Osuský, Peter, poslanec NR SR (2012-07-31):
Vážený pán predseda, vážený pán minister, ctená snemovňa, istá vekmi overená aj zneužívaní múdrosť hovorí, že účel svätí prostriedky. Účel možno svätí prostriedky, ale niet takého účelu, aby posvätil čokoľvek. A keď sme v časoch olympijských, nedá nezmieniť úctu k pravidlám, bez ohľadu na účel, úctu v duchu fair play, úctu, ktorá napríklad v mojich očiach urobila z Diega Maradonu a Thierryho Henryho do smrti podvodníkov. Podvodníkov a grázlov, pri všetkej úcte k ich schopnostiam na zelenom trávniku. Títo dvaja ľudia by v živote v záverečnej bilancii cenu fair play nedostali. „Božie riadenie“, ruka, ktorá pomáha hráčovi, ktorý na to má, je bezcharakternosť. A tento príbeh je príbehom o nielen zle zapnutom gombíku, keď tú vestu dopíname až do záveru, ale navrch je ešte aj o rozviazaných šnúrkach na topánkach a trčiacej košeli. Je celkom neodškriepiteľné, že pri tomto návrhu o ktorom sme dnes už rokovali v prvom čítaní, boli porušené legislatívne pravidlá, ktorá si vláda ustanovila, alebo ktoré kontinuitne prevzala a ktorými sa má riadiť. Účel ale svätil prostriedky. A teraz sme v situácii, že účel opäť svätí prostriedky, a vybratie 40 mil. o mesiac skôr na riešenie neoddiskutovateľných problémov je proste tým svätiacim prostriedkom. No keď sa vrátim do histórie, 20. mája 1953 prehovoril, televízia ešte neexistovala, v Československom rozhlase prezident Antonín Zápotocký a povedal: „Naše vlast a republika jsou stabilní. A žádná měnová reforma nebude.“ Trvalo presne desať rokov dní a 1. júna prišla menová reforma, ktorá pripravila milióny sporivcov o úspory, ktorá ožobráčila tých, ktorí si platili do poistných fondov vo viere v budúcu penziu. A keď sa nad faktom, že história je magistra vitae, učiteľka života, zamýšľam, tak tu už dnes padol ten citát vyrieknutý tri dni pred voľbami o druhom pilieri. Presne ako Antonín Zápotocký i Robert Fico vedel, že hovorí nepravdu. Ale samozrejme v biblii je napísané: „Důvěrujte a budete spasení“. No, nepochybne mnohí uverili. Mnohí možno ešte i dnes veria tomu, že pôjde o nejakých 10 najbohatších percent. Ale to by sme museli byť minimálne Poľsko, aby to numericky sedelo. Takže uverili slovu svojho dnešného premiéra. Čaro demokracie, a tu si dovolím citovať klasika nie menšieho ako som sám, je v tom, že občan si svoju voľbu musí prežiť. Ale ako primeraný understatement pripustím, že je ešte jeden iný klasik, ktorý hovoril o občanovi niečo ďalšie. Sir Winston Churchill povedal, že „človek stráca vieru v demokraciu, ak päť minút hovorí s priemerným voličom“. No, dosť bolo klasikov, každopádne sa dozvedáme, že ide o vážnu národohospodársku škodu, ak niečo, čo sa dotkne miliónov občanov Slovenskej republiky, neprerokujeme v rytme, na ktorý slovenčina ani nemá také pekné slovo, ale nemčina ho má. Nemčina o tejto procedúre hovorí, že ten zákon treba cez parlament „durchpeitschen“. Peitsche je bič. Durchpeitschen je prebičovať, to je proste systém, ktorým sa ženie dobytok na jatky a treba ho pobádať, aby sa hnal, aby sa to „vodsejpalo“, ako hovoria bratia Česi. Teda tento zákon, ktorý sa týka miliónov občanov, budeme prebičovávať parlamentom. Samozrejme, že sa môžeme oháňať „solidaritami a rozvojármi“, ktorí, ako povedala pani poslankyňa Žitňanská, každý za ten svoj malý koláčik držia líniu. Ja si ale myslím, že ak takýto zákon nie je zverejnený tam, kde má byť, a keď jeho „prejednanie“ v zmysle legislatívnych pravidiel vlády je absolútnym porušením všetkých noriem, tak je to ten prvý zle zapnutý gombík. Lebo toto nie je zákon o chovaní anakond a sibírskeho tigra, ktorý sa týka pár ľudí. Tento zákon sa týka takmer všetkých. Ja sám som starý človek, nie som v druhom pilieri a nerobím si celkom ilúzie o tom, že na konci všetkých druhých pilierov na zemeguli bude rajská záhrada. Ale jedna vec je istá, na konci priebežného financovania dôchodkov je zmar a bieda. To jedno je isté. Teda povedzme si otvorene, naše dôchodky, aj keď kolega neomarxista povie, že sa môže zvýšiť produktivita práce a zázrakom sa môže stať mnoho iných vecí , nezachránia ani naklonované deti, ktoré nemáme, ani Somálci. Proste nádej, že sa udrží to, k čomu sa teraz ťažiskovo vraciame, je absolútna hlúposť, bez nejakých ďalších urážlivých slov. A my sa k tomu vraciame. A my sa k tomu nevraciame preto, lebo sme presvedčení, že to je to pravé orechové, ale vraciame sa k tomu preto, lebo chceme momentálne a v tejto chvíli vybrať Jožovu a Ančinu špajzu, aby bolo vo vývarovni čo fľasnúť naberačkou do taniera. Ja chápem, že situácia nie je dobrá, to iste v tomto medzi pánom ministrom a mnou nebude sporu. Ale keď predchádzajúca vláda a koalícia našli 8-percentný deficit, tak k tomuto kroku nesiahli. A ak sa k nemu siaha teraz, tak sa môže k nemu siahnuť len pri plnom vedomí, že neverím v to, že toto je cesta, ale len pri plnom vedomí toho, čomu Francúzi krásne hovoria „apres nous déluge“, po nás potopa. Pretože už takou drobnou šľahačkou na torte hrdinstva, hrdinstva skrátených rokovaní a vyvesovaní na nástenkách v rubrike Drobné oznamy, pri tom všetkom sa nemôžeme domnievať, že toto je statočný postoj. Veľmi „populárne“ rozhodnutie o zmenách o dôchodkovom veku dáme na rok 2017. Lebo je možné, že tam nebudeme. Že precitnuvší volič, ktorý dôveroval a nebol spasený, otočí. A potom budeme z týchto lavíc šiť do tých, ktorí budú riešiť narobené, a hovoriť: To oni vás poslali do dôchodku neskôr. Samozrejme, reč tu bola o už dnes, o vianočnej vízii. Ak tu počúvam, že Pinero bol sluhom fašistu a že druhý pilier je najväčšie zbojstvo tisícročia, nuž teším sa na to, ako dajú milovníkom priebežného dôchodkového systému za pravdu demografické krivky a dôchodková situácia Španielov či Talianov, ktorí majú 1,18 dieťaťa na manželský pár. To už skutočne hraničí, pri riešení tohto stavu touto metódou, s biblickými zázrakmi. Lámal a dával... Ale pri všetkej úcte k dobrým vzťahom súčasnej moci, predovšetkým k rímskokatolíckej, ale aj evanjelickej cirkvi, si myslím, že ani z týchto miest nikto nepremení tých, ktorí tam budú, na tých, čo budú môcť lámať a dávať. Nebudú konať zázraky a príde, dá sa povedať, drsnejšia realita. Aby som teda uzavrel toto neradostné rečnenie, chcem povedať, že keď mám 83 hlasov a keď som Diego Maradona, tak nemám používať nefér spôsoby. Priznaním sily by som zároveň mal prejavovať veľkorysosť. Pretože tento parlament v tom zložení môže prijať čokoľvek si vládnuca strana vezme do hlavy. A o to viac by mala ctiť pravidlá hry. Jej prevaha by za normálnych okolností jednoducho prirodzene mala viesť k dodržiavaniu pravidiel. Ak ešte pri tejto prevahe potrebujeme švindľovať, tak je to priznanie nízkosti. A ten, kto bol dnes na výbore pre nezlučiteľnosť funkcií a zažil hlasovanie o jednom z bodov, nemôže čakať nič iné. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)