V. Novotný, poslanec: (2008-04-02):
Zákon o zdravotnej starostlivosti, ktorý bol prerokovaný ako vládny návrh zákona v jesenných mesiacoch uplynulého roka, zaviedol od 1. 1. 2008 poskytovanie špecializovanej ambulantnej starostlivosti na základe odporúčania všeobecného lekára, teda na základe odporúčacieho, alebo ak chcete výmenného lístka. Zákon ponechal určite výnimky, ale týkali sa viac-menej akútneho stavu a úrazu, teda stavu, ktorý vznikol pred 24 hodinami, to znamená, že len so stavom, ktorý trvá menej ako 24 hodín môžete bez odporúčacieho lístka navštíviť špecialistu. Už pri prerokovaní v pléne Národnej rady v jesenných mesiacoch minulého roku, ale aj pri prerokovaní predchádzajúceho návrhu novely pani poslankyne Sabolovej som hovoril o argumentoch, pre ktoré SDKÚ – DS nesúhlasila so zavedením odporúčacích výmenných lístkov a naďalej trváme na tom, že tento nesystémový krok a krok, ktorý nevedie k zlepšeniu kvality ani dostupnosti zdravotnej starostlivosti je potrebné zrušiť. Prečo? Máme zato, že zavedenie odporúčacích lístkov viedlo k zbytočnému šikanovaniu pacientov. Naozaj pacient, ak potrebuje ísť na kožné vyšetrenie, ak potrebuje ísť na krčné vyšetrenie, ak potrebuje ísť na očné vyšetrenie, tak ako to vyplývalo aj z listov, ktoré pani navrhovateľka čítala v úvodnom slovo, veľmi dobre vie, aký typ vyšetrenia potrebujeme. Predsa, ak vás boli ucho, zrejme nepôjdete k ortopédovi, a ak potrebuje silnejšie okuliare, tiež vám nenapadne, aby ste navštívili internistu. To znamená, naozaj pri dnešnej všeobecnej znalosti problémov zdravotníctva a zdravotnej výchovy a zdravotnej osvety vo verejnosti sú, myslím si, tieto vyšetrenia alebo títo špecialisti navštevovaní úplne automaticky pacientmi, ktorí dokonca chodia k svojmu lekárovi, ktorého poznajú ako špecialistu a považujú ho rovnako za svojho ošetrujúceho lekára, akým je všeobecný lekár. Naozaj znovu zavedenie odporúčacích lístkov vedie k zbytočnému šikanovaniu pacientov preto, lebo ak potrebujete ísť na vyšetrenie, o ktorom sám viete, kde sa potrebujete dostať s akým problémom, musíte vysedieť niekoľko hodín, často aj pol dňa v ambulancii všeobecného lekára, aby ste dostali taký maličký papierik, že prosím o také a také odborné vyšetrenie. Veľmi často sa stane, ako to aj odznelo v úvodnom slove navrhovateľky, že dotyčný buď na to nemá čas, buď na to nemá trpezlivosť, alebo na to nemá prostriedky, aby strávil toľko hodín zbytočným čakaním na odporúčací lístok. Nazdávali sme a stále sa nazdávame, že tieto ustanovenia vedú aj k zbytočnému zaťažovaniu všeobecných lekárov. Tu sa tak veľa rozpráva stále o tom, ako chceme zo všeobecných lekárov, alebo ako chcete z praktických lekárov vychovať rodinných lekárov. Len tým, že im zavedieme povinnosť, aby vypisovali nezmyselné odporúčania im veľmi nepomôžeme v kvalite poskytovanej zdravotnej starostlivosti, veľmi im nepomôžeme v tom, aby sa viacej vedel venovať rodinnej anamnéze, osobnej anamnéze pacienta, aby sa viacej zaujímal aj o súvislosti zdravotného stavu. Mám veľa podnetov predovšetkým od kolegov lekárov, všeobecných lekárov pre dospelých a všeobecných lekárov pre deti a dorast, ktorí boli veľmi rozčarovaní znovu zavedením  bezmyselného vypisovania odporúčacích výmenných lístkov, ktorí sa sťažujú na to, že pri práci majú menej pokoja, plnšiu čakáreň, sú viac nervózni, majú menej času na pacienta, pretože sa snažia všetkých vybaviť a k tomu ešte pristúpi neustále klopkanie na dvere, keď, samozrejme, tí, ktorí nie sú takí trpezliví a nemajú toľko času sa odvolávajú na to, že potrebujú len ten lístoček. Oni vedia, kde majú ísť, vedia, prečo tam chcú ísť, vedia, akí majú problém, nechcú byť vyšetrení všeobecným lekárom, chcú len ten papierik, tak prečo majú tak dlho čakať. Vedie to k zbytočnej nervozite na strane pacientov aj na strane lekárov a stráca sa trošičku ten zmysel tohto ustanovenia, o tom ešte budem hovoriť. Tvrdil som a naďalej tvrdím, že to vedie k zhoršeniu dostupnosti zdravotnej starostlivosti. Táto vláda vo svojom programovom vyhlásení, ale aj predtým strana SMER vo svojich programových dokumentoch ostro kritizovala predchádzajúcu vládu a tvrdila, že táto urobila obchod so zdravím a že zhoršila dostupnosť zdravotnej starostlivosti. Všetky sledované parametre, ktoré v zdravotnom systéme sledujeme, nepotvrdzujú, žeby sa za predchádzajúce štvorročné obdobie, teda roky 2002 a 2006 zhoršila dostupnosť zdravotnej starostlivosti, ale skrátka beriem to ako politické tvrdenie. Paradoxne, ale možno aj dobrá snaha o zavedenie odporúčacích lístkov dostupnosť zdravotnej starostlivosti zhoršuje a teraz sa nebudem  odvolávať na nejaké parametre, lebo prešiel príliš krátky čas troch mesiacov, ale úplne z logiky veci, ak cesta, ktorú musíte uraziť k lekárovi, aby vám pozrel do ucha, či ho máte, alebo nemáte zapálené a dal vám na to liek sa predlžuje z niekoľkých hodín na deň, pol dňa, dva dni, kým sa k nemu dopracujete cez výmenné lístky. Tá dostupnosť zdravotnej starostlivosti je pre vás lepšia alebo horšia? Nepotrebujem žiaden parameter logicky, keď predtým som mohol o pol ôsmej ísť k svojmu krčnému lekárovi a o pol desiatej byť vybavený, teraz od pol ôsmej ešte len čakám na výmenný lístok. Je lepšia dostupnosť, alebo horšia dostupnosť? Úplne jednoduchý konkrétny príklad na konkrétnom človeku. A paradoxne, a toto považujem za veľmi vážne, zavedenie odporúčacích lístkov vedie k nadspotrebe zbytočnej zdravotnej starostlivosti. K nadspotrebe zbytočnej zdravotnej starostlivosti v primárnej ambulantnej sfére u všeobecných lekárov. Prečo? Kde je najväčšia nadspotreba zbytočnej zdravotnej starostlivosti? Práve v ambulanciách všeobecných lekárov. Pretože mnoho našich spoluobčanov veľmi radi prídu k všeobecnému lekárovi porozprávať o svojich zdravotných problémoch a, žiaľ, štatistika jasne ukazuje, že každá návšteva všeobecného lekára na Slovensku sa končí vypísaním receptu. Neviem prečo, vo Francúzsku len polovica návštev sa končí vypísaním receptu. U náš každá. Každý si spomenie, že ešte aj tie žlté tabletky by potreboval, aj suseda berie nejaké dobré tabletky, aj nohy ho bolia. Sú to väčšinou starší ľudia, ktorí prídu k všeobecnému lekárovi, radi sa porozprávajú a radi si nechajú predpísať lieky, ktoré končia v lepšom prípade v škatuli  takej od topánok, ktorú majú doma. V horšom prípade v koši. Paradoxne ustanovenie o potrebe odporúčacích lístkov motivuje pacienta, aby navštívil všeobecného lekára, aj keď ho nepotrebuje. On si k nemu príde posedieť. To je na tom ten najväčší paradox a predpíše si lieky, ktoré možno tiež nepotrebuje. Paradoxne môže to viesť aj k zbytočnej nadspotrebe špecializovanej zdravotnej starostlivosti . K tomu ma vedie konkrétny príklad z Nemecka. V Nemecku zaviedli systém, že v ambulancii všeobecného lekára, ak zaplatíte paušálny poplatok 10 eur na jeden kvartál, máte všetky návštevy špecialistu grátis. Ak nezaplatíte týchto 10 eur, nemusíte, ale pri každej návšteve špecialistu zaplatíte paušál 10 eur. Výsledok. Stúpli návštevy u špecialistov. Neuveriteľné? No nie. Ak niekto už raz zaplatil 10 eur v ambulancii všeobecného lekára, chce to náležite využiť. Tak už ide aj na to očné, aj na to krčné už skočí, pôjde sa pozrieť aj na kožné, lebo dávno nebol. Viete, no tak keď už som si vysedel ten druhý rad, preložené do slovenčiny, už mi vypíšte viacej tých výmenných lístkov, pani doktorka, lebo budúci týždeň budem chcieť ísť tam, o týždeň na to tam, tak už ich ponavštevujem tých odborníkov, nebudem zase pol dňa čakať. Prečo o trošku dlhšie možno hovorím o tejto nadspotrebe zdravotnej starostlivosti, lebo je to problém v našom systéme. Boríme sa s  tým, že máme málo peňazí na zdravotnú starostlivosť. Predchádzajúca vláda vymyslela akýsi spôsob limitovania nadspotreby zbytočnej zdravotnej starostlivosti. Boli to poplatky za služby súvisiace s poskytovaním zdravotnej starostlivosti. Konkrétne v ambulancii dvadsaťkorunáčky. Predchádzajúca vláda to nazvala ako obchod so zdravím, ľudia to ale tak nevnímali, lebo vo všetkých prieskumoch, ktoré boli urobené, drvivá väčšina odpovedala, že chodia k lekárovi, keď potrebujú, a nelimituje ich dvadsaťkorunáčka v návšteve lekára. Dokonca sa vymyslela aj určitá sociálna kompenzácia formou päťdesiatkorunového príplatku pre tie sociálne najslabšie skupiny, ktoré poberali sociálnu dávku. Ale nie o tom chcem hovoriť. Krásou tej dvadsaťkorunáčky bolo to, že limitovala nadspotrebu zdravotnej starostlivosti tam, kde vznikala. Pretože štatistika jasne ukázala, že návštevy v primárnej ambulantnej sfére u všeobecných lekárov klesli o 10 %, ale návšteva špecializovanej ambulantnej sféry neklesla. To znamená tí, ktorí toho lekára naozaj potrebovali, toho špecialistu, kardiológa, krčiara, kožiara, tí k nemu išli, lebo ho potrebovali. Dvadsaťkorunáčka ich neodradila. Ale tí, ktorí si len tak prišli pokecať k všeobecnému lekárovi, prípadne predpísať nejaký zbytočný recept, tí tam už neprišli. O 10 % klesla nadspotreba zdravotnej starostlivosti v primárnej ambulantnej sfére. Ako sa to prejavilo na liekoch. No ten zázrak, že sme mali medziročne raz mínus jedno percento a raz len plus päť percent medziročného nárastu nákladov na lieky vznikol vďaka dobrej kategorizácii, ale aj vďaka šetreniu a limitovaniu zbytočnej preskripcie práve tým, že ľudia, ktorí radi prídu k všeobecnému lekárovi, si to rozmysleli pre tú dvadsaťkorunáčku. Tento mechanizmus ale bude pôsobiť presne naopak. My tých, ktorí nepotrebujú všeobecného lekára k nemu pošleme, aby si tam posedel, aby si už tam dal predpísať ten recept, aby si vypísal viacej výmenných lístkov špecialistovi. To, prečo táto vláda zavádzala odporúčacie lístky zdôvodňuje opakovane tým, lebo zdôvodnila opakovane tým, že chce, aby všeobecný lekár mal prehľad o pohybe pacienta medzi špecialistami. No, nie je to zlý cieľ, aby niekto bol nejakým manažérom zdravotnej starostlivosti, gate keeperom tomu hovoria, general practice, každá krajina má trošku iný systém, ktorý by naozaj mal prehľad o tom, kde všade pacient bol, mal všetky jeho prepúšťacie správy, riadil mu jednotlivé vyšetrenia, objednával ho. Nie je to ale zlý nápad. Len úprimne, odporúčacie lístky povedú k tomuto cieľu, ktorý si vláda vytýčila? A ja odpovedám nie. No nie. Viete prečo? Lebo síce pacient má povinnosť si buď vyčkať, ale vyklepať na dverách lekára ten výmenný lístok. Ale povinnosť, aby výsledok vyšetrenia doniesol nazad k lekárovi už nemá. Dokonca ani lekár nemá povinnosť žiadať od pacienta, aby mu tento výsledok vyšetrenia doniesol. To znamená, že vy vyčkáte rad, dostanete lístok na kožné, pôjdete na kožné vyšetrenie, a tým sa to pre vás skončilo. Pani doktorka na kožnom vám dá mastičku, vy sa doma liečite, vyliečite sa, zabudnete. O dva roky prídete s tým, že sa vám točí hlava k vášmu všeobecnému lekárovi a ten sa spýta. Ale vy ste náhodou neboli pred dvoma rokmi na kožnom? Ja som vám, tu mám poznamenané, písal lístok? Keď si to vôbec bude ešte pamätať, lebo medzitým má tam veľa strán. Ale bude si to pamätať. Je veľmi poriadny. Poslal som vás na kožné. Aký bol výsledok? Na kožné? Ja sa ani nepamätám. Tak niečo mi tam dali, ale. Aký prehľad o liečbe? Aké manažovanie pacienta? Ak chceme manažovať pacienta, a pani navrhovateľka to už tu dneska veľmi dobre povedala, zaveďme i-Healt. Ja verím, že bude. Zaveďme elektronickú zdravotnú kartu, elektronickú zdravotnú dokumentáciu, aby, ak máte prístupový kód, ste si mohli o tom pacientovi od narodenia pozrieť všetko. Ešte aj to, kedy ochorel na ktoré detské ochorenie. To má zmysel. Ale toto ustanovenie tomuto cieľu, ktorý si vytýčila vláda, nepovedie. Toto neslúži na tento cieľ. Treba povedať, pani navrhovateľka ma trošku ruší, ale už pokračujem ďalej. Treba povedať, že keď sa to prerokovávalo v Národnej rade v jesenných mesiacoch, podal som pozmeňujúce návrhy, ktoré vypúšťali tieto ustanovenia o znovuzavedení odporúčacích lístkov. Samozrejme, nebol som natoľko naivný, aby som predpokladal, že takýto dôležitý akože pilier vládnych zmien v zdravotníctve sa mi podarí pozmeňujúcimi návrhmi vypustiť Ale o inom chcem hovoriť. Dobre si pamätám, ako sme tu v tejto snemovni pani poslankyňa Sabolová, pani poslankyňa Sárközy, ja a mnoho ďalších, pán poslanec Miššík diskutovali o tom, že keď už majú byť tieto odporúčacie lístky, dobre, ponechajme túto možnosť, ale povedzme, pre ktoré špecializácie, pre ktoré typy pacientov to bude zbytočná záťaž a osloboďme ich. Hovorili sme konkrétne o psychiatrických pacientoch, hovorili sme konkrétne o pacientoch, ktorí idú k dermatovenerológovi, teda kožnému lekárovi. Ja som hovoril aj o preventívnych prehliadkach. Veď predsa, ak v zákone o rozsahu určujeme, že má niekto nárok v danom roku, v danom veku na taký a taký typ preventívnej prehliadky plne hradenej zo Všeobecnej zdravotnej poisťovne, načo má ísť po odporúčací lístok? Načo má ísť po odporúčací lístok? Hovorili sme o dispenzarizovaných pacientoch. Ak je niekto diabetik a má ťažký priebeh ochorenia, on komunikuje priamo so svojím diabetológom, on komunikuje priamo so sestričkou, niekedy jej zavolá aj v priebehu dňa, lebo potrebuje radu, lebo mení sa mu situácia, nevie, čo má robiť. Ten diabetológ ho sleduje úplne detailne. On pri každej zmene hladiny svojho cukru, ktorú si nebude vedieť sám skompenzovať, má najprv navštíviť všeobecného lekára, aby sa dekompenzoval definitívne a potom diabetológa? To on nevie, ku komu má ísť, keď má cukrovku? Neprešiel ani dlhý čas a ako prví sa ozvali psychiatri. Mám tu pred sebou výzvu Slovenských ambulantných psychiatrov, aj sme sa stretli s ich zástupcami vo výbore pre zdravotníctvo, ktorí podpísali petíciu Slovenských ambulantných psychiatrov doručenú aj ministrovi zdravotníctva a hovoria v nej o tom, nebudem vás, samozrejme, zabávať jej čítaním, ale podstatný moment je, že hovoria o tom, že považujú ustanovenie § 12 ods. 13 spomínanej novely zákona o zdravotnej starostlivosti tej vládnej za nedostatočnú. Tento odsek 13 hovorí, že vyšetrenie u psychiatra bez odporúčania všeobecného lekára je možné len v prípade náhlych zmien správania sa a konania pacienta, pod vplyvom ktorých bezprostredne ohrozuje seba alebo svoje okolie. Naozaj s tým ambulantní psychiatri, a my sme to predpokladali, logicky nemôžu súhlasiť, pretože veľmi dobre viete, ktorí sme lekári, že psychiatrický pacient,  o tom vieme veľmi veľa, sa často sám nepovažuje za chorého, teda je to práve rodina alebo blízke okolie, ktoré ho nasmeruje lekárovi. Je dosť veľký problém, keď už konečne presvedčíte toho vášho rodinného príslušníka, že treba takéhoto špeciálneho lekára, nie je to celkom psychiater, ale taký odborník, ktorý sa s ním porozpráva a dá mu nejaké lieky, aby ho nebolela hlava a aby sa lepšie cítil. Keď ho už konečne presvedčíte najprv dotiahnuť medzi chrípky, angíny a črevné katare, aby si vysedel rad, prípadne ochorel, aby dostal lístok a porozprávať všetkým v čakárni a v ambulancii, že ho nesiete k psychiatrovi, lebo manžel sa vám zbláznil. Tak naozaj, nič jednoduchšie a lepšie si nedokážem predstaviť. Druhý problém treba povedať, že je naozaj vec vzťah medzi pacientom a psychiatrom, a teraz hovorím o tej druhej skupine, druhej skupine pacientov, ktorí si uvedomujú, že majú nejaký problém a je silnejší, ako sú oni a nevedia ho už sami svojimi schopnosťami zvládnuť, chcú ísť k psychiatrovi. Vypýtajú sa z práce. Často si vymyslia nejakú inú zámienku, pre ktorú odchádzajú, pretože vzťah medzi psychiatrom a pacientom je natoľko intímny a delikátny, že ani vzťah medzi gynekológom a jeho pacientkou nedosahuje až takúto úroveň diskrétnosti. A on si najprv musí ale vysedieť u všeobecného lekára rad, aby porozprával pani doktorke, že už dlhšie uvažuje o samovražde a zrejme bude v depresii a už sa s tým nevie vyrovnať. Naozaj, nič jednoduchšie si neviem predstaviť. Ambulantní psychiatri vykonajú na Slovensku 1 700-tisíc vyšetrení ročne. To číslo ma naozaj zatriaslo, vôbec som nemal predstavu, že je to takéto číslo. Tým vám len chcem demonštrovať, že koľko ľudí, ktorí naozaj nie sú chorí, navštívia psychiatra práve preto, aby možno dostali aj dobrú radu. Aby sa vedeli vysporiadať s niektorými problémami, ktoré v živote majú. Milión sedemstotisíc vyšetrení, ročne pribudne 80-tisíc ambulantných vyšetrení v psychiatrických ambulanciách. Naozaj musím povedať, že nerozumiem celkom vajataniu ministerstva zdravotníctva vo vzťahu k zrušeniu potreby odporúčacích lístkov pre psychiatrov. Jednak chcem povedať, ako to píšu aj ambulantní psychiatri, že za posledných niekoľko desaťročí nikdy nebol k vyšetreniu psychiatra potrebný výmenný poukaz od všeobecného lekára. Dokonca ani v slávnych časov MÚNZ-ov, KÚNZ-ov a  OÚNZ-ov, keď bolo všetko centrálne riadené, psychiatrovi mohol ísť pacient priamo. Teraz sme zaviedli novinku. Tu sme prekročili všetky dovtedy zaužívané pravidlá a zvyklosti. A naozaj nerozumiem tomu, prečo ministerstvo zdravotníctva tak váha a vajatá so zrušením potreby mať odporúčací lístok k psychiatrovi. Nerozumiem, na čo čaká. Či čakajú na to, že poklesne to vysoké číslo návštevy u ambulantných psychiatrov, alebo očakávajú, že v štatistikách stúpne počet samovrážd a potom to budeme riešiť, alebo naozaj nerozumiem tomu vajataniu a nerozhodnosti, keď sa stala takáto chyba. Na záver, dámy a páni, by som si dovolil predostrieť určité riešenie, ktoré z tejto situácie sa nám ponúka. Jednak ministerskí úradníci, ako som to pochopil aj z diskusnej relácie v Slovenskom rozhlase, kde namiesto pána ministra prišiel pán riaditeľ sekcie zdravia Hochel, sa boja zmeny v zákone ako čert kríža. Bola by urazená tá ich hrdosť, samoľúbosť. Ono to nie je jednoduché prísť do parlamentu a povedať, tu sme sa pomýlili. Život ukázal, že sa mýlime. Musím ale povedať, že keby to urobili, asi by sme im zatlieskali, lebo by to bola ich veľkorysosť. Tejto, obávam sa, nie sú schopní. Pani poslankyňa Sabolová ako navrhovateľka tohto zákona im podala pomocnú ruku. Naozaj až netypicky na opozičného poslanca, pretože im umožňuje a dáva im akési splnomocňovacie ustanovenie v novele zákona o zdravotnej starostlivosti, ktorá umožní ministrovi zdravotníctva vydať všeobecne záväzný predpis, teda vyhlášku, v ktorej vysvetlí, ako to vlastne s tými odporúčacími lístkami ku špecialistom je, a vysvetlí, kde to je potrebné a kde to nie je potrebné bez toho, aby musel otvoriť zákon, zachová si tvár, neurobil žiadnu chybu, ale vo vyhláške vysvetlí, kde to je potrebné a nie, aby nemuseli e-mailom odpovedať úradníci ministerstva zdravotníctva takým spôsobom, ako čítala pani navrhovateľka, a to ešte odpovedať zle. Neviem, ktorý úradník to na ministerstve písal. Ja by som ho vyhodil, pretože odpovedal nie v súlade s platnou legislatívou. Ministerskí úradníci to chcú ešte jednoduchšie obísť, pretože si uvedomujú, že možno aj schválenie tohto splnomocňovacieho ustanovenia v zákone na vydanie všeobecne záväzného predpisu ich môže akýmsi spôsobom usvedčiť v tom, že novela zákona nebola dobrá, ktorú sme schválili v Národnej rade Slovenskej republiky, a preto hovoria, že to budú riešiť len odborným usmernením. Ja si myslím, že odborné usmernenie ako výklad zákona neprichádza do úvahy. Znovu z legislatívneho hľadiska je to niečo, čo je neprijateľné. Preto, dámy a páni, poslanecký klub SDKÚ – DS zahlasuje za túto novelu zákona o zdravotnej starostlivosti, ktorú predkladá pani poslankyňa Sabolová, a chcem vás všetkých bez  ohľadu na politickú príslušnosť vyzvať k tomu, aby sme podporili túto jednoriadkovú novelu, ktorá veľmi čestne umožní ministrovi zdravotníctva opraviť to, čo pokazil. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)