E. Angyalová, poslankyňa: (2005-10-26):
Táto novela zákona o sociálnom poistení nie je iba novelou zákona o sociálnom poistení. Je novelou všetkých troch pilierov dôchodkovej reformy a v širšom kontexte je aj novelou mnohých princípov, ktoré sa potom dotýkajú aj hmotnej núdze, aj ďalších vecí, určitých systémových väzieb, ktoré my, ktorí sa venujeme zákonom zo sociálneho prostredia, o ktorých vieme a ktoré denno-denne vlastne musíme zakúšať v praxi tým, že prichádzajú rôzni ľudia a prinášajú nám svoje životné problémy, ukazujú nám, ako zákony fungujú, alebo nefungujú v praxi. Táto novela je v poradí, už som si tu napísala, že x-tou novelou, lebo som si chcela dať tú námahu, že spočítam, koľko bolo tých noviel, ale nechala som to tak, lebo si pamätám, že toto je asi taká tretia alebo štvrtá veľká novela v systéme. Ale okrem toho bolo ešte množstvo malých, čiastkových. Na jednej strane dokážem pochopiť, že zmeniť systém nie je jednoduché, a preto do istej miery sa dá chápať, ak prichádzajú zmeny. Ale ak prichádzajú v takom rozsahu, v takej hrúbke, ako prichádzajú, tak som presvedčená, že to nie je výsledok systematickej práce, ale výsledok ad hoc reakcií na konkrétnu realitu a že sa takýmto prístupom narúša princíp právnej istoty, ktorý je jedným zo základných princípov, ktoré v tejto republike by sme mali ctiť. Princíp právnej istoty je predovšetkým narušený v tom, že sociálne práva, ktoré tu takýmto spôsobom ošetrujeme, sú nevyhnutným predpokladom toho, aby boli nejako naplnené občianske práva, a ak ľudia nemajú vôbec predstavu o tom, ak čítajú takéto novely jednu za druhou, ako vlastne systém vyzerá, keď majú problém vyznať sa v tom, kedy ktorá novela bude účinná, keď úrady, inštitúcie, tí, ktorí majú vykonávať tieto novely, majú s tým veľký problém a ak nie každý mesiac, tak každý druhý mesiac prichádza zmena do systému. Tak som o tom presvedčená, že je narušený princíp právnej istoty. Preto mne táto novela prekáža a napriek tomu, že rešpektujem, že pani ministerka je nová na svojom poste a že v skutočnosti je to naozaj tak, že predkladá prácu svojho kolegu, predchodcu, tak, žiaľ, tým, že prijala tento post, musí prijať aj zodpovednosť za to, že takáto novela tu je a bude tu počas, ona tu bude počas toho obdobia, keď bude prijatá, lebo si myslím, že prijatá bude. Pretože taká úloha sa načrtla v koalícii. Hovorila som, že je to x-tá novela od zmeny systému. Bola som za posledné dni, pretože asi to robia napokon asi všetci kolegovia, na množstve výjazdov, v množstve regiónov a zvyčajne, pretože sa venujem sociálnemu systému a pracujem v sociálnom výbore, tak zájdem aj na úrady práce a pýtam sa ľudí, zájdem napríklad na filiálky Sociálnej poisťovne, pýtam sa ľudí, ako sa vysporiadavajú s tými častými zmenami. A dostávam odpovede, ktoré sú žalostné. Pretože, naozaj, každé dva-tri mesiace nová zmena. Ale to neznamená iba vyrovnanie sa ľudského faktora s touto otázkou. To sú zmeny informačných systémov, to sú zmeny, proste, procedúr, to je množstvo papierovania. Myslím, že to neslúži v konečnom dôsledku dobrej veci. A preto mi ako prvý princíp v tejto novele práve toto prekáža. Druhá vec, ktorú by som chcela povedať, je, že táto novela, pretože sa dotýka všetkých troch pilierov, tak sa to o nej dá povedať, narúša niektoré princípy, ktoré, tvrdili tvorcovia reformy, že sú nenarušiteľné. Poviem príklad. Je napríklad narušený princíp: Ak platím dosť zo systému, potom z neho dostávam. Nebudem sa dotýkať konkrétneho paragrafu, ale týka sa to platieb štátu za určitý typ poistencov, čo je urobené v prvom pilieri v tejto novele. Druhý princíp, ktorý viem, že je narušený, a to som vlastne prvýkrát včera detailne prešla bod po bode celú novelu, je, že je narušený princíp: Kto platí - momentálne mám na mysli náhradu príjmu počas dočasnej pracovnej neschopnosti -, tak potom kontroluje. V tejto novele je navrhované, aby Sociálna poisťovňa a vlastne dozorujúci lekári kontrolovali, či je liečebný režim dodržiavaný, alebo nie je. Ja si pamätám, ako pán minister tu stál a tvrdil, že ak niekto platí, no tak teda nech kontroluje. A preto podnikatelia si majú nájsť svoj vlastný priestor, ako budú kontrolovať poistencov, či teda plnia, alebo neplnia liečebný režim. Teraz to už neplatí. A dalo by sa hovoriť viac. Napríklad stopercentné krytie rezervného fondu, ktoré je navrhované, ktoré donedávna nebolo možné. Tak sa teda pýtam, či hovoríme o zmene princípov alebo či konečne sme prijali, že niektoré veci sú inak. Prekáža mi to, pretože mi to zaváňa politikárčením. Zaváňa mi to tým, že keď to predloží vláda, tak je to v poriadku; ak to hovoria nejakí iní ľudia, dokonca to nevyhnutne nemusí byť Smer, nemusí to byť vyslovene opozícia, skrátka niekto iný, tak sa to proste zmeniť nedalo. Podľa toho, čo som si prečítala v tejto novele, sa mi zdá, že je tam množstvo obmedzení s cieľom získať okamžité peniaze, a do nejakej miery túto situáciu aj chápem, pretože asi všetci vieme, že Sociálna poisťovňa na tom nie je dobre, spolu s tým, že ak viem, že existujú isté snahy presunúť nemocenské poistenie zo zdravotných poisťovní, tak ten tlak na financie Sociálnej poisťovne bude ešte väčší, ale ja sa pýtam, prečo tu nemáme, keď už takáto vážna novela, naozaj množstvo drobných obmedzení, ktoré potom, vo finančnej doložke je aj vyčíslené, ja sa len pýtam, kde je analýza toho, aké to bude mať dlhodobé dopady. Lebo máme tam finančné dopady, ale o iných dopadoch som sa nedočítala, o systémových dopadoch, o väzbách. Nedočítala som sa, prečo niektoré veci sú menené, sú vyhlásené za zlé, ale nie je tam argument prečo. Takže to je ďalšia vec, ktorá mi prekáža. Poviem príklad, napríklad desať dní na presun finančných prostriedkov do déesesky zo Sociálnej poisťovne, je vyhlásené, že je to problém, pretože sa to nedá informačne spracovať. Ja viem, že informačný systém je pružný a keď sú všetky informácie na mieste, tak je to možné urobiť v priebehu pár sekúnd, tak by ma zaujímalo, aké sú to tie problémy, ktoré spôsobujú, že treba zaviesť miesto päťdňovej lehoty desaťdňovú lehotu. To tam nech jednoducho nie je zargumentované. To je inak typický príklad dôvodových správ v takýchto zákonoch. Aj keď tento zákon je taká riadna „buchla“ a dôvodová správa je širšia, ako býva zvyčajne, stále nie je dostatočná a stále budem na tom trvať, analytický prístup v týchto dôvodových správach je nulový. Dozvieme sa, už keď je veľmi veľká tá novela, aké sú finančné dopady a dozvieme sa veľmi jednoduché, po bodoch, vysvetlenia, prečo ich treba, ale hĺbkovú argumentáciu, čo to znamená potom pre systémové väzby, čo to znamená pre systém ako taký, to sa v dôvodových správach takmer nikdy, čo sa týka sociálnych zákonov, nikdy nenachádzalo. No a prejdem na jednotlivosti, aj keď sme v prvom čítaní, ktoré mi proste prekážajú, napriek tomu, že v týchto troch novelách existujú, samozrejme, aj veci, ktoré sú potrebné, ktorým rozumiem, ale ešte predsa jedna vec. Táto novela je podľa všeobecnej časti dôvodovej správy novelou, ktorá bola v legislatívnom pláne vlády. No áno, len keď sa pozriete na to, čo sa píše v legislatívnom pláne vlády, tak je tam preto, lebo bolo treba transponovať smernice Európskej únie. Tie sú transponované. Ja som sa pokúsila spočítať paragrafy, ktoré znamenajú transpozíciu smerníc EÚ v tejto novele, a je to menej ako jedna desatina. No a táto novela je využitá len na to, aby ďalšie veci, ktoré boli nájdené ako chyby a vážne chyby, to nie je dolaďovanie, to je naozaj množstvo zmien aj princípov, je využitá na to, aby takéto zmeny boli robené. Tak sa pýtam, či to je systémový prístup a či je už potom vôbec namieste tvrdiť, že novela sa predkladá, lebo je to v legislatívnom pláne. Novela sa predkladá, lebo je to v legislatívnom pláne, a preto, lebo je x vecí, ktoré treba rýchlo zmeniť a o ktorých nie celkom dobre vieme, aké budú mať dopady. Tak tie jednotlivosti, ktoré som chcela spomenúť. Chcela by som sa spýtať pani ministerky, ešte raz rešpektujem, že ste krátko vo úrade, ale napriek tomu ma zaujíma váš názor, či je podľa vás dobré, ak sa takzvane znižujú odvody, aj keď je to relatívne marginálna zmena, za cenu nižšej ochrany. Lebo to je naozaj znižovanie odvodov za cenu nižšej ochrany. Vlastne sa otvára systém pre dve možnosti, o tom ste napokon hovorili, buď bude podnikateľ platiť 4,4 % alebo si vyberie 2,8-percentnú sadzbu, ale v tom momente sa znižuje ochranu, pretože dostáva platby iba od 11. dňa, v dočasnej pracovnej neschopnosti, pričom, povedzme si úprimne, väčšina dočasných pracovných neschopností padá pod túto hranicu, v takých tých typických, chrípky, nádchy a tak ďalej. Ja si vôbec nemyslím, že táto spoločnosť a osobitne tá skupina ľudí, o ktorej sa tu bavíme, lebo hlavne to sú živnostníci, malí, ktorí možno zamestnávajú dvoch, troch, piatich, desiatich ľudí, ktorí inak v Európskej únii sú pilierom zamestnanosti, pretože zamestnávajú väčšinu zamestnancov v krajine, a podpora v tejto krajine zatiaľ je - minimálne z toho, čo od nich počúvam pri výjazdoch -, relatívne slabá, tak ja by som chcela vedieť, kde berie predkladateľ tejto novely presvedčenie, že toto je cesta, ktorú by si oni vybrali, to znamená, že naozaj chcú menej ochrany a radšej chcú menej platiť. A druhé presvedčenie, ma zaujíma, odkiaľ berie, že ak to aj tak je, pretože lokálne, samozrejme, ide o finančné toky a oni sa snažia obmedziť svoje momentálne náklady, aké majú preferencie, čo sa týka svojich dôchodkových rokov, to znamená, aké majú preferencie platiť odvody s tým, že budú mať nižšie nároky zo systému. Ak sa na to dívajú v dlhšom horizonte, lebo, to si povedzme, že dnes aj tou zmenou, že sa platia vlastne náhrady mzdy od zamestnávateľov, sa stalo to, že ľudia si radšej zoberú dovolenku, keď sú chorí, že mnohí nejdú lekárovi, keď sú chorí. Ja si myslím, že toto je nič iné len presúvania takéhoto typu správania, čo je prirodzenou reakciou, na takúto zmenu v systéme, aj na SZČO. To znamená, ešte menej budú chodiť k lekárovi, ešte menej sa budú starať o svoje zdravie, ale to bude mať dlhodobé dopady. Krátkodobo ušetria náklady. Tak sa teda pýtam, odkiaľ berie predkladateľ presvedčenie, že toto je pre nich dobré a že naozaj v konečnom dôsledku toto preferujú. Vo Švédsku napríklad - a, samozrejme, môžeme sa sporiť, lebo každý máme svoje presvedčenie, ktorý model v tejto krajine je dobrý alebo nie -, robili prieskum, z ktorého vyplýva, že ľudia sú radšej ochotní, viac ako 60 % ľudí je radšej ochotných platiť vyššie dane, keď dostanú vyššiu mieru ochrany. Tak som sa vás chcela spýtať, pani ministerka, čo si myslíte o znižovaní odvodov, ktoré automaticky znamená aj znižovanie ochrany. Chcela som sa vás tiež spýtať, čo si myslíte o nedodržiavaní poistného princípu, ktorý je v jednej z týchto noviel, lebo to sú, ako som povedala, tri novely pokope, v prípade takzvanej ochrannej lehoty. Lebo ochranná lehota sa pôvodne dotýkala viacerých skupín, dnes je už zachovaná podľa tejto novely len pre tehotné, či je toto v súlade s tým princípom, poistným, o ktorom nás presviedčali, že do celého systému bude zanesený, že v poistných princípoch platí, že ak si zaplatíte poistenie, tak ešte nejakú dobu ste krytí napriek tomu, že ho prestanete platiť. A takáto ochranná lehota práve preto existovala v systéme, dnes je zužovaná už len na túto jednu skupinu ľudí. Chcela som sa vás spýtať, čo si o tom myslíte. Je tu ďalšia zmena valorizačného mechanizmu a moji kolegovia už to spomínali a ja sa nebudem opakovať, teda ich nebudem opakovať, ale som presvedčená presne o tom istom. Nielenže neriešime problém, snažíme sa v podstate vyriešiť akosi účtovne, ale vytvárame aj ďalšiu, tretiu skupinu. Preto môj kolega hovoril o tretej, pretože doteraz máme medzi sebou staro- a novodôchodcov a teraz podľa nového budeme mať starodôchodcov, starých novodôchodcov a nových novodôchodcov, ktorí budú mať proste odlišné nároky zo systému a budú mať dostávať odlišne dôchodky a, samozrejme, ja chápem, že je nevyhnutné vybilancovať finančne tento systém, ale ja sa pýtam, či tieto zbytočné obete museli byť! Podľa mňa sú tieto obete zbytočné a spôsobujú tenzie spoločnosti. Veď na základe čoho predpokladáme, že bude štandardná solidarita a normálna súdržnosť medzi týmito ľuďmi, ak ja existujem v skupine, kde sú dvaja ďalší ľudia a my všetci traja máme odlišné nároky a pritom relatívne rovnaký výkon za celý život a relatívne rovnaké peniaze sme dali do systému. Myslím si, že to nič nerieši a že je to zlé a práve preto súhlasím do nejakej miery s tým, čo povedala pani Navrátilová, že niektoré veci už nie sú zmeniteľné. Niektoré zmeny totiž sa nedajú vrátiť. Pretože je nepodstatné v tomto zmysle, či sa systém vybilancuje, podstatné je, že v ľuďoch zostane pocit, že boli diskriminovaní, že mali istý nárok a stratili ho, alebo naopak, niektorí nemali ten nárok a pritom odpracovali to isté a odviedli to isté do systému. Toto je problém. A myslím si, že pani ministerka vie, že takéto veci sa prenášajú dlhodobo do spoločnosti. Nie je to otázka peňazí, aj keď, samozrejme, to ako politici samozrejme musíme riešiť, je to vážne. No a musím povedať, že ešte aj aplikácia smernice, na základe vlastne v podstate, ktorá spôsobila, že sa to ocitlo v legislatívnom pláne vlády, je taká povážlivá. To znamená, dávame vám niečo, ale hneď vám niečo aj berieme, lebo je využitá na obmedzovanie nárokov. To znamená, že na jednej strane, pretože sme aj povinní a takisto to asi aj chceme, zavedieme do systému garančného poistenia tých, ktorí majú krátke úväzky, no ale súčasne povieme, že vtedy máte nárok na podporu v nezamestnanosti, kým ju vlastne nevyčerpáte, a to platenie poistného, započítavanie období, minulých, sa vám ruší. To znamená, prvýkrát máte nárok na dávku v nezamestnanosti, vyčerpáte ju, všetky ostatné veci, ktoré ste si po dobu troch rokov, ktoré musíte na to splniť, aby ste dostávali dávku, tak tá sa síce skráti, ale keď ju vyčerpáte tým, že ste nezamestnaní, možno si nájdete nejaké krátkodobé zamestnanie opäť, ale vrátite sa na úrad a povedia vám, už nemáte nárok, lebo sa vám nezapočítavajú tie doby z minula. Čiže na jednej strane dávame, na druhej strane rýchlo berieme. Pýtam sa, či toto je pre vás takisto prijateľné? Je tu nová vlna preskúmavania invalidných dôchodkov v týchto novelách. A ja chcem ešte povedať, že Sociálna poisťovňa ešte ani nedokončila tú prvú vlnu a už je tu ďalšia vlna. A opäť sa pýtam, či toto nie je zbytočné. Či to nie je zbytočná obeť. Ja viem, že treba zmeniť prílohu 4 zákona, pretože naozaj sa ukázalo, že v niektorých situáciách je diskriminačná, ale pýtam sa, či to nie je zbytočné. A či neexistoval priestor urobiť tú komisiu, o ktorej určite vie pán Blajsko, ale aj pani Navrátilová. Pani Demeterová, my sme sedeli na tom kolégiu, keď sme hovorili o tom, že treba sa pozrieť na tú prílohu poriadne. No nie, najprv bola schválená v nejakej podobe a potom sa prichádzalo na chyby a teraz je schvaľovaná opäť v obrovskom rozsahu, v ďalšej podobe. Podľa mňa je to zbytočná obeť a reforma, ktorá má zbytočné obete, je podľa mňa zlá reforma. Je tam takisto dosť nejasné riešenie tých dvoch skupín invalidov, ktorí sú v rovnakom postavení, ja som na ten problém upozorňovala a som samozrejme rada, že ministerstvo to do nejakej miery zobralo do úvahy a že sa pokúša tú situáciu riešiť, ale nie som si istá, či celkom správnym spôsobom hovoríme o probléme, že jeden invalid nebol preskúmaný a druhý invalid bol preskúmaný a potom jeden má nárok na príjmy, dodatočné, ktoré si sám získa v ekonomike, a druhý nemá, pretože inak by mu bol odňatý invalidný dôchodok. Tak nejakým spôsobom to tam je riešené, ale nemyslím si, že úplne šťastne, pretože nie všetky druhy príjmov, ktoré tá prvá skupina už preskúmaných už môže mať, teraz aj tá druhá dostáva k dispozícii, takže na to sa asi budeme musieť pozrieť v druhom čítaní, lebo obávam sa, že druhé čítanie bude. Je tam neuveriteľne riešenie akcionárov v druhom pilieri. Najprv sme im dovolili, aby to nielen finančné inštitúcie, ale aj iné typy inštitúcií, potom sme prišli na chybu a tak im teraz, už to nevieme vrátiť, proste nejakí akcionári v déeseskách sú, no tak teda im povieme aspoň toľko zákonom, že už nebudú môcť navyšovať svoje podiely do budúcnosti. Som ja zvedavá, či z toho nebude spor na súde, lebo predkupné právo je proste jedno zo základných práv, ktoré funguje. Nebudem to presne popisovať, lebo napokon nie som právnička, ale v tom systéme, kde sa zakladajú akciové spoločnosti a umiestňujú a teda zvyšujú svoj kapitál. Takže som zvedavá, či z toho nebudú spory na súde. A tiež ma zaujíma, ako to vidí pani ministerka, či toto má byť oslabovanie alebo posilňovanie kontroly v druhom pilieri, lebo sú tam navrhnuté veci, ktoré sa naoko zdajú, že sú posilňovaním a na druhej strane aj také, ktoré sú povážlivé. Napríklad doklady, opätovne predkladať Národnej banke Slovenska už déesesky nebudú musieť, len dodajú čestné prehlásenie, že sa vo veci nič nezmenilo. Ja si myslím, že každé znovu preukazovanie podmienok, na základe ktorých ja môžem dostať licenciu a môžem fungovať v systéme, je istým priestorom na audit, na kontrolu, či tá déeseska naozaj všetko spĺňa. A ak donesiem čestné prehlásenie, že sa nič nezmenilo, no tak si tá Národná banka ako inštitúcia, ktorá vymenila Úrad pre finančný trh, berie z rúk akúkoľvek možnosť kontrolovať, či je to naozaj tak a či tá déeseska spĺňa všetky veci. Neviem, prečo je to tak. Takisto minimálny počet sporiteľov, zostáva 50 000, ale už to nemusia byť platiaci sporitelia. Tak sa pýtam, či to je oslabovanie kontroly v druhom pilieri alebo posilňovanie. No a úplné absurdné je pre mňa (So smiechom.) a to je posledná vec, ktorú chcem ako jednotlivosť povedať, je že sa zavádza povinnosť, myslím, že subjektom v treťom pilieri, teda dédeeskám, aby upozornili klienta, keď požiada o výplatu, že v momente, ako vlastne teda, na princíp dedenia. To znamená, že ak prvá výplata dôchodku bude, tak tieto peniaze už viac nie je možné dediť zo strany rodiny. Ja sa pýtam, či toto je cesta, hej, že sporiteľ požiada a my mu ako zo zákona povieme, tej inštitúcii, že má povinnosť to povedať. Nie je to náhodou povinnosťou ministerstva a ja som si schválne dala tú prácu a pozrela som sa, ako vyzerá reklamná kampaň ministerstva, a nenašla som tam, nenašla prakticky na žiadnych miestach, iba také veľmi také malé zmienky, ale vôbec to nebola taká podstatná súčasť tej reklamy, že pozor, stačí jedenkrát dostať výplatu a princíp dedenia skončil. Tak sa pýtam, či to nie je úlohou ministerstva, toto v reklamnej kampani veľmi zreteľne, veľmi jasne hovoriť ľuďom, kým sa rozhodnú, či pôjdu, alebo nepôjdu do druhého piliera a takisto do tretieho. No, skončím s jednotlivosťami, lebo je ich dosť a myslím si, že na to je druhé čítanie. Chcem povedať jednu vec. Strana Smer a jej klub sa zdrží hlasovania pri tomto návrhu zákona a je to preto, lebo považujeme za istý spôsob vydierania, keď tu máme novelu, v ktorej sú výborné veci a treba ich urobiť, lebo všetci vieme, že ich treba urobiť, a na druhej strane sú tam veci, s ktorými sa principiálne nedá súhlasiť, ktorým sa nedá rozumieť, prečo zrazu z jedného princípu sa prechádza na druhý a ktoré sú proste v rozpore s tým, čo bolo kedysi povedané. To je vydieranie, pretože to je podobné, ako keď pán minister došiel a predložil druhý pilier spolu s vysúvaním dôchodkov. Určite sa na to pamätáte. A my sme boli v pate, pretože sme mohli občanom vysvetľovať, koľko sme chceli, že sme nechceli za to hlasovať, občania si to aj tak vyložia tak, že sme im nechceli zvýšiť dôchodky. Toto je presne taká istá novela, presne taká istá a taká istá je inak v druhom čítaní, služby zamestnanosti a hmotná núdza, presne tak, zlepené veci, ktoré sú špičkové, nevyhnutné, treba ich urobiť, všetci to vieme, spolu s takými, ktoré sú jednoducho neprijateľné a ktoré zavádzajú do systému veľmi zlé veci. Takže preto sa zdržíme hlasovania a odmietame prijať tento spôsob. Pani ministerka, chcem vás ešte poprosiť o jednu vec. Ešte raz, absolútne rešpektujem, že ste v úrade nová, ale chcela som vás poprosiť, aby ste, pokiaľ je to možné, váš pán predchodca mal taký zlý zvyk tu v parlamente, že si počkal, kým vystúpili všetci, napriek tomu, že mu počas rozpravy boli položené otázky, počkal si, kým sa neskončí rozprava, aby už naňho nikto nemohol reagovať, potom sa postavil a odpovedal a nechcem to zbytočne nafukovať, ale bol to ako veľký kráľ a nebolo možné naňho reagovať. Jasné, že má právo, ja ju prosím, ja ju prosím, ak je to len trochu možné a ak by bola rada, aby bola aj nejaká výmena názorov, keby mohla reagovať na niektoré otázky v rozprave, lebo to je jediná šanca, ako poslanec sa potom môže prihlásiť a dať na vás faktickú, a vtedy naozaj môže dôjsť k nejakej výmene. Ak minister reaguje po rozprave, tak už to nie je možné. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)