D. Lipšic, poslanec: (2009-06-18):
Komuniké Ústavného súdu, ktorý v tejto veci rozhodoval: „Podľa názoru Ústavného súdu sa zriadenie Úradu špeciálnej prokuratúry a vymedzenie jeho postavenia a pôsobnosti nedostáva do rozporu s ústavne definovaným poslaním prokuratúry ako orgánu ochrany práv a zákonom chránených záujmov fyzických a právnických osôb a štátu, ani do rozporu s ústavne definovaným postavením generálneho prokurátora.“ Ďalej Ústavný súd píše: „Zriadenie a postavenie Úradu špeciálnej prokuratúry v systéme orgánov prokuratúry, ako aj vymedzenie postavenia špeciálneho prokurátora vo vzťahu k postaveniu a oprávneniam generálneho prokurátora má racionálny základ v úsilí zabezpečiť účinné právne prostriedky pre odhaľovanie a trestnoprávny postih najzávažnejších foriem trestnej činnosti a nedostáva sa do konfliktu s princípom ochrany základných práv a slobôd, ani inými princípmi materiálneho právneho štátu, či zásadami právneho poriadku Slovenskej republiky.“ Toľko Ústavný súd. Ak ambíciou tohto návrhu vládneho zákona je dať do súladu právny stav s rozhodnutím Ústavného súdu, tak tento pozmeňujúci návrh ide priamo do rozporu s tým, čo Ústavný súd povedal, podľa mojej mienky. Nechcem o tom dlhšie diskutovať. Dalo by sa, ale v tomto okamihu sa mi to zdá byť nadbytočné, myslím si, že teraz tu ten priestor nie je. Ja by som veľmi stručne chcel vystúpiť a povedať pár vecí. Nebudem dávať žiaden pozmeňujúci návrh, pretože si myslím, že je potrebné ísť do riešenia, ktoré je kompromisné, ktoré je priechodné a v tomto ja oceňujem, že to neboli žiadne ústupky opozície, ale skôr sa mi zdá, že ak to vylepšenie v spoločnej správe niekto dosiahol, tak to dosiahli sudcovia a prokurátori Špeciálneho súdu a Úradu špeciálnej prokuratúry. Im patrí kredit, vďaka určite nie v tomto nikomu, nikomu z nás a nikto si to nebude ani privlastňovať. To chcem povedať. Po druhé chcem povedať pár vecí, že v budúcnosti asi bude potrebné diskutovať o možných ďalších zlepšeniach, pokiaľ na to bude vôľa a ja pevne verím, že áno a poviem o ktorých. Spomeniem tri oblasti v princípe. Myslím si stále, že vhodnejšou formou riešenia situácie vzniknutej po náleze Ústavného súdu by bolo prijatie ústavného zákona a nadväzujúcich zákonov. Ja o tom nechcem dlho hovoriť, ale poviem pár viet. Vo výbore sme diskutovali, že by možno bolo vhodné o tom v nejakej pokojnejšej atmosfére diskutovať ďalej. Povedať, že nález Ústavného súdu nie je možné prelomiť zmenou alebo doplnením ústavy, si myslím, že v demokratickom štáte je neprijateľné, pretože v demokracii sa moc odvodzuje od ľudí, nie od sudcov. Možnože by fungoval systém, kde by posledné slovo mali aj sudcovia, ale potom by to už nebola demokracia. To riešenie ústavného zákona by bolo podľa mojej mienky nepriestreľnejšie a stabilnejšie, ale rokujeme o zákone a beriem, že ten budeme schvaľovať. Dve ďalšie poznámky k oblasti previerok a k oblasti odvolacích senátov. Opakujem ešte raz, nedávam žiadne pozmeňujúce návrhy. Previerky. Ústavný súd vo svojom rozhodnutí, vo svojom komuniké nepovedal celkom, že žiadne previerky nemôžu byť. Mal výhrady k tomu, že previerky sa musia opakovať a že kedykoľvek ich NBÚ môže odňať. Znovu odcitujem z komuniké Ústavného súdu: „V rámci ústavnej koncepcie systému vzájomných bŕzd a protiváh jednotlivých zložiek štátnej moci je síce legitímne priznať výkonnej moci určitú mieru ingerencie v rámci kreovania a niektorých aspektov fungovania moci súdnej. Právomoci priznané výkonnej moci však nemôžu byť konštituované takým spôsobom, aby v konečnom dôsledku umožňovali prakticky kedykoľvek a náhle odvolať sudcu.“ Toľko Ústavný súd k tejto veci. Myslím si, že vznikne časový priestor na to, aby sme diskutovali o nejakej forme, či to budú klasické bezpečnostné previerky alebo čo avizoval už aj predseda vlády a minister vnútra sčasti, iná forma preverenia morálnej bezúhonnosti toho sudcu. S mnohými kolegami sme vo výbore, ktorý preskúmava rozhodnutia NBÚ a teda poznáme konkrétne prípady, ktoré riešime v odvolaniach, kde, žiaľ, máme aj ľudí z prostredia polície a justície, ktorí previerku nedostávajú kvôli svojim kontaktom s podsvetím. Asi by sme nechceli, aby na tieto inštitúcie mohli prísť ľudia, ktorí takéto kontakty majú a tým pádom by nedostali previerku. Ale treba o tom ďalej hovoriť, pretože jeden z dôvodov vzniku Špeciálneho súdu bol práve ten, aby tam boli aj na prokuratúre, aj na súde morálne bezúhonní, neskorumpovateľní a nevydierateľní jednotlivci. A ak by som povedal, že Špeciálny súd mal jednu, ak by som si mal vytypovať jednu, jedinú výhodu, alebo tú najväčšiu výhodu, ktorú mal, ktorú mu priznávali aj jeho nepriatelia, nepriaznivci, tak to bolo to, že bol neskorumpovateľný, že si tam nevedel nikto nič vybaviť, čo považujem za veľmi dôležité najmä pri tomto charaktere, tomto druhu trestnej činnosti. Spomeniem aj, čo som povedal na ústavnoprávnom výbore, lebo asi už vhodnejšia doba nebude. Často som zažíval na diskusiách so sudcami, ale aj s prokurátormi, väčšinou už v takých neformálnych diskusiách, kde sa preberala otázka, čo je dôležitejšie pre sudcu a prokurátora, či nejaká odborná erudícia alebo morálna bezúhonnosť. Najlepšie, samozrejme, že oboje, ale moja skúsenosť mi hovorí, že v justícii je viac ako remeselná zručnosť dôležitejšia morálna bezúhonnosť. A v tejto súvislosti si asi navždy zapamätám jeden rozhovor na jednom stretnutí, ktoré som mal s Antoninom Scaliom, ktorý je sudcom Najvyššieho súdu Spojených štátov, svetoznámy ústavný právnik a on mi raz povedal, že jeho otec, keď bol malý, mu zvykol hovoriť takúto vec. Hovoril mu: „Dobrý mozog si môžeš kúpiť za hodinovú odmenu. Dobrého advokáta si môžeš kúpiť za hodinovú sadzbu. Dobré svaly si môžeš kúpiť za hodinovú odmenu. Dobrého robotníka si môžeš kúpiť za hodinovú sadzbu. Jediné, čo si nemôžeš kúpiť, je charakter.“ A je to podľa mňa absolútna pravda. A preto si myslím, že otázka morálnej bezúhonnosti a charakteru je niekedy dôležitejšia ako remeselná zručnosť, čím nechcem povedať, že odbornosť je absolútne nepodstatná. V žiadnom prípade nie. Druhá vec, ktorú chcem spomenúť, keďže som sľúbil, že budem stručný, je odvolacie senáty. Keď schválime tento vládny návrh zákona a bude publikovaný a bude účinný, tak podľa mojej mienky môže hroziť jedna vec, že sa zablokujú odvolacie konania. Tým, že už nebudú potrebné previerky, že sa určí, že len jeden senát na Najvyššom súde bude odvolačky riešiť zo Špeciálneho súdu, čím sa zablokuje vlastne odvolacie konanie celé, bude trvať príliš dlho, alebo proste bude možné so zložením tých senátov manipulovať. Myslím si, že ak k tomu príde, tak sa budeme k tomu musieť v nejakom okamihu vrátiť, pretože nemá veľký zmysel, alebo len veľmi čiastočný, aby sme umožnili efektívne fungovanie Špeciálneho súdu a zablokovali jeho rozhodnutia na súde, ktorý mu je odvolací, teda na Najvyššom súde. Ale chápem, v tomto okamihu vôľa na to nie je, budeme to riešiť, ak taký problém vznikne. Svoj sľub, samozrejme, plním, že žiaden návrh nepodám a chcem vás požiadať, milé kolegyne, kolegovia, aby ste vládny návrh s návrhmi, ktoré sú v spoločnej správe, schválili. Ďakujem veľmi pekne.