L. Žitňanská, poslankyňa: (2009-11-05):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, kolegyne, kolegovia, cítim potrebu vystúpiť a venovať sa tomuto návrhu zákona v druhom čítaní, aj k tomu, čo je uvedené v spoločnej správe, pretože myslím si, že keď tento návrh zákona bude v tejto podobe schválený, nie že rieši problém, ale vytvára nové problémy a vytvára priestor pre množstvo súdnych sporov. Nedá sa neobísť spôsob prípravy tohto zákona a spôsob, akým sa takýmto vážnym zásahom do právneho prostredia, podnikateľského prostredia, právneho prostredia, v ktorom sa riešia podniky, ktoré sú v úpadku, zasahuje. Naozaj prijímať takýto zákon v skrátenom legislatívnom konaní a potom vlastne počas jedného večera v priebehu druhého čítania zmeniť ten zákon na úplne iný je situácia, ktorá je absolútne neprijateľná a z takéhoto procesu schvaľovania právnej úpravy objektívne nemôže vyjsť dobrá právna úprava. Pretože dobrá právna úprava vyžaduje predsa len určitý čas, pretože sa treba nad ňou aj zamyslieť a hlavne sa treba zamyslieť nad súvislosťami tejto právnej úpravy vo vzťahu k iným právnym predpisom. A o tom chcem hovoriť. Hovoril o tom už pán poslanec Lipšic, ale ja si myslím, že je veľmi dôležité o tom hovoriť opakovane a upozorniť na tie problémy, ktoré tu vznikajú. To, čo vzniklo v priebehu večera alebo noci, je zmena, ktorá znamená, že tento zákon sa bude vzťahovať len na obchodné spoločnosti, na ktorých majetok bol vyhlásený konkurz. Ja plne potvrdzujem to, čo povedal pán poslanec Lipšic, toto je čistá nepriama novela zákona o konkurze a reštrukturalizácii, čo je v legislatíve niečo, čo je neprípustné a občas sa to stáva, ale vždy to vytvára problémy. Ak naozaj chceme riešiť predaj majetku obchodnej spoločnosti nejakým iným spôsobom, než je to riešené dnes v zákone o konkurze a reštrukturalizácii, jediné čisté legislatívne riešenie je novelizovať zákon o konkurze a reštrukturalizácii. A je to dôležité nielen kvôli tomu, aby sme sa tu hrali na čistotu legislatívy a čistotu legislatívneho procesu, ale je to dôležité kvôli tomu, aby boli podchytené všetky nadväznosti na ostatné ustanovenia zákona o konkurze a reštrukturalizácii. A ja sa podrobnejšie dotknem niektorých vecí, o ktorých už hovoril aj pán poslanec Lipšic. Jedna tá otázka je, prečo by mal majetok obchodných spoločností, ktoré budú mať status strategických obchodných spoločností, kupovať najskôr štát a potom mali byť prípadne následne predávané. Tá otázka je, samozrejme, môžeme si položiť otázku, prečo štát, ale ja ju teraz nejdem riešiť. Ja sa chcem na to pozrieť z pohľadu účelu zákona o konkurze a reštrukturalizácii, ktorý smeruje k uspokojeniu pohľadávok, ku kolektívnemu uspokojeniu pohľadávok veriteľov. A tu narážame, pretože, samozrejme, veritelia majú záujem na čo najvyššom uspokojení ich pohľadávok. Tuto máme fixne stanovené, akým spôsobom sa určí cena majetku, za ktorú bude správca predávať tento majetok strategickej obchodnej spoločnosti štátu. To môže byť výhodné pre veriteľov, ale rovnako to môže byť cena, ktorá bude nevýhodná pre veriteľov. Pretože my nevieme, že či pri riadnom predaji v rámci konkurzu, kedy by riadne predával správca, či by nevygeneroval vyššiu cenu, než je cena, ktorú určí znalec vo svojom posudku. Čiže tam môžu vzniknúť veľmi rôzne situácie, kedy to môže byť výhodné, ale aj veľmi nevýhodné pre veriteľov, lebo vychádzam z toho, pretože to jedno ustanovenie vypadlo, vychádzam z toho, že veritelia budú uspokojovaní z výťažku konkurzu, ergo z toho, čo štát za konkurznú podstatu zaplatí. To je jedna vec. Pre koho to bude s najväčšou pravdepodobnosťou skoro vždy nevýhodné, bude to nevýhodné pre zabezpečených veriteľov. Pretože dnes máme zákon o konkurze a reštrukturalizácii naschvál – a môžeme sa o tej filozofii rozprávať –, ale dnes ho máme naschvál nastavený tak, že v rámci predaja majetku, predaja majetku v rámci konkurzu rozlišujeme osobitné podstaty a všeobecnú podstatu. Osobitné podstaty tvoria majetok zabezpečených veriteľov. To znamená, ten, kto dnes poskytne úver podnikateľovi a zabezpečí si ho záložným právom, dnes vie, že v rámci konkurzu ten majetok, ktorý je predmetom záložného práva, bude predaný len v prospech jeho pohľadávky. To znamená, pokiaľ má dobre urobené záložné právo, vie, že aj v rámci konkurzu ako veriteľ bude plnohodnotne uspokojený. Keď sa robil nový zákon o konkurze a reštrukturalizácii, toto bolo urobené naschvál, pretože, samozrejme, takáto právna úprava konkurzu a reštrukturalizácie podporuje alebo znižuje riziko úverovania, čo sa, samozrejme, prejavuje v úrokoch, za ktoré dnes banky poskytujú peniaze podnikateľom. Keď padá ich istota, že ako zabezpečení veritelia majú v rámci zákona o konkurze a reštrukturalizácii absolútnu prednosť, to sa, samozrejme, musí prejaviť do ich vyhodnotenia rizikovosti poskytovania úverov. A to zásadným spôsobom sa dotýka podnikateľského prostredia ako takého a, samozrejme, tým, že sa zhoršujú alebo zvyšuje sa riziko pre vymožiteľnosť pohľadávok v rámci konkurzu pre zabezpečených veriteľov, to, samozrejme, zhoršuje podmienky podnikateľského prostredia na Slovensku. A ja neviem, či v kríze je toto dobré, keď zvyšujeme riziko pre tých, ktorí poskytujú peniaze pre podnikateľov. Ja myslím, že to je vážna vec. Druhá vec vo vzťahu k zabezpečeným veriteľom. Ja dnes, keďže je to osobitný zákon a nie je vyriešený vzťah so zákonom o konkurze a vyrovnaní, ja dnes neviem a neviem vám odpovedať, ako dopadnú tie spory, keď na jednej strane správca bude postupovať podľa tohto zákona a na druhej strane zabezpečení veritelia budú uplatňovať svoje nároky, ktoré im vyplývajú zo zákona o konkurze a vyrovnaní. A viem si predstaviť, že pôjdu až pred Ústavný súd, pretože v priebehu procesu sa im zmenili zásadným spôsobom podmienky. Oni dali peniaze za nejakých podmienok, vedeli, že za nejakých podmienok budú ich pohľadávky uspokojené v rámci konkurzu. A teraz týmto zákonom táto ich pozícia sa zásadným spôsobom zhoršila. Tie spory budú a tie spory môžu byť vážne. Preto pre mňa, ak ste toto chceli riešiť, jediným spôsobom je novela zákona o konkurze a reštrukturalizácii, kde obdobne, ako to bolo riešené v zákone, v jednej novele zákona o konkurze a vyrovnaní z roku ´99, keď bola priorita riešenie zamestnanosti, bolo na určitý čas v zákone o konkurze a vyrovnaní ustanovenie, ktoré hovorilo, že pokiaľ je to možné, správca musí uprednostniť predaj podniku ako celku. Ale to potom sa musí riešiť v zákone o konkurze a reštrukturalizácii a jasne povedať, že za týchto a týchto podmienok ostatné ustanovenia zákona o konkurze, ktoré hovoria o všeobecnej konkurznej podstate a osobitných konkurzných podstatách, neplatia. A to tento zákon nehovorí. Ja naozaj, generujeme priestor pre súdne spory. Nehovoriac o tom, že tento zákon hovorí o tom, že správca bude predávať majetok. Nehovorí, či bude predávať všetok štátu. Nehovorí, či bude predávať všetok majetok podniku, alebo len niektorý vybraný majetok podniku. To je veľký rozdiel. Pohybujeme sa v rovine obchodného práva. Táto právna úprava v tomto smere je absolútne nepresná a dnes hovorím, že viem si predstaviť veľmi dobrú argumentáciu aj dnes v prospech zabezpečených veriteľov, ale bude to množstvo alebo môže z toho vzniknúť množstvo sporov. To množstvo sporov bude závisieť od toho, koľkokrát sa štát rozhodne uplatniť tento zákon. Ale ak sa ho rozhodne uplatniť, tak vznikne z toho množstvo sporov, ktoré budú trvať roky. A dokonca si myslím, že môžu skončiť aj tak, že nakoniec štát bude odškodňovať týchto zabezpečených veriteľov. Nehovoriac o tom z pohľadu môjho, pohľadu ako obchodného právnika, ani tá novela nie je ani terminologicky čistá. Už sa síce niekde hovorí, že predávame v rámci konkurzu, správca predáva majetok v rámci konkurznej podstaty, ale keď zoberiem spoločnú správu a zase zoberiem § 4 ods. 3, ten znie: „Ak sa Slovenská republika stane vlastníkom strategickej spoločnosti na základe opatrení podľa tohto zákona a pominú dôvody tohto opatrenia, Slovenská republika môže ponúknuť strategickú spoločnosť na predaj novému vlastníkovi.“ Zase tu hovoríte o vlastníkovi strategickej spoločnosti. Ja robím obchodné právo 20 rokov. Ja neviem, čo je vlastník obchodnej spoločnosti. Viem, čo je vlastník akcií, viem, kto je vlastník obchodných podielov, a viem, kto je vlastník podniku alebo vlastník majetku. Vlastník strategickej spoločnosti, ja vám dnes neviem povedať, čo to je. Ak teda štát kúpi nejaký majetok podľa tohto zákona v rámci konkurzného konania, tak bude môcť predať tento majetok, ale potom je vlastníkom majetku a nie vlastníkom strategickej spoločnosti. Čiže opakujem, takýmto spôsobom nemôže v rýchlosti vzniknúť dobrý zákon. Ale to úplne najzávažnejšie čo vnímam, že touto nepriamou novelou sa zásadným spôsobom vstupuje do zákona o konkurze a vyrovnaní, zásadným spôsobom sa zasahuje do pozície zabezpečených veriteľov, čo nie je banálna vec a môže mať naozaj vážny vplyv, negatívny vplyv na podmienky financovania všetkých podnikov a podnikateľov, ktorí spĺňajú niektoré z kritérií strategického podniku, tak ako je zadefinovaný týmto zákonom. Veľmi pekne prosím, aby sme sa týmito pripomienkami ešte zaoberali. Niekedy je lepšie, keď právna úprava začne platiť o dva mesiace neskôr, než aby vytvárala takéto problémy, ktoré táto právna úprava určite vytvorí. Ďakujem pekne. (Potlesk.)