B. Bugár, podpredseda NR SR: (2003-04-10):
I. Hopta, poslanec: Vážený pán podpredseda Národnej rady, vážený pán minister, vážené dámy, vážení páni, končí prakticky dnešný maratón príspevkov, diskusných vystúpení o pristúpení Slovenskej republiky do NATO. Zazneli tu prakticky príspevky dvojakého druhu. Strany vládnej koalície, podobne ako niektoré opozičné strany, privítali alebo vítajú túto skutočnosť a prednášajú nám tu argumenty, prepáčte mi za výraz, niekedy pripomínajúce možno nami alebo vami toľko kritizované minulé obdobie. Zazneli tu aj príspevky zástupcov Komunistickej strany Slovenska. Príspevky, v ktorých členovia nášho poslaneckého klubu sa vám snažili vecnými argumentmi ozrejmiť, objasniť, prečo poslanci za Komunistickú stranu Slovenska nemôžu dnes podporiť vstup Slovenskej republiky do NATO. My sme sa snažili vecne argumentovať, aj keď sme sa často z vašej strany stali objektom úsmevov, objektom uštipačných poznámok. Myslím si, že argumenty z jednej i z druhej strany posúdi až história a posúdi ich predovšetkým budúcnosť. Naši občania na vlastnej koži sa budú musieť presvedčiť, čo je severoatlantická organizácia, aké výhody, resp. z našej strany aké nevýhody prináša. Ja by som bol veľmi rád, aby sme to naozaj nechali na posúdenie budúcnosti, ale zároveň by som vás chcel poprosiť, aby ste nám neupierali právo vyjadriť v tomto parlamente svoj názor, názor, ktorý v súčasnom období korešponduje aj s väčšinovým názorom občanov Slovenskej republiky. Dnešný deň sa zaiste zapíše do histórie Slovenskej republiky. Podľa vás sa zapíše oslavnými písmenami, podľa nás možno to bude čiernymi písmenami. Podľa môjho názoru dnešným dňom svojím spôsobom utrpela aj slovenská štátnosť a sú ohrozené jej základy. Po 10 rokoch samostatnej existencie sa dávame do spolku, ktorý môže svojím spôsobom ohroziť naozaj slovenskú štátnosť. My sme sa snažili na to upozorniť vo svojich diskusných vystúpeniach a vystúpeniach aj preto, že sme sa poučili z minulosti, poučili sme sa aj z chýb, ktoré urobili naši predchodcovia. Naozaj, ak sme kritizovali toľko alebo vy ste kritizovali v minulosti toľko kritizovanú Varšavskú zmluvu, snažili sme sa poukázať na to, že nie je dobré vliezť z jedného, alebo ísť z jedného chomúta do druhého. Snažili sme sa poukázať na skutočnosť, že existujú aj iné možnosti, ako ochrániť bezpečnosť občanov Slovenskej republiky. Žiaľ, váš názor je iný a nekorešponduje s väčšinovým názorom občanov Slovenskej republiky. Podľa môjho názoru dnešným dňom svojím spôsobom prepadla aj demokracia v Slovenskej republike. Prepadla preto, že občania tejto krajiny nemali možnosť vyjadriť sa o takej dôležitej otázke, ako je vstup do NATO v referende. Nemali možnosť to napriek tomu, že si to želá až 60-70 % občanov, že chce rozhodovať o takej dôležitej otázke, ako je vstup do NATO a chcú sa vyjadriť v referende. Táto vláda, ktorá hovorí o sebe, že je demokratická, že vyznáva princípy a tradície demokracie, táto vláda a vládna koalícia mala byť iniciátorom toho, že ona sama mala navrhnúť uznesenie Národnej rady, na základe ktorého by sa uskutočnilo referendum a občania by sa slobodne rozhodli. Niekoľkokrát zaznelo z našich úst, a ja tu opätovne hovorím, že poslanci za Komunistickú stranu Slovenska, zrejme i ostatní občania Slovenskej republiky, by v plnej miere rešpektovali rozhodnutie občanov v referende. Žiaľ, my sme nedali možnosť. Mnohokrát, vážené dámy, vážení páni, sa hovorilo o tom, že ideme do NATO preto, že zastávame spoločné hodnoty s týmito krajinami. Viete, je to filozofická otázka, aké sú tieto hodnoty? My často poukazujeme len na tie hodnoty, ku ktorým sa nebojíme priznať alebo pristúpiť aj my. Áno, sú to hodnoty humanizmu, hodnoty demokracie, hodnoty ľudskosti, hodnoty dodržiavania ľudských práv. Na druhej strane sú však aj krajiny NATO, resp. aj v niektorých krajinách NATO tieto hodnoty sú pošliapavané. Existujú milióny nezamestnaných, milióny ľudí, ktorí nedokážu zabezpečiť základné životné potreby. Čiže je tu veľký rozdiel medzi tým, čo sa navonok rešpektuje, resp. čo sa navonok poukazuje, a medzi každodennou bežnou realitou. Vážené dámy, vážení páni, musím to aj z tejto parlamentnej pôdy povedať, že som veľmi sklamaný aj postojom slovenskej žurnalistiky. Ja som si myslel, že v dnešný deň vyjdú noviny s bielymi stránkami a budú bojovať a budú kričať, že „Zachráňme demokraciu na Slovensku!“. Ja sa veľmi pamätám na rok 1998, keď som bol v Markíze, keď niektorí novinári vtedy zachraňovali Markízu. Áno, uskutočnilo sa jedno veľké divadlo, ktoré malo zaručiť možno vtedajšej, resp. súčasnej koalícii dostať sa k moci. Lenže slovenská žurnalistika zlyhala podľa môjho názoru a zlyhala predovšetkým preto, že hodnoty demokracie, o ktorých tak často mnohí a premnohí provládni novinári píšu, mali bojovať a mali bubnovať na poplach, že v tejto krajine sa pošľapávajú hodnoty demokracie, lebo najvyšším princípom demokracie je, aby mali možnosť sa vyjadriť k otázkam občania Slovenskej republiky. Čiže je to svojím spôsobom pseudodemokracia, to nemá nič spoločné so skutočnou demokraciou. Vážené dámy, vážení páni, zrejme ste rozhodnutí a nezostáva nám nič iné, len rešpektovať vaše rozhodnutie. Vaše rozhodnutie hlasovať za vstup Slovenskej republiky do NATO zrejme posúdi až história, posúdi i budúcnosť. Som pevne presvedčený, že nie je to správne rozhodnutie, preto chcem vyjadriť v mene poslaneckého klubu, že Komunistická strana Slovenska a jej poslanci budú hlasovať proti tomuto rozhodnutiu. Prosím vás, rešpektujte aj náš názor a bol by som rád, aby sa v budúcnosti nestávalo na tejto parlamentnej pôde, že sa budeme navzájom znevažovať len preto, že niekto vyznáva alebo zastáva iné názory. Ak bude zo strany tých, čo nás toľko kritizujú, iný prístup, verte, že aj z našej strany bude iná reakcia a budeme sa snažiť vytvárať atmosféru, ktorá prospeje tomuto parlamentu, prospeje občanom Slovenskej republiky. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)