P. Hrušovský, poslanec: (2007-03-28):
Milí priatelia,  priznám sa, že som trošku smutný, ale aj sklamaný z tejto diskusie, ktorú viacerí z nás považujú za absolútne formálnu, nepotrebnú a zbytočnú a takto mnohí naši kolegovia aj pristupujú či už v rozprave, alebo k zaujímaniu stanovísk samých za seba alebo za  jednotlivé politické strany. Ja vás chcem poprosiť naozaj, aby sme, ak sa dá, ešte sa spamätali a aby sme nezostali spať na vavrínoch, tak, milí priatelia, ako to cítim a vidím u vás zo strán vládnej koalície a prepáčte, nezvykol som byť takto osobný a expresívny, ale včera ma k tomu tak trošku nepriamo vyprovokoval pán poslanec Kvorka, ktorý, keď sa pozrel na nás, tak nám trošku vytýkal, že máme krvavé oči. A že máme krvavé oči len preto, lebo nevieme zniesť našu novú pozíciu, a to naše opozičné postavenie. Nie je tomu tak, pán poslanec. My máme isté obavy, čo sa tu deje, čo sa tu odohráva a čoho sme svedkami. V prvom rade ako bývalý predseda Národnej rady Slovenskej republiky, ako jeden z tých, ktorý som sa snažil pestovať istý nový druh politickej kultúry, som včera zostal v nemom úžase, keď som počul o socialistických záväzkoch niektorých poslancov, ktorí aj napriek tomu, že nesúhlasia, musia hlasovať. Priatelia, je to pre mňa zarážajúce, je to návrat do obdobia imperatívneho mandátu, na ktorý sme si mysleli, že už Slovenská republika a Národná rada Slovenskej republiky a my poslanci ako jedni z najvyšších ústavných činiteľov sme dávno zabudli a rezignovali. Žiaľ, s ľútosťou musím konštatovať, že nie je tomu tak, z čoho som veľmi smutný. No a po druhé, že sa vracia akýsi duch socializmu nielen do tohto parlamentu, ale pravdepodobne aj do celej krajiny cez vás, ktorí sa už dnes verejne neobávate takto otvorene hovoriť o situácii, ktorú dnes v Slovenskej republike všetci prežívame a ktorú cítime. Teraz mi dovoľte, páni poslanci a pán predsedajúci, krátko sa vyjadriť k situácii a k bodu programu, o ktorom diskutujeme trošku z iného pohľadu. Možno aj nezvykle tvrdo, ako ma nepoznáte, ale snažil som sa byť veľmi otvorený a pravdivý aj v takej závažnej veci, ako je prerokovávanie otázky budúceho statusu Kosova. Mrzí ma, že tu nie je prítomný ani jeden člen vlády Slovenskej republiky, lebo bude to práve niektorý z členov vlády, ktorý bude v Bezpečnostnej rade Organizácie Spojených národov svojím hlasom prispievať tiež k postojom Slovenskej republiky, ktoré budeme vyjadrovať k budúcemu usporiadaniu Kosova. Medzinárodné orgány, ale aj Národná rada Slovenskej republiky už prijímali rozhodnutia, ktoré sa týkali ďaleko väčších území štátov a väčšieho počtu obyvateľov, o akom budeme rozhodovať dnes. Územia, ktoré je štyrikrát menšie ako Slovensko a na ktorom území žijú približne 2 mil. obyvateľov. Prijímanie stanoviska k budúcemu statusu srbskej provincie Kosovo má však osobitný význam a bez pátosu môžem povedať, že význam pre celú Európu. Ostatne svedčia o tom aj mediálne ohlasy, ktoré naše dnešné rozhodovanie už v predstihu vyvolalo na Slovensku, ale, ako sa vyjadril pán minister zahraničných vecí, aj v zahraničí značné ohlasy. Dámy a páni, v júni 1999 Bezpečnostná rada Organizácie Spojených národov prijala rezolúciu č. 1244, ktorá sa stala základnou právnou normou pre Kosovo. Vitajte, pán predseda. Uvedená rezolúcia potvrdzuje príslušnosť Kosova vtedy k Juhoslávii, dnes k Srbsku a zaviedla v Kosove civilnú správu pod vedením splnomocnenca generálneho tajomníka Organizácie Spojených národov. Rezolúcia stanovila ciele civilnej správy Kosova. Ako výsledné ciele vyňatia provincie spod správy vtedy Juhoslávie a zavedenia správy Organizácie Spojených národov sa uvádza vytvorenie podmienok pre bezpečný návrat utečencov do svojich domovov, obnovenie a zabezpečenie ľudských práv v Kosove a v neposlednom rade zamedzenie ďalším možným násilnostiam. Po takmer 8 rokov od prijatia rezolúcie je skutočnosť však taká, že utečenci z Kosova sa nemohli vrátiť do svojich domovov. Srbské úrady evidujú asi 230-tisíc prevažne srbských utečencov z Kosova, ktorí sa nemôžu vrátiť do svojich domovov. Enklávy srbských obyvateľov, ktoré sa udržali v Kosove, musia strážiť medzinárodné vojenské jednotky, pretože inak by kosovským Srbom hrozilo vyvraždenie. Áno, dámy a páni, také tvrdé slovo treba použiť pri označení existujúceho stavu ľudských práv v Kosove. Podotýkam, ľudských práv v Kosove. Slovensko môže byť hrdé, že na ochrane týchto obyvateľov Kosova sa podieľajú aj slovenskí vojaci. Chcem však povedať, že v Kosove systematicky ničia kresťanské a náboženské stavby. Podľa správ svetovej tlače, ktoré sú dostupné všetkým, už niekoľko rokov sa konštatuje, že sa Kosovo stalo kontinentálnym trhoviskom drog, prostitúcie, zbraní a cez Kosovo prúdia zbrane a násilie aj do okolitých regiónov, konkrétne do Macedónska. Viacročný predseda kosovskej vlády Haradinaj je obžalovaný z vojnových zločinov pred Medzinárodným vojnovým tribunálov v Haagu  a svojej funkcie predsedu vlády sa vzdal iba minulý rok. Jeden z veliteľov kosovskej oslobodzovacej armády Hashim Thaci v rozhovore publikovanom nedávno 11. marca v rakúskom denníku Österreich priznal, že v roku 1999 kosovská oslobodzovacia  armáda vyhnala z Kosova Srbov. Panie poslankyne, páni poslanci, v tejto snemovni sme viackrát prijímali rozhodnutia na podporu ľudských práv na Slovensku aj v iných krajinách. Ak chceme byť a zostať vierohodní pri ochrane ľudských práv, nemôžeme sa tváriť, že ľudské právo na návrat 230-tisíc utečencov nás nezaujíma a rovnako nás nezaujíma ľudské právo na bezpečnosť života, zdravia a majetku ďalších 10-tisíc obyvateľov Kosova, ktorých aspoň aké také ľudské práva musia chrániť medzinárodné vojenské jednotky. Téma budúceho statusu Kosova prišla na program tohto zasadnutia Národnej rady preto, že o statuse Kosova sa má v najbližších azda najneskôr v týždňoch rozhodovať, ale podľa predložených a nám dostupných dokumentov, najmä podľa tzv. Ahtisaariho plánu ľudské práva, o ktorých som hovoril, podľa ktorého by neboli dostatočne garantované. Formálne by síce mala v Kosove existovať naďalej misia Organizácie Spojených národov a Európskej únie, ale nemali by žiadne mocenské nástroje na nápravu, ak by pokračovalo porušovanie ľudských práv. Ani také nástroje, ktoré v Kosove existujú doteraz. Kresťanskodemokratické hnutie sa hlási k nedeliteľnosti ľudských práv, preto takýto budúci status Kosova podporiť nemôže. V slovenských médiách sa v uplynulých dňoch objavili články a príspevky proti samostatnému stanovisku Národnej rady k budúcemu statusu Kosova. Autorov týchto článkov by som sa však chcel spýtať. Prečo vo svojich príspevkoch sa vôbec nezaoberali osudom vyhnancov z Kosova a osudom menšiny tam žijúcej, ktorú musia chrániť vojaci, aby aj táto menšina sa nestala vyhnancami. KDH je proti projektu budúceho statusu Kosova, ktorý de facto zakladá už teraz samostatnosť Kosova, čiže jeho odrhnutie zo zväzku srbského štátu a otvára cestu k uznaniu odtrhnutia Kosova zo zväzku srbského štátu aj de iure v budúcnosti bez toho, aby sa srbský štát a jeho ústavné orgány mohli k veci rozhodujúcim spôsobom vyjadriť. A je pre mňa smutným faktom, že dnes strany vládnej koalície predkladajú takýto návrh, ktorý len podporuje moje tvrdenie. Včera pán kolega Dzurinda veľmi podrobne uviedol dôvody, ktoré nás k tomu vedú a, páni poslanci a navrhovatelia zo strán vládnej koalície, ktorí ste podpísaní pod návrhom, neviem, či si to uvedomujete, alebo neuvedomujete, alebo, či ste to len podpísali bez toho, že by ste si uvedomili, čo vlastne podpisujete preto, lebo vy ste podpísali naozaj súhlas na hlasovanie nášho zástupcu v akomkoľvek orgáne s nezávislosťou provincie Kosovo. Tak je to napísané, či sa vám to páči, alebo nie v prvej vete vášho vyhlásenia, kde konštatujete, že úplná a ničím neobmedzená nezávislosť provincie Kosovo nie je v záujme stability a nemôže byť istým precedensom pre ďalšie takéto možné konanie v iných regiónoch či už Európy, alebo sveta. To znamená, že vy priznávate samostatnosť Kosova. Pán predseda, darmo krútite hlavou, ale je to tak. Je to princíp, ktorý nabúrava záverečný akt Helsinskej konferencie, čiže dokumentu, ktorý v Európe nahradzuje zmierovú zmluvu po druhej svetovej vojne. Navrhnutý projekt budúceho statusu Kosova prelamuje základný princíp medzinárodného práva, podľa ktorého zmena hraníc štátu môže nastať iba so súhlasom daného štátu. Ak sa v prípade Kosova, panie poslankyne, páni poslanci, založí takýto precedens, pýtam sa, kto udrží v budúcnosti možné odstredivé hnutia v Španielsku, vo Francúzsku aj v ďalších európskych štátoch až po Kaukaz. Som presvedčený o tom, že ľahšie sa udrží stabilita v Európe, ak existuje iba jedno Kosovo, ako keď budú existovať mnohé Kosová. Dámy a páni, aj keď sa v politike príliš udomácnil cynizmus a reálpolitika, predsa si dovolím poznamenať, že Slovensko má aj morálny záväzok voči Srbsku a kauza Kosovo je dobrou príležitosťou, aby sme podľa tohto záväzku postupovali. V Uhorskom období našich dejín Slováci a Srbi boli tradiční spojenci. V roku 1948 Ľudovít Štúr dostal finančný príspevok od srbského kniežaťa Mihaila Obrenoviča na vyzbrojenie vynikajúcich slovenských národných oddielov. Ďalej chcem povedať, že srbský poslanec Uhorského snemu Drahomír Miletič sa v budapeštianskom sneme po rakúsko-uhorskom vyrovnaní v roku 1867 zastával Slovákov vtedy, keď nikto iný sa nás nedokázal zastať. Kosovo má osobitný význam pre Srbsko a nemali by sme byť takí nezodpovední, že sa neodvážime ani zdvihnúť hlas, keď z Kosova násilím, milí priatelia, vyháňajú Srbov. A ešte jeden ďalší morálny záväzok. Už včera bol spomenutý. V auguste 1968 po okupácii našej vlasti armádami Varšavskej zmluvy sa mnoho našich vtedy dovolenkárov v Juhoslávii rozhodlo prinajmenšom nevrátiť domov. Aj vtedy sa juhoslovanské orgány vrátane srbských zachovali veľkoryso a ďalekosiahle im vychádzali v ústrety. Kresťanskodemokratické hnutie nepredložilo do tejto diskusie vlastný návrh rezolúcie. Pokúšali sme sa dlho hľadať naozaj konsens medzi viacerými parlamentnými politickými stranami, tak ako sa to od zodpovedných politikov v tejto chvíli vyžaduje. Aj keď bola istá iskierka nádeje, že by sme mohli prijať naozaj vyhlásenie alebo rezolúciu Národnej rady, na ktorú by sme mohli byť hrdí ako Slováci, žiaľ, zvíťazil politický kalkul a ľutujem všetkých tých poslancov, ktorí budú musieť aj proti vlastnej vôli hlasovať za návrh uznesenia, ktoré nepovažujem za dobré. Považujem za dôležité však, aby Národná rada prijala aspoň niektorý návrh uznesenia, ktorý bude chrániť ľudské práva a medzinárodné právo v Kosove. Poslanci Kresťanskodemokratického hnutia sú pripravení podporiť každé takéto uznesenie, ktoré túto vznešenú úlohu bude plniť. A aby som nebol len v rovine konštatovania, ale aby som bol aj v rovine vecnej, predkladám preto pozmeňujúci návrh k tlači 248 a žiadam, aby Národná rada o mojom pozmeňujúcom návrhu hlasovala. Vyhlásenie Národnej rady Slovenskej republiky k riešeniu budúceho statusu srbskej provincie Kosovo. „Národná rada Slovenskej republiky vyjadruje presvedčenie, že trvalo udržateľné riešenie pre Kosovo a západný Balkán možno zabezpečiť len rešpektovaním územnej celistvosti a štátnej suverenity Srbska.“ To predkladám ako prvý pozmeňujúci návrh k návrhu 248, kde je pôvodný návrh označený ako Národná rada, vyjadrujúc presvedčenie. V druhej časti, kde navrhovatelia očakávajú, ja navrhujem zmenu na konštatovanie Národnej rady, že riešenie budúceho štatútu musí vychádzať z rešpektovania charty Organizácie Spojených národov a ostatných medzinárodných právnych noriem. V časti „očakáva“ navrhujem nahradiť „deklaruje“ podporu vyššie uvedeným princípom v záujme stabilizácie západného Balkánu a možnej integrácie jeho krajín do Európskej únie. A nakoniec navrhujem nahradiť slovo „verím“ odporúčaním vláde Slovenskej republiky, aby v zahraničnej politike najmä pri rozhodovaní medzinárodných orgánov o budúcom statuse srbskej provincie Kosovo rešpektovala zásady obsiahnuté v tejto deklarácii. Dámy a páni, toľko moje vystúpenie k návrhu prerokovávaného bodu programu. Nie je tu prítomný pán minister zahraničných vecí, ale predsa len mi nedá. Predpokladám, že sa dostaví na rokovanie o tomto bode programu, aj keď to nie je vládny návrh, ale vládnej politiky sa bezprostredne týka, položiť mu jednu otázku, poprípade aj pánovi predsedovi zahraničného výboru. Ako bude náš zástupca v Bezpečnostnej rade Organizácie Spojených národov hlasovať v prípade, ak bude schválený návrh vyhlásenia, ktorý predložili poslanci strán vládnej koalície do Národnej rady? Ďakujem pekne. (Potlesk.)