny celého hnutia, museli byť omilostení, aby bolo fifty-fifty, aby jednoducho ste si uvedomili, že takto sa nehrá. Ja vám nebudem hovoriť, pán kolega Mikloško, čo sú to dvojití agenti, to vám porozpráva pán Palko aj s pánom Pittnerom lepšie, lebo ja som dvojitého agenta nikdy nehral, ale možnože v tomto parlamente takí ľudia sedia. Samozrejme, nie je problém v nijakej spravodajskej službe nájsť dvojitých agentov. Možnože boli vtedy aj v SIS-ke. Bolo to plánované, bolo to jednoducho zrealizované a nám prišité, ale samo osebe to ešte nedokazuje našu vinu. A tú vinu nevedia dokázať ani na súde vyšetrovatelia. Snáď mi, pán kolega Mikloško, nechceš povedať, že kolegyňa Škarbová a Hezounová sú tie odborníčky, ktoré to mali urobiť? Poznám ich, robotnícke kádre, zo štúdia na fakulte. Také ste si povyberali, aby to vyšetrili, aby to dokázali. Ale ja neviem, prečo tým traumatizujete tento parlament štyri roky. Veď ste vyhrali, vládli ste, odvďačili ste sa svojim zahraničným mecenášom, v záujme čoho ste chceli vládu. A prečo s tým otravujete tento národ? Ja sa ti divím, máš 55 rokov, už by si mohol mať aj rozum, naozaj. Ďakujem. (Smiech.) J. Migaš, predseda NR SR: Pani poslankyňa Tóthová a po nej pán poslanec Brňák.