L. Köteles, poslanec: (2001-12-04):
Najprv mi dovoľte, aby som vás upozornil na jeden kontraproduktívny návrh v spoločnej správe v bode č. 13. V bode č. 13 sa predkladá pozmeňujúci návrh k § 12 predkladaného zákona v tom zmysle, že pohľadávky vzniknuté z realizácie záruk poskytnutých štátnym fondom uvedených v § 5, 1. januárom 2002 zostávajú pohľadávkami štátu v správe ministerstva životného prostredia. Záruky poskytnuté štátnym fondom uvedeným v § 5 nezrealizované do 31. decembra 2001 sa dňom zrušenia tohto fondu považujú za bankové záruky poskytnuté Záručnou bankou. K predloženému pozmeňujúcemu návrhu je potrebné uviesť, že toto ustanovenie je v rozpore s doterajšou právnou úpravou, nakoľko podľa zákona o štátnom fonde životného prostredia, či už zákon 69/1998 v znení neskorších predpisov, ktorý platí doposiaľ, alebo podľa predchádzajúceho zákona č. 128/1991, ktorý platil pred týmto zákonom, nebolo možné záruky ručenia poskytovať, nakoľko to tieto zákony neumožňovali. Táto otázka bola predmetom súdnych sporov, v ktorých štátny fond žaloval komerčné banky o vrátenie peňazí, ktoré si komerčné banky stiahli z účtu štátneho fondu ako ručiteľa. Fond bol v týchto sporoch úspešný, nakoľko nezávisle od seba Najvyšší súd Slovenskej republiky a aj Najvyšší súd Českej republiky konštatovali a právoplatne potvrdili, že doterajšia právna úprava neumožňovala Štátnemu fondu životného prostredia poskytovať záruky, a teda tie tu sú absolútne neplatné, a teda nulitné, neexistujúce od samotného počiatku. Ide o vyhraté spory s VÚB Bratislava o 62 mil. korún, Agrobankou, a. s., Praha 32 mil. korún spolu s úrokmi z omeškania. Z tohto dôvodu teda nemôžeme predkladaný návrh konštatovať, ako sa to navrhuje v pozmeňujúcom návrhu v čl. 3 § 12 ods. 2, že záruky poskytnuté fondom sa odo dňa zrušenia tohto fondu budú považovať za bankové záruky poskytnuté Záručnou bankou. V tomto smere ide štát sám proti sebe, keď chce akosi legalizovať pôvodne neplatné ručenia tým, že ich pretransformuje na bankové záruky Záručnej banky. Takéto ustanovenie je v rozpore aj s všeobecným právom, nakoľko ak je niečo od samého začiatku neplatné, teda nulitné, nemôžeme to pretransformovať do inej právnej normy. Podotýkam, že v súčasnosti je v behu ešte niekoľko súdnych sporov, kde je Štátny fond životného prostredia žalovaný v druhom rade ako ručiteľ zo strany bánk a kde vzhľadom na už právoplatné rozhodnutie súdov je otázka neplatnosti ručenia vyriešená, a teda fond musí byť úspešný. Ak štát pretransformuje tieto neplatné ručenia na bankové záruky Záručnej banky, je tu veľké riziko, že tieto súdne spory do ručenia na bankové záruky v Záručnej banke, prepáčte, do ktorých bude musieť Záručná banka musieť vstúpiť, prehrá, a teda štát si vedome berie na svoje plecia dlhy, ktoré bude musieť zaplatiť komerčným bankám. Takéto ustanovenie pozmeňujúceho návrhu dokonca považujeme za poškodzovanie práv štátu. Podotýkam, že predmetné ručenia boli poskytnuté ešte v roku 1992 a po právnej analýze ich neplatnosti boli komerčné banky osobitnými listami na tento problém upozornené. Teda ak by komerčná banka, ktorá by do týchto sporov vstúpila, spory prehrala, znamenalo by to, zaplatiť nielen samotnú istinu za dlžníka, ale aj obrovské úroky z omeškania, ktoré bežia už od roku 1992, ktoré ani nie je možné zatiaľ vyčísliť. Vzhľadom na uvedené je potrebné v § 12 ods. 2 pozmeňujúce návrhy upraviť a druhú vetu pre jej rozpor so zákonom vypustiť. Za predpokladu, že neprejde pozmeňujúci návrh č. 13 s úpravami, ako navrhujeme, bude potrebné takisto upraviť § 12 ods. 2 predkladaného návrhu zákona o zrušení štátnych fondov toto ustanovenie vypustiť. Z tohto dôvodu ja odporúčam, aby bod č. 13 bol vyňatý na osobitné hlasovanie, aby sme to nepodporovali a prečítam nový návrh. Nový odsek znie: § 12 odsek 1. Pohľadávky vzniknuté z realizácie záruk poskytnutých štátnym fondom uvedeným v § 4 sa 1. januárom 2002 stávajú pohľadávkami štátu v správe ministerstva pôdohospodárstva, záruky poskytnuté štátnym fondom uvedené v § 4 nezrealizované do 31. decembra 2001 sa dňom zrušenia fondu považujú za bankové záruky poskytnuté Slovenskou záručnou a rozvojovou bankou Bratislava. Odsek 2 pohľadávky vzniknuté z realizácie záruk poskytnutých štátnym fondom uvedených v § 5 sa 1. januárom 2002 stávajú pohľadávkami štátu v správe ministerstva životného prostredia. Po tretie. Príjmy osobitných bežných účtov dofinancovania programov ministerstva pôdohospodárstva, ministerstva životného prostredia, ministerstva zdravotníctva, ministerstva školstva, ministerstva kultúry a ministerstva dopravy zo zostatku prostriedky fondov zrušených podľa tohto zákona možno použiť ako ďalší zdroj financovania programov týchto ministerstiev schválených vládou. Krátke zdôvodnenie ešte raz. Pozmeňujúci návrh je zhodný s textom návrhu č. 13 zo spoločnej správy, len v odseku 2 sa vynecháva druhá veta, ktorá je v rozpore s doterajšou právnou úpravou. Táto otázka, ako som povedal, už bola predmetom viacerých súdnych sporov, napríklad Štátny fond životného prostredia bol úspešný nezávisle od seba od Najvyššieho súdu v Slovenskej republiky alebo Najvyššieho súde v Českej republike. Vzhľadom na uvedené bolo potrebné § 12 ods. 2 pozmeňujúceho návrhu spoločnej správy upraviť a druhú vetu pre jej rozpor so zákonom vypustiť. Dovoľte mi, aby som predložil druhý pozmeňujúci návrh. Na základe uznesenia Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre životné prostredie a ochranu prírody a na základe žiadosti ZMOS-u odporúčame, aby Štátny fond životného prostredia až o rok neskoršie, teda len 1. januára 2003 bol zrušený. Zdôvodnenie. Štátny fond životného prostredia na rozdiel od väčšiny fondom má vlastný zdroj príjmu vo výške približne 80 % z poplatkov a pokút za znečisťovanie a poškodzovanie životného prostredia a tieto prostriedky sa vracajú späť do regiónov na odstránenie, respektíve redukovanie týchto negatívnych dopadov. Štátny fond životného prostredia pravidelne dvakrát ročne predkladá do vlády Slovenskej republiky a do Národnej rady materiál o použití a poskytnutí prostriedkov Štátneho fondu životného prostredia a pravidelne minimálne dvakrát ročne uverejňuje v médiách zoznam príjemcov dotácií a úverov. Vážená Národná rada, náš návrh nemá vplyv na štátny rozpočet, pritom vytvára podmienky na riešenie problémov, ktoré súvisia s naším prístupovým procesom do Európskej únie v oblasti ochrany životného prostredia. Náš návrh článku XVI. Tento zákon nadobúda účinnosť 1. januára 202 s výnimkou článku I § 5, § 14 ods. 9 a § 12 článku XIII, XIV, XV, XVI, XVII, XVIII, XIX, XX, XXI a článku I § 9 a § 14 bodu 8, 10 a 13, ktoré nadobúdajú účinnosť 1. januára 2003 s výnimkou článku XXV, ktorý nadobúda účinnosť dňom vyhlásenia. Ďakujem. (Potlesk.) J. Migaš, predseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec. Pani poslankyne, páni poslanci, teraz sa pýtam, kto sa hlási do rozpravy ústne. Čiže prečítam tých, ktorých mám zapísaných a potom doplním o ďalších. Pán poslanec Kozlík ako sa prvý hlásil. Ruší? Pán poslanec Kozlík bol prvý prihlásený, potom pán poslanec Delinga, pán poslanec Topoli, pán poslanec Budaj, Budaj, áno, štvrtý v poradí, pani poslankyňa Aibeková. Týchto mám poznačených. Píšem ďalej pani poslankyňa Sabolová, pána poslanca Delingu už mám, čiže pôjde pán poslanec Juriš, pána poslanca Kozlíka mám, čiže pani poslankyňa Tóthová, pani poslankyňa Angelovičová, pani poslankyňa Podhradská a pán poslanec Hofbauer. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Prečítam ešte raz. Pán poslanec Kozlík začne, pán poslanec Delinga, potom pán poslanec Topoli, pán poslanec Budaj, pani poslankyňa Aibeková, pani poslankyňa Sabolová, pán poslanec Juriš, pani poslankyňa Tóthová, Angelovičová, pani poslankyňa Podhradská a posledný pán poslanec Hofbauer. Nech sa páči, začneme rozpravu ústne prihlásených. Pán poslanec Kozlík ako prvý. Nech sa páči. Pani poslankyne, páni poslanci, ďalšie rokovanie bude viesť podpredseda Národnej rady Marián Andel. Chcel by som oznámiť, že o 13.30 hodine v kinosále bude stretnutie poslancov vládnej koalície. O 13.30 hodine poslanci vládnej koalície. Nech sa páči, pán podpredseda. M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Kozlík, máte slovo. S. Kozlík, poslanec: Áno, ďakujem pekne. Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia. Dovoľte mi, aby som pomerne stručne, ale jasne sa vyjadril k navrhovanému zákonu o zrušení štátnych fondov. Ja si myslím, že si treba hovoriť pravdu a tá pravda je relatívne veľmi jednoduchá v tomto prípade, že v podstate ide o siahnutie na zostatky štátnych fondov, ktoré sa v štátnom rozpočte na rok 2002 presúvajú do štátneho rozpočtu. To znamená, namiesto štátnych fondov už bude dochádzať k disponovaniu týmito prostriedkami na účtoch štátneho rozpočtu. Je to nezanedbateľná čiastka 5,2 mld. korún, s ktorými štátny rozpočet roku 2002 hrá. Takže dalo by sa povedať, ak história pozná takzvané zoštátnenie, tak tu novodobá história bude poznať takzvané zrozpočtovanie alebo presun zostatkov fondov pod štátny rozpočet. Nejde o žiadnu reformu výdavkov, ktoré sú dnes realizované prostredníctvom štátnych fondov, pretože predmetom návrhu nie je skvalitnenie s disponovaním alebo použitia týchto prostriedkov, ide len o presun zostatkov týchto fondov do štátneho rozpočtu. Nemení sa kvalita poskytovaných služieb, nemení sa kvalita nakladania s týmito verejnými prostriedkami. Takže nenapĺňa sa predstava toho, čo žiada Svetová banka alebo Medzinárodný menový fond, že by sa menil charakter použitia zdrojov, účel použitia zdrojov, ale jednoducho mení sa, mení sa správca týchto zdrojov alebo mení sa forma, akým budú pretekať tieto zdroje a tie teda budú pretekať prostredníctvom štátneho rozpočtu. Takže ak mám hodnotiť túto zmenu, nie je to zmena v kvalite, neprináša sa zvýšenie kvality, je to povrchný účelový princíp, ktorý účelovo súčasná vláda používa na faktické zmocnenie sa štátnych fondov. Takže jednoznačne ja si myslím, že aj z argumentácie poslancov vo vzťahu k jednotlivým fondom je zrejmé, že ide o akt, ktorý určite z pozície Národnej rady, predovšetkým asi poslancov opozície nie je možné podporiť. Ďakujem pekne. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán kolega, za vaše vystúpenie. Zároveň oznamujem poslancom opozície, že sa netreba stretnúť. Nám je všetko jasné. Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Delinga, pripraví sa pán poslanec Topoli. Áno. Pardon, s faktickou poznámkou pán poslanec Húska. Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. A. M. Húska, poslanec: Ďakujem pekne. Potvrdzujem stanovisko pána poslanca Kozlíka. Myslím si, že ten hlavný spôsob je vlastne prehĺbenie štátneho dirigizmu pri rozdeľovaní, ale čo je najdôležitejšie a mali by sme si to všetci zapamätať, je rast kontrastu medzi štátnou podporou v západnej Európe a Slovenskom. Jednoducho dotácie do poľnohospodárskej pôdy zabezpečujú nielen potravinovú bezpečnosť, ale predovšetkým, samozrejme, dávajú odmenu za krajinotvorbu, funkciu, ktorú má roľnícky stav. Máme sa približovať k úrovni európskeho štandardu. A ak sa k nemu približujeme, približujme sa aj dotačnou politikou. Potom nám nebudú môcť vytýkať, že máme dokonca dumpingovú cenovú politiku práve tí, ktorí najviac dotujú poľnohospodárstvo. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. Slovo má pán poslanec Delinga, ako som povedal, pripraví sa pán poslanec Topoli. P. Delinga, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán podpredseda vlády, panie poslankyne, páni poslanci. Kto si dôkladne a so záujmom veci prečítal tento návrh zákona, tak musel dôjsť aj k takýmto závažným zisteniam, že takzvaná pomenovaná transformácia premeny štátnych fondov do jednej banky, banky pod ministerstvo financií, bude stáť štátnu kasu v roku 2002 na mzdových prostriedkoch 15 787 tis. korún a že dôjde k zvýšeniu počtu zamestnanosti ústredných orgánov o 89 osôb. Pritom veľmi dobre vieme, že všetky štátne fondy, ktoré sú navrhnuté na zrušenie, majú svoj aparát, ktorý bude začlenený do správ príslušných ministerstiev, aby neprišli o zamestnanie, čiže sa v podstate navršuje znovu byrokratický aparát, ktorý bude byrokraticky pripravovať a rozhodovať o tom, o čom budú rozhodovať príslušní ministerskí úradníci v príslušných kapitolách. To ešte nie je všetko. Ďalej si treba v dôvodovej správe prečítať, že Svetová banka nemá kam dať 5 mil. dolárov a musí nám ich požičať na to, aby sme uplatnili projekt riadenia verejných financií s tým, že sa bude v podstate zriaďovať nové školenie, nová technická pomoc, nová výpočtová technika a tak ďalej a tak ďalej. Čiže ďalších zhruba 250 miliónov si ide požičať tento štát na to, aby zriadil reformu prechodu štátnych fondov do jednej strešnej organizácie, do ministerstva financií. Nuž, vážené dámy a vážení páni a vážení občania, na čo nám je takáto reforma, keď okrem toho, že zostatky fondov, a z oblasti pôdohospodárstva je to zhruba 2,1 miliardy, ktoré sa točia na výnosoch, získa štátny rozpočet, ale nič do týchto fondov ďalej nebude dávať. V podstate všetko sa bude točiť buď z hľadiska záruk a úverov, alebo z hľadiska iných príjmov. Tak vlastne rozvojové pomoci, ktoré sú zásadným predpokladom rozvoja príslušných odvetví, nebudú mať žiadne nové zdroje pre svoju činnosť. V poslednej dobe si naša vláda aj náš parlament zvykli na to, že zdôvodňujú každú zmenu tým, že všetky úpravy zákonov sa musia udiať pod zosúladením našej legislatívy s právom Európskej únie. Ale toto právo, tento zákon je výnimkou. Aj sama vláda píše, že tento zákon nie je potrebné dávať do súladu so zákonmi Európskej únie. To znamená, že ide o vlastnú iniciatívu, ide o iniciatívu, ktorou sa má scentralizovať to, čo sa v štátnych fondoch obhospodaruje dodnes a čo sa tam vytvorilo. Nakoniec o tom svedčí jasnou rečou aj list predsedu Združenia miest a obcí, ktorý nás jasne upozorňuje na to, o čo tu vlastne ide. A že nie je reformné, čo sa dohodovali s vládou. O tom, že budú rozhodovať štátni úradníci s prostriedkami, ktoré sú doteraz pod kontrolou a v rozdeľovaní príslušných aj samosprávnych orgánov, to je závažná zmena. Veľmi dobre vieme, že všetky fondy majú takzvané rady, to znamená, že sú zložené nielen z predstaviteľov príslušného rezortu, ale sú zložené aj zo samosprávnych organizácií z rozličných zväzov a rozličných odvetvových funkcionárov, ktorí majú najvážnejšie čo povedať k tomu, ako treba tieto finančné zdroje užiť, rozdeliť a ako ich treba vrátiť. To znamená, že nie je z toho zákona jasné, či sa skutočne štátna byrokracia zmocnila rozdeľovania finančných zdrojov, alebo či na príslušných rezortoch, pretože zákony sa rušia, budú existovať znovu takého orgány alebo nie. O tomto tento zákon nič nehovorí. Nakoniec aj doterajšie rozdeľovanie zdrojov z hľadiska zodpovednosti boli pod kuratelou príslušného ministra, čiže príslušný minister, člen vlády aj politický reprezentant zodpovedal za to, ako sa tieto peniaze míňajú, čiže ide o nešetrné alebo o peniaze, ktoré sa nerozdeľujú správne a nie sú pod kontrolou vlády, teda ide o zdôvodnenie, ktoré tu nemá žiadne opodstatnenie. Preto sa prikláňam a podporujem to, čo povedal pán poslanec Baco, jednak jeho návrhy, ale aj jeho zdôvodnenia, a keďže si nemáme čo a kedy v tejto snemovni povedať v rámci rozvoja nášho pôdohospodárstva, pretože predseda tohto parlamentu a parlament sám porušuje zákon o pôdohospodárstve, ktorý v § 9 jednoznačne ukladá Národnej rade prerokúvať situáciu v pôdohospodárstve každý rok, takzvané zelený správy, nemáme inú možnosť, ako pri takýchto príležitostiach jasne zadefinovať, o aké zlo, o aké problémy a o aké dôsledky ide s tým, čo pripravuje vláda na vrub tohto odvetvia. A to teda musíme hovoriť aj pri tomto zákone a budeme to hovoriť, samozrejme, aj pri štátnom rozpočte. Dovoľte mi, aby som aj ja predložil návrh, ktorý je možno taký istý, ako predložil pán poslanec Baco, ale to nevadí, kde podľa § 83 zákona o rokovacom poriadku Národnej rady a v zmysle § 73 ods. 3 písm. b) rokovacieho poriadku podávam návrh odložiť rokovanie o tomto návrhu zákona. Zdôvodnenie. Zákon svojou podstatou zasiahne veľmi vážne do financovania rozvoja pôdohospodárstva od roku 2002, čím sa sťaží prístupový proces kapitoly pôdohospodárstva do Európske únie. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: Ďakujem. S faktickou? Nech sa páči, pán kolega, máte slovo. Prosím, stlačte si. Dobre, nech sa páči, máte slovo. Nech sa páči, máte slovo.