Krajcer, Daniel, minister kultúry a cestovného ruchu SR (2010-08-10):
Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážená pani premiérka, kolegyne, kolegovia, ctení hostia, dovoľte, aby som ja tiež vystúpil k programovému vyhláseniu vlády. Na úvod, pán Kaliňák, vaše vystúpenie bolo naozaj vtipné, ale od bývalého ministra vnútra a podpredsedu vlády by som očakával niečo vecnejšie a dôstojnejšie. Mimochodom, ten Galko vám akosi leží v žalúdku a všetci vieme prečo. Niekto má strach. (Potlesk.) Ľuboš Galko je slušný a odvážny človek a bude dobrým ministrom. Ja chápem, že parlament je prirodzeným priestorom na politické súboje, časť kritiky zo strany opozície však považujem za nezmyselnú. Programové vyhlásenie vlády je totiž len základnou bázou pre ďalšie fungovanie vlády a nemajú to byť konkrétne rozpracované riešenia. Tie prídu na rad, keď vláda získa dôveru a programové vyhlásenie vlády bude schválené. To sa však ešte nestalo a opozícia nás už kritizuje, ako keby sme mali za sebou aspoň dva roky vládnutia. Dámy a páni z opozície, realita je však taká, že vládnutie máte za sebou vy, a to celé štyri roky. Účet zaň ste však doteraz nevystavili. Odpočet vášho programového vyhlásenia z roku 2006 nahradil Robert Fico návštevami ministerstiev, kde každého ministra pochválil, aký bol úspešný. Tak sa teda na tie úspechy a splnené sľuby aspoň v krátkosti pozrime. Predchádzajúca vládna garnitúra sľubovala zníženie verejného dlhu. Ak to bol vtip, tak vydarený. Ak sľub, realitu poznáme, Slovensko sa naozaj vydalo na grécku cestu. Poďme ďalej. Uznesením vlády z roku 2006 ste sa zaviazali znížiť počet štátnych zamestnancov o 20 %. Opäť dobrý vtip. Vo svojom programovom vyhlásení ste vyhlásili, že zastavíte trend zvyšovania regionálnych rozdielov. Dnes sú väčšie ako pred štyrmi rokmi. Zastrájali ste sa, že znížite korupciu. Realita bola taká, že vaše známe heslo „Ako sa kradlo za Mečiara, tak sa kradne za Dzurindu“ pozmenila ľudová tvorivosť na slogan „Ako sa kradne za Fica, tak sa nekradlo nikdy“. (Potlesk.) A nasledovali ďalšie sľuby, zavedieme vyššie dane pre monopoly, žiaden návrh nebol ani len podaný. Znížime dane z príjmu ľudí s nízkymi príjmami na 15 % a zavedieme vyššiu sadzbu ako 19 % pre ľudí s nadštandardnými príjmami. Žiadne zmeny neboli navrhnuté. Diaľnice, koľkože kilometrov malo byť hotových do roku 2010? Mali sme sa na nich predsa doviezť až do Košíc. Opäť to akosi nevyšlo, že? A kde ostala daň z darovania, kde je zníženie DPH na potraviny, energie, internet? Nič z toho. Bublina, ktorá sa rozplynula ako mnohé iné marketingové heslá. Takže, dámy a páni z opozície, tentoraz naozaj v dobrom, požiadam vás o trochu súdnosti a sebareflexie. Vláda Ivety Radičovej prichádza v zložitej ekonomickej situácii, krajinu je nutné ozdraviť a vytvoriť podmienky pre sociálny a ekonomický rozvoj. Nebude to ľahké, ale inú možnosť nemáme ani my, ani občania tejto krajiny. Programové vyhlásenie tejto vlády si kladie aj smelé ciele v oblasti podnikateľského prostredia, reformy odvodového systému, vzdelávania, kultúry, bezpečnosti občanov. Ctená opozícia, budete mať možnosť, samozrejme, posúdiť, či sa nám naše ambiciózne plány podarilo naplniť a súdiť nás budú predovšetkým občania. Ten čas ale vcelku, pochopiteľne, ešte nenastal. Krátko sa pristavím aj pri rezorte kultúry, ktorý mám tú česť viesť. Už na výbore som informoval, že za priority rezortu na najbližšie roky považujem obnovu kultúrneho dedičstva, reformu médií verejnej služby a efektívne a hospodárne nakladanie s verejnými zdrojmi. V tejto oblasti som začal konať v prvý deň môjho nástupu a za ten krátky čas sa nám už podarilo ušetriť nemalé finančné prostriedky. O tom najväčšom projekte, digitalizácii kultúrneho dedičstva, zatiaľ pomlčím. Asi najväčšia kritika mojich opozičných predrečníkov smerovala do oblasti médií verejnej služby a najmä STV. Nuž, milí páni, neutešený stav Slovenskej televízie nie je mojou vizitkou ani vizitkou tejto vlády. V tomto momente však chcem zároveň povedať jednu zásadnú vec. Som jednoznačným zástancom zachovania médií verejnej služby. Preto práve je mojou ambíciou prísť s koncepciou ich reformy. Ak by som túto ambíciu nemal, tak o nejaký čas by sa téma zrušenia predovšetkým Slovenskej televízie stala, bohužiaľ, legitímna a vy to veľmi dobre viete. Dámy a páni, často tu hovoríte o kupovaní poslancov. V tomto momente musím zložiť kompliment vášmu šéfovi Robertovi Ficovi. A teraz to myslím naozaj úprimne. Pán Fico je naozaj najtalentovanejší marketér na slovenskej politickej scéne. Ja chápem, že prichádzate s ďalším heslom, ktoré sa má stať akousi katovou sekerou pre túto vládnu koalíciu. Chcem však vás a vašich kolegov požiadať, aby ste s tým prestali. My sme totiž nikoho nekupovali. Igor Matovič a ďalší traja naši poslanci sú síce obyčajní, ale zároveň slušní ľudia. Áno, platíme nováčikovskú daň. Všetko, čo sa udialo v rámci doterajšej výmeny názorov, bolo verejné a musím podotknúť, že až priveľmi verejné. Ale je to dôkazom, že na našej dohode nebolo nič nekalého. Nepochybujem o tom, že títo štyria poslanci budú pevnou súčasťou vládnej koalície a nikdy nebudú kolaborovať s opozíciou pri likvidácii tejto vlády. Mimochodom, to isté si myslím aj o štyroch poslancoch OKS, ktorí kandidovali na kandidátke strany MOST a ktorí už aj v minulosti preukázali svoju vnútornú pevnosť a konzistentnosť. Takže, pán Fico a ctená opozícia, prestaňte už s razením hesla o kupovaní poslancov, lebo my v takom prípade budeme musieť citovať slová zakladajúceho člena SMER-u Bohumila Hanzela, ktorý hovoril o kupovaní celej vašej strany. Alebo sa budeme musieť pýtať, za akú cenu dovládlo so SMER-om HZDS a SNS, ktorým ste rušili ministrov, dokonca aj celé ministerstvá, a napriek tomu z vládnej koalície neodišli. V rozprave sa viackrát objavila téma referenda, ktoré iniciovala naša strana SaS. Podotýkam, že so zberom petičných hárkov so šiestimi otázkami sa začalo pred vyše rokom. A obviňovať nás, že teda z toho, že načo robíme referendum, keď nikto vtedy netušil, že aká koalícia vznikne po voľbách a aké budú jej programové tézy, je naozaj scestné. Nehovoriac o tom, že význam referenda v týchto dňoch výrazne stúpol. Opozícia sa jasne vyjadrila, že predložený návrh ústavného zákona o zúžení poslaneckej imunity nepodporí. Vyzývam preto aj touto cestou zodpovedné politické strany, aby referendum podporili, a obraciam sa najmä na občanov, aby týmto spôsobom rozhodli za politikov, ktorí sa svojej imunity zjavne nikdy nevzdajú. Často tu v sále zaznievalo, že v programovom vyhlásení vlády neplníme svoje predvolebné sľuby. Je to lož. Konkrétne v prípade SaS sa z nášho volebného programu dostalo do programového vyhlásenia vlády viac ako 50 %. Podotýkam, že koalícia pozostáva zo štyroch strán. Dokonca aj tá dekriminalizácia marihuany, čo vás už toľko mesiacov trápi, bola len jedným zo 129 našich programových návrhov. A, mimochodom, ani tejto témy sme sa definitívne nevzdali. Aj niektorí naši mladí voliči však musia pochopiť, že vzhľadom na jednoznačne odmietavý postoj našich partnerov z KDH sme mali len dve možnosti, buď túto našu požiadavku na istý čas odložiť, alebo povaliť túto vládu a pustiť k moci SMER. Myslím si, že toto by nám určite neodpustili. Dámy a páni, na záver vám prečítam jedno vyjadrenie, citujem: „Je určite závažné pýtať sa, že či máme posielať do väzenia alebo trestne stíhať vysokoškoláka alebo stredoškoláka, ktorý si vyfajčí jednu cigaretu marihuany niekde na diskotéke.“ Viete, kto to povedal? Nie, nie je to citát z volebného programu SaS. Autorom týchto slov je Robert Fico, toho času nezávislý poslanec Národnej rady, v televízii Markíza 4. 4. 2001. Dámy aj páni, tento záver symbolicky vykresľuje priebeh parlamentnej debaty o programovom vyhlásení vlády. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)