Kleinert, Dana, poslankyňa NR SR (2024-06-11):
Dobre, ďakujem. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, opäť raz rozprávame v tomto parlamente o kultúre, takže by sme sa aj mohli tešiť, keby teda sme trošku nešli opačným smerom, ako by bolo v Európe vhodné, ale teda sme tu. Sme pri návrhu zákona, ktorý v dôvodovej správe hovorí o potrebe, citujem: „pružnejšej manažérskej výmeny“. Za tých ostatných pár mesiacov sme videli pružnú manažérsku výmenu v rôznych inštitúciách, a to aj na ministerstve kultúry. Zákon nám však vrátil naspäť do parlamentu prezidentský úrad, a to s právnickým jazykom jasne definovaných dôvodov. Tie si tu dovolím predniesť, nakoľko sú jasne, logicky a pochopiteľne formulované. Prezidentka Slovenskej republiky navrhuje, aby Národná rada Slovenskej republiky pri opätovnom prerokovaní zákon neprijala ako celok a citujem konkrétne námietky. Citujem: „V prvom rade namietam, že schváleným zákonom dochádza ku zníženiu štandardov transparentnosti a odbornosti pri obsadzovaní funkcií v oblasti verejnej správy v kultúre. Schválený zákon upúšťa od povinného uskutočnenia verejného vypočutia uchádzačov v rámci výberového konania na obsadenie funkcie štatutárneho orgánu múzea alebo galérie. Tým sa neguje možnosť efektívnej kontroly výberového procesu verejnosťou a teda prestáva byť garantované právo účasti verejnosti na správe vecí verejných v oblasti kultúry. Rovnako vypustenie explicitného zákazu odvolania štatutárneho orgánu múzea alebo galérie, respektíve vedúceho zamestnanca riadiaceho múzeum alebo galériu bez uvedenia dôvodu je spôsobilé vniesť do výsostne odborných atribútov riadenia týchto kultúrnych inštitúcií politický vplyv a politické rozhodovanie a tak umenšiť, prípadne negovať princíp odbornosti, ktorý by mal byť kultúrnej oblasti vlastný a mal by byť zachovaný. Takýto zásah do riadenia kultúrnych inštitúcií navyše nebol ani zo strany zákonodarcu dostatočne zdôvodnený, nakoľko dôvodová správa iba stručne uvádza, že vzhľadom na nadbytočnosť sa navrhuje vypustiť ustanovenie o tom, že štatutárny orgán múzea alebo galérie, resp. vedúceho zamestnanca riadiaceho múzeum alebo galériu bez právnej subjektivity možno odvolať bez uvedenia dôvodu. Uvedené vyplýva zo skutočnosti, že v návrhu zákona nie sú ustanovené dôvody odvolania. K tomu je potrebné zdôrazniť, že ani zákonná možnosť odvolania štatutára bez uvedenia dôvodu nezbavuje v praxi zriaďovateľa vyvarovať sa svojvôli pri odvolávaní funkcionárov a neznamená možnosť rezignovať na verejné odôvodnenie zákaz tzv. kabinetného rozhodovania, pristúpenia k odvolaniu konkrétneho funkcionára zo strany zriaďovateľa. Po b) z môjho pohľadu je problematický aj ešte jeden, a to ústavný aspekt tejto schválenej zákonnej úpravy, ktorý je ľudskoprávnej povahy. Právna úprava prijatá v schválenej podobe v prechodných ustanoveniach upravuje, že právna úprava je retroaktívna a môže sa uplatniť aj na štatutárny orgán múzea alebo galérie, alebo aj na vedúceho zamestnanca riadiaceho organizačnú zložku, ktorá je múzeom alebo galériou vymenovaných podľa doterajších predpisov.“ Pokračujem ďalej: „Po c) zároveň upozorňujem na procesný nedostatok schváleného zákona. Pri vykonávaní kompetencie prijímať zákony má osobitný význam zákon 400/2015 Z. z. o tvorbe právnych predpisov a o Zbierke zákonov Slovenskej republiky (zákon č. 1/1993 Z. z., pozn. red.) o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, ale najmä ústavné princípy legislatívneho procesu. Riadny zákonodarný proces, ktorý zahŕňa všetky prvky posudzovania vplyvov, odôvodňovania návrhu a diskusie o ňom, slúži ako garancia kvality, dôveryhodnosti a legitimity prijímanej legislatívy. Po tretie, Výbor Národnej rady Slovenskej republiky pre kultúru a médiá ako gestorský výbor vo svojej správe predložil také zásadné pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ktorých schválenie znamená prepísanie návrhu zákona. Týmto krokom zákonodarcu bolo de facto obídené medzirezortné pripomienkové konanie v miere, ktorá prevyšuje bežné opravy a úpravy návrhu zákona a tým zároveň zákonodarca porušil princíp efektívnej verejnej kontroly legislatívneho procesu a právo verejnosti na efektívne oboznámenie sa s produktom legislatívnej práce Národnej rady. Schválený zákon sa aj v tomto smere dostáva do rozporu článku 1, odseku 1 ústavy v zmysle ústavných princípov legislatívneho procesu. Po tretie, v nadväznosti na vyššie uvedené pripomienky a namietaný nesúlad s ústavou navrhujem, aby Národná rada po opätovnom prerokovaní zákon neprijala ako celok.“ A toto je koniec citátu a je to Bratislava, 7. mája 2023. Myslím si, že je dôležité zopakovať si to, čo pani prezidentka napísala, pretože to napísala svoje dôvody jasne, veľmi ľahko, pochopiteľne a myslím si, že jazykom, ktorým, ktorému budeme rozumieť my všetci. Pani prezidentka tak jasne definovala a nasvietila aj jej pohľadom právničky, ale aj z pohľadu úradu na argumenty, ktoré sme vám tu v rámci opozície predkladali. Ono navrhované vynechanie verejného vypočutia, povinného verejného vypočutia jednak doteraz zákon teda vyslovene zakazoval, ale zároveň je to proces dôležitý, pretože je transparentný a už sme sa mnohokrát rozprávali o tom, že on legitimizuje výber prihlásených kandidátov alebo kandidátok. Tí môžu v rámci jasného transparentného výberového konania napokon napĺňať svoje vízie, ktoré by mali byť na určité časové obdobie, a majú dané kompetencie a dobrú legitimitu. Takéto rozhodnutie minimalizuje riziko subjektívnych rozhodnutí a maximalizuje možnosť výberu najlepšieho kandidáta a kandidátky. Na výbore pre kultúru a média nám pán Michelko síce argumentuje tým, že návrh je to pre malé obce, ktoré môžu mať problém so zabezpečením online vypočutia, ale teda snáď každý z nás, kto sme tu, tak vieme, že ono online vypočutie je iba otázka jedného smartfónu a jedného pripojenia na internet. Takže tento dôvod je naozaj dosť vágny. Aby sme ho, ak by sme ho, teda tento dôvod mali pokladať za relevantný, teda že malé obce majú s týmto problém, tak predpokladom by bolo, že ho teda daní poslanci, ktorí podali tento pozmeňovací návrh, uviedli aj v dôvodovej správe. Tam vlastne o tom reč nie je. Dôvodová teda správa teda hovorí o tej pružnejšej manažérskej výmene, čo asi teda hovorí za všetko. Mali by sme, ak teda by to naozaj mysleli vážne, tak v tej dôvodovej správe by bolo štandardom, aby sme mali reálny rešerš. Koľko bolo takýchto obcí a koľko obcí volalo konkrétne po tomto návrhu zmeny zákona? Koľko obcí to bolo? Prečo mali tento, ten návrh a či im nevieme pomôcť napríklad tak, že do návrhu zákona sa presne tento možno problém zadefinuje a tým pádom vyrieši. Prečo, ak by sme brali za relevantný tento dôvod, musíme znížiť latku transparentnosti výberových konaní plošne pre celé Slovensko? Prečo to musíme urobiť? Prečo nevieme, ak máme nejaký problém, opraviť ho jasne a logicky? Nuž odpoveďou by nám mohli byť kroky súčasného vedenia ministerstva kultúry Martiny Šimkovičovej, Lukáša Machalu a ďalším spriazneným ľuďom zo Slovenskej národnej strany. Odpoveďou nám je Bibiana, Kunsthalle, pozývania umelcov na koberčeky a iné chúťky normalizačných praktík strany SNS a v podstate aj koalície, ak teda za toto zahlasujete. Týmto návrhom zákona ide koalícia jasne proti nezávislosti kultúrnych inštitúcií a ich vedení, tak ako aj proti čo najvyššie nastavenej latky odbornosti a transparentnosti pri výberových konaniach do vedení štátnych inštitúcií, v tomto prípade múzeí a galérií. A s takýmito návrhmi nemôžeme my v Progresívnom Slovensku súhlasiť. Vyjadrili sa proti tomuto návrhu aj mnohé odborné organizácie a my preto navrhujeme vypočuť hlas odbornosti, vypočuť hlas prezidentského úradu a navrhujeme tento návrh zákona, aj keď už vrátený prezidentkou Slovenskej republiky, neprijať. Ďakujem pekne. (Potlesk.)