Frešo, Pavol, poslanec NR SR (2012-08-08):
Dobrý deň. Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia poslanci, dostali sme sa konečne, a dúfam, že už tentokrát bez nejakej formálnej chyby, k prvému čítaniu tohto zákona, ktoré beží stále v skrátenom legislatívnom konaní, čo si stále, mimochodom, myslím, že je hlboko, hlboko nesprávne. Ja som veľmi podrobne počúval všetkých predrečníkov a všetky tie ich argumenty, a keďže sme tu mali aj taký trojdňový nepovinný nácvik tohoto istého problému, tak som veľa rozmýšľal, aj s kolegami diskutoval, že čím to je, že ten pohľad máme rozdielny. A naozaj si myslím, že bude treba popátrať hlbšie v motivácii, hlbšie v takom názorovom rozdiele, ktorý je medzi nami, aby sme pochopili, čo vlastne robíme. Ja poviem jeden príklad, ktorý si myslím, bude každému zrozumiteľný. Predstavte si, že rodina sa dostane do finančných problémov. Nevie splácať školné, nevie splácať hypotéku, nevie poriadne vyžiť, nevychádza im to za jeden mesiac. A predstavte si, vážené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, že prijmú zásadné rozhodnutie, že prestanú splácať časť hypotéky. Jednoducho netreba. Zrazu im to niekde v keši vyjde, že majú vlastne prebytok, že urobili dobrý krok, že ten krok treba pochváliť, lebo zostáva doma viacej peňazí. To, že nakoniec príde k tomu, že im zexekvujú byt alebo dom, že jednoducho banka si naňho uplatní záložné právo, je každému z nás, ako tu sedíme, jasné. Pokiaľ nesplácate hypotéku, prídete o nehnuteľnosť. Horšie je, keď sa snažíme to isté vysvetliť v prípade dôchodkov. No ja sa naozaj považujem za ľudí, ktorí sa len tak nevzdávajú, keď sa jedná o jeden a pol milióna ľudí, tak skúsim to vyargumentovať ináč a čo najbližšie socialistickému videniu sveta. Hovorili sme o tom, že prvý a druhý pilier sú rozdielne, a hovorili sme o tom, že nemajú sa tieto veci zamieňať. Včera tu mal dokonca pán minister pomerne presvedčivé vystúpenie, kde argumentoval svojím vlastným nasadením, kde vyvracal rôzne fámy, ako napríklad, že sa bude siahať na už existujúce úspory. Pán minister, musím povedať, že tomu vašemu nasadeniu ja dôverujem, že to beriete s nasadením, vyvracať túto fámu tiež môžete, ale ja si nepamätám, že by to niekto tu v tejto sále bol spomínal, že sa bude na existujúce úspory siahať. Pán Štefanec, pán Kaník nehovorili, že týmto zákonom sa siahne na existujúce úspory, pán minister, treba si pozrieť prepis. Dokonca ja sám, keď som o tom hovoril, tak som úplne presne hovoril „na budúce“. Vždy som použil výraz „budúce“, lebo tomuto, myslím si, že jednouchému, jednoduchej veci pomerne jasne rozumiem. Ale to, čo chcem povedať, je, že asi sa treba vrátiť k úplnému začiatku, aby nám to bolo rovnako jasné, ako s hypotékami, ako s neplatením niektorých iných dlžôb. Stále sme konfrontovaní s tým, že sa tvárime, ako keby to, čo nezaplatíme do druhého piliera, sme považovali za ušetrené. Ja to považujem za úplné jadro filozofického problému a dokonca ho považujem za také silné, že som zistil, že v pomerne čítanom denníku pán premiér urobil akési porovnanie, že prvý pilier je o 16,62 % výkonnejší ako druhý pilier, o mínus 11,68. Pán minister, ja viem, že loajalita voči nadriadenému je dôležitá vec. Ale čakal som, že sa voči tomuto rázne ozvete. A ja vám to znova pripomeniem, lebo vy ste boli ten, kto si tu vyprosoval, aby sme tu hovorili o pyramídovej hre. Takže budete musieť, ja tomu rozumiem, že možno to nie je úplne zrejmé, naozaj zabsolvovať krátku prednášku, že čo je čo. V prvom rade treba povedať, že keď sporíte, tak peniaze zostanú peniazmi a zhodnocujú sa viac či menej lepšie, to ale znamená, zostávajú na účtoch tých ľudí, ktorí si sporia. Funguje to tak u sporiteľne, fungovalo to tak za prvej republiky, fungovalo to tak aj za komunistov, kým neurobili tú peňažnú reformu, o ktorej som hovoril minule, ale v zásade peniaze sú na súkromnom účte. Práve v tej spomínanej pyramídovej schéme, alebo koniec koncov asi lepší výraz je Ponciho schéme, na ktorú sa tento Bismarckov model podobá, a to je prvý pilier, je to založené na tom, že tí, ktorí do systému vstupujú, prispievajú tým, ktorí z neho vystupujú. To znamená, výnosy sú kryté príspevkami tých, ktorí prichádzajú. Na to netreba nejaké vážne zamyslenie sa, keď si to dáte dokopy s demografickou krízou, kde počet ľudí v dôchodkovom veku stúpa, a počet ľudí, ktorí sú práve v tom veku, keď majú, proste pracujú a odvádzajú dane, odvody, klesá, aby ste vedeli, že ten systém sa zrúti. To znamená, že porovnávanie, ktoré použil pán premiér a ktoré som tu minule práve aj s vami diskutoval, že prvý pilier má nejaký vlastný výkon, je porovnávanie rovnaké, ako keby ste porovnávali výkon sľubov z nebankovej inštitúcie s tým, čo ľudia si reálne nasporia. Veď výraz, že prvý pilier je neudržateľný a dôchodkový systém je neudržateľný nie je len môj výraz. To je konštatované v mnohých dokumentoch. To znamená, hovoriť, že niečo, čo je neudržateľné, má väčší výkon ako niečo, kde sa sporí, nie je seriózna diskusia. A ja to považujem za obrovskú chybu, obrovskú chybu, ak sa o takej vážnej veci nebavíme seriózne. Chcem na to poukázať aj preto, že to tu viackrát zaznelo, a zo strany vlády neprišla žiadna odpoveď. Vy keď znížite odvod do druhého piliera, automaticky destabilizujete verejné financie zo strednodobého hľadiska. To je vec, ktorú nemôžete poprieť a ktorú si myslím, že pokiaľ budeme v tejto diskusii seriózne pokračovať aj k ústavnému zákonu, a pokiaľ by ste netlačili na to, aby sme mali skrátené legislatívne konanie, tak by sme si ju mohli vydiskutovať aj s odborníkmi, napríklad s NBS-kou alebo koniec koncov s tou radou, ktorá má dozerať na rozpočtovú zodpovednosť, nie je pochybné, nie je spochybniteľné, pán minister. Zo strednodobého hľadiska práve v tých ukazovateľoch, ktoré Slovensko tlačia smerom nadol, výrazne, výrazne si pohoršíme týmto vaším krokom. A treba povedať, že asi jediná cesta z tohto je, hovoriť si veci po pravde a hovoriť si veci tak, ako dávajú ekonomicko-matematickú logiku. Takže znova to pripomeniem. Pokiaľ vyplácate budúce výnosy z toho, čo dodávajú vlastne noví vkladatelia, je to veľmi podobné pyramídovým spoločnostiam. Na konci sa systém zrúti. A to, že to je neudržateľné, sami aj vo svojich výrokoch konštatujete, ináč by ste to nemenili. Vy sám hovoríte, že je 900-miliónový deficit z prvého piliera, a hovoríte mimochodom, že 900-miliónový deficit z druhého piliera. Ja si myslím, že všeobecne dôchodkový deficit, ak som to správne spočítal, je 1,8 miliardy. Ale ak je to potom naozaj takto, pán minister, tak vaše čísla vás usvedčujú z klamstva. Ako môžete hovoriť, že došlo k trvalému nárastu, keď viete, že ten systém je neudržateľný? Ako môžete povedať, že to takto bude, keď viete, že to nie je udržateľné? Kto to zaplatí? Ja rozumiem tomu, že neviem, viem, akú matematiku mali na ekonomickej univerzite, viem, akú na elektrotechnickej fakulte, neviem, akú máte vy právnici, ale toto je úplne jednoduché. Ak raz ten systém vy, a ja vám to ukážem, tuto to robí váš pán premiér, tu ukazuje, ako veľmi narastajú dôchodky z prvého piliera, ale zároveň hovorí, že je neudržateľný, no tak to je rovnaké, ako keby hovoril, toto, čo tu je napísané, v budúcnosti nebude pravda, dôjde niekde ku krachu. A práve s týmto je najväčší problém, pán minister, že ak máme viesť serióznu diskusiu, tak ju veďme o tejto podstate. Nie o propagande. Skutočne som si veľmi lámal hlavu nad tým, že ako je vôbec možné, ako je vôbec možné, že o takýchto jednoduchých veciach nevedieme odbornú debatu. Lámal som si hlavu, dokonca som ďaleko prechádzal tie vystúpenia, ktoré som tu zaznamenal, a spomenul som si na niečo, čo som si myslel, že najprv sem nepatrí, na pána poslanca Blahu a pani poslankyňa Nachtmannovú, ktorí rozprávali, jeden o Castrovi, ďalšia o histórii sociálnych demokratov a socialistov vôbec. A vtedy mi došlo, že kde je ten základný problém. A ja si nemôžem pomôcť, ja sa musím, vážené kolegyne, vážení kolegovia, s vami o to podeliť, lebo už neviem, ako ináč mám argumentovať, keď niečo je jasné bankárom, ekonómom, každému matematikovi, ale nie je jasné socialistom. No tak si pomôžem. Rozmýšľal som nad tým, že prečo existuje vôbec nejaká ideologická predpojatosť medzi socialistami a, nazvime to tak, zvyškom demokratického sveta. A došiel som k jednému záveru, keď počujem, že Castro a podobné mená. Predtým Che Guevara v niekoho v pracovni visel, človek, ktorý zabíjal bez súdu, bez súdu, roľníkov, volal sa Che Guevara, niekto si ho zavesí do pracovne úplne bez problémov. Roľníkov. Keby zabíjal vojakov, pochopím, ale roľníkov popravoval bez súdu, pán Che Guevara, alebo súdu. A normálne som došiel k tomu záveru, že odkiaľ tá predpojatosť pochádza. No, každá generácia má istú skupinu ľudí, ktorá istým spôsobom sníva sen o tom, že niekto im pomôže, niekde na zemeguli je lepšie, niekde na zemeguli je spravodlivo. Intelektuáli zo začiatku 20. storočia, ľavicoví, v tomto videli Marxa, Lenina, Stalina, v päťdesiatych, šesťdesiatych rokoch, rôzni iní ľavicoví intelektuáli, Mao Ce Tunga, všetko masových vrahov. Ale snívali o nich, že títo masoví vrahovia zariadia lepší život. Ono sa to možno trochu zjemnilo a dnes takto ľavicovo zmýšľajúci ľudia, a treba si po pravde, že aj medzi vami socialistami je ich dosť, ako tu počúvam rôzne príspevky, snívajú o tom, že možno nejaký Hugo Chavez, možno nejaký Fidel Castro, možno nejaký iný režim, niekto možno potichu Kaddáfiho, ale to už je pomerne neskoro, že ten je spravodlivý. Ja v skutočnosti v hĺbke duše rozumiem tomu volaniu po spravodlivejšom svete, v ktorom žiadne krivdy nebudú, ale realita ukazuje, že sa upínajú títo ľavicoví ľudia k nepravým vzorom, a dokonca, že to popierajú. Že to popierajú a tvária sa, že to je vlastne v poriadku a chyba je niekde inde. A ono to súvisí s našou diskusiou, lebo keď popierame ekonomickú a matematickú realitu, to znamená, keď hovoríme zároveň, a stalo sa to dnes ráno, pán minister, alebo respektíve včera, čiže nehovorím o niečom vzdialenom, že máme nejakú výnosnosť v prvom pilieri, výbornú, vynikajúcu, a zároveň hovoríte vašimi ústami, že ten systém je neudržateľný, že má deficit každý rok, no tak hovoríte, že to jednoducho nie je pravda. To nie je veľmi zložitá úvaha na to, aby sme vedeli, že niekde je chyba. A podľa mňa tá chyba pramení z istej takej túžby po tom, aby proste svet bol spravodlivejší, lepšie fungoval, podobne ako mali ľavičiari vlastne celé 20. storočie a ktoré ich potom donútilo upínať sa k takýmto, takýmto vzorom. Treba si to otvorene priznať. A ja to poviem úplne natvrdo, tak ako to cítim. Po super hrdinoch, to bola naozaj túžba, možno ktorá je v každom z nás. Ráno si zobral Oskar, môj syn, dva komiksy, super hrdina, Spider-Man, fix-mani, výborné. Lenže, drahí moji, Oskar dobre vie, že to nie je pravda. A to je to, čo mi na tej celej debate strašne vadí, že vy zároveň, super hrdinovia, nech sa páči, hovoríte o tom, že je pravda, že plus 16,62 %, a zároveň hovoríte, nedá sa to udržať. Aký je rozdiel, aký je rozdiel medzi nebankovým subjektom, ktorý hovorí, zhodnotenie 30 %, a Národná banka Slovenska hovorí, nedá sa udržať, a týmto? Aký? Aký, pán minister, je v tom rozdiel? Povedzte mi to, nech to pochopím. Lebo ja si myslím, že v tom rozdiel nie je skoro žiaden. Ak chceme viesť serióznu diskusiu, musíme mať udržateľný dôchodkový systém. A nielen z krátkodobého hľadiska, to znamená, že ako zaplatíme najbližší rok, ale aj zo stredno- a dlhodobého hľadiska. To znamená, ako budú vyzerať dôchodky toho spomínaného Oskara a jeho rovesníkov a koniec koncov aj ľudí, ktorí tu dnes v tejto sále sedia, a hlavne všetkých ich vrstovníkov. O tom je skutočná zodpovednosť. Ja preto hovorím, že je čas odhodiť tieto ideologické predpojatia, je čas kľudne sa prihlásiť k tomu, že ste za sociálne spravodlivejší svet, ja nebudem kritizovať vaše vzory, ani bývalé, ani súčasné, ale na čom musím trvať, je, aby sme si hovorili ekonomickú a matematickú pravdu. Takže pravda je taká, že vašich 16,62 % je, drahí, zlatí, nekrytých. Ne-kry-tých. Lebo keby boli kryté, tak tam nemáte každý rok taký obrovský výpadok. Čiže je to kryté len a len zákonom. A ja som to tu včera hovoril, aj, respektíve predvčerom, aj v Grécku majú zákony, ktoré prisudzujú obrovské mnohotisícové dôchodky, ako člen vlády dobre viete, že Grécko možno už v tejto chvíli nieže na tie dôchodky nemá, možno ani na výplaty nemá. Čiže naozaj môže nastať situácia, keď v zákone budete mať akýkoľvek dôchodok, to znamená nielen 16,62 %, ako váš pán premiér, ale možnože aj 162,62 % vzrastený, ale nebude to fungovať. Zároveň treba povedať, že existuje istý ďalší veľmi hlboký mýtus. A ten hlboký mýtus hovorí, že nevýkonnosť druhého piliera nezapríčinila prvá Ficova vláda. Obhajovali ste to, že najväčší výpadok bol v roku 2008. No ale najväčší výpadok v roku 2008, vážený pán minister, mala aj vaša vláda ohľadne HDP, lebo vtedy vypukla naplno kríza. Za to nemôžete, to vám nikto nepripisuje, ale za čo môžete, je, že ste upravili zhodnocovanie toho, ako sú výkonné DSS-ky a tým pádom obmedzili investovanie práve v čase, keď boli všetky tie cenné papiere na dne. Takisto nepopierateľná realita. Môj návrh pre vás je rovnako ako v prvom prípade, zoberte si vlastných bankových expertov, zoberieme vlastných a dajme si tie veci na papier. Nepotrebujeme na to špeciálne ekonomické vzdelanie, nepotrebujeme na to dokonca ani inžinierske, úplne kľudne aj humanitné vedy a koniec koncov aj práve na to budú v pohode stačiť, aby sme videli, či to funguje, alebo nie. Čiže ak sa chceme z tohto bodu pohnúť, musíme si povedať medzi sebou pravdu. A tou pravdou je, že dôchodkový systém ako taký je neudržateľný, lebo súčasná výška dôchodkov, pán minister, a súčasný vek odchodu do dôchodku dokopy dávajú takú situáciu, že na to finančne nemáme. Vy na to pomerne správne reagujete v tomto zákone, keď navrhujete valorizáciu dôchodkov o pevnú sumu. Rozumiem tomu, že to vedie k solidárnosti prvého piliera, ale mimoriadne nesprávne reagujete na to, že beriete strednodobú udržateľnosť nielen dôchodkového systému, ale aj verejných financií samotných. Ja skutočne by som chcel apelovať na to, aby sme si vyžiadali aj stanoviská Národnej banky Slovenska, aj stanoviská Rady pre rozpočtovú zodpovednosť ohľadne strednodobej udržateľnosti financií preto, lebo tam mám najväčšiu pochybnosť, pán minister. Som presvedčený, že tento návrh zákona ide proti tomuto, a myslím si, že sú o tom presvedčení aj vaši experti, a toto by mohol byť jeden z fundamentálnych dôvodov, prečo predkladáte tento zákon v skrátenom legislatívnom čítaní, respektíve v skrátenom legislatívnom procese. Okrem toho, že to chcete urobiť bez nejakého vážneho záujmu verejnosti, tak si myslím, že vás k tomu vedie aj strach z toho, ako experti vyhodnotia tento váš krok. Ja znova pripomeniem ten model, ktorý ste vy nastúpili, a to je ten, že stabilizujeme krátkodobé rodinné financie tým, že prestaneme platiť hypotekárny úver. Vy stabilizujete štátne financie tým, že prestanete platiť na budúce dôchodky ľuďom, ktorí sú dnes v produktívnom veku. Je úplne zrejmé, pán minister, takého experta nenájdete, myslím si, nielen na Slovensku, ale možnože aj v tých spomínaných režimoch, ktoré som naznačoval, ktorý by povedal opak, a to ten, že tento krok nebude viesť k zníženým dôchodkom. No, samozrejme, bude viesť k zníženým dôchodkom, lebo, keďže bude naozaj stále menej tých, ktorí budú pracovať, keď druhí ľudia budú v dôchodkovom veku, tak zároveň bude tým pádom aj menšie prerozdelenie na dôchodok samotný. Ja by som tu chcel naozaj veľmi, veľmi apelovať na to, aby ste tento krok zvážili, vážené dámy a páni, hlavne z radov socialistov. Chcel by som, aby ste tento krok zvážili preto, lebo, preto tento krok zvážili, lebo nedá sa fungovať tak, že budeme žiť len pre prítomnosť a že budeme fungovať tak, že nebudeme brať ohľad na ekonomickú realitu. Zaznelo to tu viackrát, že pred voľbami žiadna zo strán nemala v programe zníženie odvodu do druhého piliera. Dokonca pani poslankyňa, ktorá tu citovala z vládneho programu, citovala tú časť, ktorá s týmto nesúvisí, ktorá s týmto nesúvisí. Ja vám tú časť predložím z vlastného vládneho programu. Tam bolo napísané, budeme šetriť tak, aby boli financie stabilné. Tam nebolo napísané, zoberieme z druhého piliera. Tam bolo napísané, budeme riadiť tento štát tak, aby sme mali stabilizované verejné financie. Tam nebolo napísané, že budeme riadiť tento štát tak, že zhoršíme ukazovatele strednodobej stability verejných financií. Ja, je mi to také trápne socialistický vládny program vykladať, ale myslím si, že aj to je pomerne jednoduchá logika. A porozumenie z čítaného textu hovorí, že je tam viacej o šetrení, ako o tom, že budeme siahať na úspory ľuďom v druhom pilieri. Pán minister, aby nedošlo k omylu, budúce úspory, ktoré vzniknú. Ja som presvedčený o tom, že pokiaľ by sme viedli serióznu diskusiu aj s odborníkmi, tak by sme mohli dôjsť, a teraz ponúkam tie riešenia práve do tej technickej debaty v budúcnosti, lebo dnes takú nevedieme. Vy ste pevne rozhodnutí odseknúť druhý pilier a tým naozaj destabilizovať strednodobé verejné financie. Nota bene, keď ukazujem, váš premiér rozpráva niečo o tom, že vzrástli dôchodky napriek tomu, že vie, že to nie je pravda, že to je dlhodobo neudržateľné a že systém sa zrúti, takže do tej debaty treba podľa môjho názoru veľmi, veľmi jednoducho zarátať nasledovné faktory: Pokiaľ nás najviac trápi stabilita verejných financií, tak je možné diskutovať o tom, aby sa časť toho presunula pod štát, ak to vieme zjednodušiť, ale asi nie je možné diskutovať o tom, aby táto časť sa rozpustila v štáte. To znamená, aby si ľudia prestali sporiť na individuálnych účtoch. Tak by mala byť vedená naša debata. Je možné diskutovať o tom, že keď je kríza, tak si môžeme požičať od sporiteľov ich budúce dôchodky, ale musíme ich vrátiť, pán minister, a musíme dať konkrétny prísľub, kedy sa vracajú. V tomto návrhu zákona nie je žiaden prísľub. V tomto návrhu zákona šetríte tým, že beriete úspory ľuďom. To je veľmi neseriózne. Možnože naozaj to bude môj prvý príklad, ten môj prvý príklad, ktorý som povedal, že prestaneme platiť hypotéku a tak si vyriešime osobné financie, nevyhnutné, nebol presný. Možno presnejší, pán minister, je, no budeme platiť aj hypotéku, aj všetky šeky, ale ten zvyšok peňazí, ktorý nám chýba, zoberieme od suseda. Takto to totižto je. Všimnite si ten rozdiel, pán minister, nie požičiame si od suseda, to je normálne. To je normálne, to ľudia, ktorí, neviem, nechodia po jachtách, ale naozaj žijú tak ako väčšina ľudí na Slovensku, si požičajú. Ale vy hovoríte, že zoberieme od suseda, a podľa vášho návrhu zákona nikdy nevrátime. Nikdy nevrátime, znamená, hneď spotrebujeme. A najviac hovoríte o tom, že to stabilizuje verejné financie. No, jasné. A dokonca vám dám teda tip, keď takto chcete stabilizovať, že keď zoberiete aj tie ďalšie štyri percentá, tak budú ešte stabilnejšie. A myslím si, že keby ste išli touto cestou a zoberiete rovno celých tých päť miliárd, čo sú nasporené, tak budeme mať veľmi stabilné verejné financie, pán minister, lebo takáto je to logika. Vážené kolegyne, vážení kolegovia, veľa sme sa venovali aj tomu, že prečo tentokrát je veľmi ticho zo strany správcovských spoločností. No ticho je preto, lebo v tomto návrhu zákona im zdvojnásobujete výnosy. Ja to považujem za hanebné, trochu tu prenikajú také šumy, že páni socialisti, tiež už im je to trochu také trápne ľuďom zobrať vyše polovice z ich dôchodkových budúcich úspor a že jednoducho by, a zároveň dať niekomu dvojnásobné poplatky, no takže pripravujú nejaký pozmeňovací návrh. V tomto zmysle samozrejme aj my podáme pozmeňovací návrh tak, aby sme sa správali aspoň trochu normálne, to znamená, nebudeme zvyšovať poplatky vtedy, keď berieme ľuďom ich úspory. Myslím si, že to ticho je také, že až kričí, lebo došlo k dohode medzi vládou a finančníkmi. To znamená, máme tu tých, ktorí to zaplatia, to sú budúci dôchodcovia, a tí, ktorí si sporia, tí nech všetko zaplatia. Skutočne, povedzme si to otvorene, nie tí bohatí, ale tí, ktorí sú naozaj úplne normálni a chudobní, zaplatia a poskladajú sa vám na to, že nedokážete poriadne šetriť, a dôchodcovským správcovským spoločnostiam na to, že jednoducho budú mať dvojnásobné výnosy. A preto sa vôbec nečudujem, že im tento zákon neprekáža, vôbec nezaznamenávam žiadne protesty. A naopak, zaznamenávam obrovské ticho, ktoré svedčí o tom, že sú spokojní. To znamená, že ak niekomu tento zákon vyhovuje, tak vyhovuje v momentálnej finančnej situácii vláde, vyhovuje výnosom, respektíve finančným plánom dôchodcovských správcovských spoločností. Nevyhovuje sporiteľom a budúcim dôchodcom. S tým neviem nič urobiť. Snažil som sa pochopiť to vaše myslenie hlbšie, ale nič iné mi nenapadá, len že naozaj to obchádzanie ekonomickej a matematickej reality. A to, čo považujem za veľmi, veľmi nebezpečné, je, že ideme do obdobia, keď bude pomerne tvrdo doliehať na Európu práve táto kríza, ktorá v Európe pokračuje, a budeme musieť prijímať ďaleko vážnejšie opatrenia. Ja by som chcel vystríhať pred takou filozofiou, že všetky opatrenia budú po vzore tohto nešťastného zákona na úkor budúcich dôchodcov, na úkor ľudí, ktorí šetria, že všetky opatrenia budú nadháňať zisky finančným spoločnostiam, lebo to je, bohužiaľ, realita tohto zákona, a zároveň riešiť len okamžitú spotrebu súčasnej vlády. Považujem to za neseriózne, považujem to za nešťastné a považujem to, mimochodom, za nehumánne, čo je častý výraz, ktorý používajú dámy a páni socialisti. To znamená, nehumánne je, keď v čase krízy ošklbávate toho, kto je najzraniteľnejší. Považujem to za neseriózne, nehumánne. A najviac v čase krízy, keď prihrávate zisky finančným spoločnostiam. To takisto nehumánne je. Netreba o tom nejako hlbšie diskutovať. Máte to vo vašom návrhu zákona. Vážené dámy, vážení páni, diskutujeme o tom v podstate druhý týždeň. Diskutovali sme o tomto probléme možnože viacej skryte, celé roky, v roku 2006, 2010, kedy stále bola hrozba, že vtedajšia vláda urobí ten krok, že siahne na budúce úspory sporiteľom. Ja som presvedčený, že pre mnohých ľudí toto je principiálnou otázkou, či im za úspory bude ručiť ich súkromný účet, či im za úspory bude ručiť to, čo si našetrili, alebo im za úspory bude ručiť niekto, kto povie nejaké číslo, ktoré v tej chvíli už nie je pravdivé. Lebo, ako opakujeme, je neudržateľné. Je to naozaj v mnohých vašich vyjadreniach. Či uveria tomu, že im niekto niečo sľúbi, alebo tomu, že niečo majú konkrétne na svojom účte. Ja som presvedčený, že je dôležité, aby sme ľuďom zabezpečili dôchodky, je dôležité, aby sme ľuďom hovorili pravdu, je dôležité, aby sme ľudí netlačili do zlej sociálnej situácie tým, že štát nebude mať na vyplácanie dôchodkov v takej výške, ako sa dnes počíta. A preto navrhujem v zmysle rokovacieho poriadku, aby tento návrh zákona bol vrátený vláde na prepracovanie, aby bol doplnený o analýzu Národnej banky Slovenka a rovnako ako aj Rady pre rozpočtovú zodpovednosť, aby sme sa mohli ako poslankyne, poslanci jasne vyjadriť k tomu, aký dopad to bude mať nielen na jeden a pol milióna sporiteľov, ale aký dopad bude mať tento návrh zákona na strednodobé a dlhodobé verejné financie na Slovensku, alebo ak chcete, aký dopad bude mať na dôchodky súčasnej pracujúcej generácie a generácie našich detí. Navrhujem to preto, lebo takáto vážna reforma, zmena, ak chcete, sa nemôže diať nielen bez verejnej diskusie, o tom som hovoril pri skrátenom legislatívnom konaní, ale nemôže sa diať ani bez vážnej odbornej diskusie. A práve táto odborná diskusia mi v tomto prípade chýba. Nebol by som sa tak hlboko k tomu vracal, keby som nebol videl, že stále pokračuje absolútne neseriózne, ničím nepodložený optimizmus ohľadne výšky dôchodkov a stále pokračuje isté také tvrdenie a zhadzovanie toho, že keď si niekto niečo nasporí, tak vlastne nič nemá. To si vyžaduje vážnu odbornú diskusiu, vyžaduje si to viac ako len istú vieru v nejakých hrdinov, či už tých, nazvime to ľavicových, ako je Mao Ce-tung alebo Che Guevara, alebo koniec koncov tých normálnych detských, ako sú ex-mani alebo spider-mani. S tým rozdielom, že decká vedia, že toto nie je pravda. To vieme všetci, ale ja by som bol rád, keby aj páni socialisti pochopili, že ani ich ekonomika, a akékoľvek percento si sem napíšete a poviete, že je to neudržateľné, pravda nie je. Jednoducho, ekonomika je o číslach. A mimochodom, sú to jednoduché čísla, jednoduché percentá. Nie je to nič ťažké, žiadne matice a už vôbec nie integrály alebo derivácie. Čiže nič, čo by bolo treba špeciálne študovať. Vážené dámy, vážení páni, nepodporíme tento návrh do druhého čítania. Rovnako ako bez vážnejšej diskusie si neviem predstaviť, že by sme podporili nejaké ústavné riešenie. Chcel by som znova vyzvať, dal som formálny návrh, ale vyzvem k tomu aj tak normálne ľudsky. Vážený pán minister, vážená vláda, zoberte ten návrh zákona a prineste niečo, s čím sa spoločnosť môže stotožniť. Prineste niečo, čomu sa bude dať dôverovať. Prineste niečo, čo od začiatku nebude svojím spôsobom závislé od ideologických postojov. A prineste niečo, čo dokáže ľuďom pomôcť s dôchodkami, nie ich priviesť do ďalšej mizérie. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)