Mihál, Jozef, podpredseda vlády a minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2010-08-05):
Vážený pán predsedajúci, vážené pani poslankyne, vážení páni poslanci, vážení kolegovia, milí hostia, na rozdiel od mojej predrečníčky, pani poslankyne Tomanovej, si myslím, že programové vyhlásenie vlády je veľmi dobrou správou pre Slovensko. Nová koalícia a nová vláda má štyri roky na to, aby toto tvrdenie dokázala, a verím, že sa jej to podarí. Pokiaľ ide o sociálny systém ako celok, mojou prioritou je urobiť poriadok, zaviesť spravodlivosť v pravom slova zmysle a prehĺbiť solidaritu v systéme. Aby som bol stručný, skúsim povedať len pár priorít. Prvou prioritou je boj proti nezamestnanosti, čo zároveň znamená prostriedky na to, aby sa zamestnanosť zvyšovala. Za tri týždne, počas ktorých som vo funkcii, som absolvoval množstvo rozhovorov a návštev. Okrem iného medzi tým bolo aj rokovanie tripartity. Bola to návšteva najvyšších predstaviteľov KOZ v mojom úrade. Bola to, samozrejme, aj návšteva zástupcov zamestnávateľov a okrem iného som si bol preveriť situáciu, aká je na východnom Slovensku, konkrétne v okresoch Trebišov a Michalovce. Z týchto rozhovorov a hlavne z rokovaní na tripartite vyplynulo, že tak ako to spomínala pani poslankyňa Vaľová, dávam jej za pravdu, najväčším problémom nie je Zákonník práce, ale z pohľadu zamestnávateľov je najväčším problémom zákon o kolektívnom vyjednávaní. Novela, ktorá bola prijatá na jar tohto roka, zaznamenala veľký nepomer medzi právami zamestnancov a zamestnávateľov, alebo presnejšie povedané, zaviedla automatickú extenziu kolektívnych zmlúv vyššieho stupňa, čo hodnotia zamestnávatelia ako veľmi vážnu prekážku pre rozvoj ďalších investícií, a preto mojou prioritou pri opatreniach na zvyšovanie zamestnanosti bude náprava tohto zákona. Samozrejme, budeme robiť aj zmeny v Zákonníku práce, ale rozhodne sa s týmito zmenami nemienim ponáhľať. Chcem dať veľký priestor dialógu medzi zástupcami zamestnancov a zamestnávateľov. Chcem, aby fungovala tripartita tak, ako fungovať má. Každý bude mať dostatočný priestor, aby vyjadril svoj názor a svoje stanovisko. Dúfam, že tieto stanoviská sociálnych partnerov sa budú zbližovať. Dúfam, že rokovania budú pokojné a v konštruktívnej atmosfére, k čomu chcem prispievať. Pokiaľ ide o minimálnu mzdu, vidíme konkrétne teraz v týchto dňoch, že znova sa opakuje to, čo každý rok. Sociálni partneri sa jednoducho nevedeli dohodnúť na úprave minimálnej mzdy, to znamená, musí prísť na rad mechanizmus daný podľa zákona. Tento mechanizmus nie je dobrý. Tento mechanizmus, je to gumové, sú to gumové paragrafy, ktoré umožňujú veľmi voľný výklad, treba to upresniť, treba to zmeniť tak, aby boli spokojné všetky strany. Preto pôjdeme zrejme aj do zákona o minimálnej mzde a navrhneme logické a zmysluplné úpravy, ktoré budú mať za následok väčšiu spokojnosť a menšie handrkovanie, ako tomu bolo doteraz. Pokiaľ ide o výšku miezd, mne osobne je veľmi ľúto, že taký vysoký počet ľudí na Slovensku je odkázaný žiť z tak nízkych miezd alebo dokonca z dávok v hmotnej núdzi, a budem robiť všetko preto, aby sa tento stav zlepšil. Samozrejme, tu nemôže byť spoľahnutie, alebo nemôžeme sa pozerať len na rezort práce, sociálnych vecí a rodiny, pretože je to širší celospoločenský problém. Ide v prvom rade o to, aby podnikatelia zistili, že Slovensko je znova atraktívna krajina na investovanie, pretože bez toho, aby sa tu rozvíjali podnikateľské možnosti, nikam sa nedostaneme. A administratívnymi nariadeniami a deklaráciami o tom, ako chceme zvýšiť mzdy bez toho, aby sme upravili podmienky na podnikanie, aby sme zvýšili kultúru spoločenského života, legislatívy, sa nedostaneme jednoducho nikde. To si tu môžeme len rozprávať ako bonmoty a vymieňať ich medzi sebou. Ak dovolíte, malý odskok v tejto súvislosti. Zaznamenal som ešte taký názor, že zamestnanci budú platiť odvody, a tým ich poškodíme. Je to také trošku nepochopenie toho, čo chceme urobiť, v rámci programového vyhlásenia nájdete pojem zavedenie superhrubej mzdy, jednoducho ide o to, na vysvetlenie, aby sa súčasná cena práce premietla do zvýšenia hrubej mzdy zamestnanca a súčasne odvody, ktoré platí zamestnávateľ a zamestnanec, formálne platil len zamestnanec, čo pre neho bude znamenať jasné zviditeľnenie toho, koľko zo svojho reálneho príjmu alebo hrubého príjmu odovzdáva štátu. Chcem len upozorniť, že ak niekto zarobí, povedzme, tisíc eur vo forme ceny práce, to znamená vrátane odvodov zamestnávateľa, tak mu z toho na výplatu zostane okolo 580 eur, pretože 420 eur ide štátu – na daňový úrad, do Sociálnej poisťovne a do zdravotnej poisťovne vo forme odvodov. A, samozrejme, občan, ktorý tých 580 eur si zoberie domov, si nakúpi tovar, alebo si zabezpečuje nejaké služby, platí v tom DPH, platí spotrebnú daň. Reálne z toho čo zarobí, mu zostane menej ako polovica. Bolo by dobré, keby si tento fakt občania Slovenskej republiky uvedomili a k tomu im napomôže aj zavedenie superhrubej mzdy, nehovoriac už o tom, že inštitút superhrubej mzdy sprehľadní a zjednoduší aj administratívu vo vzťahu medzi podnikateľmi a štátom. Aby som dlho nezdržiaval, prejdem ešte k odvodovému systému. Znovu zdôrazňujem, urobiť poriadok, zaviesť spravodlivosť a zosilniť solidaritu. To je všetko. Nič iné za tým nehľadajte. Môžeme sa tu dlho baviť, či je to pravicové, alebo ľavicové. Poriadok, spravodlivosť a elementárna solidarita by mal byť náš spoločný cieľ. Ak sa za minulé štyri roky vláde v tomto cieli nepodarilo pokročiť, tak nech to skúsi táto nová. Dajte nám, prosím, šancu. Ja si myslím, že máme na to, aby sme sa k tomuto cieľu čo najviac priblížili. K tomu nám poslúži po prvé zjednocovanie vymeriavacích základov, k tomu nám poslúži jednotný výber daní, ciel a odvodov, kde sa od roku 2005 pokročilo len deklaratívne, ale reálne prakticky nikam. A, samozrejme, z druhej strany, keby sme sa na to pozreli, dnes sa sociálny systém, neviem či je správny výraz, masívne zneužíva. Možnože som príliš prísny, ale v každom prípade zneužíva sa určite napríklad v oblasti nemocenských dávok, ak mám byť konkrétny, a toto nemôžeme nechať len tak, bez pozornosti. Ak urobíme poriadok v odvodovom systéme, bude to ďalej znamenať predpoklad pre budúce zníženie odvodových sadzieb, a tým celkové zníženie toho odvodovo-daňového zaťaženia. Samozrejme, poriadok v sociálnom systéme znamená zároveň zvýšenie zdrojov pre Sociálnu poisťovňu na vykrytie deficitu, ktorý tam dnes máme. Pokiaľ ide o dôchodky, chceme zaviesť solidaritu v prvom pilieri, pokiaľ ide o valorizáciu dôchodkov. O tom sa tu zase dlho, dlho hovorilo a hovorili o tom všetky politické strany, ak som to pozorne vnímal, keď som bol ešte mimo tohto parlamentu alebo mimo vlády. Všetky strany o tom hovorili, takže poprosím vás znova, zjednoťme sa znova v tom, aby sme v tomto projekte urobili aj nejaký záver, ktorý sa premietne do legislatívnych úprav. To znamená, aby sa nízke dôchodky zvyšovali vyšším tempom ako tie vysoké. Po tomto volajú občania Slovenskej republiky už dlhodobo. Je najvyšší čas to urobiť. (Potlesk.) S tým súvisí aj predpokladané zavedenie minimálneho dôchodku, ktorý takisto nájdete v programovom vyhlásení. Ide tu o to, aby sme odstránili súčasný stav, kedy občania, ktorí majú veľmi nízke dôchodky, súčasne dostávajú dávky v hmotnej núdzi. Je to situácia, ktorá je zbytočne komplikovaná, nie všetci o tom vedia, a toto zjednodušme. Uľahčíme týmto ľuďom život. Samozrejme, treba to urobiť premyslene, aby nedošlo k zneužívaniu tohto inštitútu. Pokiaľ ide o druhý pilier, druhý pilier je nástroj, akým chceme prekonať nastupujúcu demografickú krízu. Aby to dávalo zmysel, musíme odstrániť deformácie, ktoré dnes v druhom pilieri sú. A musíme, samozrejme, priniesť ďalšiu kvalitu do nástrojov, ktoré druhý pilier ponúka. Jedným z tých spôsobov, ako sa k tomuto dostaneme, je jednoznačne rozlíšiť tri dôchodkové fondy. Musí byť jasne citeľný aj pre naprostého laika rozdiel v tom, čo je to konzervatívny fond na jednej strane a čo je to na druhej strane rastový fond. Musí tam byť iná politika investovania, iná politika garancií, iná politika odplaty pre správcovské spoločnosti, aby si občan mohol vybrať podľa svojich preferencií. Naviac bol by som rád, keby sa podarilo presadiť, aby občan, ktorý je sporiteľ v druhom pilieri, mohol svoju investíciu rozložiť na viac dôchodkových fondov. Nevidím v tom žiadny problém okrem malého technického – úpravy informačných systémov v správcovských spoločnostiach. Ešte sa vrátim k tomu, čo predstavitelia strany SMER radi vyťahujú, pretože majú zrejme radi, radi čítajú bulvárnu tlač. Pokiaľ ide o moje údajné vyjadrenia o tom, aby sa znížila príspevková sadzba do druhého piliera na 6 %, dovolím si to uviesť v tejto snemovni na správnu mieru. Po rokovaní vlády ma v jeden pekný deň obkľúčil kŕdeľ novinárov, ktorí sa ma hlava-nehlava pýtali na všetko možné. Jedna z otázok bola, či som schopný si predstaviť, že spadne meteor do stredu Bratislavy. Ja som odpovedal, že si to viem predstaviť. Druhá otázka bola, či si viem predstaviť v krajnom prípade, že sa zníži pomerná sadzba príspevku do druhého piliera. Áno. V krajnom prípade si viem predstaviť všetko možné. Aj to, že tu zajtra nebudeme. Ale to neznamená, že presadzujem zníženie sadzby na 6 %. Zdôrazňujem, nie, ja to nepresadzujem. Všetci dobre viete, ak sledujete moju prácu, vždy som bol za to, aby sa sadzba príspevkov do druhého piliera zachovala na 9 %. Počas vládnutia bývalej vlády som o tom písal, diskutoval, všetci to viete. Je zbytočné to zdôrazňovať stokrát dookola. (Potlesk.) Príplatok pri narodení dieťaťa a rodičovský príspevok. Ďalšia zaujímavá téma. Vhodná pre bulvár. Mojou jednou chybou je toto: rád rozprávam o veciach otvorene. Preto som na tlačovej konferencii, ktorá bola v utorok na ministerstve práce, bola to druhá v poradí, prvú som mal v Košiciach minulý týždeň, preto som na otázku novinárov, aké pripravujeme zmeny v rodičovskom príspevku, pretože tento zákon je veľmi zlý, odpovedal som a doširoka som rozoberal, aké sú možnosti. Aké sú možnosti niečo s tým urobiť. Áno, medzi iným som hovoril, že jedna z možností by bola aj tá, že by sa nahradil príplatok pri narodení dieťaťa tým, že by sa rozpustil na 36 splátok a o to by sa zvýšil rodičovský príspevok. Nikdy som netvrdil, že to je nejaká moja mantra. Je to jedna z možných alternatív a chcem zdôrazniť dedičstvo, aké som dostal. To dedičstvo je také, že bývalá vláda v programovom vyhlásení sa zaviazala, že zvýši rodičovský príspevok na výšku minimálnej mzdy. Výsledok bol ten, že tento záväzok bol splnený v roku 2010 v posledný rok vládnutia, a to tak, že vláda, alebo teda zmenou zákona o rodičovskom príspevku, sa zaviedol dvojstupňový rodičovský príspevok a vyššia suma 256 eur, ktorá má ďaleko od tzv. čistej minimálnej mzdy, sa neposkytuje všetkým žiadateľom, ale len približne jednej tretine. To je jedna vec. To znamená, tento sľub bol naplnený vlastne len z jednej tretiny, a aj to falošne. Druhá vec je tá, že pokiaľ ide o finančné dopady, tak toto zvýšenie rodičovského príspevku sa nepremietlo dostatočne do rozpočtovej kapitoly ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. A jednoducho, ja teraz vidím, že mi tam chýba 60 miliónov. Niekde sa stratili, resp. nebolo to naplánované. Čiže vláda niečo sľúbila, a nie sú na to peniaze. To len na okraj. To, čo určite urobíme, je, aby ženy, ktoré poberajú rodičovský príspevok, mohli popri poberaní rodičovského príspevku pracovať, pretože ten zákaz práce popri rodičovskom príspevku nie je nič iné ako šikana žien, ktoré sú schopné, ktoré majú tú možnosť si privyrobiť popri starostlivosti o dieťa. Ak to stíhajú, ak sa vedia dohodnúť s manželom, so starými rodičmi a podobne. Ešte jedna poznámka k invalidom. Bývalá sociálna vláda narobila v systéme, napríklad peňažných kompenzácií pokiaľ ide o invalidov, a v systéme invalidných dôchodkov, takú paseku, z ktorej sa pravdepodobne nedokážem serióznym spôsobom vyhrabať, pretože toto dedičstvo, o ktorom síce málokto vie, pretože je to vysoko odborná problematika, je veľmi, veľmi ťažké. To len na okraj. Na záver sa ešte dotknem – k tomu vyhadzovaniu ľudí zo štátnej správy, ktoré spomínala pani poslankyňa. Ako perličku spomeniem, že posledný deň svojho ministrovania pani exministerka zamestnala na ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny svojho synovca, ktorého ale nemienim vyhodiť zo štátnej správy, keď sa ukáže, že je dobrý odborník. (Potlesk.) Pripomeniem moju cestu do Trebišova a do Michaloviec. V Michalovciach som si bol preveriť ako funguje Úrad práce, sociálnych vecí a rodiny, akým spôsobom zvládli ťažkú situáciu po záplavách. Pani riaditeľka úradu Raničová je nominantka SMER-u. Pani riaditeľka Raničová, hovorím o michalovskom Obvodnom úrade práce, sociálnych vecí a rodiny, ma svojím konaním presvedčila o tom, že bola by veľká chyba, keby tento svoj post opustila. Veľmi excelentne zvládli tú situáciu v spolupráci, samozrejme, so starostami obcí, ako sú Petríkovce, ako je napríklad Oborín, pardon, nie Petríkovce, Petrovce. Petrovce, malá dedinka s 200 obyvateľmi. Takže aj touto cestou odkazujem moju veľkú vďaku a som rád, že sú na tomto mieste a sú to naozaj správni ľudia na správnom mieste. Na druhej strane, ale nemôžem sa pozerať na to, že niektorí ľudia sa podieľali na ministerstve práce na tom, aby boli vypisované rôzne čudné tendre. Jeden z nich som zrušil, tender úplne zbytočný za 5 miliónov eur. Skúste si, prosím, predstaviť 5 miliónov eur. Úplne zbytočný tender, zrušený. A samozrejme, že som sa rozlúčil s takými ľuďmi, ktorí sa na týchto tendroch podieľali, ktorí tieto tendre pripravovali, a ktorí schvaľovali projekty, ktorých zmysel mi doteraz zostáva nejasný. Ďakujem. (Potlesk.)