Csicsai, Gabriel, poslanec NR SR (2014-10-14):
Dobrý deň prajem. Vážené dámy a páni, vážená podpredsedajúca, vážený pán minister, hneď prvý zákon a celkom taký vážny. Tu na tejto pôde som už párkrát povedal, že cením si snahu ministerstva a dovolím si tvrdiť, že pána ministra, že s poľnohospodárstvom to myslí vážne. Len vždy ma mrzí, že výborný nápad, dobrý nápad a nešťastné, katastrofické, katastrofálne predvedenie alebo prevedenie samotného zákona. A zase ten istý prípad. Áno, nápad dobrý, treba podporiť malých. A tu z predošlých kolegov nikto nehovoril, ale treba prečítať ten zákon aj ďalej, sú tam aj malí poľnohospodári, to znamená, že v bodoch, d) či ktorý, sú tam podniky do desať a do päťdesiat ľudí. Takže klobúk dole, ešte raz hovorím, úžasný nápad. Ale ten, kto napísal toto znenie, ja neviem, buď bol úplne neznalý pomerov, alebo neviem, alebo to robil práveže podlo, naschvál, aby na jednej strane sa dalo povedať, že super, ideme pomôcť malým, mladým, ale na druhej strane je tento zákon tak vykastrovaný, že možnože dvadsať ľudí sa tam nájde a nie viac. Takže na jednej strane pán kolega Hlina mal pravdu, že bude sa môcť ukázať, že my chceme pomáhať, a na druhej strane to nemá žiadnu efektivitu. Dneska len by som chcel poukázať na hlavné problémy tohto zákona. Samozrejme v druhom čítaní prídem aj s konkrétnymi návrhmi. Takže hádam poďme na ten prvý. Ten prvý a dosť podstatný. Prečo by nemohol požiadať o tých nešťastných 28 hektárov aj taký poľnohospodár, malý sedliak, ktorý doteraz nemal pôdu? Na to sme, na nich sme úplne zabudli? Na jednej strane máme tu obrovský problém s ošípanými, máme tu obrovský problém, že nikto nechce chovať ošípané. Niektorí ešte zo zábavy alebo že ich to baví, ako chovajú, ale nemajú pôdu. Tí prečo by nemohli požiadať o tých 28 hektárov? Tak úplne jedno malé číslo: keď niekto má zhruba hektár pôdy, tak dokáže vykŕmiť pätnásť kusov ošípaných; dvadsaťosem hektárov cirka, to je 500 kusov výkrmových ošípaných, 500 kusov pri dobrých, to je 25 prasníc. To je už jedna slušná farma, jeden mzdový fond, jedna rodina, jedno decko, kľudne sa uživí. Neviem, prečo takíto ľudia sú vylúčení z toho? A nedá sa vyhovoriť na smernice Európskej únie, lebo to je otázka interná, čo sa týka samotného štátu. Ďalší problém, obrovský podľa mňa, čo tu už každý hovoril, že Slovenský pozemkový fond môže. Môže. Prečo môže? Bez akých kritérií? Predpokladám, že ani jeden z vás prakticky neprežil na vlastnej koži, ako to funguje na pozemkovom fonde. Keď chcete niečo, tak idete na regionálny, už dokonca ani v rámci ESO, to už je obvodný úrad, a vidím, že tam ste poopravili v zákone, proste prídete na regionálny SPF, tam sedí nejaký riaditeľ, no a väčšinou sa tvári tak, že keď ty chceš niečo, tak aj ja chcem niečo. To je kvázi prvé sito. A, samozrejme, títo ľudia sú stranícki nominanti. Povedzme si na rovinu, a musím povedať, že mám niekoľko indícií, kde takýto prístup smerom k normálnemu občanovi poľnohospodárovi, či už smerom k dedinám zo SPF, z regionálnych úradov bolo naznačené naspäť. Takže prvé sito: prejde, neprejde, pošlem, nepošlem. No a, samozrejme, kým to dôjde na Búdkovú, tam tiež sa zíde nejaká skupina alebo správna rada a tiež presne môže. Podľa čoho? Podľa modrých očí, podľa výšky, hmotnosti, váhy? Proste tieto kritériá nevidím nikde, nie sú napísané. Myslím si, že keď takýto výber má byť transparentný, a takýto výber sakramentsky má byť transparentný, lebo Slovenský pozemkový fond, musia byť úplne jasné kritériá, aby každý sa vedel zadefinovať a každý sa mohol pripraviť na to, že tak to musí byť. Takže toto je veľmi vážny problém. No a vlastne tretí veľký problém. A preto si myslím, že buď to písal diletant, alebo sakramentsky vyšpekulovaný človek, aby sme dali niečo zároveň a neublížili. Bod 10, skrátka tu sa píše, že ak 101 až 500 hektárov, tak o 3 %, až do 1 500 až 10 percent. Šalamúnsky je to napísané, lenže z prenajatej pôdy od Slovenského pozemkového fondu. Tak vám poviem konkrétny príklad. Keď súčasní, nechcem povedať agrobaróni, ale ľudia, ktorí majú nejako 10-tisíc hektárov prenajatých alebo 1000 prenajatých, alebo, nedajbože, vlastných a plus ešte má k tomu napríklad 100, 200, 300 aj 1 000, proste v pomere k celkovej výmere zanedbateľnú plochu prenajatú od SPF, ale aj takých tisíc hektárov, tak môže prísť maximálne o nejakých 150 hektárov. Proste preňho tých 150 hektárov je, je sranda, to je nič oproti 10 -tisíc. Ja sa pýtam, prečo nemôže byť vôbec ako odňatý od takých ľudí, ktorí nerobia špeciálnu výrobu, či už živočíšnu výrobu, len klasicky vyrábajú pšenicu, obilie, kukuricu na tých poliach a popri tom nemajú, že prečo nemôžu sa od nich zobrať vôbec všetky plochy SPF? To znamená, že tento bod, prečo sa nemôže meniť ako celkovo obhospodarovaná pospádová pôda alebo celková obhospodarovaná výmera na podniku? To už by to bolo celkom reálne a to už by sme sa nerozprávali zhruba o tých dvesto ľuďoch, či jak to bolo vypočítané, ale to už celkom myslím si, že má aj zmysel. Lebo za roveň mojich kolegov, nemyslím si, že 28 hektárov je smiešnych, 28 hektárov, myslím si, že to je dolná hranica k tomu, aby jedna kvázi rodinná farma sa vedela uživiť. Áno, 28 hektárov je málo na to, aby sa pestovali obilniny a predávali sa na klasickom trhu. Ale toto, tie plodiny je treba skŕmiť, vykŕmené zvieratá spracovať a zároveň finalizovať predaj. A takisto Európska únia myslí presne na tie tzv. krátke obchodné alebo odbytové reťazce, kde od začiatku, od výroby až po odbyt, robí samotný farmár. Čiže 28 hektárov je spodná hranica. Ten optimálny je 50 hektárov, tak dá sa z toho. A o ostatných veciach už kolegovia povedali. Takže ďakujem, že ste ma vypočuli, a s konkrétnymi návrhmi prídem v druhom čítaní. Ďakujem.