M. Číž, podpredseda NR SR: (2007-04-13):
Vážené kolegyne, kolegovia, som presvedčený, že korektný prístup k návrhu si vyžaduje posúdiť aj jeho kontexty, predovšetkým politické. Vyhnem sa hlbšiemu popisu aktuálnej politickej situácie, keď súčasný stav verejnej mienky berie viacerým kolegom z opozície pokojný spánok a keď ich dokonca pravicová tlač, a nie my, obviňuje zo slabej aktivity a neschopnosti nastoliť účinné témy. Doterajšie pokusy o nájdenie takýchto tém, ako sme to tu registrovali, daňová suverenita, druhý pilier, Kosovo, pravdepodobne zlyhali možno nedôveryhodnosťou, možno neodbornosťou alebo tým, že spoločnosť jednoducho neakceptuje hodnotové či ideové východiská vážených kolegov z opozície. Súčasný pokus stavil na diskreditáciu prvého člena vlády a má byť reflexiou na jeho teda poburujúce výroky, ktorými nabáda na porušovanie zákonov. Úplne posledná predrečníčka pani kolegyňa Žitňanská podľa kolegu Freša predniesla excelentnú právnu analýzu týchto výrokov, a teda nám naznačila, aká je viera korektnosti a etika pri interpretácii výrokov, ktoré v politike majú také miesto a takú úlohu, akú majú. Vážené kolegyne, kolegovia, tón dnešnej debaty určil už prejav pána podpredsedu Horta, ktorý vystúpil za skupinu poslancov. Hľadal som kľúčové slová v jeho prejave. Zapísal som si zbabelosť, bombastickosť, klamstvá, ohrozenie činnosti vlády, veľmi zlé svetlo na republiku, úprimné rozhorčenie nad amorálnosťou ministra. Ďalej už nebudem pokračovať, nemá to naozaj zmysel. Vyvstáva len otázka, že či je etický fundament pánov navrhovateľov skutočne taký, aby ich to oprávňovalo k vysloveným tvrdeniam až teda maximám. Zodpovedá hodnotenie interview pána ministra tomu, o čom tak dramaticky hovoril pán podpredseda Hort? Vecné stanovisko k činnosti ministra prezentoval podpredseda vlády a okolnosti vlastného interview a jeho interpretácia, mu určite zaujme stanovisko pán minister Jahnátek. Pýtal som sa, či aspoň článok bol autorizovaný. Odpovedal mi jednoznačne, že nie, že tu je základný problém. Pravdepodobne každý z nás má isté skúsenosti s tlačou – bez ohľadu na to, že by som niekoho vinil z úmyslu –, každému z nás sa stalo a niekoľkokrát a niekomu až desiatkykrát, že zápasil s problémami, keď zrazu so zdesením čítal slová, ktoré nikdy nepovedal, v tlači v rôznych kontextoch. Ja len maličkú príhodu. Po účasti pána ministra na konferencii v Írsku mi telefonovali najmenej z dvoch mienkotvorných denníkov na Slovensku, že teda čo hovorím na výroky pána ministra, že Slovensko je dynamicky sa vyvíjajúci štát, s dokonale sa rozvíjajúcou ekonomikou a podobne a že či to nie je v rozpore atď. Následne som pátral, samozrejme, vyjadril som k tomu, predpokladajúc, že je to korektné stanovisko z redakcie. Následne som sa dostal k materiálom, kde sa ukázalo, že to, z čoho sa citovalo, teda stanovisko TASR-u, bolo vlastným TASR-om korigované a výrazným spôsobom zmenené a bola na to redaktorka príslušného mienkotvorného denníka upozornená. Úplne náhodou sa s tým odmietla zaoberať. Mohlo to byť spôsobené nepochybne aj tým, že jednoducho stratila by článok, stratila by tému, tlačila hodina vydania. Ale tento stav poznáme. Ale o tom ja hovoriť nechcem, o tom si myslím, že bude hovoriť pán minister Jahnátek. Ja by som sa chcel v mene klubu venovať inej otázke, teda tomu, čo ja považujem za kľúčové slovo – dôveryhodnosť návrhu, dôveryhodnosť navrhovateľov. Chcem to urobiť aj preto, lebo je naozaj dôležité posúdiť pohnútky, aký je skutočný etický fundament, ako sa prejavoval v minulosti a tak lepšie pochopiť zmysel a účel návrhu zákona, a teda aj to „nefalšované pobúrenie“ nad konaním ministra mu tu prezentované. Vážené kolegyne, kolegovia, skúsme sa len trošku zamyslieť teda, v čom spočíva etický fundament našich kolegov, ako to vlastne vyzeralo počas toho predchádzajúceho obdobia, a pre prípad, že teraz posudzujeme výroky ministra, o ktorých, sám minister ich spochybňuje, ktoré odzneli v neautorizovanom článku, kde veľmi ťažko chápem, v čom má byť neetickosť konania ministra v tom zmysle, či jeho konanie smerovalo k osobnému obohateniu, či jeho názory, ktoré boli vyslovené tak, ako boli publikované, ešte sa pravdepodobne o tej dôveryhodnosti toho, čo bolo publikované, budeme musieť pobaviť a či chcel nejako prospieť svojej rodine, či tam je to rodinkárstvo a to všetko, čo sme tu počúvali, alebo o čo vlastne išlo? Ten drobný náznak, že teda, a kto trošku chce, len trošku korektne, pán podpredseda Hort, odpusti mi to, ale musím to pripomenúť, korektne hovoriť o tých výrokoch, ktoré si tu dramaticky a nekorektne vytrhával z kontextu, a kto si prečítal celý článok, ba rozprávalo sa o tom, čo je mimochodom veľmi konzekventne zakotvené v programovom vyhlásení vlády, o tom, že chceme kapacity zbrojárskeho priemyslu na Slovensku revitalizovať, že chceme tieto kapacity v súlade s akceptovanou etickosťou znovu začať využívať v súlade s OSN, v súlade s krajinami Európskej únie. Je to povinnosť ministra. Pán Hort to vydal za čosi, čo má nejakým závažným spôsobom demonštrovať pokrivenie charakteru ministra. Považujem to za veľmi, veľmi neseriózne. Ale skúsim sa teda vrátiť k tomu etickému fundamentu vlád Mikuláša Dzurindu a pánov poslancov, z ktorých drvivá väčšina svojím hlasovaním v tomto parlamente ten politický fundament dennodenne potvrdzovala. Rok 1998, začiatok veľkej kampane, rok dramatického nástupu Mikuláša Dzurindu do vlády. No úplne náhodou ešte predtým podplácanie novinárov volebným štábom SDKÚ. Ak mám zacitovať manažérku PR, ktorá pracovala pre SDKÚ: „Priznávam, že som s novinármi sa kontaktovala, priznávam, že som im ponúkala peniaze.“ Potom prišla vlastná vláda. Prvé kroky, veľmi zaujímavé, reprivatizácia Nafty Gbely. Aktéri pán minister Kaník plus ďalší páni, v tom období v tlači preferované sumy 100 – 200 mil., citát bývalého pána premiéra: „Ryba smrdí od hlavy a my nesmieme zažmurovať oči, aj keď je náš kočiar.“ Je fakt, že si to uvedomil veľmi dlho po tom, keď naozaj tá kampaň presiahla únosnú mieru a keď naozaj už spôsobila nedôveryhodnosť dokonca u vlastných podporovateľov. Ďalší taký drobný prejav etického fundamentu. Licencia na frekvenciu GSM 1 800 pridelená Globtelu a Eurotelu. Podmienky výberového konania nastavené a menené tak, aby sa do centra vlastne neprihlásil žiadny uchádzač, ten bol zrušený a licencia pridelená dvom existujúcim operátorom. Štát prišiel o koľko? O 500 mil., o miliardy? Pán minister, aký etický fundament?! O čo vlastne išlo? Aká je miera zodpovednosti? Ako je to s tým sľubom, ktorý uvádza Ústava Slovenskej republiky, že máme slúžiť všetkým občanom Slovenskej republiky? Možno niekedy budete mať príležitosť, že to opäť vysvetlíte občanom, ako ste to teda mysleli. Alebo výber dodávateľa systému Štátnej pokladnice? Miliardový tender. Štyri zrušené súťaže. Výhrady Transparency International nebudem pripomínať. Privatizácia Slovenských telekomunikácií – pochybný predaj s nedozernými následkami, pán minister. Kauza pán Palacka. Sumy, ktoré sa odohrávali. Citát pána Palacku: „Mrzí ma porušenie zákona, ku ktorému došlo pri výbere najvhodnejšieho poradcu pre privatizáciu Slovenských telekomunikácií.“ Rozpamätávam sa na kritické stanoviská a na široký etický fundament navrhovateľov, aj pána podpredsedu Horta a, samozrejme, pána Mikloša, pána Dzurindu. Mám zrejme krátku pamäť. A aby som teda nepripomínal niektoré veci iba kolegom z SDKÚ, pánom kolegom z KDH. Akože to len bolo s financovaním KDH firmou TV-com funkcionára pána Gaburu so všetkým, čo k tomu patrí? Vážení páni, kde si spomínam na vtedy demonštrovaný obrovský záujem o blaho občanov, o nakladanie s verejným majetkom, o zákonnosť a o všetko, čo k tomu patrí? Tunelovanie Štátnych hmotných rezerv pri obchode s obilím? Opäť treba o tom rozprávať? Privatizácia Zváračského ústavu – ďalší obrovský prejav toho, ako plníte sľub daný v ústave, pán predseda vlády. Za 20 mil. korún ste privatizovali Zváračský ústav, pričom na úložkách v ústave bolo 50 mil., hovorilo sa o pozemkoch, ktoré majú hodnotu 700 – 800 mil. Opäť etický fundament mlčal! Nič sa neobjavovalo. Právne služby Jánovi Čarnogurskému ml. pre Štátne energetické závody za 24 mil. bez akéhokoľvek výberového konania a bez súhlasu dozornej rady? Päťmiliónový byt riaditeľa Kinčeša? Krach Devín banky? Šesťdesiat miliónov dolárov ste tam požičali, aby ste udržali túto banku, pán premiér Dzurinda, vtedajší. Ako sa to s tým sľubom, ktorý je uvedený v Ústave Slovenskej republiky, zhoduje? Pán minister Mikloš v prvej akcii VSŽ. Ak si pamätáte, nemusím, keby som tu citoval údaje z tlače, ktoré vám teda rovno nebola nenaklonená, zabralo by to tu desiatky minút. Etický fundament. Kauza ľahké vlakové motorové súpravy, pán predseda vlády, opäť veľmi zaujímavá záležitosť, bývalý. Tender na výstavbu Košická. Privatizácia SPP. Úplne zbytočné o tom rozprávať. Nesmierne etické. Jediná zaujímavá vec prichádza na scénu a už predtým vami zavedená, pán Mikloš, nesmierne zaujímavá kategória privatizační poradcovia. Častokrát jeden privatizačný poradca, obrovské problémy pri výbere, cirkus, cucali z toho podplácania, samozrejme, nedokázal nikto. Nedokázal nikto. (Potlesk.) Čo iné je ako prejavom surovej korupcie. A ešte aj to, čo ste vy, pani Žitňanská, rozprávali o tom, že je to nejaká devastácia podnikateľského prostredia, ako sú privatizační poradcovia. Koľko miliárd sme vyplatili privatizačným poradcom zvlášť, keď vyberali z jedného uchádzača? Koľko sme vybrali? Koľko škôl, štadiónov, nechcem byť naozaj demagogický. Len, vážení páni, hľadám len ten váš etický fundament. O toto mi ide. Skúsme ešte ďalej. Druhá vláda, roky 2002 – 2006. Kauza Badžgoň, pán predseda vlády, tiež to bolo nesmierne etické. Pán podpredseda Hort, tiež to bolo nesmierne etické. Tam sa začal zrejme formulovať ten vzťah, ktorý ste dneska demonštrovali, to vaše zhrozenie sa nad charakterom ministra Jahnátka, ktorý nabáda podnikateľov, aby hromadne dávali úplatky, ktorý nabáda všetkých, aby prestali plniť zákony, a nadomýšľate nezmysly, maximalizácia a úplne nezmyselná interpretácia ministrových slov, úplne vedome vytrhnutá z kontextu, kde viete veľmi dobre, že klamete, že je to nekorektné. Skúsme ďalej. Klientelizmus pri výstavbe pobočiek Národnej banky Slovenska. Pán Mikloš, 460-miliónový odpustok voči súkromným poisťovniam, ak si pamätáte svojho času, keď bude čas niekedy, môžeme sa ešte k tomu vrátiť. Netransparentný výber dodávateľa 40-miliónovej kampane k dôchodkovej reforme, ale nie len k tej, aj k niektorým ďalším ministerstvám, úplne náhodou to dostali firmy, ktoré tak alebo onak financovali vaše volebné kampane. Desiatky miliónov korún, niektorí hovoria, že viac. Trošku ma aj mrzí, a je tu aj apel na našich ministrov, že treba sa naozaj veľmi vážne pozrieť na tie veci. Faktom je, že pravdepodobne formálnoprávne podmienky boli splnené, len faktom je, že ide preukázateľne o nehospodárne nakladanie s majetkom a, bohužiaľ, naša spoločnosť má veľmi slabé nástroje na to, aby zabezpečila korektné, seriózne a v súlade s Európskou úniou a inými krajinami akceptovanými etickými normami na spravovanie verejného majetku. Financovanie SDKÚ, opäť, pán predseda, nebudem, 22-miliónový dlh, známe veci. Opäť nesmierne etické. A opäť nie my a nezávislá, a nie ľavicová, ale pravicová tlač v tomto smere robila povedzmeže veľký krik. Pán Kaník, odpustenie penále. Možno to také dôležité nie je, ani služobné auto pána ministra Lišku od sponzora SDKÚ, ktorý kúpil pre svoj úrad. Možno nie je dôležité ani ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja, páni kolegovia z KDH, taký drobný moment – prenájom, vypovedanie nájmu vo vlastných priestoroch, nákup za 50 mil. korún ročne, priestory v Bussines centra napriek tomu, že komisia ministerstva vnútra vtedy deklarovala, že úsporou vo verejnej správe, ktorú ste tak úspešne urobili tou reformou, bude voľných v Bratislave najmenej 13 veľkých budov. No tak za tých 50 mil. za 10 rokov 500 mil. myslím si, že ste prefinancovali stavbu Bussines centra minimálne v tej časti, kde ste umiestnili ten úrad. A opäť prejav nesmierne transparentného a korektného nakladania s verejnými financiami. Pána Simona si nezoberiem do úst za jeho dotácie, možno to nie je dôležité. Opäť, v informačnej kampani za stovky miliónov spriazneným firmám. Reforma zdravotníctva, dôchodková reforma, eurofondov na ministerstve pôdohospodárstva, úplne náhodou agentúra Step, ktorá spolupracovala na volebnej kampani SMK, a podobne. Železničná nemocnica v Košiciach a prenájom firmy manželky pána poslanca Novotného, a nech mi dopustí, že to trošku pripomínam, bol opäť prejav toho vysokého etického fundamentu. O kupovaní poslancov v parlamente, keby sme o tom rozprávali my, tak verejnosť bola relatívne zakríknutá, nepoznajúc tradíciu takýchto foriem. Situácia v Českej republike nastavila občanom zrkadlo. O čo vlastne ide? Ide o dvoch poslancov a aký obrovský mediálny krik sa spustil a ukazuje, čo všetko takéto kupovanie poslancov znamená pre politický systém. Pre demokraciu v štáte. Pre fundament demokracie, vážené kolegyne, kolegovia. Ministerstvo vnútra, vážení kolegovia z KDH, pán poslanec Brocka mal tiež veľmi vrelý a hodnotami nabitý program pred chvíľočkou, no len nakupovali sa policajné autá za 56 mil., úplne náhodou zabudli sme na výberové konanie. Hasičské autá – 212 mil., zabudli sme na výberové konanie. Zoberme si nakladanie s peniazmi, ktoré idú na dlho sa tiahnuci proces prípravy pasov, občianskych preukazov a podobne. Opäť čučiace z toho náznaky korupcie, priamej korupcie, častokrát korupcie, ktorá berie dych. Berie dych, dokonca v priamych prenosoch, vzhľadom na to, že teda právny poriadok Slovenskej republiky je, bohužiaľ, naozaj veľmi benevolentný. Utajená privatizácia, vážení kolegovia, Slovenských aerolínií. Opäť, dodnes cítime nesmierne korektné a nádherné kroky, ktoré sme v tomto smere urobili. Austrien Airlines sa relatívne potešil. Ale naozaj neutrpela etickosť, spôsoby nakladania s verejným majetkom? Verejné obstarávanie pre ministerstvo vnútra. Právne služby kancelárie Ernesta Valka, úplne náhodou bez akéhokoľvek výberového konania a zadania. Sumy? 900-tisíc, 2,3 milióna, 2,4 milióna. Ďalšie, ktoré boli na ministerstve vnútra. Zastupovanie pri vymáhaní pohľadávok 3,2 milióna, 182-tisíc, 320-tisíc, dodávka šifrovacích zariadení, opäť bez výberového konania, vyše 20 miliónov korún a podobne. To fundament etický, keď si dáme, o ktorom rozprávame? Pán Mikloš, možno sú niektoré veci sporné, možno menej. Osemmiliardová pomoc Slovnaftu na úkor štátu bola, nebola? Ako to bolo s novelou, ktorou ste znižovali pokutu pre podnik Slovnaft a podobne? Pripustím, že možno v danej situácii sa dá o tom nejakým spôsobom diskutovať, pretože naozaj hodnotovo pohľady liberálne alebo neoliberálne a aj tie naše povedzme, ak chcete, sociálnodemokratické, sú oba legitímne a v niektorých veciach sa naozaj líšia. Čiže v tomto smere naozaj chceme byť korektní, ale sú veci, ktoré sa prehliadnuť nedajú a nedajú sa vysvetliť nejakými hodnotovými a inými posunmi. Ale sú jednoducho u výberového konania jasne naznačujúce korupciu. A v tejto atmosfére, vážené kolegyne, kolegovia, teraz posudzujeme pochybenie ministra hospodárstva. Pochybenie podľa kolegov, ktoré malo spočívať v tom, že v rozhovore, v ktorom sa diskutovalo a v ktorom dostával také otázky, aké dostával od redaktora, sa mal vyjadriť k situácii, že akým spôsobom môžu štátne firmy, ktoré pán minister obraňoval a tvrdil, že tie pravidlá, tie štátne firmy môžu robiť také kroky v tomto smere vzhľadom na osobitnosti, ktoré súvisia s predajom takéhoto majetku, že vedia garantovať práve dodržiavanie zákonnosti. Že práve štátne firmy sú tie, ktoré práve musia byť principiálne transparentné, pretože majú verejné účtovníctvo, majú finančné prostriedky schvaľované prostredníctvom alebo čiastočne podľa štátneho rozpočtu, ktoré sa musia transparentne správať, ktoré podliehajú dozoru Národného kontrolného úradu, že práve takéto úrady, takéto štátne podniky majú obchodovať s vojenským materiálom, pretože aj tam boli známe obrovské podvody, obrovské nekorektné konania. A toto chcel pán minister nie pre seba, chcel, aby to mohla robiť štátna firma. V tej súvislosti ale mu naznačoval redaktor, že štátna firma sa ale nemôže správať ako súkromná. Príliš súkromná môže prostredníctvom dcérskych a iných firiem, neviem, čo robiť. Pán minister hovoril, že úplatky ako také majú morálny a právny charakter. Sú veci, ak sa budeme tu skutočne baviť, je privatizačný poradca legitímnou a korektnou inštitúciou, ktorá prinesie štátny rozpočet o desiatky miliónov, stovky miliónov a až miliárd korún? Ak áno, nemôže byť predajový poradca pre štátnu firmu, ktorý bude predávať firmám v treťom svete nejaké nástroje? Pán minister, vás ubezpečujem, veľmi dobre vie, že Slovenská republika sa nesmie diskreditovať takýmto obchodom, že musí robiť korektné obchody. V danej situácii vôbec, pani poslankyňa Žitňanská, ak chcete byť aspoň trošku korektná, nenaznačoval podnikateľskému svetu, že má podnikať prostredníctvom nejakých úplatkov. Naznačoval tým, že dá sa vytvoriť korektné právne prostredie na to, aby aj štátna firma – a tam bola primárna vec, ktorú chcel tvrdiť –, aj štátna firma mohla efektívne obchodovať so zbrojárskym materiálom. (Reakcie z pléna.) Takže, vážení páni, situácia je taká, že naozaj je veľmi komplikované... (Potlesk.) Situácia je taká, že, ďakujem pekne, je veľmi komplikované s vami diskutovať, bývalý pán premiér Dzurinda. Verte mi, že sa celý čas teším na to, aby som mohol s vami začať vecne diskutovať. Naozaj na tú diskusiu je obrovské množstvo tém a naozaj už tie naše ideové schémy, s ktorými pracujeme, tú bitku a korektnú bitku vedie celý svet. To vaše neoliberálne videnie spolu s tým sociálnodemokratickým videním v dnešnom svete je v konflikte a poctivo sa vo svete hľadajú riešenia – bez kriku, bez klamania, korektne. Demonštrujete tu akúsi intelektuálnu prevahu. O tom ste neustále rozprávali, strana nemá program, neviem čo a tak ďalej. Čo iné čučí z tohto návrhu ako vaša vlastná programová bezradnosť, vážení páni kolegovia z opozície, vaša vlastná programová bezradnosť. Alebo si myslíš, vážený pán podpredseda Hort, že tvoj prejav teda niekto označí, ktorý si tu mal vo vzťahu k ministrovi Jahnátkovi, za práve ten produkt tej intelektuálnej prevahy? (Potlesk.) Vážené kolegyne, kolegovia, myslím si, že to, čo som povedal, odpustíte mi to, kolegovia, stačí. Pokiaľ sa objavia aspoň trošku zmysluplné argumenty v tejto diskusii, aspoň trošku zmysluplné, aspoň trošku také, ktoré sa aspoň chcú tváriť ako korektné alebo zmysluplné a relatívne objektívne, sme pripravení na diskusiu. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)