E. Kukan, poslanec: (2007-03-27):
Dovoľte mi predniesť niekoľko poznámok, pán predsedajúci, ja budem trochu hovoriť aj o tom ďalšom bode, lebo tie dva materiály sú spojené. Predložená správa o plnení úloh zahraničnej politiky za rok 2006 je profesionálne dobre spracovaným rutinným materiálom. Vo väčšine oblastí zodpovedne popisuje aktivity zahraničnej politiky, v mnohých štandardných témach svetovej, európskej a bezpečnostnej politiky v medzinárodných organizáciách a v ďalších oblastiach, ktoré našťastie prebiehajú bez problémov. Je to bezpochyby aj výsledok správne nasadených trendov v minulosti. Treba len dúfať, že nutkanie nových vládnych štruktúr nepovedie v ďalšom období k demontáži orientácie, ako aj kvality nášho ďalšieho pôsobenia v zahraničí. Lebo zopár takýchto náznakov takejto demontáže sme zažili a nebolo by šťastné, keby sa v nich pokračovalo. Dobré aj profesionálne fungovanie aparátu diplomacie totiž ani pri najlepšej vôli nedokáže odstrániť škody spôsobené vyhláseniami politikov. A takých sme už zažili príliš mnoho za necelé ročné pôsobenie tejto vlády. V samotnej správe o plnení úloh sa napríklad pnutie medzi zdravou diplomatickou mierou na formulovanie problémových otázok a neskonalým politickým pokušením pomenovať problémy populisticky ostro prejavilo v pasáži o vzťahoch s Maďarskom (strana 39 materiálu). V tomto prípade získala prevahu druhá opcia, teda populistickoostrá formulácia. Úplne zbytočne to vyvolalo reakcie na maďarskej strane ešte pred prerokovaním tohto materiálu v našej Národnej rade. Naozaj zbytočne. Ak jestvuje problém, pomenujme ho, ale tak, aby sme ho ešte nezväčšovali alebo nedramatizovali samotným pomenovaním. To hádam patrí k základnej abecede diplomacie. Na druhej strane, aby som bol férový, autori materiálu celkom objektívne zaznamenali aktivity zahraničnej politiky v prvom, ako aj v druhom polroku 2006. Teda v dvoch časových obdobiach, keď bola zahraničná politika realizovaná dvomi vládami. A to na mnohých miestach aj celkom detailne a ilustratívne. Napríklad v celom materiáli, a to platí aj pre ten ďalší bod, sa pretláča úmysel novej vlády ekonomizovať diplomaciu, a to hlavne voči Rusku a Číne. Týmto zdôrazňovaním sa tak nejako vsugerúva vlastne myšlienka, že bývalá vláda v tejto oblasti zlyhávala. Zoberme si však fakty, lebo tie nepustia. Spomeniem aspoň jeden z nich. V Správe o plnení úloh za rok 2006 sa na strane 52 uvádza, že nárast slovenského exportu do Ruska za 1. polrok 2006, teda za obdobie predchádzajúcej vlády, bol o 50 % väčší ako export v rovnakom období predchádzajúceho roku. Nuž a to pravdepodobne ani najslabší počtári z radu početných priaznivcov premiéra Fica nebudú môcť tento nárast pripísať jeho múdrej proruskej politike. Správa o plnení úloh s nemalou dávkou uspokojenia hovorí o kontinuálnosti zahraničnopolitického pôsobenia Slovenskej republiky v roku 2006, pričom opodstatnenosť tejto charakteristiky vraj vyplýva z vnútropolitických reálií na Slovensku v uplynulom roku. Nuž žiada sa mi povedať, že z vnútropolitických reálií Slovenska v minulom roku vyplýva pravý opak. Máloktorá demokratická, opakujem demokratická, zmena v štátoch Európskej únie spôsobila takú diskontinuitu v zahraničnej politike predchádzajúcej vlády ako tá na Slovensku. O tej proklamovanej kontinuite zapochybovali mnohí naši partneri. Nielen zapochybovali, ale aj konali. Ak niekto vydáva dočasný stop – a ja ako opozičný politik skutočne dúfam, že dočasný – hlavnej politickej strane, ktorá tvorí vládnu koalíciu, v jej európskych štruktúrach len za čisto stranícku záležitosť, tak to je hrubé zavádzanie občanov, občanov Slovenskej republiky, ktorým na dobrej zahraničnej politike štátu záleží. Ja ako opozičný politik si naozaj neželám, aby slovenské vládne strany mali problémy v medzinárodnej komunikácii. Chcem, aby sme mali kontinuitu zahraničnej politiky, lebo tak sa to v stabilných a demokratických štátoch patrí. SDKÚ – DS nepotrebuje a nechce získavať politické body v zápase s vládou v zahraničí. Nielen preto, že to pokladáme za neetické, ale aj preto, že si trúfame viesť úspešný zápas s ňou na domácich témach. Aj preto budeme s veľkou pozornosťou sledovať praktickú realizáciu tých nových prvkov a akcentov, o ktorých hovorí zameranie, pokiaľ ide o zahraničnopolitické pôsobenie súčasnej vlády. Ide o to, či sú tieto prvky naozaj nové, napríklad pokiaľ ide o posilnenie ekonomického rozmeru diplomacie alebo aktívne pôsobenie Slovenska vo východnej a juhovýchodnej Európe. Ale aj o to, či aktivizácia vzťahov s Ruskom a Čínou bude a zostane iba v rovine akcentov alebo či pôjde o krátkodobé, zbytočne scestné aktivity, ktoré nám v spomínaných štátoch nezlepšia pozíciu, ale za to určite pohoršia pozíciu medzi spojencami. Ešte pokiaľ ide o zameranie na rok 2007. Celkom správne sa na viacerých miestach zdôrazňuje dôveryhodnosť. Tá, samozrejme, vyplýva hlavne z domácich stabilných pomerov. Určite viac ako z taktických krokov v zahraničnej politike, na ktoré má každý suverénny štát v rámci danej stratégie a spojeneckých záväzkov plné právo. Medzinárodné vzťahy sú komplikované. Jednoduché riešenia jednoducho nie sú na stole. Navyše akékoľvek riešenie má v období globalizácie medzinárodných vzťahov vplyv na ďalšie potenciálne problémy. Na to si treba s chladnou hlavou privyknúť. Preto udivuje nervozita, s akou sa slovenská diplomacia zhostila kosovskej témy, najmä pokiaľ ide o konkrétne postupy jej vedenia. V zameraní sa totiž dopredu bianko podporuje misia zvláštneho vyslanca generálneho tajomníka OSN Marttiho Ahtisaariho. Vôbec sa však pritom nespomína, a to bez ohľadu na to, či je to v tomto prípade reálne, alebo nie, že k takým závažným rozhodnutiam, ako je zmena hraníc v Európe, by malo dôjsť so súhlasom zainteresovaných strán. Som realista a som si plne vedomý toho, že Slovenská republika nebude mať rozhodujúci podiel na riešení kosovského problému, ale pri takýchto príležitostiach by nemala byť pasívna a mlčanlivá. Naopak, práve pri takýchto príležitostiach by mala rozhodne dať najavo, ako vníma zásady medzinárodných vzťahov. Určite by sa nemala obmedzovať iba na machiavellistické konštatovanie, že pre Kosovo niet dobrých riešení. Teda floskulu, ktorú opakuje často súčasný šéf našej diplomacie. Ale o tejto otázke budeme určite hovoriť podrobnejšie v ďalších bodoch nášho dnešného rokovania. Kolegyne, kolegovia, na záver by som chcel iba zopakovať, že pred sebou máme na posúdenie dva solídne, profesionálne spracované materiály. Hlavne zameranie na rok 2007 vyzerá na papieri lepšie ako zahraničná politika realizovaná v praxi. Lebo už uplynula takmer štvrtina kalendárneho roku, na ktorý je toto zameranie určené, a už teda môžeme aj hodnotiť. A táto realita nás opozíciu v Národnej rade upozorňuje a nabáda k tomu, aby sme veľmi pozorne, včas a dôrazne upozorňovali na tie kroky, ktoré by pri realizácii zahraničnej politiky Slovenskej republiky mohli priniesť oslabenie nášho postavenia v medzinárodných vzťahoch. Ďakujem pekne, pán predseda, skončil som. (Potlesk.)