T. Rosová, poslankyňa: (2009-10-28):
Takže čo navrhujeme. Navrhujeme, aby si školy a učitelia mohli vybrať, či si objednajú učebnice, ktoré pre nich vybralo ministerstvo školstva, alebo si vyberú inú učebnicu, ktorá bude dostupná na trhu. Ak si nevyberú učebnicu vybranú alebo navrhnutú ministerstvom školstva, škola dostane uhradené financie do tej výšky, aká je cena ministerstvom vybranej učebnice. Čiže nevzniknú tým žiadne ďalšie  náklady na štátny rozpočet. Pokiaľ ide o zodpovednosť za obsah tých učebníc, ktoré by si vyberali voľne na trhu učitelia a školy, za súlad obsahu tejto učebnice alebo ktorýchkoľvek iných materiálov používaných na vyučovanie jednak s cieľmi zákona, a jednak aj so štátnym vzdelávacím programom, je zodpovedný riaditeľ školy. Takže je jasná zodpovednosť a tá zodpovednosť je aj vyvoditeľná. Čo nás viedlo k tomuto návrhu? Samozrejme predovšetkým presvedčenie, že sloboda v tejto oblasti je úplne kľúčová. A práve preto si dovolím povedať, že týmto návrhom aj plníme to, čo minister školám sľúbil. Teda to, že budú mať viac slobody, že budú môcť uplatňovať tvorivosť a že formy vyučovania budú kreatívne a po novom. Takže si myslím, že týmto návrhom vytrhávame v skutočnosti niekoľko tŕňov z päty pána ministra. Jednak, ako som už povedala, plníme jeho sľub aspoň čiastočne, pokiaľ ide o možnosť výberu učebníc. Ale taktiež prispievame k tomu, aby sa neopakovala každoročne tá situácia, ktorú poznáme od zavedenia nového školského zákona, teda od zavedenia takzvanej školskej reformy. Čo sa deje v našich školách? S tým, ako vstúpil do platnosti školský zákon 1. septembra 2008, vstúpil do škôl aj chaos a zmätok. Bolo jasné, že prváci, ktorí boli vlastne prvý ročník postihnutí alebo zasiahnutí reformou, respektíve piataci a prváci stredných škôl, že učebnice mať nebudú. Vtedy sa to ešte bralo ako detská chyba reformy, ako čosi, čo musíme položiť na oltár toho, aby sa reforma vôbec zaviedla. Teda naši prváci, pretože na tých najviac záleží, tí starší predsa len sú už ostrieľanejší, zažili svoje prvé školské dni v chaose, nervozite, nevediac teda zo strany učiteľov, čo sa bude diať. No to isté sa však zopakovalo aj v druhom ročníku. Dodnes chýbajú učebnice. Môj kolega ma doplní aj z pohľadu stredných škôl, koľko vlastne titulov dodnes chýba. Druhý rok máme tuná populačný ročník, ktorý považuje školu za miesto, kde proste nie sú veci tak, ako majú byť. Kde chýba to úplne najzákladnejšie. Samozrejme nehovoriac o tom, že to vyvoláva nervozitu učiteľov a ďalšie následné skutočnosti. Ak si niekto myslí, že prvý a druhý rok, že to sú ešte také roky, ktoré môžeme prepáčiť, ubezpečujem vás, že presne takýto obraz sa udeje aj na budúci školský rok. Na poslednom zasadnutí výboru nám pán minister sám povedal, že doteraz nemajú ešte ani len uchádzačov o učebnice pre tretí ročník. Čiže je vylúčené, aby v septembri v budúcom školskom roku boli tretiacke učebnice na laviciach žiakov. Tento veľký tŕň z päty pánovi ministrovi by takáto úprava skutočne pomohla vytrhnúť. Jednoducho som presvedčená o tom, že vzápätí po tom, ako by vstúpila do platnosti, by sa na trhu objavil dostatočný počet učebníc. Možno nie, samozrejme, okamžite, ale iste sú možnosti prekladov, úprav zahraničných textov. Je mnoho učebníc, o ktorých iste aj tí, ktorí sa tým zaoberáte, viete, ktoré sú v šuplíkoch a ktoré nenašli zatiaľ cestu na svetlo sveta, pretože ich nenapísali vyvolení autori. Takže som presvedčená, že učebníc by bolo v tom prípade dostatok a takýto chaos, akého sme svedkami, by už nenastával. To je prvá veľmi dôležitá vec. Na druhej strane je tu ešte jeden aspekt, ktorý možno nebije do očí. Ale prijímali sme nedávno zákon o pedagogických zamestnancoch, ktorý riešil kariérny postup učiteľov. Je úplne zjavné, že ani v roku 2010, ale pravdepodobne ani v nasledujúcich rokoch nebudú v štátnom rozpočte prostriedky na to, aby sa učitelia skutočne mohli vzdelávať, a aby sa teda naplnila litera a myšlienka tohto zákona, aby teda bol ich kariérny postup závislý od ich vôle vzdelávať sa. Pretože vôľu mať môžu, ale nebudú na to peniaze. Ale je tu jedna možnosť, ktorá dokáže takýto deficit financií istým spôsobom aspoň trochu vyvážiť, a to je to, že kariérny postup alebo kredity, ktoré súvisia s kariérnym postupom môžu učitelia získať aj tým, že sú autormi učebníc. Samozrejme pokiaľ rozhoduje ministerstvo a pokiaľ máme jednu jedinú učebnicu pre každý ročník a každý predmet, počet takýchto učiteľov je veľmi obmedzený. V prípade, že by sme otvorili trh, môžu sa uchádzať o miesto na ňom aj viacerí, a to znamená, môžu získavať takýmto spôsobom kredity. Je samozrejmé, že tieto učebnice, ktoré by boli voľne na trhu, taktiež musia mať odborné posudky, ktoré by boli určite adekvátne tomu, čo očakávame od ďalšieho vzdelávania učiteľov. Takže to je teda ďalší aspekt nášho návrhu. No a pokiaľ ide o nejaké možné obavy z toho, že by či už z hľadiska logistiky, z hľadiska obsahu, alebo z ekonomického hľadiska mohli prísť nejaké problémy, dovoľte mi vyvrátiť aj tie. Pokiaľ ide o akési logistické otázky. Aj dnes si školy objednávajú a na základe objednávok ministerstvo distribuuje učebnice. V tomto by sa vlastne teda nič nezmenilo. Naďalej by si školy objednávali a ministerstvo by distribuovalo toľko učebníc, koľko si objednajú. Pochopiteľne je jasné, že by potom malo zisťovať tie objednávky skôr, než sa  objedná tlač. Nie je v tom žiaden problém. Pokiaľ sa niekto odvoláva na edičný plán ministerstva, tak upozorňujem, že edičný plán nie je žiaden zákon, nie je to ústava, edičný plán je papier, na ktorý sa dá napísať kedykoľvek čokoľvek iné. Takže logistika je celkom jednoduchá, žiaden problém. Pokiaľ ide o obsah, už som uviedla na začiatku, že za obsah a za to, aby ten obsah bol v súlade s cieľmi zákona o vzdelávaní, aby bol v súlade aj so štátnym vzdelávacím programom, za toto ručí riaditeľ školy. Rovnako to je upravené aj v českom školskom zákone, myslím, že je to veľmi logická úprava, pretože riaditeľ podlieha kontrole inšpekcie a, samozrejme, aj zriaďovateľa. Takže tým pádom niet obáv o to, že by sa to mohlo vymknúť z rúk. No a pokiaľ ide o akési obavy, že by to vyvolalo nejaké finančné nároky možnože na vrecká rodičov a tak ďalej, tak to som presvedčená o presnom opaku. Myslím si, že takýto postup by, naopak, prispel k tomu, žeby celá učebnicová politika bola menej nákladná vzhľadom na štátny rozpočet. Už aj keby sme odhliadli od toho, ako prebiehajú dnešné výberové konania, už aj keby sme pripustili, že nebude učebnice tlačiť, povedzme, firma Versus a že by všetko išlo celkom po poriadku, tak ako ísť má, myslím si, že aj v takom prípade, pokiaľ by sme liberalizovali trh s učebnicami, ukázalo by sa, že sa dajú učebnice kúpiť a vytlačiť lacnejšie, než pokiaľ sú obstarávané monopolne. To je teda jedna stránka veci. Ešte sa ale predsa len vrátim k obsahu. Preto, lebo myslím si, že takýto postup by výrazne zvýšil kvalitu obsahu učebníc, a to nielen tým, že by na trhu určite kvalitné učebnice boli voľne dostupné, ale aj tým, že by to vyvolalo tlak na tie učebnice, ktoré obstaráva samotné ministerstvo. Bola by predsa hanba, keby ministerstvo vydalo takú učebnicu, ktorú si nikto neobjedná. Takže potom by asi tými autormi učebníc museli byť skutočne ľudia, ktorí dokážu učebnicu napísať, a nie ľudia, ktorí sú blízki tej ktorej politickej strane, alebo tomu ktorému politikovi. Takže jednoznačne vidím len a len priaznivé dopady a opakujem, plníme tým sľub pána ministra, riešime tým problémy, ktoré ministerstvo vyvolalo, a preto predpokladám, že aj pán minister a aj koalícia náš návrh uvíta a podporí. Ďakujem vám vopred.