Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2018-10-19):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážená pani predkladateľka, vážené kolegyne, kolegovia, existuje takáto knižka (rečník knižku názorne na okamih ukázal plénu), v ktorej je všeličo napísané a napríklad aj to, či sa oplatí dobrovoľné nemocenské poistenie za toho súčasného právneho stavu. A nechcem vás zaťažovať detailami, ale poviem, že oplatí. Zaplatíte niečo vyše 4 000 eur na dobrovoľnom poistení, v prípade matky, budúcej matky, a dostanete 11 000 eur na materskej. Čiže ten celkový profit je cca, približne 7 000 eur. Takže pokiaľ študentka má nejaký kapitálik a je schopná si zaplatiť tých niečo vyše 4 000 eur na dobrovoľné nemocenské poistenie v tom balíku, ktorý dnes existuje s dobrovoľným dôchodkovým poistením, ktoré sa povinne musí platiť v tzv. balíku, tak za tú svoju investíciu vo výške niečo vyše 4 000 eur dostane materskú v celkovej výške za tých osem mesiacov 11 000 eur, čiže má plus 7 000, no, podľa mňa sa to oplatí. Len háčik je v tom, že musí si niekde zohnať, povedzme od rodičov, od otca dieťaťa, 4 000, aby si to dobrovoľné poistenie platila. Takže len toľko na doplnenie komentára k súčasnému stavu. Ja sa trošku vrátim do minulosti, keď bolo samostatné dobrovoľné poistenie a dokonca sa dalo platiť aj v súbehu s povinným poistením, to sa, samozrejme, študentiek netýkalo, ale aj iných budúcich mamičiek, ktoré pracovali, tak túto možnosť mohli využiť. No a prišiel, teda bolo to v rokoch po roku 2004, to boli zlaté časy pre ženy, ktoré si chceli zvýšiť materskú, pretože vtedy ten zákon bol v úplne šialenom stave, bol, ementál je slabé slovo, ten bol tak deravý, za čo patrí, v úvodzovkách, vďaka tým, ktorí ho prijali, ale aj ministerke Tomanovej, ktorá za celé štyri roky s tým nebola schopná nič urobiť, keď prax ukázala, že sa to dá fakt zneužívať. Vtedy sa dala získať, ja to nazvem tak, že 60-násobná materská. Keď niekto špekulatívne mal 60 nemocenských poistení, na nejaké mikrodohody, tak mohol veľmi lacným spôsobom získať obrovské peniaze na materskej, obrovské. No a existovala teda možnosť dobrovoľného nemocenského poistenia, ktoré bolo samostatné, tak ako to vlastne teraz navrhujete. To znamená veľmi lacné, pretože tam je tá sadzba len tie, tu je reč o dvoch percentách, ale kvôli materskej, ale v zásade tam bola sadzba 4,4 %, ale aj to je máličko oproti tomu, že sa z toho dala pol roka čerpať vysoká, relatívne vysokánska materská. Čiže ten systém bol pre toho, kto ho poznal a kto sa nebál ho využiť, ak nepoviem rovno slovo zneužiť, bol úžasne výhodný a začalo to, začalo to byť tak že nekontrolovateľné, by sa dalo povedať, začalo sa to celé sypať z hľadiska rozpočtu Sociálnej poisťovne. Tak prišiel minister, ktorý tým veciam rozumel, člen Radičovej vlády, ktorý v tom urobil sek, a odvtedy je dobrovoľné nemocenské poistenie v tzv. balíku. No a potom prišiel minister súčasný, ktorý to ešte pritvrdil tým, že dobrovoľné nemocenské poistenie nie je možné v súbehu s povinným, čiže ďalšie obmedzenie. No, tak to máme teda súčasný stav, ktorý teda umožňuje získať materskú z dobrovoľného nemocenského poistenia. Ja som v úvode povedal, že podľa môjho názoru výhodne, len to vyžaduje mať 4 000 eur na začiatku a hlavne vyžaduje si to aj aktívne rozmýšľanie. Každá študentka, keď akosi nechápe, čo je to plánované rodičovstvo do slova a do písmena, tak jednoducho nebude mať nič. Takže vy ste priniesli tento návrh. Ja keď som si ho prečítal prvýkrát, tak poviem úprimne, som sa zhrozil, že, preboha, čo to chcete urobiť za obrovskú dieru v sociálnom poistení. Pretože ja teraz poviem čísla. Dobre? Prepáčte, možno to niekoho unavuje, ale treba to povedať. Pri tomto návrhu, keď si študentka veľmi šikovne a rozumne zvolí podľa vášho návrhu dobrovoľné nemocenské poistenie, najprv tri mesiace z minimálneho základu, povedzme z 500 eur, zaplatí tri mesiace po 10 eur na poistnom, to je dokopy 30 eur za tri mesiace, odhlási sa, ďalší deň sa znova prihlási, už keď je tehotná, treba to robiť do siedmeho týždňa tehotenstva, čo je stíhateľné, keď sa trošku, ako sa hovorí, sleduje a je u lekára a tak, takže potom keď sa v siedmom týždni prihlási znova, ale už si zvolí maximálny reálny základ, čiže povedzme zaokrúhlene 2-tisíc eur a platila by si 40 eur mesačne, toto bude robiť šesť mesiacov, 6 x 40 je 240 eur, tam sme mali tých 30, to je 270 eur, čiže za-in-ves-tu-je do dobrovoľného poistenia 270 eur a získa na materskej maximálnu materskú, čo je za celých osem mesiacov vyše 11-tisíc eur. Hej? Čiže ešte raz, za investíciu 270 eur získa 11-tisíc eur. No keď som si to spočítal, tak mi zbytok vlasov dupkom stál a hneď som aj napísal niekde pod blog pána Surovčíka, myslím, svoju tak akože na moje pomery relatívne umiernenú reakciu, že toto cezo mňa nemôže prejsť, keď sa o tom bude rokovať. Potom som si prečítal blog pani Navrátilovej, ktorá je za tým všetkým, a zmenil som názor. Zmenil som názor aj pod vplyvom toho, že aj my SPOLU – občianska demokracia, samozrejme, uvažujeme, čo ďalej s materskou, čo ďalej so systémom v sociálnom poistení, čo ďalej s pôrodnosťou, s tým vývojom takým, aký je. Ten vývoj je taký, že za posledné roky nám počet narodených detí stúpa. Ak sa nemýlim, dnes je to, v tomto roku okolo, alebo vlani okolo 58-tisíc. Predtým to bolo tie dva, tri, štyri roky dozadu, sa to hýbalo niekde na úrovni 55, potom 56, predtým to bolo dokonca iba 50-tisíc, v čase krízy. Čiže ten počet narodených detí nám pomaličky stúpa, dobre, ale nemali by sme s tým byť spokojní, pretože aj keď ten počet živo narodených detí v prepočte na rodinu alebo na jednu matku nám začína stúpať, my máme, my sme v ťažkom prúseri preto, lebo už tu sú generácie tých dnešných 10-, 15-ročných detí, kedy sa v tom jednom ročníku narodilo len 50-tisíc detí, a keďže tých detí je málo, tak aj ich detí bude málo. Pretože keď raz máte málo budúcich rodičov, málo budúcich rodín, tak aj keby tá matka rodila v prepočte 2,5 dieťaťa alebo 2,5 dieťaťa, alebo 3 deti na rodinu, tak už tým, že tých rodín máme, budeme mať málo oproti súčasným Husákovým deťom, tak hrozí tu ďalší demografický prepad. Takže akékoľvek opatrenie, ktoré nám pomôže zvýšiť pôrodnosť, by sme mali vítať všetkými desiatimi. No a my teda SPOLU – občianska demokracia uvažujeme obdobne ako vy, čo by sa s tým dalo spraviť, a poviem tak veru, pravdupovediac, že tuto to nerátajme. Tuto pán Tomáš, ja ho spomínam, škoda, že tu nie je, teraz by som mu dal vyslovene za pravdu, nerozmýšľajme excelovsky. Nerozmýšľajme v excelovských tabuľkách. Rozmýšľajme v širšom kontexte. Rozmýšľajme aj politicky. Je jasné, že keď tu uvoľníme určité pravidlá a zavedieme niečo, čo by sa mohlo excelovskému matematikovi zdať neuveriteľne výhodné pre tých mladých, áno, dobre, tak podľa toho môjho prepočtu Sociálna poisťovňa alebo štát, ako chcete, príde o 11-tisíc eur. Ale pozor, to nie sú peniaze vyhodené do nákupu zbytočných stíhačiek. To sú peniaze, ktoré dostane nejaká živá rodina. A za tými peniazmi je, skrátka, ďalšie narodené dieťa, ktoré nám tu pribudne. Ešte k tej demografii. Toto už, myslím, zaznelo. Priemerný, priemerný vek prvorodičky na Slovensku sa dnes hýbe niekde k 30 rokom, áno? To je strašne zlé, pretože už logicky, keď prvé dieťa má žena v tridsiatke, no tak koľko ešte detí bude asi tak mať? Aj keby bola tá rodina finančne zabezpečená neviem ako dobre, aj keby neviem ako dobre fungovali škôlky na Slovensku, čo teda ani v prvom, ani v druhom prípade, bohužiaľ, tak nie je, tie rodiny zabezpečené nie sú, škôlky nefungujú, nemáme ich. Robíme tu jasličkové zákony, ktoré to ešte viac kazia. Keď raz sa prvé dieťa narodí v tridsiatke alebo ešte neskôr, lebo to je v priemere, to znamená, že je tu polovica žien, ktorým sa narodí dieťa až po tridsiatke, preboha. To znamená, druhé dieťa má možno v tridsiatich štyroch, tridsiatich piatich rokoch, no a potom už ďalšie sa jednoducho bojí mať. Nemusíme si vysvetľovať prečo. Takže ten počet detí v rodine, aj keby mali akúkoľvek túžbu mať päť detí, tak ako mám napríklad ja, tak, skrátka, už to, už sú tam obavy zo zdravotného stavu, už to nepôjde. Čiže my sa musíme snažiť robiť opatrenia, aby tie naše ženy, mladé ženy, vedeli rodiť skôr. No a na druhej strane chceme, aby naše deti mali dobré vzdelanie, aby študovali. Tak teraz to je trošku proti sebe. Keď raz mladá žena, študentka, študuje do 23-25 rokov a chce mať naozaj kvalitné vzdelanie, študuje na doktorandskom stupni, študuje na druhej vysokej škole, to je všetko skvelé, pretože to jej vzdelanie bude fajn, bude vzdelaná, bude mať lepší príjem a tak ďalej, národ 
ako-taký bude vzdelanejší, aj tie deti, ktoré bude mať, budú lepšie vychované, to jednoducho je fakt. Takže toto my chceme, ale zároveň chceme, aby mala dieťa skôr. No tak to je jednoducho, to sú dve, dva, dve protichodné želania. Čiže my musíme hľadať spôsob, ako čím viac uľahčiť čím skorší pôrod študentkám. No teraz hovorím ako excelový odborník zase, tak prepáčte, možno by som mal voliť diplomatickejší jazyk, ale jednoducho k veci. Tým pádom ja tento návrh považujem za dobrý, ale ako to už tak býva, ja mám ešte lepší. Ja ho, bohužiaľ, nemám tu, pretože mňa to napadlo pred týždňom práve na základe toho, čo ste vymysleli, aj na základe toho, že som si teda preštudoval návrh mojej kolegyne Simony Petrík, ktorá ho tu prednesie zrejme v pondelok, a ten návrh pre priblíženie je o tom, že nie za všetky, nie všetky študentky, ale doktorandky, čiže študentky tretieho stupňa vysokej školy by mali štátom, štátom platené poistné na nemocenské a dôchodkové poistenie. Ja teraz nechcem dlhé minúty, už sa mi kráti čas, hovoriť o dôchodkovom poistení, ale cítite, čo by som asi povedal, ale k téme. Čiže za tú doktorandku by štát mal platiť nemocenské poistenie. Čiže neriešme tu teraz, prepáčte, fakt, naozaj, teraz sa vás nechcem dotknúť, bavme sa konštruktívne, nám sa nepáči návrh na nejaké špeciálne dobrovoľné nemocenské poistenie s nejakým výhodným režimom, lebo to by aj okrem iného zavádzalo pocit krivdy medzi iné ženy, ktoré by toto nevyužili, lebo už neštudujú alebo študovali, už doštudovali, systematickejší návrh, ktorý by nebol nejakou zásadnou novinkou, niečím revolučným, ale skôr evolučným, je návrh, aby za tých študentov alebo študentky platil poistné štát. Ja som vám pred chvíľkou nie náhodou povedal, že stačí investícia pri vašom návrhu 270 eur. Čiže študentka by dala 270 eur do systému, do Sociálnej poisťovne, dostala by maximálnu materskú. Či dá 270 eur alebo nulu, lebo to zatiahne štát, to je, prosím vás, úplne jedno, hej? Rozumiete? Váš návrh hovorí, že musí zaplatiť 270 eur, ja hovorím, to je tak nízka suma, že keď nedá vôbec nič, to je v praxi to isté, hej? Rozumieme sa? Čiže ja tento váš návrh v dobrom odmietam a hovorím a budem presadzovať, aby za študentky platil nemocenské poistenie štát, čiže aby nemocenské poistenie tým pádom mali. A tu potom treba ešte, samozrejme, si prediskutovať, a z akého vymeriavacieho základu ten štát to bude platiť? Z minimálneho? Z maximálneho? Pri tom návrhu, ktorý sa týka doktorandiek, je to relatívne možno rozumne dané, ako výška toho doktorandského štipendia. Neviem presne, v akej výške sa tie doktorandské štipendiá pohybujú, odhadujem, že je to niekde okolo 500 eur, možno 600, ja neviem, neviem, nie som tam doma, takže tomu by potom zodpovedala aj výška toho materského, samozrejme, hej? Pri 500-eurovom základe je materskej necelých 400 eur mesačne, čo je teda „radikálne“ viac ako rodičák, ktorý je na budúci rok 220 eur. Čiže pomohlo by to tým študentkám. Čiže ja teda navrhujem v rámci diskusie toto. Virtuálne, pretože na papieri to nemám. Na papieri to bude možno na ďalšej schôdzi, ak to teda prejde cez príslušný výbor, ktorý to možno posúdi, že to tu už bolo a treba čakať pol roka. Čiže ja budem navrhovať, aby štát platil nemocenské poistenie za, minimálne za študentky od 1. stupňa po 3. stupeň vysokej školy. Treba sa, samozrejme, nejako dohodnúť, že či aj za tie, ktoré prekročili štandardnú dobu štúdia, či za tie, ktoré sú na druhej vysokej škole. Podľa mňa áno, lebo prečo nie, hej? Nech je toto nemocenské poistenie teda použiteľné minimálne v prípade nároku na materské. A otázka na diskusiu je, aký by mal byť vymeriavací základ, čomu teda bude odpovedať aj tá budúca materská, možno nejaký taký nástrel, ktorý by som dal takto teraz do pléna, je tak ako pri dôchodkovom poistení. To znamená 60 % priemernej mzdy, aby sme tam nezavádzali nejakú ďalšiu veličinu. To dnes je asi 550 eur mesačne, čo by zodpovedalo materskej niečo vyše 400 eur mesačne. Samozrejme, závisí to od priemernej mzdy. Medziročne priemerná mzda nám teraz utešene rastie, čiže aj tá materská by potom potenciálne bola vyššia. Čiže, voľne povedané, toto je moja predstava. A teraz ešte teda sa vrátim k vášmu návrhu, ktorý teda nekritizujem, len opakujem, som za, len hovorím, debatujme o tom, urobme to ešte lepšie. No a teraz technicky, keďže vy ste tu, je prvé čítanie, ja budem hlasovať za, čiže podporím tento váš návrh, aby prešiel do druhého čítania, a uvidíme, či sa to teda do toho druhého čítania dostane, lebo nezáleží to len od nás, ale aj ostatných kolegýň, kolegov, ako sa k tomu postavia. A keby sa to do toho druhého čítania dostalo, tak je mesiac na diskusiu. Dobre? Čiže som za, ale počuli ste teda môj plán a poprosím zároveň duplicitne či recipročne, či ako, aj keď to je zlý výraz, o podporu návrhu Simony Petrík, dajme to potom dokopy. A ešte sa vrátim k tej ochrannej lehote. Bez debaty, jasné, dobrá vec, aj keď tu by som vám vedel citovať, že ako sa to dá urobiť lepšie, kto chápe určité princípy, ale o tom potom, hej, ako hovorí pán predsedajúci. Keď už nič iné, tak v každom prípade to predĺženie ochrannej lehoty pre materskú na 15 mesiacov je určite fajn a to bez nejakých väčších výhrad podporujem. Čiže uzavriem, uzavriem svoje vystúpenie, kolegovia, ktorí ste čakali na to, že budem dlho rozprávať. Dosť dlho som rozprával? Dosť dlho, dobre. Uzatváram svoje vystúpenie ešte raz konštatovaním, že napriek určitým výhradám podporím a budem to odporúčať aj kolegyniam, kolegom, tento váš návrh. Možno bude úspešný aj u ostatných. V každom prípade táto téma je veľmi dôležitá. Treba podporiť našich študentov v zmysle, aby sa nebáli mať deti, aby nám týmto spôsobom deti pribudli, to je naše najväčšie bohatstvo. A, samozrejme, má to aj ten rozmer, že mierne tým zatraktívnime štúdium na našich vysokých školách, lebo na Slovensku, keď to mať takto zavedené budeme mať, tak je menšia pravdepodobnosť, že študentky pôjdu študovať do Českej republiky a podobne, kde takáto vymoženosť nie je a možno ani nebude. Ešte raz, držím palce, podporujem.