F. Šebej, poslanec: (2002-05-30):
Chcel by som začať tým, že chcem vyjadriť autorom ústavného zákona, pánovi navrhovateľovi aj všetkým ostatným skutočne svoje uznanie a bol by som rád naozaj, keby ich práca bola nakoniec ocenená prijatím tohto zákona, Slovensko ho potrebuje ako soľ. Pozmeňujúce a doplňujúce návrhy, ktoré podávam, už boli rozdané do poslaneckých lavíc pred mesiacom, keď sme ten zákon odsunuli. Ja ich teraz len prečítam. Prvý návrh je tento: „Čl. 3 písm. a) znie: „a) verejným činiteľom každá fyzická osoba, ktorá vykonáva funkciu v čl. 2 tohto ústavného zákona, alebo každá fyzická osoba, na ktorú sa vzťahujú povinnosti a obmedzenia po odchode z verejnej funkcie podľa čl. 4 ods. 2.“.“ Odôvodnenie tohto návrhu je takéto: Doplnenie definície verejného činiteľa je nevyhnutné, aby bolo možné vynútiť dodržiavanie a príp. i uložiť sankciu za porušovanie tohto ústavného zákona u osôb, ktoré už verejnú funkciu nevykonávajú, ale majú povinnosť dodržiavať tzv. postzamestnanecké reštrikcie. Druhá navrhovaná zmena je takáto: „Čl. 4 sa dopĺňa novým odsekom 2, ktorý znie: „Osobitný zákon upraví povinnosti a obmedzenia ústavných činiteľov a štátnych funkcionárov po odchode z verejnej funkcie.“.“ Odôvodnenie je takéto: Tento návrh je blanketovou normou k príslušným ustanoveniam nadväzujúceho zákona o ochrane verejného záujmu pri výkone funkcií ústavných činiteľov a niektorých štátnych funkcionárov a zmene a doplnení zákona Národnej rady č. 350/1996 Z. z. o rokovacom poriadku Národnej rady Slovenskej republiky v znení neskorších predpisov. Na základe tohto nového odseku 2 bude možné zakomponovať do vykonávacieho právneho predpisu inštitút tzv. postzamestnaneckých reštrikcií, teda ustanovenie známe i z Kanady, USA, Francúzska či Talianska, podľa ktorého v záujme zabránenia zneužívaniu lukratívnych informácií či kontaktov nesmú bývalí ústavní činitelia a štátni funkcionári napr. určité obdobie po ukončení funkcie prijať pracovnú ponuku od osoby, o záujmoch ktorej predtým rozhodovali, či konať pred orgánmi verejnej moci v tej istej veci, ktorú predtým z pozície svojej verejnej funkcie presadzovali. Po tretie: „Čl. 11 sa dopĺňa novým odsekom 4, ktorý znie: „V roku 2002 musí verejný činiteľ podať písomné oznámenie v zmysle čl. 7 tohto ústavného zákona k 15. augustu.“.“ Odôvodnenie znie takto: Početné kauzy, s ktorými má verejnosť možnosť oboznámiť sa, sú jednou z hlavných príčin nízkej dôvery občanov vo verejnú moc. Aj z toho dôvodu je dešifrovanie záujmov jednotlivých reprezentantov orgánov verejnej moci, zverejnenie ich majetku ap. maximálne žiaduce ešte aj v čase pred konaním parlamentných volieb. Navrhuje sa preto, aby povinnosť podať prvé oznámenia podľa nového právneho režimu bola k 15. augustu 2002, čiže už teraz, čo poskytuje dostatočnú lehotu na nadobudnutie účinnosti obidvoch nadväzujúcich vykonávacích predpisov, ako i na verejné oboznámenie sa so znením všetkých troch zákonov. No a štvrtá zmena, ktorú navrhujeme, je táto: „Čl. 13 znie: „Tento ústavný zákon nadobúda účinnosť 1. augusta 2002.“.“ Odôvodnenie je takéto: Pôvodne navrhnutý dátum účinnosti sa z objektívnych príčin navrhuje posunúť na 1. august 2002. Takáto úprava vytvára dostatočný priestor na nadobudnutie účinnosti obidvoch nadväzujúcich vykonávacích právnych predpisov. Takýto posun účinnosti je ešte stále v súlade s pravidelnou hodnotiacou správou Európskej komisie o pripravenosti Slovenskej republiky na vstup do Európskej únie za rok 2001 a Národným programom na prijatie acquis communautaire na rok 2000, teda dokumentmi, ktoré problematiku riešenia konfliktu záujmov považujú za programovú prioritu najbližšieho obdobia. Toto sú naše pozmeňujúce návrhy, ktoré odovzdám pánovi spravodajcovi. Ešte posledná poznámka. Na všetkých fórach medzinárodných, ktoré sa zaoberajú našimi snahami o integráciu, či už do Európskej únie alebo NATO – a upozorňujem, že NATO v tomto smere je mimoriadne háklivejšie ako Európska únia –, sa spomína vnútroštátna korupcia, a to nielen v prípade Slovenska, ale aj všetkých kandidátskych krajín, ako jedna z možných vážnych prekážok, aby krajina mala politickú kredibilitu pre vstup. Takže opakujem znovu, veľmi by som sa prihováral aj z tohto zahraničnopolitického hľadiska za to, aby ctená snemovňa ústavnou väčšinou tento zákon prijala.