E. Kukan, poslanec: (2009-04-22):
Pán minister, chcem oceniť vaše vystúpenie, stručné, k veci, pozitívne. Možnože budem hovoriť dlhšie ako vy, ale to iba preto, že máme zriedkavú príležitosť diskutovať o takých dôležitých otázkach. A preto by som glosoval niektoré pasáže z obidvoch materiálov. No obsah a štruktúra týchto materiálov sú dané ich obsahovým zameraním, a preto ťažko nejakým spôsobom tieto veci inovovať. Chcem oceniť, že tieto dva materiály sú predsa len trochu iné ako tie, čo sme tu prerokúvali dva predchádzajúce roky, lebo tie pasáže, niektoré, sú formulované presnejšie a podľa mňa aj pravdivejšie. Ja by som ako príklad uviedol jeden, i keď by takých príkladov bolo viac. V tomto materiáli sa hovorí o jednej otázke, o ktorej sme hovorili pri rokovaní o rozpočte, konkrétne o kapitole ministerstva zahraničných vecí, keď sme sa kriticky vyjadrovali k tomu, že financovanie kapitoly do určitej miery je postavené aj na, neviem či to je presné, na fiktívnych zdrojoch. Mám na mysli to, že ak sa podarí dobre urobiť zámena našej budovy zastupiteľského úradu v Moskve, tak zo získaných prostriedkov bude veľmi výrazne financovaná kapitola, čo si želáme, aby to dopadlo takto dobre. Ak sa to nepodarí, tak to financovanie kapitoly bude náročné. V tomto materiáli je veta, ja ju budem citovať: „Veľké riziko môže predstavovať viazanie časti výdavkov v prípade, že nebudú naplnené plánované príjmy vyplývajúce zo zámeny majetku štátu v správe MZV Slovenskej republiky (budova zastupiteľského úradu Slovenskej republiky v Moskve).“ No v minuloročných materiáloch by ste takéto konštatovanie nenašli. Keď sme o tom hovorili v dobrom a pozitívne, bývalý šéf rezortu s takou suverénnosťou, priamo rambovskou, odmietal všetky takéto kritické poznámky, že ministerstvo zahraničných vecí má všetko pod kontrolou a všetko je v poriadku. Oceňujem tento váš realistický a normálny prístup. Viac príkladov nechcem citovať, ale našli by sa aj ďalšie. Chcem takisto pozitívne hovoriť o tom, že niektoré pasáže sú formulované veľmi dobre, presne, tie pasáže, ktoré hovoria o hodnotovom zameraní slovenskej zahraničnej politiky, ktoré hovoria o definícii národných záujmov Slovenskej republiky a podobne. Pokiaľ ide ešte o ten materiál, ktorý hodnotí minuloročné úspechy alebo výsledky našej zahraničnej politiky, tu by som predsa len odcitoval, nebudem sa snažiť viac razy, pána premiéra, pretože tento materiál hovorí o tom, aj si myslím objektívne, o všetkých tých normálnych výsledkoch, ktoré sme dosiahli v rôznych oblastiach zahraničnej politiky, že sme ich splnili úspešne. Vlani, niekedy v lete, pán premiér pri návšteve ministerstva zahraničných vecí povedal: „Zdá sa mi však, že po splnení principiálnych cieľov (Európska únia, NATO, Schengen, Lisabon a teraz aj euro) ako keby sa stratila určitá dynamika našej zahraničnej politiky, a preto sme diskutovali na tému, čo by malo byť takým podstatným motívom zahraničnej politiky v najbližšom období. A pravdepodobne sa zhodujeme na tom, že by to mala byť ekonomická dimenzia zahraničnej politiky, na ktorú ako keby sme nemali čas.“ A ešte jeden citát. Pán minister, toto sa vás nedotýka, ale pretože to bolo tak veľmi jasne sformulované, mňa to vtedy zaujalo a rozčúlilo, preto si to dovolím odcitovať: „Je zjavné, že zodpovednosť prevzali na seba len vládne strany, kým opozičné strany odmietajú byť súčasťou celospoločenského a politického konsenzu. Je to nová kvalitatívna situácia. My to berieme na vedomie. A ja som v tomto duchu požiadal ministra zahraničných vecí aj vedenie ministerstva zahraničných vecí, aby na túto situáciu primerane reagovali.“ To sú veľmi vážne slová. A ja by som sa iba chcel opýtať, pán minister, keď ste preberali papiere od odchádzajúceho ministra, či ste našli taký dokument, ktorý teda má riešiť situáciu, keď opozícia rezignovala na zodpovednosť a záujmy Slovenskej republiky, a v tejto novej situácii čo teda za filozofiu alebo koncept toho vedenia ministerstva vymyslelo alebo či sa na to podarilo úspešne zabudnúť, čo by asi bolo lepšie. (Potlesk.) A teraz pár poznámok. Spojené štáty americké. Myslím si, že táto pasáž je formulovaná lepšie ako v predchádzajúcich dokumentoch, správnejšie aj zaradenie na prvé miesto, myslím si, zodpovedá objektívne požiadavkám Slovenskej republiky. Zameranie píše, že, znovu citujem, „vhodnou príležitosťou pre definovanie aktuálnej agendy nášho dialógu a posilnenie spolupráce bude nástup novej administratívy USA, ktorá deklaruje záujem o posilnenie komunikácie so spojencami a kľúčovými partnermi v záujme riešenia súčasných globálnych i regionálnych bezpečnostných a rozvojových výziev“. No nová administratíva už nastúpila v januári. A myslím si, že naozaj je najvyšší čas, aby sme si teda definovali takúto aktuálnu agendu nášho dialógu a posilnenej spolupráce. Viem, pán minister, že máte ísť do Spojených štátov na návštevu, kde sa stretnete so svojou partnerkou americkou. A určite to bude dobrá príležitosť, aby ste si povedali, čo treba na túto záležitosť. A, iba taká skromná tichá poznámka, vari by už bolo načase, aby aj pán premiér pri plánovaní svojich zahraničných ciest sa zamyslel nad tým, či by nebolo dobré navštíviť Biely dom a amerického prezidenta. Myslím si, že by to rozhodne neuškodilo našim vzťahom a budúcej spolupráci so Spojenými štátmi. Rusko. Pravdou je, že vlani sme väčšinou počúvali o ruských záujmoch v našich vzťahoch s Ruskou federáciou. Príkladov je viac ako dosť, od protiraketovej obrany v Česku a Poľsku, od hodnotenia rusko-gruzínskej vojny, pohľadu na príčiny a vinníkov plynovej krízy, širokorozchodnej a podobne. Ja si myslím, že dnes je situácia taká, že slovensko-ruské vzťahy majú trochu vychýlené kyvadlo. Je čas vrátiť ho naspäť, je čas, aby sme s Ruskom hovorili tak, ako treba, teda s poctivým úmyslom o dobré vzťahy, ale s jasnosťou a predovšetkým s čitateľnou obhajobou našich vlastných záujmov. Veď Rusko robí to isté. To je normálne. A je čas, aby aj my s Ruskom sme hovorili o našich slovenských záujmoch. K Ukrajine iba jedna veta. Plynová kríza, myslím si, nejakým spôsobom trošku rozhádzala naše normálne vzťahy s touto krajinou v nepriaznivom slova zmysle. Je to náš najväčší sused, veľká európska krajina s obrovským potenciálom, keď sa jej podarí vyriešiť vnútroštátne problémy. A v našom záujme by malo byť, aby sme aj naďalej udržovali pozitívne vzťahy s touto krajinou. Maďarsko. Dovoľte trošku viac, aby som povedal. Slovensko-maďarské vzťahy v minulom roku charakterizovala akási prebytočná neuróza, ktorá špičkovala napätie, nedorozumenia a prilievala olej do ohňa nenávisti a vášní extrémistom. Keby sa koncom roku neuskutočnila celá séria bilaterálnych stretnutí, na ktorých sa obe strany dohodli a hasili, čo mohli, mohli by sme povedať, že agendu slovensko-maďarských vzťahov na oboch stranách Dunaja kuli hlavne nacionalisti a vlády sa viac či menej nemo prizerali. Slovensko nepotrebuje silné slová, Slovensko potrebuje jasné slová. Slovensko nepotrebuje šíriť obavy z maďarských chúťok, nech by boli akékoľvek. Slovensko nepotrebuje nálepkovať jedného z kandidátov na prezidenta, že je promaďarský, že dokonca podporuje autonómiu, hoci sa takéto tvrdenia neopierajú o fakty. Slovensko je neveľká, ale silná krajina. Dokázali sme si poradiť s krajanským zákonom. Presvedčili sme nie silou slov, ale váhou našich argumentov. A toto potrebujeme v našich vzťahoch ako soľ. Nebudeme silní neracionálnymi obavami, ktoré si vytvoríme z Maďarska a z Maďarov, budeme silní vtedy, keď budeme dôsledne definovať slovenský záujem, nebudeme čakať, či podporovať provokačné alebo jedovaté podnety z Budapešti, keď ukážeme jasnú politiku, ktorá sa napriek všetkým bremenám z minulosti dokáže oprieť o to, že sme a budeme dlhé stáročia susedmi, ktorí chcú dobre vychádzať, ktorí vidia svoje vzťahy širšie, než ich vidia radikáli na oboch stranách Dunaja. Skrátka, nesmieme dovoliť to, že ten, kto viac kričí, má aj pravdu. Pán minister, ja oceňujem, akým spôsobom ste pristúpili k slovensko-maďarským vzťahom hneď po nástupe do funkcie ministra, že ste priniesli určitý pokoj a rozvahu. A cením si o to viac to, že ste trošku tie veci postavili z hlavy na nohy, pretože zdôrazňujete vo svojich vystúpeniach, a myslím si, že je to veľmi správne, Základnú zmluvu medzi Maďarskou republikou a Slovenskom. To je dokument, ktorý tu máme na to a ktorý pamätá na všetky veci, pri ktorých sme sa tak zbytočne vzrušovali a hádali. Naozaj nepotrebujeme vymýšľať nejaké historické dokumenty o zmierení a podobné veci, o ktorých začal hovoriť minister Kubiš s Kingou Gönczovou po nástupe do funkcií. Na všetko toto pamätá základná zmluva. Keď ju budeme dodržiavať a využívať všetky jej mechanizmy, ktoré má, tak sa vyhneme zbytočnému vyostrovaniu napätia. Takže oceňujem tento tón a bol by som veľmi rád, keby sa pokračovalo v tom aj v budúcnosti. O európskych fondoch nebudem hovoriť. O tom sa dlho hovorilo už dnes. Len jednou vetou k českému predsedníctvu v Európskej únii, predsedníctvu krajiny, s ktorou, ako hovorí zameranie, máme historické väzby, tradične silné partnerské vzťahy, ako aj rozsiahly prienik našich záujmov. Možnože sme mohli byť takí trochu aktívnejší v spolupráci s českým predsedníctvom, keď už oni sami, chudáci, nemali dostatok stability a podpory doma, tak ich viac podporiť aj zo Slovenska ako takej krajiny, ktorá vždy chcela mať privilegované vzťahy s Čechmi. Západný Balkán. Áno, ten je dlhodobou prioritou slovenskej zahraničnej politiky. V minulosti sme sa veľmi výrazne zasadili za to, aby Európska únia začala prístupové rokovania s Chorvátskom, pred tromi dňami dostal bývalý predseda vlády SR najvyššie štátne vyznamenanie Chorvátskej republiky, ktorí si to pamätajú. Kto sa zaujíma o zahraničnú politiku, nemôže nevidieť, že pokrok v prístupových rozhovoroch Chorvátska sa komplikuje nie nedostatkom politickej vôle prijímať opatrenia a rozhodnutia, priblížiť Chorvátsko k európskemu acquis, ale nedoriešenými bilaterálnymi otázkami. Mám na mysli najmä tie, ktoré sa dotýkajú Chorvátska, tak aj jeho suseda Slovinska. My nie sme sudcovia, nemôžeme a nechceme sa súdiť, či pravda leží viac na slovinskej strane alebo na chorvátskej strane, ale isté je iba to, že uprostred leží problém, ako aj to, že obe krajiny sú našimi priateľmi a partnermi a spojencami v NATO. Slovinsko je navyše aj naším spolučlenom v Európskej únii. Je namieste, aby negociáciou v kapitolách neboli blokované nedoriešenými bilaterálnymi otázkami iného charakteru než tie, ktoré má tá či oná kapitola. Ak Slovensko dokázalo hľadať podporu pre Chorvátsko pred piatimi rokmi, niet dôvodu na to, aby Slovensko aj dnes nastoľovalo pravdivé otázky, ale hľadalo vhodnú pôdu pre ich riešenia. No to asi už radšej všetko nechcem obsiahnuť, všetky tieto veci, a na záver budem ešte, pán minister, osobný. V jednom rozhovore pre televíziu pán premiér v dobrej viere povedal vášmu predchodcovi, že, pán minister, vy ste taký zjav v zahraničnej politike, že ja som rád, že vás mám vo vláde a že dúfam, že budúci minister zahraničných vecí bude takýto pozitívny zjav. Neviem, či ste taký zjav, ako je váš predchodca, hádam ani netreba, ale chcem povedať iba to, že my sme radi, že v kresle ministra zahraničných vecí sedí človek, ktorý je nielen dostatočne zručný v zahraničnopolitických otázkach, aby vedel vyhladiť vrásky na tvári pána premiéra, ale aby hlavne vedel presne definovať slovenské záujmy, aby vedel hľadať podporu pre ne doma, v radoch koalície aj opozície, v radoch vládnych aj mimovládnych, aby mal jasno v hodnotách a aby ich vždy chránil. Je to, pán minister, ťažká a náročná výzva, ale taká je doba. Vy ste túto výzvu prijali, ja som rád. A chcel by som vás ubezpečiť, že si myslím, že ju dokážete zvládnuť čestne a statočne, a ubezpečiť vás o tom, že s kolegami vám budeme pri tom drukovať a naozaj želať všetko dobré. Ďakujem pekne. (Potlesk.)