Kadúc, Miroslav, poslanec NR SR (2014-11-26):
Ďakujem pekne. Vážená pani predsedajúca, vážené dámy, vážení páni, musím povedať, že nás je tu pomerne málo na to, aká je to citlivá téma, ale nedbám. To, s čím chcem vystúpiť ja, sa týka jednej konkrétnej veci a musím povedať, že to vôbec nie je ľúbivá téma, mediálne už vôbec nie. Ale si myslím, že toto nie je súťaž krásy a mali by sme prinášať vecné riešenia. A to, čo chcem povedať ja, je čiastkové riešenie. A týka sa hlavne sudcov alebo súdnictva celkovo. Preto chcem tomuto návrhu, vládnemu návrhu, resp. návrhu vládnych poslancov, vytknúť jednu podľa môjho názoru celkom závažnú vec, ktorou je zmrazenie platov sudcov. A to nie preto, že podľa môjho názoru na justícii sa šetriť nemá, ale pretože podľa môjho názoru takýto návrh má vysoký potenciál toho, aby bol vyhlásený za nesúladný s ústavou. Ja svoje tvrdenia aj vysvetlím, myslím, že by nemalo ísť v tomto prípade alebo mal by ísť ten marketing zmrazovania platov verených činiteľov bokom a mali by sme sa, čo sa týka súdnictva, postaviť tomu čelom a uvedomiť si, aké sú, aké sú čísla a čo hrozí, ak budeme k súdnictvu pristupovať naozaj marketingovo, a nie vecne. No, vážené teda kolegyne, kolegovia, návrh skupiny poslancov o platových pomeroch niektorých ústavných činiteľov sa... alebo je problematický dvojako. Finančne sankcionuje sudcov za politicky nesprávne rozhodnutia vlády a v spojitosti s tým sa zahráva s ich motiváciou čo najoddanejšie slúžiť tejto republike. Malo sa to javiť ako krásna formulka, ale, žiaľ, je to tak, taká je dnešná situácia, čo sa týka sudcov a celkovej situácie, nie iba ich platov. Pretože tie platy nie sú ani tak malé, skôr tu ide o princíp. O princíp, ako sa táto vláda a časť tejto snemovne stavia k problému riešenia justície. Hmotné zabezpečenie sudcov musí byť chápané ako stabilné a neredukovateľné, nesmie sa stať pohyblivým činiteľom, s ktorým sa môže výkonná moc a zákonodarná moc, môže ľubovoľne nakladať. A toto nehovorím ja, toto hovorí v zásade, hovoria to ústavné súdy naprieč spektrom, ak sa nemýlim, celej Európy. Alebo časti Európy, aby som bol presný. Pritom je takpovediac finančná paralyzácia sudcov za stav verejných financií veľmi nebezpečným a tenkým ľadom. Na jednej strane nariekame nad žalostným stavom dôvery ľudí súdnictvo a na tej druhej sa chystáme postihovať sudcov nie za ich, ale chybné vládne a ekonomicko-politické rozhodnutia. Toto je podľa mňa úplne zvrátené. Teda za rozhodnutia, ktoré sami sudcovia nemôžu ovplyvniť. Inými slovami, nadväzujeme ich plat na to, ako hospodári táto vláda. Ako také sa to nemusí javiť možno nezmyselné, ale zabúdame na trojdelenie moci, kedy výkonná moc a zákonodarná vôbec nemá čo zasahovať do výkonu samotnej justície, do realizácie rozhodovania o konkrétnych právach a povinnostiach. Inými slovami povedané, vládna strana mieri do tyla motivácie sudcov slúžiť čo najužitočnejšie svojmu poslaniu. Ak totiž zmrazíme ich príjmy pod únosnú hranicu, môže sa vytvoriť rámec, že tento sudca prestane byť nezávislý. Začne byť závislý a začne brať ohľad na zákonodarnú a výkonnú moc. Podľa mňa je to, ako som povedal, je to zvrátené. Zoberme si, že tým sudcom budeme tie platy znižovať až na nulu, a to len preto, aby sme im ukázali, kto je tu pánom. Ich nezávislosť nieže utrpím, oni tú nezávislosť stratia. To je možno ten lepší pohľad, pretože ten horší pohľad je, že sudcovia v tom najhoršom možnom prípade si budú hľadať iné cestičky, ako zabezpečiť svoj príjem. Hoci ústava nevylučuje prepojenie platových pomerov sudcov a sudcov Ústavného súdu a všeobecných súdov so stavom ekonomiky ani prostredníctvom ústavného príkazu neznižovania platov sudcov po dobu výkonu ich funkcií a ani prostredníctvom žiadnej inej ústavnej garancie vzťahujúcej sa na platové pomery sudcov, sudcovia majú a musia mať v systéme deľby moci demokratického a právneho štátu špecifické postavenie s ohľadom, práve s ohľadom na ich hmotné zabezpečenie. A opäť toto nehovorím ja, to hovorí judikatúra nášho slovenského Ústavného súdu. Zmrazenie platov sudcov na úroveň roka 2012 neodráža reálny vývoj ekonomiky, pričom znamená zmrazenie ich jediného pravidelného mesačného príjmu. Vedie ich k príjmovej degradácii v porovnaní s ostatnými právnickými profesiami a k znižovaniu ich spoločenského postavenia. Či chceme, alebo nechceme, ak tento trend zavedieme, toto sa pokojne môže stať. A ja si uvedomujem, že toto nie je téma, ktorá, za ktorú ma niekto pochváli, ale ako som povedal, moja motivácia je krok po kroku, per partes spraviť s tým súdnictvom, spraviť z neho fungujúci efektívny systém, a ktorý je dôveryhodný. Pritom peňažné prostriedky ušetrené z platov sudcov vo vzťahu k príjmom a výdavkom štátneho rozpočtu sú úplne zanedbateľné. Tu sa nebavíme o tých 14 mil., ktoré sľubujú navrhovatelia. Bavíme sa o zlomku z tejto sumy a myslím si, že tá hodnota, o ktorú ide, je nevýrazná oproti tomu, čo v súdnictve potrebujeme. Relevantné ohodnotenie sudcov za ich zodpovednú a potrebnú robotu je zanedbateľnou cenou za právne zdravie a kvalitu života našej spoločnosti. V skratke, ďalšie nekvalitné riešenie zo smeráckej dielne. A je mi to úprimne ľúto. Na jednej strane plno rečí o zefektívnení súdnictva a zvyšovania dôvery ľudí v neho, na druhej strane pri možnosti aspoň čiastočnej eliminácie príčin aktuálneho stavu nulová, absolútne nulová pridaná hodnota. Čo je ale omnoho zarážajúcejšie, keď predkladatelia sú z vládnej strany, ja musím pripomenúť podanie časti vládnej strany na Ústavný súd z roku 2011, kedy úspešne napadlo 35 poslancov za, najmä za vládnu stranu, ktorí tu aj sedia, ktorí budú zrejme hlasovať za, napadlo tento princíp na Ústavnom súde a oni ten Ústavný súd „vyhrali“. Ústavný súd povedal, že zmrazenie platov v tej podobe, ktoré bolo v tom roku, nebolo v súlade s ústavou. Máme tu obdobný prípad. A tí istí poslanci, ktorí to napádali, teraz idú tie platy zmrazovať. Preto tvrdím, že je to nič iné ako marketingový ťah pre verejnosť a takto by sa to robiť nepochybne nemalo. Ja tu nebudem čítať argumentáciu toho rozhodnutia. Každopádne je dostupné a je pomerne rozsiahle, možnože pri tom bode 33 sa k tomu odhodlám, ale treba si povedať, nemôžeme jeden rok hovoriť niečo iné ako o dva roky zase niečo úplne iné. Opakujem, argumentácia, ktorú zvolili poslanci za vládnu stranu v 2011., presne sedí na túto situáciu, čo tu máme dnes, ale úplne opačne. Dnes, čo by to mali brániť, navrhujú zmraziť platy sudcom. Možno len krátko, preventívne k tomu, čo povedal k tejto veci Ústavný súd. Ja to hovorím naozaj s dobrým úmyslom, aby sme sa nedostali do situácie, že Ústavný súd rozhodne a opäť Národnú radu svojím spôsobom poníži na úroveň poznania, že nepoznajú poslanci niektorí ústavu. Ústavný súd okrem iného v tom konkrétnom rozhodnutí povedal, z vývoja judikatúry možno odvodiť, že Ústavný súd môže považovať za ústavne nesúladné intenzívne, inými slovami aj opakované, čo je tento konkrétny prípad, pretože je to už, myslím, druhý rok po sebe, a arbitrárne, to znamená nedôvodné. V tomto prípade sa argumentuje štátnym rozpočtom a konsolidáciou verejných financií. Arbitrárne zasahuje do platov sudcov, čo môže znamenať nesúlad s čl. 144 ústavy. To povedal náš slovenský Ústavný súd v roku 2013. Teda minulý rok. V zásade ja som mal potrebu toto vystúpenie povedať a upozorniť na možné riziká tohto návrhu, ktorý v zásade považujem za správny, pretože ja nevidím dôvod, aby sa ostatným verejným činiteľom platy nezmrazovali, ale čo sa týka justície a sudcov zvlášť, kde tie peniaze chýbajú, ak hovoríme o vyšších súdnych úradníkoch, administratíve. Tento signál je podľa mňa jasný signál, že vládna strana nejde čelom k problému zvýšenia dôveryhodnosti justície. Ďakujem pekne za pozornosť.