Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2015-03-12):
Ďakujem pekne. Pán poslanec, tak ako bývalý, by som povedal, aktívny a dnes pasívny podnikateľ ešte stále prácu ľuďom nejakú dávam. Ako minister vnútra, ktorý je formálne zamestnávateľom pre 51-tisíc zamestnancov, a teda aj vlastne najväčším zamestnávateľom na Slovensku, musím skonštatovať, že pre každého zamestnávateľa je zdravý a pripravený pracovník mimoriadne efektívny. Najväčší problém, najväčší problém nám spôsobujú pri výkone práve mnohé PN-ky, častokrát sa opakujúce. A nielen u výkonných policajtov, ale aj u ľudí, ktorí obsluhujú dajme tomu vás a iných spoluobčanov na klientskych centrách. A práve prevencia, za ktorú ja túto zdravotnú službu považujem a ktorá vlastne má vyhodnocovať priebežne, mi umožňuje vlastne nastaviť aj odmenový systém. Pretože ak sa dôsledne venujem svojmu zdraviu preventívne, a to mi potvrdíte, určite môj výkon narastá preto, pretože som aj dlhšie v práci a môžem podať lepší výkon a som ďalej motivovaný cez, aj týmto spôsobom môžem vlastne vylepšovať aj finančné ohodnotenie toho človeka, lebo je efektívnejší a podáva vyšší výkon. Ale som amatér v tejto téme, priznávam sa vám tu na rovinu, nechcem, ani nemôžem, ale ani nechcem vedieť všetko, lebo chrobák Truhlík tu sedí v strede niekde obvykle, ale, (smiech v sále), ale ja to proste neovládam a odbornú diskusiu na túto tému s vami neviem viesť, lebo vy to ovládate, ja nie. Ale z môjho pohľadu viem povedať, že, áno, mnohé veci sa môžu zdať na prvý pohľad komplikované, ale ja vám to poviem na príklade odvodov. Viete veľmi dobre, živnostenskí podnikatelia chcú mať čo najväčší príjem dnes a myslia si, že v podstate budú takí úspešní, lebo každý podnikateľ si verí, keď začína, že bude taký úspešný, že načo by on platil iné ako minimálne odvody, veď on si zarobí toľko peňazí, že sám o seba sa na dôchodku postará, pretože primárne pravicovo, keď sa na to pozeráte, ktorý preferuje individualizmus a dôveru vo svoje vlastné sily a vlastne v zmysle hesla, ktoré naozaj je pomerne dosť staré, ale také typické pravicové je, že štát má ľudí chrániť, nie riadiť ich život. Lenže vychádza z toho, že všetci sme rovnako dobrí, všetci sme rovnako dobre inteligenčne vybavení, všetci máme rovnaké prístupy ku vzdelaniu, ku podnikaniu, ku trhu, na ktorom chceme poskytovať svoje, svoje výrobky. Ale skutočnosť je taká, že to naozaj tak nie je. Nielen preto, že niekto má šťastie. Viete, my sa môžeme porovnať, ale vy ste študovali pravdepodobne v Košiciach. Dobre. Neviem kto, dajme tomu pán poslanec Hrušovský, to je dobrý príklad. Pán poslanec Hrušovský určite študoval v Bratislave, čiže býval na internáte. Stopercentne. Ja som mal to šťastie, že som sa narodil v Bratislave a nemusel som si zháňať peniaze a platiť internát, čiže ja som bol v evidentnej výhode oproti pánovi poslancovi Hrušovskému (reakcia z pléna), ktorý proste nemal tú možnosť a musel si buď privyrobiť, alebo rodičia museli dať proste zvýšené vreckové na to, aby si zaplatil aj internát. Čiže toto je základný rozdiel, kde nemáme rovnaké, a sú ľudia, ktorí vôbec na to nemajú, aby mohli vlastne toto využiť. Čiže ja len hovorím, že my sa snažíme globálne, solidárne vlastne prerozdeľovať prostriedky a povinnosti k tomu, že nie každý bude taký úspešný, že po tej 62-ke alebo akomkoľvek veku, kedy sa rozhodne ísť podnikateľ do dôchodku, dostane aspoň viac ako tých 200 eur. Preto vlastne niektoré tie pravidlá prichádzajú k tomu, že štát musí garantovať ochranu, pretože podnikateľ pochopiteľne nebude, na čo by vydával peniaze, keď sám sebe nedopraje na dôchodok, tak nebude vydávať ani peniaze na svojich zamestnancov. A práve tá zdravotná starostlivosť a pracovná, neviem teraz jej presný názov, je z môjho pohľadu ako zamestnávateľa dôležitá, lebo ja by som ju určite preferoval, aj by som, aj keď ešte fungovali, preplácali očkovanie, všetky veci len preto, lebo som toho človeka s jeho výkonom a s jeho skúsenosťami chcel mať čo najdlhšie v práci zdravého. Ďakujem pekne.