Fronc, Martin, poslanec NR SR (2013-10-23):
Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán minister, vážení kolegovia, pán minister privítal jednu kolegyňu, takže ja pozdravím vážené dve kolegyne prítomné počas terajšieho rokovania, dovoľte, aby som sa krátko vyjadril v prvom čítaní k návrhu zákona. Vedome násilie na štadiónoch a vôbec pri športových podujatiach nie je slovenské, samozrejme, špecifikum. Je to problém, ktorý trápi väčšinu krajín. A z tohto pohľadu musím povedať, že hľadať riešenie a istým spôsobom pokúsiť sa tomu predísť je dobrá myšlienka. Čiže ideu tohto návrhu zákona, si myslím, môžeme spoločne odsúhlasiť, mám však niektoré výhrady a poviem z nich aspoň pár, ktoré sú zakomponované priamo v návrhu zákona a spôsobu riešenia. Viete, nezdá sa mi, aby sme boli niekedy prísnejší, ako sú prísni, priestupkový zákon hovorí o tom že zakázať účasť možno na dva roky. V tomto návrhu zákona je urobené, že účasť možno zakázať až na päť rokov. Ja si myslím, že by sme nemali ísť minimálne nad tú hranicu, ktorú určuje priestupkový zákon. A potom keď sa domnievame, že áno, tak by sa to skôr malo v tom priestupkovom zákone zmeniť. Druhá vec, ktorú vnímam dosť citlivo, je to, že za mnohé podujatia, de facto za prácu pre bezpečnosť na športových podujatiach budú organizátori platiť, niekedy nemalé peniaze. A nakoniec to vyplýva aj z toho, čo povedal vo svojom úvodnom vystúpení pán minister, že očakáva pozitívny dopad na štátny rozpočet. Ale sú prípady, kde si myslím, že je to problémové, áno, malé podujatia nepotrebujú do 300 ľudí, pokiaľ však podľa znenia zákona nie sú istého rangu tie súťaže, pokiaľ to nie je medzinárodná súťaž. To znamená, že keď sa dohodne súťaž 30 šachistov, tak budú mať asi bezpečnostné opatrenia. Budú musieť za to platiť. Neočakávam tam žiadne násilie alebo niečo podobného, aspoň neviem o tom, že by tam bolo, okrem toho, že niekedy je známe, že šachisti sa navzájom znervózňujú, jeden druhého aby vyviedol zo sústredenia, ale násilie tam určite neočakávam. Tretia vec ma trošku zarazila. A musím ju uviesť. Kto robí šport? Väčšinou sú to mladí ľudia. Dokonca tí, ktorí sú na dedinách, vedia, že na taký futbalový zápas na dedine neraz príde viacej divákov ako na prvoligový zápas slovenského futbalu. Je to spoločenská udalosť. A týka sa najmä mladých ľudí. Ale nie celkom som pochopil, prečo môže byť hlavný usporiadateľ človek, ktorý má vek minimálne 25 rokov, vek 18 rokov stačí na volebné právo, áno, vek 25 rokov na hlavného usporiadateľa, to som nepochopil. To, že ten usporiadateľ, hlavný ak je, musí mať isté školenia, je v poriadku. Ale ten vek, by som bol rád, keby bol vysvetlený, prečo je to, pretože to nepokladám za adekvátne. A posledné trochu, to netvrdím, ale istým spôsobom mám pocit, že za istých okolností sa dá tento zákaz vykladať aj tak, že niektoré zhromaždenia ľudí nebudú môcť byť možné. A to už je zásah do niečoho iného. Myslím, že o tom budeme podrobnejšie debatovať na výbore. V zásade chcem povedať, že som za snahu o boj proti násiliu a jednoducho o to, aby boli vytvorené kultúrne podmienky, ale pokladám za dôležité, aby sa niektoré veci vyriešili, aby sme zase neboli príliš prísni. A posledná taká poznámka trošku osobná. Viete, väčšina z nás aspoň mužov sleduje športové podujatia a keď nie fyzicky na štadióne, tak aspoň v televízii. (Hlasy z pléna.) Neviem, či ich sledujete, ale pozeráte napríklad hokej. Koľkokrát sa dívam na hokej, keď sú zápasy z Kanady. Tam tréner, všetci sú oblečení tip-top. Oblek, kravata, biela košeľa, to tam majú, je tam kultúra, istá kultúra. No ja len to chcem pripomenúť z toho dôvodu, že takúto kultúru trošku by sme mohli mať aj my. Keď takáto kultúra môže byť na športovom podujatí a dlhodobo udržiavaná, aj to totižto vytvára atmosféru pri tom športovom podujatí, aj to istým spôsobom navádza na to, ako sa ľudia správajú. Takže toľkoto som chcel povedať vo svojom vystúpení. Ďakujem pekne.