Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-03-27):
Vážený pán predseda, vážené kolegyne, kolegovia, vážené torzo vládnych predstaviteľov, dovoľte, aby som vystúpil v druhom bode programu interpelácie a položil interpelácie. Pokúsim sa byť vecný, stručný. Ako som avizoval v predchádzajúcom bode, nevyhodnocujem ako šťastný tento postup, ktorý ste zvolili. To znamená, že ste sa poospravedlňovali navzájom. Vznikajú potom také absurdné kombinácie, že ministra školstva zastupuje minister obrany, čo, ako uznáte nie je zrovná vhodné. Ale už keď teda ste pristúpili k tomu, tak interpelujem neprítomných členov vlády, a to pána Čaploviča, pána Jahnátka, Kaliňáka, pani Zvolenskú a aj pána premiéra Fica a otázka znie: Čo bolo také dôležité v dnešný deň, že ste sa nemohli zúčastniť bodu hodina otázok ani bodu interpelácie? A v prípade, že by niekto namietal, verím že sa pán Kaliňák na to podujme, či to je v zmysle ústavy, či to je kvalifikovaná otázka, je to kvalifikovaná otázka. A dúfam, že sa o tom nebudeme sporiť. To je prvý súbor interpelácií. Potom interpelujem pána Richtera, Vážneho, pána Kažimíra, pána Boreca, pána Maďariča, pána Žigu, ktorí boli na hodine otázok, po hodine otázok usúdili, že musia odísť. Čiže interpelácia je, čo bolo také vážne, že museli odísť a nezúčastnili sa nasledujúceho bodu programu. Sformulujem to presne tak, aby to nikto nemohol spochybňovať. Ja si myslím, že ľudia majú na to právo. Raz za čas tu máte byť, raz za čas my máme právo sa vás pýtať, tak, prosím vás, ja som to avizoval, že to možno tak skončí a skončilo to tak. Ak mienite hrať tú hru, že na budúce interpelácie sem prídu iní štyria a budete si striedať služby a budete sa ospravedlňovať navzájom a jeden bude za troch, trojjediný ako v Biblii, prosím vás, nech sa páči, ja pre tých mojich verných, ktorí to pozerajú, hovorím, že sa s tým nezmierujem. A podľa mňa by sa s tým nemali zmieriť ani ľudia. Je to jedna z mála inštitúcií, keď by ste tu mali byť a zodpovedať sa za rezorty, zodpovedať sa za vládny program, za to, čo robíte. Čiže to je prvý súbor interpelácií. Potom, ako som avizoval v predchádzajúcom bode, to, čo sme skúmali a budeme skúmať, ako si to-ktoré ministerstvo prenajíma alebo neprenajíma priestory od súkromných firiem, tak budem teda interpelovať pána ministra Počiatka, aká je príprava, aký je strategický plán s umiestnením SACR. To by ma zaujímalo, nakoľko im končí zmluva. Bude ma obdobne zaujímať táto situácia u pána Malatinského, aká je situácia v SARIO. Tam je to predsa len o niečo dlhšie, ale predsa len dobrý hospodár už rozmýšľa, nie nad tým, čo bude zajtra, ale čo bude relatívne v blízkej budúcnosti. U realitného magnáta pána Čaploviča je tam toho viac. Tam mu to rozpíšem. Teda on má naozaj tých zmlúv najviac, aj najdrahších. Tam sa to pokúsim rozpísať v tej písomnej interpelácii, kde bude uvedené, ktoré zmluvy mu končia v dohľadnom čase a aký je plán ministerstva chrániť verejné financie z pohľadu nehospodárneho vynakladania prostriedkov na prenájom drahých priestorov. To je jedna vec, či vôbec si ich majú prenajímať a keď už si ich majú prenajímať, prečo si ich prenajímajú draho, aby sme my náhodou nezistili, lebo to bude druhé kolo, ja potom vás budem prosiť o audity vašich nehnuteľností, hej, nakoľko sú využívané existujúce vaše nehnuteľnosti. Čiže toto je tiež dôležité, prosím vás. Máme času, však ešte tu dva roky budem, čiže ešte aj o tom sa budeme rozprávať. Pani Zvolenská. Detto tam jej končí záchranná zdravotná služba, tam je brutálna suma 31 tisíc eur mesačne, za milión korún mesačne si zdravotná služba prenajíma priestory. Tiež toto končí v roku 2014. Bude ma zaujímať, ako zodpovedne ministerstvo zdravotníctva ako hospodár pristupuje k tejto záležitosti. Čiže to je ďalší okruh interpelácií, ktorý vám odíde. Ďalší okruh interpelácií, ktoré som avizoval, že ich urobím, a teda robím, to znamená tie ministerstvá, tých členov vlády, ktorých som v tejto veci realitnej agendy neinterpeloval, tak ich interpelujem teraz, resp. budem ich interpelovať. A to sú zostávajúce ministerstvá a ministri pán Vážny, pán Kažimír, pán Lajčák, pán Jahnátek, pán Glváč, pán Borec, pán Žiga, pán Maďarič, pán Kaliňák a Úrad vlády v zastúpení pánom premiérom Robertom Ficom. Obdobná je teda tá interpelácia, čo si kde a za čo a odkedy, dokedy prenajímajú. To sú prvé okruhy interpelácií. Mal som pripravené interpelácie na pána premiéra Fica. Vzhľadom na okolnosti ja personalistu robiť nebudem. My už ako pravica máme obrovský problém, že nám už novinári, nejakí chlapci od peňazí robia personalistov dlhé roky. Takže ja už personalistu v túto dobu, už teraz po tom všetkom nikomu robiť nebudem, či to tu budem teraz ovplyvňovať alebo niekto mi povie, že som to chcel ovplyvniť, alebo budem tu naznačovať, že už budúcu interpeláciu nebudem mať dať komu, alebo budem chcieť vedieť, komu ju mám dať. Proste toto vypúšťam. Čiže pána Fica, napriek tomu, že som ho chcel interpelovať, vzhľadom na okolnosti dva dni pred voľbami, čo sa nepodarilo doteraz, to už sa nepodarí, už interpelovať nebudem. Má to čas. A nebudem ani naznačovať, čo chcem alebo čo nechcem. Kto tu bude vtedy premiér, budem interpelovať toho v tejto veci. Čo sa týka ďalších interpelácií, takže poprosím, budem teda interpelovať, pána Richtera. Pána Richtera chcem interpelovať vo veci nie raz, nie dvakrát. Som sa tomu venoval. A mám pocit, že možno ja, sa hovorí to, umenie možného, tak skúšam odtiaľ, kde sa dá, čo sa dá. Bolo tu povedané z mojich úst, a možno sa raz už aj kolegovia ku mne pridajú, že už sa to nedá ustáť, ja vám to vymenujem, je Niger, Mali, Uganda, Zambia, Burkina Faso, Burundi, Malawi, Somália, Angola, Afganistan. Viete, práve som vám vymenoval prvých desať krajín z pohľadu pôrodnosti. Ešte raz to chcete vymenovať? Sú to Niger, Mali, Uganda, Zambia, Burkina Faso, Burundi, Malawi, Somália, Angola, Afganistan. Lomnička je obec, ktorá je už čisto rómska. Keby sme pre potreby nášho dokladovania učili skutočnosti, Lomničku posudzovali ako štát, tak najväčšia pôrodnosť na svete je v Lomničke. Už aj najnovšie štatistiky hovoria, že aj v týchto krajinách pôrodnosť klesá. To znamená, ten pik už bol a pôrodnosť aj v týchto krajinách klesá, zatiaľ čo nám v rómskych osadách ona stúpa a ešte len bude stúpať. V čom je teda interpelácia? (Hlasy v sále.) Pán predseda, môžem vás poprosiť o kľud, mňa to trošku ruší, prepáčte, v dobrom. (Reakcia z pléna.) Áno, to treba povedať, to rešpektujem, 98 % populácie Lomničky sú rómski spoluobčania. Čiže samotná interpelácia by bola v tom, či ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny má vypracovanú určitú štúdiu o pôrodnosti v sociálne vylúčených spoločenstvách, lebo to je termín, ktorý už aj ministerstvo práce, sociálnych vecí pozná, o aktuálnom stave v pôrodnosti a s určitou predikciou vývoja, či existuje takáto analýza, či sa niekto takouto analýzou zaoberá. V prípade, že existuje, poprosil by som z nej nejaké výstupy. V prípade, že neexistuje, otázka, myslím si, je namieste, prečo neexistuje. Ak dovolíte, zľahka by som pána Žigu v zmysle celého nastavenia, ktoré spomínam, že je mierne, lebo keď je určitá vôľa, možno sa časom stratí, interpeloval vo veci, bolo to tu spomínané, povolenia na predĺženie prieskumných vrtov pre tých altruistov, ktorí nám prišli zadarmo robiť vrty, ktoré nám potom slávnostne odovzdajú zabalené v mašličke, a u ministra si dajú pohár šampanského. Tak pred podpisom toho predĺženia z úst pána ministra bolo povedané, že je právna analýza, ktorá hovorí, že v prípade, ak sa to nepredĺži, je potrebné zaplatiť 20 miliónov eur pre týchto altruistov. Viete, toto sú tie absurdity, hej, k predĺženiu zmluvy došlo aj kvôli tomu, že exitoval aj rozbor, ktorý hovorí, že keď k tomu nedôjde, tak zaplatíme 20 miliónov eur. A v odpovedi na interpeláciu mi príde, že my vlastne sme našli bláznov, ktorí nám zadarmo vŕtajú pri Košiciach, keď to všetko rozvŕtajú, všetko zistia, pomerajú, tak nám v mašličkách zabalené celý ten spis zadarmo odovzdajú. Možno tomuto niekto verí. Avšak k tomu chcem jednu vec povedať, ak teda k tomu podpisu došlo aj kvôli tomu, tak chcem vidieť, chcem počuť, kto vypracoval tú analýzu, v akom bola rozsahu a o čo sa opierala tá analýza, lebo sú informácie, ktoré hovoria, že žiadna taká analýza právna neexistuje, avšak bola dôvodom podpisu toho predĺženia. Čiže je v tom interpelácia. Teraz, ak dovolíte, k pánovi Počiatkovi. Tam mám toho o niečo viac. K avizovanému rozpočtu. Pán minister, ja vám to sa pokúsim rozpísať. Tento rozpočet, uznáte sám, môžu mať deti, keď si plánujú besiedku, hej. Keď si plánujú besiedku, tak si to rozpočtujú, koľko ich to asi bude stáť. A keď to možno na školskej rade vyúčtujú, tak možno to tá školská rada bude akceptovať. Celková suma rozpočtu besiedky potom bude možno 80 eur. My keď hovoríme o sedemnástich miliónoch eur, myslím, že si občania a ľud tejto krajiny zaslúžia iný rozpočet, nie päť riadkov. Preto vás poprosím, a to bude opakovaná interpelácia, aby ste predložili poriadny rozpočet toho, kam išlo 17 miliónov eur. A už keď chcete pokračovať v tých položkách, ktoré ste tu takto nazvali, tak špeciálne bude zaujímavé zistiť, že vyhodnotenie intenzít na cestách keď stálo 90 miliónov korún, čo to znamená. To vyhodnotenie intenzít na cestách v objeme 90 miliónov starých slovenských korún ľudia majú právo vedieť. Ľudia sú niekde hladní. Nosom ryjú zem. Nemajú čo jesť. Nemajú z čoho platiť. Nemajú z čoho zaplatiť úžerníkov, neviem koho. A tu niekto dal 17 miliónov eur. Majú na to právo. Ja si počkám, som zvedavý na podrobný rozpis toho. Keďže hovorím o úžerníkoch, pán minister, interpelujem vás v nasledujúcej veci. V novembri 2008 vaše ešte predchádzajúce ministerstvo posunulo pol miliardy starých korún firme Lemikon, ktorá bola údajným držiteľom pohľadávky. Tú asi údajne odkúpila od firmy LUKA & BRAMER, ktorá bola v tom istom čase ale spolumajiteľom firmy POHOTOVOSŤ, ktorá bola zase v tom istom čase spolumajiteľom firmy vášho šéfa finančného výboru parlamentu. Sú to okolnosti v normálnych krajinách nevídané, ktoré v normálnych krajinách by niekoho stáli krk. Tu sa ešte tomu ide vysmievať. Moja interpelácie je v tomto: V čase, keď ste boli ministrom financií, v novembri 2008, koľkokrát predstavitelia firmy LUKA & BRAMER a zároveň aj predstavitelia úžerníckej nebankovky, môžem to tak smelo povedať, POHOTOVOSŤ navštívili a koľkokrát ste s nimi jednali v priestoroch ministerstva financií. Ďalšia interpelácia je ohľadom jednej skutočnosti, ku ktorej sa ešte dostaneme pri inej príležitosti, prečo trebárs tí dôchodcovia majú takéto problémy, aké ich majú, a dejú sa im veci, ktoré sa im dejú, lebo majú hotovosť a boja sa mať hotovosť v banke, lebo v tej banke s nimi robia, čo chcú. Otázka, interpelácia je nasledovná. Pokiaľ viem a sa nemýlim, Slovenská pošta je štátna. Pokiaľ viem, pokiaľ sa nemýlim, Poštová banka je súkromný subjekt. Pán minister, mňa zaujíma, koľko vyfakturovala Slovenská pošta Poštovej banke za to, že poštárky presviedčali dôchodcov a dôchodkyne, že si nemajú nechať doručovať dôchodky poštou, ale že si ich majú nechať dať zaplatiť do Poštovej banky. Verím, že tá služba prebehla za finančného plnenia, že to nebolo iným plnením, lebo to by asi inak pravdepodobne bolo v kolízii s nejakými ustanoveniami možno až zákona. A o tom môžeme rozprávať. Čiže interpelácia je nasledovná. Na základe akého zmluvného vzťahu poštárky zamestnankyne štátnej Slovenskej pošty presviedčali a boli bonifikované, to znamená, brali odmenu za to, keď presvedčili dôchodcov a dôchodkyne, aby si prehlásili doručovanie svojich dôchodkov do Poštovej banky, ktorá je súkromným subjektom. Zaujíma ma, na základe akých zmluvných vzťahov tieto operácie prebiehali. Posledná interpelácia na vás. Predkladáme zákon, ktorý možno čiastočne pomohol by, keby ste zaň zahlasovali, však ale vy zaň nezahlasujete, vy ste kameňáci, ktorý hovorí, že u živnostníkov o maximálnej dobe splatnosti 30 dní. Všetci poznáme aj aktuálne situácie, ktoré o tom rozprávajú. Takže presne to je výrazom takej neúcty. (Hlasy v sále.) Rozmýšľam, či by som si ja dovolil takto sa správať. Niekto na niekoho apeluje, interpeluje, pričom sa kľudne niekto baví s druhým. Ja viem, že ma máte za nič, jeden aj druhý. Ale aspoň z úcty k tomu parlamentu by ste mohli také dekórum chvíľku vydržať. Ešte jednu interpeláciu mám a máte pokoj. Ja to nechápem. Tak si to potrebujete dokázať? To nie je vaša sila, že si to dokazujete, to je vaša slabosť, že si to potrebujete na mne dokázať, ako ma ignorujete. Neverte tomu, že je to vaša sila, ignorovať, nie, to je vaša slabosť, kolegovia. Vydržte jednu interpeláciu a končíme. Dobre? Hovorím, je to výrazom nie neúcty ku mne, ja už s tým naozaj nemám problém, ale všeobecne k tomuto. Toto je parlament, kolegovia. Posledná interpelácia reaguje na aktuálne skutočnosti. A chcem vás poprosiť, aby ste mi predložili, ako prebiehali platby NDS-ky voči subjektom VÁHOSTAV a Doprastav v priebehu rokov 2013 – 2014. Ďakujem veľmi pekne. A poslednú interpeláciu tu mám na pána Jahnátka a tým končím. Jeden by nepovedal, čoho ešte niekto je schopný. Ja sa tým chlapcom aj čudujem, že sa ulakomia. Ja sa tým chlapcom niekedy aj čudujem, že im to za to stojí, že sa vrhnú ako myši do pšenice a chcú to vyžrať a vyžrať. Týka sa to poslednej aktuálnej situácie nákupu pšenice do zásob Štátnych hmotných rezerv. Z poznaného vyplýva, že Štátne hmotné rezervy, ergo štát za štátne peniaze nakúpil od obchodníka, ktorý podľa mňa nerozozná ovos od pšenice, čo by v zásade nebolo až tak zlé, draho pšenicu. Keby ju nakúpil lacno, možno by to nestálo za zmienku. Nakúpil ju draho v čase, keď poľnohospodári ju predávali lacno. Ale najväčším problémom z toho všetkého je, a pán Kičura predseda Správy Štátnych hmotných rezerv to včera potvrdil, že časť toho obilia ani nebola zo Slovenska. Prosím vás pekne, trošku hanby v sebe niekto tu má? Rozumiete tomu? Pokiaľ ide o tých biedakov, čo majú plné sýpky, nevedia, čo s tým, núkali to lacno, lebo naši poľnohospodári to musia predať lacno chlapcom z J&T. A tí to potom draho predajú Kičurovi, teda nám, štátu. Ale ešte v tomto prípade sme išli ďalej. Už ani od našich poľnohospodárov ste nekúpili tú pšenicu. Za to sa niekto nehanbí, prosím vás? To nestojí za to, že aspoň od tých biedakov to kúpite, keď už to takto celé má fungovať? Aspoň som sa včera dozvedel, že to nebolo z Ukrajiny, lebo chodila informácia, že to na Ukrajine je lacné. Ja viem, že vy ste toho schopní. Ja viem, že tí ľudia sú schopní to nakúpiť na Ukrajine. A v Kežmarku by to silo svietilo tak, že by mohli v Kežmarku vypnúť pouličné osvetlenie. Ja viem, že vy ste schopní to tak kúpiť. Dostal som ubezpečenie, že budeme šetriť ďalej, že to nie je z Ukrajiny, pretože tá je údajne veľmi lacná. To by chlapci zarobili? To by bolo zhodnotenie? Môžeme sa tešiť, nie je to z Ukrajiny údajne. Bude ma zaujímať, odkiaľ je to obilie v našich silách, ktorým sa my máme kŕmiť v čase nemieru, čo možno aj bude, aby sme vedeli, čo budeme jesť, čo nám štát nakúpil. A zaujíma ma aj stanovisko ministerstva pôdohospodárstva čosi o tom, že tieto Štátne hmotné rezervy, to obilie, ktoré ešte ako-tak vieme vypestovať aj tu, prečo sme museli kúpiť v zahraničí. Na to ja som zvedavý. Za normálnych okolností, prosím vás, nato by niekto nieže letel, ale nestihol by dvere zavrieť, prosím vás, a šiel by do basy tak, že by plakal. Všetci sa tu budete vyškierať arogantne a nič, zase nič, nech sa to aspoň zozbiera, lebo raz to možno bude mať cenu. Ja chcem vedieť odpoveď ministerstva pôdohospodárstva, čo si o celej tejto transakcii so pšenicou myslí. (Hlas z pléna.) No vidíte, dvadsať minút. Ďakujem veľmi pekne.