Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2015-05-12):
Ďakujem. Vážená pani podpredsedníčka, tak sa tu zase stretávame pri základnej debate, že na čo vlastne a ako ten dôchodkový systém funguje. A na tom, z toho pramenia aj všetky tie diametrálne odlišné pohľady, ktoré tu zaznievajú a nielen teraz, ale mnohokrát predtým. Tá podstata nedorozumenia a chcenia zostať v nedorozumení zo strany vládnych poslancov spočíva v absolútnom popieraní systému, o ktorom sa vlastne bavíme. Popieraní toho, že sa bavíme o základnom dôchodkovom systéme, ktorý sa skladá z viacerých zložiek a tu zo strany vlády, zo strany ministerstva, zo strany poslancov zaznievajú tvrdenia, ktoré robia z tohto chaos. My sa naozaj nikdy nemôžeme pozerať, keď chceme dospieť k nejakému normálnemu názoru, ktorý má hlavu a pätu, ktorý má systém v sebe zakódovaný, na II. pilier ako raz na súčasť povinného, základného dôchodkového systému, ktorý má zabezpečiť doživotný príjem ľudí v starobe spolu s I. pilierom a inokedy zasa ako na dobrovoľný príspevok, ktorým si ľudia prispievajú na zlepšenie svojej situácie v starobe, ale nemusia, je to dobrovoľné, je to niečo ako pripoistenie, niečo ako III. pilier. No musíme si vybrať, vážené dámy, vážení páni. Keď v tom máte hokej, čo zjavne máte, tak jednoducho je to protiústavné, z toho zákonite vyplývajú protiústavné výstupy, pretože v jednu chvíľu je to súčasť základného systému z hľadiska filozofie, v inú chvíľu to nie je. A ja to rozoberiem na jednotlivých veciach, ktoré sa k tomu viažu. Viackrát tu zaznelo tvrdenie, a to je taká obľúbená a často opakovaný argument, keď sa hovorí o dobrovoľnosti pri II. pilieri z hľadiska rozhodnutia sa, či človek vstúpi alebo vstúpi do II. piliera, keď sa ten systém spúšťal, že to nie je pravda, pretože tí mladí ľudia, ktorí prvýkrát vstupovali na trh práce, tak tí automaticky sa stali účastníci II. piliera. A na tom je postavená ako keby tá argumentácia, že to bolo, nebodaj, protiústavné, alebo nie v súlade s ústavou. Tak moja prvá otázka je, II. pilier zaviedli asi 30 krajín na celom svete, za tiež zhruba 30 rokov, čo prvýkrát ten systém vznikal. Ukážte mi jednu krajinu, kde nebolo dané povinný vstup do II. piliera pre vekovo vymedzené skupiny ľudí. Ukážte mi jednu krajinu. Nenájdete. Všade bolo povedané, že ľudia od – do tam povinne musia vstúpiť a že ľudia nad nejakú vekovú hranicu zas tam nesmú vstúpiť, resp. je ešte medzikategória, že tí môžu aj nemusia a potom ďalšia, tí nesmú. Slovensko išlo v tomto prípade z hľadiska dobrovoľnosti úplne najďalej, úplne najďalej, nikde nenájdete takú dobrovoľnosť a tým sme naozaj išli z hľadiska toho vnímania, že to je základný systém, na absolútnu mieru slobody, že pre nikoho neexistovalo povinnosť. Len automaticky vstup, čo je úplne prirodzené pre tých, ktorí práve vstupovali na trh práce, ale rovnako potom bolo to doplnené, že sa môžu rozhodnúť a vystúpiť z tohto systému. A ešte vám jeden argument, ktorý asi ešte nezaznel, poviem. Keď toto vám nejde do hlavy pri II. pilieri a budete presadzovať názor, že to má byť absolútne dobrovoľné a vždy otvorené, tak potom, ak je to základný systém a na základný systém musia platiť základné rovnaké pravidlá, tak rovnaká dobrovoľnosť potom musí platiť aj pre I. pilier, keď sa máme držať jednotnej filozofie. Znamenalo by to potom, že človek, ktorý vstupuje na trh práce, sa dobrovoľne rozhodne, či bude platiť do Sociálne poisťovne. A keď sa rozhodne, že nebude, tak nebude a povie si, ja si to zabezpečím nejako ináč. Ja sa pripoistím, ja si budem sporiť v banke alebo čokoľvek iné. Zdá sa vám to uletené? Aj mne. Je to uletené. Pretože základný systém je povinný, vždy musí byť povinný, pretože vždy musí počítať s tým, že v celej širokospektrálnej populácii sa nenájde taká miera zodpovednosti u každého jedného jedinca, že dokáže predvídať a chovať sa zodpovedne k tomu, čo príde o štyridsať rokov. A preto všetky systémy a samozrejme priebežný, úplne automaticky, nikto o tom nepochybuje, majú zakotvené, že musíš platiť odvody. Pracuješ, máš príjem, podnikáš, máš príjem, tak z nejakého základu, z nejakého platu, z nejakej mzdy musíš platiť odvody. Musíš. Nie môžeš, musíš, pán minister. Takže keď vám niekomu vadí, že do II. piliera kto sa do neho rozhodol vstúpiť vtedy, potom sa odvádza, tak by vám nemalo vadiť, že, že ani do I. piliera sa nebude platiť. A k akému chaosu by sme došli, keby do tohto extrému by sme to zahnali, ale vy v II. pilieri popierate ten princíp, že to je základný systém, na ktorý sa musia vzťahovať rovnaké princípy, čo je povinné a čo nie je povinné, ako na I. pilier. Oni sa rozlišujú len spôsobom, akým si zabezpečujú zdroje na výplatu dôchodkov. Že I. pilier znamená, že okamžite zaplatené peniaze sú vyplácané existujúcim dôchodcom a II. pilier, že zaplatené peniaze sa investujú prostredníctvom kvalifikovaných špecializovaných inštitúcií a vytvárajú, zhodnocujú sa, akumulujú, znova reinvestovaním týchto zdrojov sa zväčšuje ich objem, aby v čase, keď človek ide do dôchodku, mal, vlastnil majetok, ktorý mu zabezpečuje dôchodkový príjem. To je len rozličný spôsob zabezpečenia dôchodkového príjmu, ale to pravidlo, že to je základný systém, tak tie základné princípy musia byť rovnaké. Až nie, vnášate tu nesystémovosť, chaos a, samozrejme, v mnohých prípadoch protiústavnosť. Z tej dôvodovej správy len pospomínam taký ten tiež veľmi často opakovaný obľúbený argument o morálnom hazarde, ktorým sa zdôvodňuje to, že tí, ktorí sú v druhom pilieri, nemôžu mať rovnaký minimálny dôchodok, ako tí ostatní. Jednoznačne treba povedať, že tak, ako to bolo napísané na začiatku, tak ako to prešlo cez celú tú legislatívnu cestu, bolo to napísané správne, pretože to pripravovali nie politruci, ale pripravovali to odborní pracovníci na ministerstve. A úplne samozrejme a automaticky vychádzali z toho, že tak ako môj predrečník povedal, nemôžeme sa na jednotlivé štátne dávky dívať podľa toho, či niekto je alebo nie je v II. pilieri a podľa toho mu ich krátiť alebo nekrátiť alebo pridávať, že na všetkých musí platiť rovnaký meter. Nuž ale potom prišlo politrucké rozhodnutie, pretože, tu zas nebudem súhlasiť, alebo dovolím si mierne zapolemizovať s mojím predrečníkom pánom Mihálom, myslím si, že to nebol pán minister, ktorý po rozprave v prvom čítaní prišiel na to, že hop, spravili sme chybu. Pretože žiadna chyba sa nespravila, bolo to správne. Ale pán premiér Fico prišiel na to, že hop, veď my potrebujeme vyhnať z toho piliera čo najviac ľudí, my im to predsa musíme znepríjemniť, my ich tam musíme vystrašiť, jednoducho musíme zobrať palicu, ako ste to mohli urobiť, že im vlastne sa na nich pozeráte, že sú rovnoprávni občania, veď v jeho očiach to sú nie rovnoprávni občania, to sú ľudia, ktorí si zaslúžia byť potrestaní, pretože on hlasoval proti II. pilieru. Ako si môžu dovoliť voliči SMER-u byť v II. pilieri? V hlave nášho premiéra, vášho premiéra Roberta Fica je to takto usporiadané. Trestajme ich za to, vyžeňme ich z toho, lebo keď sa nám ich podarí vyhnať veľa, tak potom budeme bližšie k tomu cieľu zrušiť ho úplne. Pretože sa povie á, to je len pre bohatých. Potom to môžeme zrušiť, lebo vy, ktorí bohatí nie ste, to určite podporíte. Pretože závisť je silná vlastnosť, ktorá dokáže pohnúť masami. Ale chvalabohu napriek štyrom otvoreniam II. piliera ľudia vedia, že istota vlastného majetku je vždy viac, ako prázdne sľuby politikov, ktoré sa majú napĺňať o dvadsať rokov vtedy, keď tí politici tu dávno nebudú. Nie je to žiaden morálny hazard, keby tam boli rovnaké podmienky, ale je to súlad s ústavou. A morálny hazard je to, čo sa deje každým rokom v I. pilieri. Prvý pilier všetci veľmi dobre vedia, vieme, každý odborník to povie, je pyramídová hra. Je pyramídová hra, ktorá nemá šancu na dlhodobé prežitie bez zásadných zmien. Až toto niekto povie, že to nie je pravda a bude chcieť o sebe povedať, že je odborník, tak si zaslúži len a len výsmech odbornej obce. Pretože I. pilier je postavený na princípe, že veľká skupina ľudí financuje malú skupinu ľudí v dôchodku a všetci veľmi dobre vieme, že to už nie je pravda a prestáva to byť pravdou čoraz viac, že skupina ľudí, ktorí sú v dôchodku, je čoraz väčšia a skupina, na ktorú zostáva financovanie tejto stále zväčšujúcej sa skupiny, je v pomere k nej čoraz menšia. Na to netreba mať ani vysokú školu, ani špecializáciu na dôchodkové systémy, aby každý pochopil, že si to vyžaduje viac peňazí od menšej skupiny prispievateľov. A takýto systém sa dá ufinancovať potom len zvyšovaním veku odchodu do dôchodku, zvyšovaním odvodov, ktoré sú na Slovensku jedny z najvyšších na svete a v OECD, alebo znižovaním výšky dôchodkov. Len tieto tri cesty existujú na udržanie priebežného systému. Takže toto je morálny hazard, pretože už dnes doplácame každým rokom a dotujeme každý rok zhruba necelými 30 % každý jeden dôchodok. Pretože príspevky, odvody na to nestačia jednoducho. Je to presne tak, je to vypočítané a nespochybniteľné a potvrdí to opäť každý, kto sa s tým čo len trošku zaoberá. Takže keby nebola táto dotácia, tak už dnes tie dôchodky sú úplne v inej výške, keby to malo byť v rovnováhe a preto porovnávať a súťažiť s II. pilierom je absolútny nezmysel. Prvý a II. pilier nie sú v súťaži a nikdy som to netvrdil, že sú v súťaži. Sú to dve nohy jednej osoby, ktorá vtedy bude stáť stabilne a pevne na dvoch nohách, keď budú obidve zdravé a silné. A tá druhopilierová noha práve pomáha prežiť I. pilieru, pretože preberá na seba veľkú časť budúcich záväzkov, ktoré by inak boli v I. pilieri. Takže morálnym hazardom je to, keď vláda sa snaží vyhnať ľudí z II. piliera, pretože tým zväčšuje povinnosti, finančné povinnosti Sociálnej poisťovne voči budúcim dôchodcom, tým zvyšuje výdavky, budúce výdavky verejných financií a štátneho rozpočtu, ktorý musí dotovať rozpočet Sociálnej poisťovne a tým pádom ohrozuje a skracuje životaschopnosť a udržateľnosť I. piliera. Pre dôchodkový systém by bolo z hľadiska finančného najlepšie, keby každý jeden pracujúci bol v II. pilieri. To by bolo pre verejné financie najvýhodnejšie. Pretože aj tí, ktorí majú nízky príjem a tá suma, ktorá by sa vygenerovala investíciami za štyridsať rokov, by nebola extrémne vysoká, ale aj tá malá suma by odľahčila o tú malú sumu Sociálnu poisťovňu. A malá suma u jednotlivca, u státisícov je obrovská suma, o ktorú by Sociálna poisťovňa bola odľahčená, ktorú by nemusela vyplácať v rámci výplaty dôchodku, o to by mala v budúcnosti nižšie výdavky. To bol cieľ zavedenia II. piliera a to je stále cieľ zavedenia II. piliera. A vyháňanie ľudí z II. piliera ide proti tomuto cieľu a ohrozuje stabilitu a udržateľnosť I. piliera, aj celého dôchodkového systému. Tým, čo je v pozmeňovacom návrhu, ktorý tu už bol viackrát spomenutý, sa množstvo protiústavných nastavení v tomto zákone zvýšilo. Zvýšilo sa na ďalší rad, ale to neznamená, že v tom prvom návrhu tie protiústavnosti neboli. Takže poďme teraz k tomu, k čomu predložím aj pozmeňujúci návrh. Vláda sa strašne teraz hrdí, pýši, odfajkúva si, že zaviedla, alebo ide zaviesť minimálny dôchodok. Ale to nie je celkom pravda. Minimálny dôchodkový príjem tu funguje od prijatia reformného zákona o sociálnom poistení. Funguje tu už vyše desať rokov a funguje takým spôsobom, že človek, ktorý má nízky dôchodok, pretože sa pre účely výpočtu nároku na sociálnu dávku nezapočítava jeho celý príjem, ale minimálne 25 % sa nepočíta a keď pracoval viac ako dvadsaťpäť rokov, tak za každý ďalší rok sa zvyšuje táto čiastka, ktorá sa nezapočítava, takže v prípade človeka pred prijatím zákona alebo novely, ktorou sa zavádza minimálny dôchodok, tak ak človek, ktorý tridsať rokov pracoval, tak 30 % z jeho príjmu sa nezapočítava do jeho nároku na sociálnu dávku a zjednodušene povedané o 30 % z jeho dôchodku sa mu zvýši jeho dôchodkový príjem, pretože sa mu doplatí cez sociálnu dávku. Tým sú zabezpečené dve veci, že nikdy sa nemôže stať, že človek, ktorý nepracoval, bude mať vyšší príjem v dôchodku, ako ten, ktorý pracoval. Druhá vec, že každý bude vnímaný a posudzovaný individuálne. Že nedôjde k nespravodlivostiam, ktoré sú v tomto zákone zakódované a zakotvené, že dvaja ľudia, ktorí rôznu výšku odvodov odvedú do Sociálnej poisťovne, dostanú rovnaký dôchodok. Je to spravodlivé? Kde je tu spravodlivosť? Že ľudia odvedú rôznu výšku prostriedkov do Sociálne poisťovne jeden vyššiu, druhý nižšiu, ale na základe tejto novely, ktorá teraz bude schválená, dostanú rovnaký dôchodok. To znamená, jeden z nich bude poškodený. Zavádzate rovnostárstvo a s ním spojenú nespravodlivosť. Kde je poistný princíp v tomto systéme? Prečo niekto má zaplatiť viac a dostať to isté, ako ten, čo zaplatil menej? To určite spravodlivé nie je. Ten systém, ktorý tu funguje desať rokov, toto, samozrejme, pri ňom nemôže dôjsť. Má ale svoje nedokonalosti. Áno, má a mohli byť zmenené už veľmi dávno. Tými nedokonalosťami predovšetkým je to, že človek musí podať, keď chce získať takýto doplatok k dôchodku, žiadosť na Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny. To znamená administratívna náročnosť a byrokracia s tým spojená, že tohto človeka potom následne Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny skúma ako skupinu osôb z hľadiska ich príjmovej sily a preto, keď žijú v spoločnej domácnosti manželia napríklad a jeden alebo ten druhý, ktorý nežiada o túto sociálnu dávku, má vyšší príjem, tak už mu tá dávka nie je priznaná. Rovnako mu nemusí byť priznaná na základe jeho majetku, ktorý má a jednoducho musí absolvovať túto procedúru a tá dávka je alebo nie je priznaná. Toto je nedokonalosť tohto systému, pretože je to pre tých ľudí náročnejšie, aj obťažujúcejšie a nevedia dopredu, ako to dopadne na 100 %. Väčšina z nich, si myslím, lebo to sa jedná o nízko príjmové domácnosti, tá sociálna dávka priznaná je, ale musia absolvovať túto procedúru. Vo vašom návrhu zákona prichádzate s vylepšením, ktoré ja oceňujem. S vylepšením, ktoré znamená, že sa na človeka, ktorý bude mať nárok na minimálny dôchodok už bude pozerať ako na jednotlivca, to znamená, nebude sa skúmať, alebo ako skupina osôb a nebudú sa ani posudzovať jeho majetkové pomery. To je prvé vylepšenie. Druhé vylepšenie je, že celé toto zúraduje Sociálna poisťovňa a že tieto prostriedky dostane daný človek v rámci dôchodku. Ale tuto hneď ako dovolím si všetkým kolegom, lebo aj na tej opozičnej strane sa mi zdá, že ten jemný nuáns nie je zachytený, to neznamená, že tento človek nebude dostávať sociálnu dávku, že nebude podporený dávkou v hmotnej núdzi. Bude, len o tom nebude ani vedieť, samozrejme, pretože to celé zúraduje Sociálna poisťovňa, ale tie prostriedky pritečú do Sociálnej poisťovne zo štátneho rozpočtu. To znamená, budú to tie isté prostriedky, ako dnes ten človek dostáva, ale z úradu práce, sociálnych vecí a rodiny. Takže opäť je to skladačka. Z poistenia, ktoré človek vytvoril počas svojho pracovného veku, alebo aktivity na základe odvodov a z prostriedkov, ktoré slúžia na dávku v hmotnej núdzi alebo na podporu ľudí v hmotnej núdzi, ktorá sa prejde oblúkom cez Sociálnu poisťovňu a príde k nemu. To je správne. Veľmi to oceňujem a takto by ten systém mal fungovať a mal by byť vylepšený, mohol byť vylepšený už dávno, pripomínam, ste tu už ôsmy rok, vláda Ficove vlády, ale teraz sa pýtam, prečo tento systém nie je zovšeobecnený na všetkých dôchodcov, ktorí majú nárok na dôchodok? Každý, kto odpracuje 15 rokov, má nárok na dôchodok. Prečo tento systém tie kritériá, ktoré sú ukladané na jednotlivých ľudí, nie sú zovšeobecnené na všetkých? Tu sa opäť dostávate do rozporu s ústavou. Ústava hovorí, že na každého treba pozerať rovnako. Na každého treba z hľadiska jeho práv a povinností klásť rovnaké požiadavky. Tu sa kladú iné požiadavky na ľudí, ktorí odpracovali 30 a viac rokov a iné požiadavky, ktorí odpracovali 15 až 29 rokov a 11 mesiacov. Nie je na to žiaden dôvod. Toto je jasná diskriminácia tejto skupiny dôchodcov, pretože oni splnili zákonné podmienky na vyplatenie dôchodku, v akej výške, v takej, podľa toho, koľko odviedli, koľko pracovali, ale splnili zákonné podmienky ale napriek tomu sú na nich kladené omnoho prísnejšie kritéria, ktoré v konečnom dôsledku mimo toho, že znamenajú vyššiu administratívnu náročnosť, vyššiu byrokraciu, znamenajú aj nižší príjem. Pretože niektorým je táto dávka priznávaná v nižšej výške, ako by bola, keby boli vnímaní ako jednotlivci, tak ako sú vnímaní tí, ktorí spadajú pod kritériá minimálneho dôchodku, to znamená, majú 30 rokov odpracované. Preto si myslím, že toto treba zmeniť. Poukazoval som na to od samého počiatku, keď sme sa s týmto zákonom stretli, pretože naozaj takéto diferencovanie medzi jednotlivými ľuďmi z hľadiska kritérií nie je ani oprávnené, ani v súlade s ústavou. Ešte poviem ako jeden podporný argument. Viete, stáva sa a nie je to dobré nikdy, ľudia to ani nevnímajú dobre, aj rozumiem, že je to nepríjemné, keď dôjde k prijatiu nového zákona a na základe prijatia nového zákona sa zmenia podmienky a tí, ktorí sa riadili v akejkoľvek oblasti pravidlami starého zákona oproti tým, ktorí sa riadia už novým zákonom a tam zákon je účinný od istého konkrétneho dňa, môžu mať pocit, že je to nespravodlivosť, že pre nich sa buď zlepšili alebo zhoršili podmienky, tak buď jedna alebo druhá skupina to vníma ako nespravodlivé. Ale vždy doteraz platilo, že keď k tomuto došlo vo väčšej či menšej miere, tie kritéria boli na všetkých rovnaké. Jediný zlomový moment bol dátum účinnosti z nového zákona. Tu to nebude to isté. Príde nový zákon, ale vzniknú, budú, vzniknú dve nové skupiny ľudí v rámci účinnosti nového zákona. Nie v starom zákone a v novom zákone. V rámci účinnosti nového zákona vzniknú dve rôzne skupiny. A to je už naozaj protiústavnosť podľa mňa ako vyšitá. (Reakcia z pléna.) Niekto tam zakričal „invalidi“, sa mi zdá, že pán Muňko, riaditeľ Sociálnej poisťovne. Tak, pán poslanec, aj tebe pripomeniem, že aj tu na všetkých platili rovnaké kritéria od prijatia tohto zákona, nemusia sa páčiť nikomu, každý môže ich kritizovať, ale neexistovali dve skupiny, že na jednu sa pozeralo ináč a na druhu ináč. Na všetkých sa pozeralo úplne rovnako. To bol ten rozdiel. A „by the way“, keď sme pritom, prečo sa ten zákon za desať rokov nezmenil, keď stále na neho poukazujete? Ani čiarka sa na ňom nezmenila od čias, kedy bol prijatý, čo len potvrdzuje, že bol prijatý odborne, správne a že tak sa posudzuje, ako sa pred desiatimi rokmi posudzoval, tak sa posudzuje aj dnes. Takže, aby sme boli, aby sme to mali hneď vysvetlené a hneď na čistom. Dalo by sa o tom ešte veľa rozprávať, mám tu pár poznámok, čo sa týka mojich predrečníkov, ale myslím si, že jednak do istej miery je to hádzanie hrachu na stenu a na druhej strane, netreba predlžovať vystúpenie a povedať všetko, čo sa len povedať dá, lebo naozaj je to téma veľmi, veľmi široká. Ale možno predsa len jednu poznámku, lebo to pán Martvoň povedal, keď zasa ďalší argument zaznieval, že keď by sa toto zaviedlo, že minimálny dôchodok by bol pre všetkých rovnaký, aj tých, čo sú v II. pilieri, že DSS-ky by neboli motivované. Panebože, DSS-ky nefungujú na tomto princípe, veď tie majú úplne iné motivácie. Tí potrebujú na to, aby zarobili, potrebujú dosahovať výnosy. Nie sa niekde viesť a s nohami vyloženými na stole. Keď nebudú mať výnosy, nezarobia, takže tento argument je absolútne nezmyselný. Takže, vážené dámy, vážení páni, predkladám pozmeňujúci návrh, ktorý sa zameriava na to, aby sme odstránili protiústavnosť v tej časti zákona, ktorá vytvára dve rozdielne skupiny ľudí, a to tým, že zjednotí kritéria posudzovania jednotlivých dôchodcov z hľadiska nároku na doplatok cez dávku hmotnej núdzi a z hľadiska zjednodušenia tejto procedúry do rovnakého štandardu, ako budú mať tí dôchodcovia, ktorí splnia nároky alebo kritéria, ktoré im zabezpečia minimálny dôchodok, pričom to neznamená a nič sa nemení na tom, že minimálny dôchodok získajú len tí, ktorí budú mať odpracovaných 30 a viac rokov, aby sme si dobre rozumeli. Takže je to pozmeňujúci návrh poslanca Národnej rady Ľudovíta Kaníka k vládnemu návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 461/2003 Z. z. o sociálnom poistení v znení neskorších predpisov a ktorým sa menia a dopĺňajú niektoré zákony. Bod 1. V čl. VII sa dopĺňa nový bod 4, ktorý znie: 4. V § 7 sa dopĺňa nový odsek 2, ktorý znie: „(2) Hmotná núdza sa, ak ide o fyzickú osobu, ktorá dosiahla vek potrebný na nárok na starobný dôchodok, nezisťuje a) posúdením majetku, možnosti uplatnenia nárokov tejto fyzickej osoby a možnosti zabezpečiť si alebo zvýšiť si príjem vlastnou prácou, b) posúdením príjmu, majetku, možnosti uplatnenia nárokov členov domácnosti.“ Pôvodné odseky 2 až 5 sa prečíslujú na odseky 3 až 6. Bod 2. V čl. VII sa dopĺňa nový bod 5, ktorý znie: „5. V § 7 ods. 2 sa vypúšťa písmeno a) a pôvodné písmená b) až h) sa premenujú na a) až g).“ Bod 3. V čl. VII sa dopĺňa nový bod 6, ktorý znie: 6. V § 19 ods. 1 sa na konci vety vypúšťa bodka a dopĺňajú sa slová: „; úrad rozhodne bez podania žiadosti, ak ide o nárok na pomoc v hmotnej núdzi podľa § 7 ods. 2 postupom podľa § 33b.“ Bod 4. V čl. VII sa dopĺňa nový bod 7, ktorý znie: 7. Dopĺňa sa nový § 33b, ktorý znie: „§ 33b Prechodné ustanovenia k úpravám účinným od 1. júla 2015. (1) Úrad zašle do 31. augusta 2015 fyzickej osobe, ktorá dosiahla vek potrebný na nárok na starobný dôchodok, ktorý sa vypláca k 1. júlu 2015, písomnú výzvu na preukázanie skutočností rozhodujúcich na určenie sumy dávky v hmotnej núdzi, ak suma príjmu podľa § 4 ods. 3 písm. b) je nižšia ako suma dávky v hmotnej núdzi. (2) Ak fyzická osoba dosiahla vek potrebný na nárok na starobný dôchodok pred 1. júlom 2015 a suma príjmu podľa § 4 ods. 3 písm. b) je nižšia ako suma dávky v hmotnej núdzi, o sume dávky v hmotnej núdzi rozhodne Úrad bez žiadosti do 60 dní od preukázania skutočností rozhodujúcich na určenie tejto sumy.“ Pôvodné body sa náležite prečíslujú. Odôvodnenie: Právna úprava zavádzajúca inštitút „minimálny dôchodok" vytvára dve skupiny dôchodcov vzhľadom na posudzovanie nároku na zvýšenie príjmu dôchodcov – prostredníctvom tohto inštitútu a zároveň prostredníctvom inštitútu dávky v hmotnej núdzi. Navrhovanou zmenou sa zjednocuje prístup k dôchodcom, ktorí si odpracovali minimálne 30 rokov a tých, ktorí odpracovali menší počet rokov. Aj táto skupina má nárok na nezapočítanie časti dôchodku do nároku na priznanie dávky v hmotnej núdzi podľa počtu odpracovaných rokov. Nemôžu však byť diskriminovaní oproti tým, ktorí odpracovali 30 a viac rokov z hľadiska kritérií, podľa ktorých je ich nárok posudzovaný. V navrhovanom znení sa zjednocuje tento prístup tak, že na obidve skupiny sa prihliada ako na jednotlivca a neposudzujú sa ich majetkové pomery ani majetok či príjem ostatných členov domácnosti. Tým sa nastoľuje rovnaký a nediskriminačný prístup ku všetkým dôchodcom, ktorí majú odpracovaných minimálne 15 rokov a vznikol im tak nárok na výplatu dôchodku. Nárok na minimálny dôchodok zostáva zachovaný naďalej len pre tú skupinu, ktorá odpracovala 30 a viac rokov. Toľko predložený pozmeňujúci návrh. Ďakujem za pozornosť a prosím o zamyslenie a podporu tohto návrhu zákona, pretože si myslím, že až k tomu nedôjde, tak z hľadiska len rýchlosti rozhodovania Ústavného súdu to tu budeme mať čoskoro na stole znova. Ďakujem.