V. Palko, poslanec: (2009-09-11):
Dámy a páni, takýto zákon o preukazovaní pôvodu majetku tu bol. Schválili sme ho v roku 2005. Bol to v podstate zákon, ktorý navrhoval terajší predseda vlády Robert Fico, bol to jeho zákon formálne, bol to zákon poslancov za Smer. Trošku sa v parlamente dopracoval a napokon sa na ňom vtedy zhodla vtedajšia veľká časť opozície, napr. celá strana Smer, a veľká časť vtedajšej vládnej koalície. Aj my sme to vtedy podporovali. Tento zákon však nenadobudol účinnosť, pretože ho zrušil Ústavný súd. Pripomínam, že zrušil ho po podaní, ktoré podali poslanci za HZDS zo strany Vladimíra Mečiara, ktorý mohol mať isté problémy osobné z tohto zákona, mohli sa naňho vzťahovať konkrétne dôsledky na jeho osobu a jeho majetok. Čiže Vladimírovi Mečiarovi a HZDS sa podarilo zmariť zámer, ktorý mal aj teda terajší premiér Robert Fico aj my. Dámy a páni, čo keď Ústavný súd v nejakej krajine vyhlási nejaký zákon za protiústavný a zruší ho? Tam sú dve možnosti. Prvá možnosť je oželieť ten zákon. A je tu druhá možnosť, na ktorú sa obyčajne zabúda, ako keby taká možnosť neexistovala, ak vláda tej krajiny, parlamentnej krajiny, ústavodarná moc, legislatívna moc tej krajiny taký zákon naozaj chce, tak má možnosť odstrániť rozpor tým, že pozmení ústavný systém, že pozmení ústavný systém, napr. tým, že prijme ústavný zákon alebo dokonca zmení text ústavy. Ako vlastne treba interpretovať rozhodnutie Ústavného súdu a ako treba interpretovať to, že rozhodnutie Ústavného súdu treba rešpektovať. Čo to znamená rešpektovať? Keď futbalový rozhodca odpíska jedenástku, pričom milióny divákov pri televízii vidia, že jedenástka bola nafilmovaná, tak jedenástka sa kope, lebo rozhodca to povedal, ale to neznamená, že všetci budeme hovoriť, že mal pravdu. A tak je to aj s rozhodnutiami ústavných súdov niekedy, pretože právo nie je matematika. Môže sa zísť 13 ústavných sudcov a z nich 7 môže mať jeden názor a 6 môže mať názor úplne opačný. A niekedy aj väčšinové rozhodnutie môže byť také, že aj občan bez právneho vzdelania len rešpektujúci logiku pochopí, že to rozhodnutie je omyl. Teda rešpektovať rozhodnutie Ústavného súdu znamená, že všetci akceptujú právne dôsledky toho rozhodnutia a sa im podriaďujú. Ale to neznamená, že všetci sme povinní hovoriť, že to rozhodnutie je správne, že je pravdivé, že je v súlade s pravdou. A pokiaľ sme ústavodarná moc, tak môžeme zámer, ktorý sme chceli zrušeným zákonom dosiahnuť, presadiť opätovne pozmenením ústavného systému, prijatím ústavného zákona alebo zmenou ústavy. Delenie štátnej moci na moc ústavodarnú, zákonodarnú ako jeden pilier a na moc exekutívnu a na moc súdnu je známe tri-štyri storočia od čias Montesquieua. V posledných desaťročiach ako keby sa toto delenie začínalo dostávať do určitej krízy. A vidíme to v mnohých, mnohých oblastiach. Nedávno na Slovensku Ústavný súd rozhodoval o umelom prerušení tehotenstva, o potratoch. Z formulácie, že ľudský život je hodný ochrany aj pred narodením, z formulácie, ktorá je v ústave, sudcovia Ústavného súdu vydedukovali, že v prvom trimestri, z tohto, z tejto vety z ústavy pre ochranu ľudského života nevyplýva absolútne nič, absolútne nič. Na čom je založené takéto presvedčenie, takýto výrok okrem subjektívnych názorov, ktoré sú viac ideové, politické ako logické. Nevyplýva to z ničoho. Pripomeniem rozhodnutie o zrušení Špeciálneho súdu, ktoré rozbúrilo pozornosť pred niekoľkými mesiacmi, týždňami, kde sa tí sudcovia absolútne rozdelili. Tesná menšina a šiesti sudcovia publikovali odlišné stanovisko, kde sa veľmi ostro dištancovali od zrušenia Špeciálneho súdu. Dokonca označilo konanie väčšiny sudcov za protiústavné. Čiže opäť vidíme, právo, ústavné právo, to nie je prísna matematika, prísna logika. Je to aj subjektivizmus, aj ideologické presvedčenie konkrétnych sudcov. A trúfam si povedať, je to až politika. V Českej republike prebieha teraz spor o vypísanie predčasných volieb, kde ústavodarná moc si  povedala, že ide prelomiť rozhodnutie Ústavného súdu a pozmenením ústavy tie predčasné voľby jednoducho zabezpečí. Táto história sporov medzi Ústavným súdom a zákonodarnou mocou má už niekoľko desaťročnú tradíciu. Všetky problémy, ktorým čelíme obyčajne, začínajú v Spojených štátoch amerických. Už v roku 1973 Najvyšší súd Spojených štátov odvodil z ústavy, z Ústavy Spojených štátov amerických, nemožnosť zákazu umelého potratu. Odvodil to z práva na svedomie, pričom aj samotné právo na svedomie až bolo odvodené z textu ústavy. Najvyšší súd teda vtedy dospel k záverom, o ktorých by sa tým, čo ústavu písali pred 240 alebo koľkými rokmi, ani nesnívalo, ani nesnívalo. K podobnému fenoménu dochádza, keď v mnohých štátoch USA dochádza k tomu, že z ústavy jednotlivých štátov najvyššie súdy tých štátov sú schopné odvodiť povinnosť, povedzme, uzákoniť manželstvá osôb rovnakého pohlavia. Čiže čo to znamená? Znamená to, že sú to súdy, najvyššie  súdy, ústavné súdy, ktoré sú schopné meniť úplne kultúru krajiny, morálku krajiny, robiť vlastne obrovské revolučné zmeny, ktoré vôbec nezamýšľa urobiť väčšina slobodne zvolených poslancov v legislatívnych, zákonodarných telesách týchto krajín. Volá sa to súdny aktivizmus. Niektorí hovoria doslova o tom, že ústavné súdy unášajú ústavu tých krajín. A čo to má, mimochodom, spoločné s demokraciou. Domnievame sa, že pravidlá demokracie sú jasné, o smerovaní krajiny musí rozhodovať parlament, nie Ústavný súd. Čiže parlament a ústavodarná moc má právo presadzovať svoje videnie budúcnosti krajiny, má na to mandát od občanov a nikto iný na to ten mandát nemá. Preto ak strana Smer pred niekoľkými rokmi cítila potrebu prijatia zákona o preukazovaní pôvodu majetku, ak my sme takú potrebu cítili a sme za to hlasovali, tak je logické, že môžeme využiť svoje právo tvorcov ústavy a taký zákon prijať ako ústavný zákon. Končím tým, čím som začal. Aj predseda vlády tu hovorí o politických predstaviteľoch, ktorí sa nabalili, v lete to hovoril o Jánovi Slotovi, ešte pred mnohými rokmi to hovoril o Vladimírovi Mečiarovi. Tak je čas konať. Preto vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, predkladáme vám návrh ústavného zákona o preukazovaní pôvodu majetku. Ďakujem za pozornosť.