D. Lipšic, poslanec: (2010-02-04):
Ja som dúfal, že vystúpite v rozprave, aby sa dalo reagovať, no niekedy guráž stúpa, keď sa nedá reagovať. Ale mrzí ma to, lebo si myslím, že ak máte úprimný záujem, aby opozícia hlasovala za, tak tento spôsob rokovania tomu až tak nenasvedčuje – ale urobte si však, pán poslanec, urobte si názor vy sám a tak. Ale takto, aby sme si rozumeli, pán poslanec. Opozícia podporí vládny návrh zákona. Vy ste včera ako hlasovali, pán poslanec? Ak by sme sa správali ako vy, tak neprejde nič. Vy zablokujete opozičný, my zablokujeme vládny. My sa nesprávame ako vy. Rozumiete tomu? A boli by sme potom najväčší králi a hovorili, nechce parlament zákony prijať, dohadovali sa, kto má väčšiu vinu. Lebo ešte raz hovorím, vy ste včera, mnohí z vašich poslancov hlasovali proti môjmu návrhu. A tento návrh je takmer, pán poslanec, identický. Pozrite si tento nález Ústavného súdu, kde zistíte, že zrušený zákon v roku 2005 je rovnaký, ako je ten predložený dnes vládou. A viete, kde sa ten návrh tvoril? Na ministerstve spravodlivosti v roku 2005, keď sme sa dohodli, že celý text návrhu pánov poslancov, myslím, Fica, Madeja a Kaliňáka, sa vlastne zmenil v druhom čítaní, čo inak tiež Ústavný súd vytkol, môžem to tu citovať a nahradil sa text, na ktorom sme sa dohodli a na ktorom pracovali legislatívci ministerstva spravodlivosti. Čiže, aby sme hovorili o tom korektne. Ale nikto nemá patent na návrhy právnych predpisov, čiže je to úplne v poriadku, len teda hovorme o tom lepší, horší, premyslime si to. Teraz pán premiér spomínal, že vláda má vo vládnom programe niečo s tým, že zabezpečiť účinnosť zákona? No, očakával by som, keďže bola pozastavená účinnosť zákona a Ústavný súd teda o tom konal, že vláda bude tvrdo obhajovať záujmy tohto zákona na Ústavnom súde. Vládu zastupuje v každom konaní o súlade právnych predpisov ako vedľajší účastník ministerstvo spravodlivosti. A ja sa pýtam: Vaše ministerstvo spravodlivosti obhajovalo ústavnosť tohto zákona, obhajovalo to, aby bol tento zákon znovu účinný? Nie, ministerstvo spravodlivosti nebolo ani na jednom pojednávaní a Ústavný súd, aj sudca Orosz vychádzal ešte zo stanoviska, ktoré som Ústavnému súdu poslal ešte ako minister spravodlivosti ja. Čiže vláda nijakým spôsobom nekonala tam, kde má zákonné kompetencie konať. Ak ministerstvo spravodlivosti potom, ako dostalo od vás úlohu na zákone pracovať, pracovalo, fajn, ich legislatívny zámer bol nepoužiteľný. Ak niekto v tejto sále, až na možno pár kolegov, má pocit, že zveriť úlohu pripraviť tento zákon ministerstvu v gescii HZDS znamená naozaj úprimnú snahu ho prijať, fajn, ja nikomu názor neberiem, ale podľa mojej mienky to veľmi o úprimnej snahe prísny zákon prijať nesvedčí. Ale nech si urobí názor, hovorím znovu, každý sám. Spomínali ste, pán premiér, ale jednu nepravdu. Spomínali ste alebo ste sa pýtali, prečo sme my za našej vlády takýto návrh nepredložili. Ale viete, že predložili, dobre viete, že v roku 2003 vláda predložila návrh zákona o preukazovaní pôvodu majetku, ktorý som vzal späť potom, aj na vaše výzvy, ako boli v parlamente prijaté pozmeňujúce návrhy, ktoré výrazne oslabovali jeho účinnosť, konkrétne pozmeňujúci návrh, ktorý stanovil dôkazné bremeno výlučne na prokurátora. Čiže, povedzme celý príbeh a hovorme ho pravdivo, nielen to, čo sa nám zdá byť správne, alebo nesprávne. Ešte jedna poznámka k právnej úprave. Myslím si, že túto právnu úpravu by mala dopĺňať aj novelizácia Trestného zákona, o ktorú sme sa pokúšali aj v minulosti pri rekodifikácii a aj potom v tomto parlamente, ale bezúspešne. Novelizácia, ktorá by zakotvila trest obligatórneho prepadnutia majetku v prípade odsúdenia pre kvalifikované trestné činy, konkrétne aj pre korupciu. Toto je veľmi štandardná úprava, ktorá trošku kombinuje trestné a civilné konanie v tom, že akonáhle je odsúdený právoplatne uznaný za vinného pri nejakom druhu trestnej činnosti, musí preukázať, odkiaľ pochádza celý jeho majetok, pretože vzniká domnienka, že je z nelegálnych príjmov, a pokiaľ to nepreukáže, v takom prípade ten majetok prepadne v prospech štátu ako sankcia prepadnutia majetku, obligatórne. Je smutné, že aj hlasmi Smeru to z kodifikácie bolo vypustené a Národná rada ani v tomto období tento návrh, ktorý tu bol, neprijala. Čiže, bolo by dobré možnože aj tento návrh doplniť o takúto novelizáciu Trestného zákona. Posledná poznámka alebo skôr aj návrh. Určite bol by som rád, keby tu bola úprimná snaha prijať zákon, ktorý bude aj veľmi ťažko obíditeľný, teda nebude ľahko obíditeľný. Málokto z nás je odborníkom na financie, dane. Kto by sa v tom vyznal? Ale už sú informácie alebo názory odborníkov, že tento zákon môže byť ľahko obíditeľný napríklad cez zahraničné dary. Ale sú tu aj iné všelijaké právne úkony, nejaké postupovanie práv a tak podobne, ktoré vystavajú otáznik, či tento zákon sa bude aj na takéto pofiderné právne úkony vzťahovať, alebo nie. A navrhujem toto. Síce schôdza, kde to bude v druhom čítaní, je už v marci, lebo sa posunula skôr, čiže máme len niekoľko týždňov, ale či by ste vy vedeli zabezpečiť, zorganizovať stretnutie odborníkov na dane, financie, kde by sme si vedeli prejsť konkrétne právne úkony využívané aj politikmi v tejto krajine, ktorých účelom bolo v roku 2005 a bude podľa mojej mienky aj teraz obísť akýmkoľvek spôsobom ustanovenia tohto zákona. Lebo ak by sme ho urobili ľahko obíditeľným, tak nemá význam ho prijímať. Preto by som navrhoval, ak tento zákon bude schválený v prvom čítaní, aby sme si dohodli aj konkrétny termín, aj zloženie na odbornej úrovni, aby sme vedeli diskutovať s odborníkmi na dane a financie ako absolútne minimalizovať riziko ľahkého obídenia tohto zákona. To je všetko, ďakujem.