L. Miklós, minister životného prostredia SR: (2002-08-20):
Ale samozrejme, že to je absolútne právo pána prezidenta, vrátiť tento zákon. V každom prípade znovu opakujem, tento zákon bol veľmi podrobne podrobený kritike, boli prebrané aj ekonomické aspekty a všetky ostatné aspekty. Sústredím sa na to, kvôli čomu bol zákon prijatý. A to tiež nie je nový argument, respektíve nový aspekt. Jednoducho ide naozaj, tak ako tu odznelo už dnes, že ide o jedinú komoditu v celom odpadovom hospodárstve, a to sú PET fľašky. Chcel by som tu položiť otázku, takže aká je situácia v súčasnosti. No jednoducho, PET fľašky sú obrovským problémom. Sú všade okolo nás. A jednoducho, súčasný stav je taký, že naozaj zodpovedný za tieto PET fľašky je len spotrebiteľ. Spotrebiteľ kúpi PET fľašku, zaplatí za to 4 až 6 korún, za kus. To si neuvedomí, lebo to jednoducho sa neuvádza osobitne cena obalu. Kúpime to, potom to donesieme domov. To, čo bolo v obale, skonzumujeme, niečo sa s tým stane a potom tú PET fľašku v lepšom prípade dáme do kuky, kde podľa prepočtov tvorí objemovo okolo 20 % kuky, teda nádob na smeti tvoria PET fľašky, a za to znovu zaplatíme, pretože sa odvážajú smeti. Takže zaplatíme za túto PET fľašku. V horšom prípade zahodíme. Jednoducho zahodíme a vieme že to je po celom Slovensku. Naozaj nechcem spájať túto otázku s povodňami, pán poslanec Húska, ale kto bol pri Hrone, teraz pri povodniach, tak na Hrone plávalo viac PET fľašiek ako kačíc a čajok dokopy. Takže naozaj je to problém, myslím, že o tom nikto neprotestuje. A o čo vlastne v tomto boji ide? Ja som sa rozprával x-krát s predstaviteľmi výrobcov týchto obalov. Ja si myslím, ja som im aj osobne povedal, nech sa navzájom na seba nehneváme, jednoducho nikto nevyčíta výrobcovi, že chce vyrábať viac a chce predávať viac. Ide tu len o to, že keď už je to tak, aby sa tá zodpovednosť rozdelila. V tomto momente ten výrobca mal z toho zisk, pretože vyrábal dobre, predával dobre a občan to znáša. Čiže nejde tu o nič iné, len o rozdelenie tejto pôsobnosti. Pán... Nie je tu pán poslanec Maxon, on hovoril o ekonomickom dopade a že či sú dopady, teda myslenie ekológov insitné alebo neinsitné. No, treba povedať, že samozrejme, pri tvorbe tohoto zákona boli ekonómovia, ktorí študovali tú istú fakultu ako všetci ostatní ekonómovia na Slovensku, teda aspoň väčšina a rozmýšľajú v tých intenciách. Ale treba povedať, že v minulosti napríklad, keď sa prvýkrát začalo o tom hovoriť, že treba platiť za znečistenie ovzdušia, však to bolo insitné, pretože každý samozrejme povedal, že to je jednoznačná strata pre podnikateľa, povedzme pre výrobcu energie. A je to tak, naozaj to bola strata! A napriek tomu sme dospeli do situácie, možno, že na to bolo treba pár tragédií, povedzme smog v Londýne a tak ďalej, ale prišli sme na to, že na to treba veruže platiť. Áno, treba na to platiť! Treba na to platiť. A predstavte si, že sme si zvykli na to, že platíme za znečistenie ovzdušia, predstavte si, že sme si zvykli na to, že platíme za odpadové vody, čo znečisťujeme vodu, každý jeden z nás platí za znečistenie odpadových vôd a zvykli sme si! Tam nie je žiaden ekonomický aspekt, aspoň nie krátkodobý. Dlhodobý samozrejme áno, ale krátkodobý aspekt tam nie je. A napriek tomu sme si zvykli, lebo vieme, že priamo znečisťuje. No a teraz znečisťujeme svoje životné prostredie obalmi. A ešte sme si nezvykli na to, aby sme za to platili. A teraz, prosím vás, čo je veľmi dôležité, že teda prvýkrát v tom zákone o odpadoch a v zákone o obaloch sa objavil naozaj ekonomický aspekt a ekonomická konštrukcia, že nejdeme administratívnym spôsobom, že každý zaplatí pokutu alebo nejaký poplatok za tú fľašku, ale ten poplatok ide do recyklačného fondu a z toho sa vracia do priemyslu na recykláciu a takisto teraz, že budeme zálohovať fľaše alebo obal a ten obal sa vráti späť v čistej forme, v recyklovateľnej forme. A toto je, a teraz by som povedal ten ďalší aspekt, že tu nejde o nejaké šikanovanie občanov, že dávam zálohu. To je forma separovaného zberu. Najdokonalejšia forma separovaného zberu. Však preboha, ako sme si zvykli na ostatné, napríklad na pivové fľaše. Je záloha, vrátime späť! Vrátime späť! No toto isté sa tu deje a jednoducho sa to vráti do kontajnera a je to surovina a ten obchodník to dokonca môže predať a celkom iste dôjde k tomu, že budú malí podnikatelia, ktorí toto budú zbierať a budú odvážať a budú recyklovať. Takže toto nie je strata. Ja netvrdím, že to je zadarmo. A, pán poslanec Prokeš, ty si spomenul práve, že či sa udiali prepočty. Áno, udiali sa prepočty, môžem ti povedať, že približné náklady na celý tento cyklus so zálohovaním neopakovateľných fliaš stojí asi koruna na fľašu, čo je približne polovička toho, koľko stojí skladovanie rovnakého objemu týchto fliaš. A to dokonca sme porovnávali nie k nášmu skladovaniu, ale k skladovaniu v dobre rozbehnutých systémov v Rakúsku. Čiže je to celkom iste lacnejšie. Ešte raz hovorím, ja netvrdím, že to nestojí ani halier, stojí to, ale ešte raz to porovnajme k tomu, čo bolo predtým, do predtým, ale respektíve v súčasnosti, no v súčasnosti je stav taký, že sa chŕlia obaly. Občan si to kúpi a zahodí alebo dá na skládku. Takže toto. No prepáč, pán poslanec Prokeš, to spaľovanie nie je bohviečo, to jednak uvoľňujú, pravda, plasty, všetky plasty uvoľňujú dioxíny, takže nie je to celkom akože kóšer a myslím si, že ani do budúcnosti by sme takú cennú surovinu, ako sú polyetylentereftaláty nemali ničiť spaľovaním. Ale to som len to chcel povedať, že naozaj sa udiali aj ekonomické prepočty. No a nehovoriac o tom, že ako vieme my vypočítať ten environmentálny dopad. No naozaj to obrovské množstvo PET fľašiek a PET obalov iných alebo aj akýchkoľvek iných obalov, jednoducho sa to hromadí. A nie je možné tými klasickými separovanými zbermi to nie je možné zabezpečiť. Však preto sme vymysleli recyklačný fond, lebo klasický separovaný zber nefungoval. On došiel do určitého bodu a tam zastal pre nedostatok peňazí. A práve recyklačný fond zabezpečí tú koncovku. Za to sme to vymysleli. Čiže naozaj tu bol aj ten aspekt ekonomický. Takže, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, pán prezident reagoval predovšetkým na zálohovanie neopakovateľných fliaš, ja si myslím, že toto je najčistejší separovaný zber a najlacnejší separovaný zber, ktorý si môžeme predstaviť, aj najefektívnejší. Druhá jeho poznámka smerovala k tomu, že ktoré sú to obaly, ktoré sa budú separovať, respektíve, ktoré sa budú týmto spôsobom riešiť. Bude to riešiť vyhláška. Škoda, že tu nie je pán poslanec Maxon. Musím povedať, že predsa len vyhlášky sa nerobia tak, že jedno ministerstvo sa chytí a urobí vyhlášku a už je to. Jednoducho je to naozaj medzirezortné pripomienkové konanie a musím povedať, že napríklad k zákonu o odpadoch, keď sme robili výšku platby do recyklačného fondu, to trvalo asi rok, medzirezortné pripomienkové konanie a veľké boje a nakoniec, proste je to celý legislatívny proces, tak nie je to len celkom tak, bianko šek. A druhá vec je, celkom iste sa obaly budú vyvíjať. Našou snahou bolo, aby sa nemusel pri objavení každého jedného obalu novelizovať zákon, radšej novelizujme vyhlášku. Naozaj to nie je bianko šek, bude to celkom iste pod kontrolou verejnosti, tieto vyhlášky, pretože sa to bude týkať každého jedného z nás a vrecka každého jedného z nás. A nakoniec, tá druhá poznámka pána prezidenta, lebo na to by som mal reagovať, či môžu zabezpečovať celý ten cyklus tretie osoby. Jednoznačne áno, v príslušnom paragrafe je jednoznačne odkaz na zákon o odpadoch a v zákone o odpadoch je jednoznačne povedané, že je to možné zabezpečiť aj prostredníctvom tretej osoby. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, raz sme už tieto všetky argumenty prebrali. Vtedy ste, aj keď nie na sto percent, ale v prevažnej miere ste súhlasili s nimi, verím, že aj teraz budete súhlasiť nielen pre to, že ide o veľmi dôležitý eurozákon, ale naozaj v súčasnosti odpady z obalov tvoria veľmi veľký problém životného prostredia. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister, za vaše vystúpenie v rozprave. Otváram faktické poznámky, ktoré sú štyri. Končím možnosť prihlásiť sa s ďalšími faktickými poznámkami. Ako prvý pán poslanec Jozef Prokeš. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Pán minister, ja si nesmierne vážim vaše slová, ktoré ste povedali. Ako primátor Nitry viem veľmi dobre, aký zápas vedieme práve s nerozkladajúcimi sa obalmi v meste. Otázka je však trošičku ináč postavená, či toto je cesta, ktorá nám naozaj efektívne vyrieši ten problém. Ak by sme mali dnes výkupne týchto obalov, tak to samozrejme beží. Problém však je, že ak teraz zavedieme zálohovanie týchto fľašiek, tak vlastne tá záloha sa napočíta na terajšiu cenu. Keby dnes existovalo vykupovanie a konečné spracovanie týchto obalov, tak vyzeráme asi inak. Ten problém však je, že nakoniec aj tí, ktorí to vykupujú, ostanú pred otázkou, a čo s tým ďalej? To je ten základný problém, na ktorý narážame. Kedysi nebolo možné nechať olovenú batériu na ulici, pretože okamžite skončila v zberných surovinách, pretože sa za to dobre platilo. Dnes to nikto nechce zaplatiť. A toto je ten problém, že my jednoducho znova len zvýšime cenu! My síce donútime občana, aby zaniesol ten obal povedzme do obchodu, ale vlastne znova to bude len vo zvýšení ceny toho obalu a to sa potom občan spýta, prečo? Keď ja už som 6 korún zaplatil za to, že tá fľaša bola vyrobená, a nikto ju nechce nazad? Určite tu nikto v tejto sále nie je, kto by protestoval proti tomu, že by sa nemali spätne odoberať tie nerozkladateľné sa obaly a nejakým spôsobom spracúvať. Ale prvý krok je, musí byť zabezpečená tá konečná recyklácia a potom, keď sa to oplatí podnikateľsky, tak určite bude hneď 150 subjektov, čo to budú vykupovať. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pani poslankyňa Sabolová má slovo.