T. Mikuš, poslanec: (2004-06-17):
V prvom rade máme už skúsenosť s politickým rozhodovaním a s možnými dôsledkami pre Slovensko ako celok. Ja len pripomeniem pre všeobecnú informovanosť, že Európska komisia prijala určité politické stanovisko k reaktorom typu VVER pred viac ako 10 rokmi a toto politické stanovisko v konečnom dôsledku bolo pretavené, politické stanovisko o nerekonštruovateľnosti a nevylepšiteľnosti reaktorov typu VVER. Realita, technická realita dala za pravdu tým, ktorí hovorili, že reaktory sú rekonštruovateľné a vylepšiteľné a že sú porovnateľné s inými tlakovodnými reaktormi prevádzkovanými v iných krajinách Európskej únie a celého sveta. Napriek tomu toto stanovisko ostáva v platnosti. Bol by som rád, keby sme sa v budúcnosti vyhli tomu, aby politické stanoviská bez technických, bezpečnostných, ekonomických alebo ekologických argumentov prinášali stratu Slovenskej republike. Takže naozaj spracovateľom patrí vďaka. Čo sa týka vlastného návrhu zákona, dovolím si upriamiť vašu pozornosť na § 2 písm. u). Budem presne citovať, čo je tam napísané. Je tam napísané v § 2 vymedzenie pojmov: „Na účely tohto zákona sa rozumie“, bolo by treba doplniť „resp. sa rozumejú“ a prídeme k písm. u) „zmenami na jadrovom zariadení ovplyvňujúcimi jadrovú bezpečnosť počas výstavby, uvádzania do prevádzky, prevádzky vyraďovania, uzatvárania úložiska alebo po uzatvorení úložiska, ktoré možno realizovať len po predchádzajúcom súhlase alebo schválení úradu“, a teraz príde to zaujímavé, „a v osobitných prípadoch aj Európskej komisie zmeny“ atď., pričom v bode 3 je odvolávka na limity a podmienky. Limity a podmienky sú parametre, ktoré hovoria presne o tom, čo je bezpečné, akceptovateľné, čo je mimo akceptovateľnosti a musí byť dôvodom povedzme na odstavenie elektrárne buď do odstránenia nedostatku, alebo úplné odstavenie elektrárne. Dovolím si povedať, že činnosti, ktoré v tomto prípade vykonáva Úrad jadrového dozoru, ktorý jediný zo zákona je zodpovedný za výkon činnosti, že tieto činnosti sú vykonávané v legislatívnom, presne vymedzenom legislatívnom prostredí, ktoré sa vyvíjalo niekoľko desiatok rokov na Slovensku a v bývalom Česko-Slovensku, teda mininálne štyri desiatky rokov. A to, čo je posudzované, býva výsledkom práce odborníkov, ktorí tvoria tímy s niekoľkými stovkami alebo až tisícami členov. Chcem len upozorniť, ak hovoríme, že v osobitných prípadoch, ak sa v zákone navrhuje, že v osobitných prípadoch by mala Európska komisia súhlasiť alebo schvaľovať, tak upozorňujem predkladateľov na to, že osobne neviem, podľa čoho by Európska komisia schvaľovala a súhlasila, pretože spoločné bezpečnostné štandardy v rámci Európskej komisie neexistujú. Mali by sme sa teda v maximálnej miere zaoberať tým, čo môže predstavovať znovupremietnutie politických stanovísk do záverov, ktoré poškodzujú Slovenskú republiku. Znovu opakujem, nie je definované, o aké osobitné prípady ide. Napriek tomu, že zákon v mnohých prípadoch naozaj ide do veľkých podrobností v ďalších svojich paragrafoch, tu jednoducho sú osobitné prípady bližšie neurčené. Viem, že by sa dala možno nejaká súvislosť nájsť v § 33. Ale upozorňujem, osobitné prípady podľa mojej mienky treba taxatívne vymenovať, treba vymenovať, podľa akých noriem by sa posudzovali, resp. schvaľovali zmeny, aká odborná inštitúcia, aké teleso v rámci Európskej komisie by tieto zmeny posudzovalo a aká by bola účasť odborníkov z jednotlivých krajín v tomto telese, v tejto inštitúcii. Znovu opakujem, nie sú spoločné normy, vystavujeme sa riziku politických zásahov do výsostne technických záležitostí. Samozrejme, dal by sa urobiť procedurálny návrh a zastaviť tento proces. Nepovažujem to za vhodné, preto sa uspokojím s odporúčaním a prosbou, aby sa spracovatelia tomuto momentu vážne venovali. A pokiaľ by neboli schopní osobitné prípady vymenovať, aby, samozrejme, v ďalšom čítaní sa táto časť už neopakovala. Ak, tak presne taxatívne vymenovať. A ak nie, hovorím, je to len odporúčanie, tak ju vypustiť. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)