Pellegrini, Peter, poslanec NR SR (2021-06-30):
Vážený pán predseda Národnej rady Slovenskej republiky, vážené panie poslankyne, páni poslanci, vážení členovia vlády, dovoľte, aby som v mene 39 opozičných poslancov predložil návrh na vyslovenie nedôvery podpredsedovi vlády a ministrovi financií Slovenskej republiky Igorovi Matovičovi. A som presvedčený, že ho nepredkladám len v mene 39 opozičných poslancov, ale aj v mene drvivej väčšiny občanov Slovenskej republiky, ktorí sú presvedčení o tom, že Igor Matovič nemá čo viac robiť na významnej štátnickej pozícii akéhokoľvek ministerstva alebo úradu Slovenskej republiky. Vážené kolegyne, kolegovia, keď sa pred niekoľkými dňami opýtali novinári Igora Matoviča, aký je jeho postoj k odvolávaniu v parlamente, odpovedal so širokým úsmevom, že sa na to teší. A dokonca povedal, že ak by opozícia nenazbierala dostatočné množstvo hlasov, tak požiada aj svojich poslancov z klubu OĽANO, aby tento návrh podporili, pretože sa teší, ako bude môcť v parlamente osobne reagovať na všetky výhrady, ktoré voči nemu na tejto schôdzi zaznejú. A napriek tomu, že lož a klamstvo je absolútnou pracovnou metódou Igora Matoviča a len výpočet všetkých jeho klamstiev by zaplnil dve takého schôdze, musím povedať, že tentokrát mu naozaj verím, pretože určite je pravdou, že pán Igor Matovič sa teší na chvíľu, keď bude môcť dnes predstúpiť sem pred tento rečnícky pult a začať chrliť svoje klamstvá, vylievať na opozíciu kýble špiny, urážať každého jedného, kto mu skríži cestu, ale o sebe a o argumentoch, ktoré, ktorými zdôvodňujeme jeho odvolanie, nepovie ani slovko. Pretože práve toto je skoro celých 11 rokov kostrou a DNA celej jeho politiky. Toto je jeho svet – kričať, plakať pred mikrofónmi, vysýpať tu v parlamente kolegom na hlavy injekčné striekačky, biť sa tu o papierové figuríny, vešať transparenty a urážať všetkých, ktorí nezdieľajú jeho chorý politický svet. V tomto je naozaj extrémne dobrý a priviedol politiku marketingu a cielenej nenávisti bez akéhokoľvek vecného obsahu do úplnej dokonalosti. Žiaľ, je to dokonalosť zvrátená, ktorá ničí slovenskú spoločnosť a vykopáva v nej hlboké a nenávistné zákopy a robí z dôležitej diskusie o budúcnosti Slovenska verbálnu stoku, v ktorej podľa neho existujú len dve skupiny ľudí: tí, čo sú s ním, a tí, čo sú proti nemu. A tak pravdepodobne aj dnes budeme svedkami jeho divadelného predstavenia, nespočetných urážok, osobných a podpásových útokov. Aj dnes budeme pravdepodobne stokrát počuť slovo mafia, ktoré pánovi Matovičovi nahrádza základnú výbavu politika a to jest hovoriť o riešeniach, ktoré zlepšujú život ľudí. Myslí si, že keď stokrát povie slovo mafia, ľudia mu odpustia tú spúšť, ktorú po sebe zanecháva za jeden aj štvrť roka pôsobenia v premiérskej funkcii a vo funkcii ministra financií Slovenskej republiky. Žiaľ, svet Igora Matoviča je plný nenávisti, osobnej pomsty, nezmyselnej oslavy jeho vlastného ega a neskonalej urazenosti z toho, že skoro 90 % Slovákov odmieta toto jeho videnie politiky a predsedovi OĽANO dnes nedôveruje. Priatelia, kolegovia, kým by to bol jeho osobný svet, v ktorom si on sám žije a ktorý slúži na spestrenie politického života, tak ako je to aj v mnohých iných krajinách naokolo nás, kde to robia rôzne pitoreskné okrajové strany, bola by to len a len jeho osobná vec a jeho vec schránkovej firmy, ktorú nazýva politickou stranou. Žiaľ, pod dojmom sladkých rečí a nafúknutých predvolebných sľubov vyrástol pred voľbami ako bublina a dostal nečakaný mandát na to, aby ukázal, že okrem deštrukcie je schopný ľuďom naozaj skutočne pomôcť. Po roku aj niečo jeho vládnutia je jeho dôvera v absolútnych troskách a Slovensko v rozvrate a zmätku, v akom počas svojej takmer tridsaťročnej histórie ešte nikdy nebolo. Nikdy som si nerobil ilúzie o podstate politiky pána Matoviča a jeho osobnostnej výbave. Vždy som videl len jeho útoky na najnižšie pudy ľudí, šírenie zla a nenávisti, ako aj absolútnu obsahovú vyprázdnenosť. Pán Igor Matovič nie je žiadny neschopný génius. To pozor! On je presne tým, čím od začiatku bol – človekom, ktorý sa snažil hľadať cestičky, ako s niečím vychytráčiť, ako oklamať a obísť systém, a toto vydávať za svoje politické know-how. Takto to bolo aj pri jeho podnikaní, kde hľadal nie zákonné, ale nezákonné cesty, ako oklamať systém a neváhal pri tom zneužiť ani svojich najbližších. Tak to bolo pri jeho diplomovej práci, ktorú si nechal napísať s použitím cudzích myšlienok a o ktorej nám doteraz nepovedal pravdu. Tak je to aj s jeho rodinným majetkom, ktorým sa síce chváli na sociálnych sieťach, ale nie v oficiálnom majetkovom priznaní. A tak je to aj s jeho miliónovými rodinnými financiami, ktoré poletujú medzi pochybnými finančnými skupinami, a on sa tvári, že o tom ani netuší. A tak je to s jeho geniálnymi nápadmi, ako boli plošné testovanie či dovoz slávnej vakcíny Sputnik. Pán Igor Matovič, skrátka, nemá rád poctivú a systematickú prácu a vždy hľadá cesty, ako s ňou vybabrať a ako ju obísť. Bohužiaľ, pre Igora Matoviča pôsobenie predsedu vlády aj ministra financií je práve o poctivej a systematickej práci, ktorú on tak úprimne nemusí a neznáša. Je to práca o hľadaní konsenzu, dohody, ktoré je preňho cudzím slovom. Je to práca o spájaní rôznych názorových prúdov celej spoločnosti a vytváraní pokojného ovzdušia, v ktorom sa ľudia dobre žije, á, v ktorom sa ľudia dobre cítia a v ktorom sa ľuďom aj dobre žije. A nie je to práca, ktorá by spočívala v hodinových uplakaných tlačových konferenciách, vzájomnom rozoštvávaní národa, urážaní svojich partnerov a vnášanie nepokoja do všetkých sfér života na Slovensku. Ako bývalý predseda vlády Slovenskej republiky veľmi dobre poznám skutočné akcenty, aspekty premiérskej práce. A hoci som si o pánovi Matovičovi nikdy nerobil ilúzie, predsa sa vám dnes musím priznať s jednou vecou. Aj ja som veril, že ho táto funkcia zmení. Veril som, že keď prekročí dvere pracovne predsedu Úradu vlády Slovenskej republiky, pochopí, akú obrovskú zodpovednosť na seba prevzal a akým zásadným spôsobom bude od svojho pracovného stola ovplyvňovať životy všetkých ľudí na Slovensku. Áno, priznávam sa, veril som, že ak sa z Igora Matoviča už nestane štátnik, tak sa z neho stane možno aspoň politik prijateľný pre väčšinu ľudí, ktorý svojej krajine nerobí hanbu v zahraničí. Veril som tomu preto, lebo by to bolo lepšie pre Slovensko a bolo by to lepšie pre ľudí, ktorí tu žijú. Žiaľ, mýlil som sa, tak ako sa pomýlili mnohí, ktorí mu vo voľbách dali dôveru a dnes to naozaj trpko ľutujú. Budeme tu dnes asi počúvať od pána Matoviča a jeho koaličných partnerov, že za svoje zlyhania vo funkcii predsedu vlády už predsa vyvodil politickú zodpovednosť svojou demisiou a že chcú počuť ďalšie konkrétne dôvody, prečo má skončiť aj v kresle ministra financií. Ja si myslím, že dnes na tejto schôdzi tie argumenty zaznejú. Ale musím hneď povedať aj to, že táto premisa o vyvodení zodpovednosti za výkon premiérskej funkcie je od začiatku falošná. Zodpovednosť sa nevyvodzuje tak, že si presadnete z jednej stoličky na druhú. A to dokonca nie hocijakú, ale na najdôležitejší post vo vláde Slovenskej republiky s priamym dosahom na prácu všetkých ďalších ministrov, pretože takýmto postom post ministra financií a podpredsedu vlády Slovenskej republiky je. Pán Matovič voči sebe zodpovednosť jednoducho nevyvodil. Aj preto je namieste hovoriť aj o zlyhaniach, ktoré sa dopustil počas celého roka aj štvrť, či už bol premiérom Slovenskej republiky, alebo ministrom financií. Pretože príčetný človek by po takýchto fatálnych chybách nie že odišiel z premiérskeho postu, ale úplne by opustil slovenskú politiku. Mnohé z nich totiž boli zo sorty, ktorú už nebude možné napraviť. Áno, hovorím aj o tisícoch odvrátiteľných úmrtí na COVID, o ľuďoch, ktorí zaplatili za omyly a nepoučiteľnosť vlády Igora Matoviča tým najcennejším. A je len tragickým paradoxom, že na téme odvrátiteľných úmrtí vystaval práve pán Igor Matovič svoju predvolebnú kampaň a získal ňou aj dôveru svojich občanov. A preto začnem touto najzásadnejšou témou, a to zlyhaním pána Igora Matoviča pri riešení pandémie. Výsledky týchto zlyhaní sú strašné. Dvanásť a pol tisíca obetí, Slovensko celé týždne na čele hrozného rebríčka v náraste úmrtí na milión obyvateľov, trpiaci ľudia, hospodárstvo, ktorým štát nedokázal v najťažších chvíľach ale vôbec pomôcť. A kým sa pán Matovič držal odporúčaní odborníkov, a najmä plynulo pokračoval v opatreniach, ktoré zaviedla ešte moja vláda, bolo Slovensko premiantom prvej vlny pandémie. No potom prišiel zlom. Igor Matovič sa rozhodol dať prednosť vlastnej domnelej genialite a rady odborníkov jednoducho začal ignorovať. V snahe dostať sa na titulky svetových médií prišiel s plánom, ktorý mal vraj zlomiť väz korone. S plánom plošného antigénového testovania, ktoré vraj malo zachraňovať životy a byť inšpiráciou pre celý svet naokolo. A výsledky tohto experimentu dobre poznáme. Napriek tomu, že sa Slovensko stalo veľmocou v celoplošnom antigénovom testovaní, stalo sa, žiaľ, aj lídrom v rebríčku prírastku úmrtí na jeden milión obyvateľov. Ľudia dostali modré papieriky, ktoré akože dobrovoľne, ale nevyhnutne potrebovali pre naplnenie základných životných potrieb a s pocitom falošnej bezpečnosti chodili a pravdepodobne aj šírili vírus medzi svojimi najbližšími. Nepresnosť tohto testovania bola úplne zúfalá. Ľudia sa vo veľkom zhromažďovali pred odbernými miestami a odborníci sa oprávnene pýtali, či práve tam nedochádza k prenosu a šíreniu nákazy. A každý, kto chcel naozaj poznať svoj skutočný zdravotný stav, veľmi dobre vedel, že musí ísť na presnejší, ale aj drahý PCR test, pretože výsledky antigénového testovania až príliš často pripomínali lotériu. Tragické zdravotnícke výsledky plošného experimentu však neboli jeho jediným temným miestom. Plošné testovanie nám prinieslo aj ďalšie tri zásadné poznania. Ukázalo nám, aký má dnešný minister financií postoj a zodpovednosť k verejným financiám, ako chce plniť svoje veľkolepé volebné sľuby o transparentnosti a otvorenom vládnutím a ako vážne myslí aj toľko omieľaný boj s korupciou. Plošné testovanie nás stálo takmer 800 mil. eur, opakujem, takmer 800 mil. eur. Toto číslo je také závratné, že bežnému človeku nemôže hovoriť takmer nič. No každý, kto je trochu zorientovaný a pozná štátne financie, veľmi dobre vie, aké neskutočné veci sa za takúto sumu dajú pre občanov spraviť. Od mnohých zrekonštruovaných budov či nemocníc cez kilometre nových diaľnic alebo niekoľkoročné pokrytie výdavkov v sociálnej oblasti, ktoré ste hanebne zrušili. Áno, hovorím o pokrytí trojročných nákladov na plnohodnotné 13. dôchodky alebo nákladov na zvýšenú pandemickú OČR na úroveň čistej mzdy, alebo aj o jednorazovom príspevku na každé jedno dieťa vo výške 300 eur. Nie raz, trikrát po sebe sme mohli vyplatiť takýto príspevok miliónu detí na Slovensku, ak by sme ich namiesto toho nenútili absolvovať absolútne nesprávne a pochybné testy. Po nástupe k moci pán Igor Matovič opakoval ako verklík, že našiel prázdnu špajzu, že bude dvakrát obracať každé jedno euro, pretože sú to spoločné peniaze nás všetkých. No keď išlo o naplnenie jeho chorého nápadu, neváhal vyhodiť stovky miliónov do vzduchu. Ak hovorím o transparentnosti, pripomínam, že toto slovo sa v programovom vyhlásení prvej Matovičovej vlády nachádzalo takmer stokrát. A potom nám celá vláda v priamom prenose ukázala, ako si ho predstavuje v praxi. Trvalo celé mesiace, kým sa verejnosť vôbec dozvedela, koľko celé toto testovanie stálo. Niet sa však čomu čudovať. Ak raz minister hospodárstva, vicepremiér pre ekonomiku a predseda koaličnej strany v jednej osobe vyhlásil, že ani netuší, kam sa podela miliarda z pandemickej rezervy, z toho je zrejmé, že táto vláda nemá o transparentnosti ani len poňatia. Nie bežní ľudia, ale jej vlastní členovia sa nevedia dopátrať informácie, na čo sa minula miliarda, ešte raz opakujem, miliarda z peňazí nás všetkých, ktorá bola určená na COVID-ovú rezervu. Absolútnu netransparentnosť však vláda ukázala aj v inom aspekte celospoločenského testovania a celoplošného. Napriek rečiam o férových výberových konaniach dostala dvakrát po sebe priamym zadaním svoj životný kontrakt malá trnavská firmička s preukázateľnými personálnymi prepojeniami nielen na Igora Matoviča, ale aj ďalšie dve koaličné strany. A táto firmička zo zisku 31-tisíc eur v roku 2019 vyrobila vlani zisk 3,8 mil. eur! Ešte raz, malá trnavská firmička zarobila vyše stokrát viac ako za rok predchádzajúci. Keby to bolo za normálnych podmienok, tak jej pán majiteľ by sa na nás dnes pozeral z titulných stránok všetkých svetových ekonomických magazínov a preberal by čestné doktoráty na ekonomických univerzitách a prednášal by vo svete o svojom extrémnom, úžasnom podnikateľskom úspechu. Žiaľ, nešlo o žiadny podnikateľský úspech, ale tupé napakovanie si vlastných vreciek z peňazí všetkých občanov Slovenskej republiky. To je ten boj proti korupcii, to je tá transparentnosť, to je to otvorené vládnutie, o ktorom tak rád Igor Matovič rozpráva. A keďže nápad s plošným testovaním podľa očakávaní neuspel, prišiel pán Igor Matovič s ďalším akože geniálnym plánom a vymyslel si číslo pol milióna ľudí, ktorí sa vraj chcú dať zaočkovať iba ruskou vakcínou Sputnik a bez ktorých údajne nikdy nedosiahneme kolektívnu imunitu. A pre tohto vymysleného pol milióna ľudí neváhal dokonca obetovať ani vlastnú vládu a urobiť kroky, ktoré boli nielenže vážnym ohrozením slovenských zahraničnopolitických záujmov, ale na viacerých miestach už hraničili aj s ohrozením záujmov Slovenskej republiky. Nebudem už opakovať, že Sputnik doviezol tajne bez vedomia mnohých ministrov, vítal ho slávnostne na košickom letisku a uzavrel kontrakt, ktorý bol pre Slovensko pravdepodobne zjavne nevýhodný a už ako minister financií lietal do Moskvy a Budapešti a ponižoval odtiaľ našu slovenskú diplomatickú službu. A opäť sme pri toľko spomínanej transparentnosti. Zmluva s dodávateľom bola utajená napriek tomu, že mala byť zverejnená, pretože tak to káže slovenský právny poriadok. Išlo v nej o takmer 20 mil. eur z peňazí nás všetkých. A dodnes ani netušíme, či k zmluve existuje, alebo neexistuje nejaký dodatok a či Slovensko nebude musieť túto sumu zaplatiť, hoci využilo len zlomok vakcín a zvyšok sa rozhodlo predať alebo darovať nejakým iným krajinám. Príbeh Sputnika v réžii Igora Matoviča sa skončil totálnym fiaskom. A to nielen podľa opozície alebo odborníkov, ale aj podľa ich vlastného, vášho vlastného koaličného partnera. Tri mesiace nám vakcína stála v skladoch a čakala na svoju exspiráciu, kedy sa pokazí, namiesto toho, aby bola k dispozícii tým, ktorí sa ňou naozaj chceli alebo chcú dať zaočkovať. Všetky náklady, ktoré Slovensku vzniknú z tejto transakcie, by mali ísť na priamy účet Igora Matoviča. Pretože ak by dnes platila hmotná zodpovednosť, ktorú predseda OĽANO toľko sľuboval a ľuďom pred voľbami narozprával, dnes by sa pravdepodobne pán Igor Matovič nedoplatil. Alebo by skončil v base, pretože on sa v médiách vyjadril, že kto nebude mať na uhradenie týchto škôd peniaze, tomu štát odkrojí z jeho osobnej slobody. A pán minister financií je, ako všetci veľmi dobre vieme, v skutočnosti bezdomovec, ktorý nič nevlastní, nič neužíva, ani dom, ani auto, ani účet. Žiaľ, okrem hmotného účtu premiérovania Igora Matoviča, ktorý zaplatíme my všetci z vlastných daní, je tu aj účet takpovediac nehmotný. Pán Igor Matovič ako premiér vniesol do politiky toľko zla a nenávisti, že úplne rozvrátil dôveru ľudí v štát a v jeho inštitúcie. Namiesto predsedu vlády, riešiaceho 24 hodín denne a sedem dní v týždni problémy slovenských občanov, videli ľudia duševne nevyrovnaného človeka, ktorý na tlačových konferenciách brýzgal svojmu koaličnému partnerovi, obviňoval ho z tisícov úmrtí a miliardových škôd. Napriek tomu ho však ponechával vo funkcii, čím zo svojich vlastných vyjadrení robil len znôžku nenávistných výrokov. A tento spor, ktorý sa začal hneď po nástupe prvej Matovičovej vlády a trvá dodnes, má aj svoje konkrétne obete, priatelia. Nie je to len osobná nenávisť dvoch politikov, pre ktorých je vlastné ego viacej ako prospech Slovenska. Sú to deti ako rukojemníci, ktoré nemohli chodiť do školy. Sú to podnikatelia, ktorí dodnes márne čakajú na odškodňovací zákon. Sú to všetci ľudia, ktorí vyše roka čakajú na jednu funkčnú aplikáciu, ktorá im umožní absolvovať karanténu v ich domácnosti, a nie v nútenej štátnej. Je to celá oblasť kultúry, ktorú sa táto vláda rozhodla nechať absolútne napospas a vykrvácať. Ako za takýchto okolností ľudia môžu ešte mať dôveru v štát a v jeho inštitúcie? Ako majú veriť, že štát im pomôže v ťažkých chvíľach, pretože to je hlavnou úlohou štátu v takejto situácii? Ako majú veriť, že vláde nie sú ich osudy a rodiny ľahostajné? Tento nehmotný účet bude ešte dlhé roky splácať celá slovenská spoločnosť a potrvá naozaj veľmi, veľmi dlho, kým začne štátu niekto opäť dôverovať. A ešte niečo okrem pocitu absolútnej nedôvery. Ak by sa pán Igor Matovič nebál vystúpiť zo svojej opancierovanej limuzíny a prešiel by sa dnes medzi ľuďmi na Slovensku, dozvedel by sa veľmi presne, ako sa cítia pri výkone jeho politiky. Ľudia na Slovensku cítia neskutočnú hanbu padajúcu na všetkých občanov Slovenskej republiky. Boli svedkami predsedu vlády, ktorý si fotil svoje ponožky, predsedu vlády, neschopný čo i len trochu dôstojne reprezentovať Slovensko v zahraničí. Boli svedkami predsedu vlády one time, next time. Boli svedkami reďkoviek, bazových sirupov, cibuliek, tenisiek, mušlí v bruselskej reštaurácii. Boli svedkami predsedu vlády ponižujúceho v zahraničí svoju vlasť a jej inštitúcie. To je hanba, obrovská hanba, ktorú skutočne preciťuje kritická väčšina ľudí na Slovensku a keby ste naozaj, pán bývalý premiér a terajší minister, vystúpili z tej svojej pancierovej limuzíny, tak by vám to naozaj povedali veľmi jasne a rýchlo priamo do očí. No nielen hanba, ale aj čoraz väčší hnev vyvoláva pán Igor Matovič medzi ľuďmi. Niet totiž snáď žiadnej skupiny obyvateľov na Slovensku, s ktorými by vláda alebo bývalý premiér neboli v trvalom konflikte. Spomeňte si len na jeho výsmešný a urážlivý status voči dôchodcom, ktorí sa snažili v obchodných reťazcoch zohnať výhodnejšie respirátory. Spomeňte si na vyhrážky podnikateľom, že ak budú pokračovať v kritike a v protestoch, nedostanú od štátu žiadnu pomoc. Spomeňte si na vyhrážky samosprávam trestnoprávnymi postihmi, hoci boli to práve samosprávy, ktoré podržali štát v tých náročných a komplikovaných časoch v pandémii. Spomeňte si na nesplnené sľuby ďalším zdravotníkom a iným, že dostanú symbolickú odmenu za svoje nasadenie počas pandémie a mnohí sa jej nevedeli dočkať niekoľko mesiacov a mnohí ju dodnes nemajú. Niet, vážené dámy a páni, už na Slovensku žiadnej významnejšej spoločenskej skupiny, ktorej by Igorove Matovičove vlády nesiahli na jej práva a nekonali proti jej záujmom. Samozrejme, vládna koalícia si veľmi dobre uvedomuje, že výkon, ktorý tu za rok aj štvrť predvádza, by ju za normálnych okolností dávno stiahol pod hladinu a prinútil by ju potupne odísť a dať priestor niekomu kompetentnejšiemu a schopnejšiemu. Chápe, že nemá zmysel hovoriť o boji proti pandémii či o oživovaní hospodárstva a pomoci ľuďom, pretože v týchto oblastiach, žiaľ, na úkor všetkých občanov Slovenskej republiky tragicky zlyhala. Zúfalo preto táto koalícia potrebuje niečo, čím by ešte stále mohla odôvodňovať svoju holú existenciu. A toto niečo má byť podľa nich boj proti korupcii, boj za transparentnosť a údajná očista štátu. O transparentnosti som už hovoril pri míňaní miliárd zo štátneho rozpočtu, malej trnavskej firmičke či nezverejnení zmluvy o Sputniku a ďalších a takto by sme podľa mňa mohli, a mnohí kolegovia to aj spravia, mohli pokračovať aj celý deň, aj ešte aj ďalšiu noc. Čo malo znamenať pôsobenie dvorného advokáta OĽANO pána Miškoviča práve v rezortoch spravovaných touto stranou? Takmer milión zarobila jeho kancelária v zmanipulovaných súťažiach vrátane ministerstva financií, na ktorom sedel pán Miškovič ako poradca vtedajšieho ministra a terajšieho premiéra Hegera. Toto náhodou nie je systém našich ľudí, ktorí ste toľko kritizovali? A nie je náhodou systém našich ľudí to, čo predvádzate v štátnej správe? Ešte nikdy v histórii koaličných vlád sa nestalo, aby všetky posty prednostov okresných úradov obsadila jedna jediná koaličná strana, a nie sľubovanými transparentnými výberovými konaniami, o ktorých ste tak kvetnato rozprávali, ale pohovormi pred straníckymi bunkami a úderkami OĽANO. Čo na tom, že mesiac predtým Igor Matovič rozprával, ako musia práve posty predsedov alebo prednostov okresných úradov ostať apolitickými a profesionálnymi. Čo na tom, že pohotovo zmenil svoj postoj a tvrdil, že teda, okej, prednostovia okresných úradov, to je ešte tá posledná politická línia, od nich nižšie už to bude všetko len profesionálne. A, čuduj sa svete, páni poslanci z OĽANO na túto schôdzu predložili návrh zákona, ktorý má možnosť odkrágľovať vedúcim predstaviteľom štátnej správy každého jedného nepohodlného vedúceho zamestnanca na akejkoľvek verejnej alebo štátnej funkcii a idú ešte ďalej a chcú, aby takúto právomoc mali aj pracovníci na ústredných orgánoch štátnej správy. Ako toto ide dokopy, pán Matovič, s vašou sústavnou kritikou, že v minulosti bolo vstupenkou na nejaký štátny post alebo pozíciu stranícka knižka? Ako toto ide dokopy s tým, čo tu teraz predvádzate? A pritom mám pocit, že vám asi vôbec nedochádza, čo robíte. Pretože to nebude o tom, že nová vláda, ktorá po vás príde, tieto zákony využije, povyhadzuje vás všetkých a nasadí naspäť svojich ľudí. Vôbec o toto nejde. Chcem upozorniť aj občanov Slovenskej republiky, že nová vláda, nech už bude hociktorá, ktorá po vás príde, bude mať obrovský problém, pretože okrem ministrov, fundovaných štátnych tajomníkov bude musieť sa snažiť zohnať obrovské množstvo profesionálov, ktorí, žiaľ, zo štátnej správy pod vedením vašej vlády odchádzajú, pretože sa hanbia spájať svoje meno s touto vládou a s ministrami, ktorí na ministerských stoličkách sú. To je najväčšie nešťastie Slovenskej republiky – deprofesionalizácia, amaterizmus a deštrukcia celej štátnej správy pod vaším vedením. (Reakcia z pléna.) Toto je tá vaša transparentnosť v priamom prenose. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)