Sulík, Richard, podpredseda vlády a minister hospodárstva SR (2020-09-23):
Takže pred aj po transakcii, o ktorej dnes bude reč, patrí štátu 51 % vo všetkých týchto troch spoločnostiach. Toto je kľúčová informácia pre ďalší priebeh dnešnej diskusie. Pred tým, ako budem pokračovať, sa však ale najprv pozrime na obchody Roberta Fica, aby sme mali s čím porovnávať, a trochu sa aj pozrime na to, aký je štát zlý vlastník. 	Písal sa rok 2006, Robert Fico ako čerstvo zvolený premiér zastavil takmer dokončenú privatizáciu spoločnosti Cargo, za ktorú štát mohol inkasovať, ale neinkasoval, 400 mil. eur. Odvtedy vznikla ďalšia strata vo výške 336 mil. eur do roku 2015. To je spolu s ušlou kúpnou cenou trištvrte miliardy. No a potom došlo aj tak k privatizácii, k skrytej privatizácii, kedy Cargo predalo všetky svoje vagóny a teraz za ne platí nájom. Robert Fico teda týmto svojím rozhodnutím do roku 2015 spôsobil štátu škodu vo výške 736 mil. a potom došlo k skrytej privatizácii aj tak, lebo Cargo predalo svoje vagóny. Druhý príklad: Rok 2013, francúzsky vlastník 49 % spoločnosti SSE, teda Stredoslovenská energetika, sa rozhodol svoj podiel predať spoločnosti EPH, ktorá patrí Danielovi Křetínskému. Kúpna cena bola 386 mil., to je veľmi podobný prípad ako teraz týchto 49 % Východoslovenskej energetiky, ktoré boli predané spoločnosťou RWE spoločnosti E.ON. Myslíte si, že Robert Fico vtedy zasiahol? Nie, ani omylom. Mlčky sa prizeral, ako prechádza 49 % SSE z jedného vlastníka na druhého a pre štát nezískal ani jedno euro. Možno pre seba áno, štát obišiel naprázdno. Navyše, prakticky ihneď po tejto kúpe si SSE, Stredoslovenská energetika, zobrala úver 750 mil. eur a hneď to vyplatila ako mimoriadnu dividendu, takže pán Křetínský vlastne získal 49-percentný podiel na SSE do daru. Preto lebo tá dividenda bola vyplatená a je približne v tej výške, ako bola kúpna cena. A toto dovolil 51-percentný vlastník, štát, ktorého vtedy zastupoval Robert Fico. Ten istý rok 2013, to je tretí príklad, nemeckí a francúzski vlastníci, konkrétne E.ON, Ruhrgas a Gaz de France, sa rozhodli predať svoj podiel v SPP, ktorý nadobudli v roku 2002. Robert Fico sa v tichosti prizeral, ako Český energetický a průmyslový holding, vlastnený pánom Křetínským a spoločnosťou J&T, kúpil toto doslova zlaté vajce slovenskej energetiky za sumu 2,6 mld. eur, čo je iba päťročný zisk týchto firiem, a zároveň; lebo všetky tie, tie ziskové dcéry sa takto tu presunuli na pána Křetínského (rečník naznačil rukami pohyb z jednej strany na druhú); a zároveň kúpil Robert Fico veľkohubo a veľkodušne stratovú matku SPP, pokiaľ si spomínam, za nejakých 60 mil. eur, ale vôbec nejde o tú kúpnu cenu. Pán Fico to veľmi dobre vie, ide o straty, ktoré odvtedy, čo Robert Fico kúpil do štátneho vlastníctva matku SPP, vznikli. Nech sa páči, 468 mil. eur. Jak zadarmo, pán Fico, lebo z cudzieho krv neteče. Takže ešte raz, pri predaji polovice extrémne ziskovej časti Slovenského plynárenského priemyslu Robert Fico sa mlčky prizeral a nezasiahol a zároveň sa horlivo hlásil, keď išlo o kúpu stratovej matky a tá odvtedy vyrobila takmer pol miliardy straty. Rok 2015; ešte nekončíme; Robert Fico, na rozdiel odo mňa, čo ja som nikdy v živote nič nesprivatizoval ani neprivatizoval, tak Robert Fico sprivatizoval 49 % výrazne ziskovej spoločnosti Slovak Telekom za 900 mil. eur. 900 miliónov je tá suma, čo Slovak Telekom zarobil za posledných 10 rokov. A toto veľký bojovník proti privatizácii len tak sprivatizoval. Len tak, bum, už je to preč. Rok 2016. Robert Fico mal možnosť kúpiť pre štát – doslova za facku – 33 % Slovenských elektrární, no opäť sa len tíško prizeral, opäť z toho štát nič nemal a hádajte, kto to kúpil. Týchto 33 % od Enelu kúpil zase raz EPH, podnik, ktorý patrí pánovi Křetínskému. Vďaka Robertovi Ficovi pán Křetínský dnes generuje dobrých 70 % všetkých svojich ziskov tu na Slovensku. Robert Fico umožnil pánovi Křetínskému žmýkať slovenskú energetiku. Toto je holá pravda, páni, trikrát ste, pán Fico, mohli zasiahnuť pri predaji, trikrát ste mlčali, trikrát z toho štát nemal nič. Nechcem vedieť, koľko ste z toho mali vy. (Výkriky z pléna.) Takže si to poďme zhrnúť. Robert Fico, táto škodná našej krajiny, zastavil privatizáciu Carga, spôsobil škodu trištvrte miliardy eur. (Reakcie z pléna.) Súhlasil s predajom polovice SSE (zaznievanie gongu), pre štát nič nezískal, zároveň dovolil, aby sa SSE masívne zadlžilo trištvrte miliardy eur, lebo pán Křetínský to potreboval do daru. Súhlasil s predajom polovice extrémne ziskovej časti SPP za cenu päťročného zisku a zároveň kúpil stratovú matku SPP, ktorá odvtedy spravila pol miliardy straty. Sprivatizoval Slovak Telekom za 900 mil. eur, to je desaťročný zisk tejto firmy, a do pätice súhlasil s predajom tretiny Slovenských elektrární a pre štát nezískal vôbec nič. Pán Fico, tomuto sa hovorí ekonomická vlastizrada. A spáchal ju človek, ktorý má plné ústa národnoštátnych záujmov, plné ústa od rána do večera. A pritom vám išlo vždy iba o prospech vašich oligarchov, ktorí vás živia a držia, a, samozrejme, vás osobne. No a teraz to poďme porovnať s tým, čo som urobil ja. Najprv je potrebné vedieť, že 49 % Východoslovenskej energetiky patrilo ešte z čias, kedy boli sprivatizované, nemeckému koncernu RWE. To je skratka pre Rheinisch-westfälisches Elektrizitätswerk. No a tento koncern sa niekedy v minulosti spojil celosvetovo so spoločnosťou, druhou nemeckou spoločnosťou E.ON. Dnes je to jedna firma, RWE a E.ON je jedna firma. No a teda tieto dve spoločnosti, ktoré sú na konci dňa tam niekde hore spojené v jednom vreci, tak tieto dve spoločnosti si schválili svoju celosvetovú stratégiu a povedali si, E.ON sa bude venovať po celom svete iba distribúcii elektriny a RWE sa bude venovať iba výrobe. No tak teda došli a požiadali o to, že chcú to, čo je tá distribúcia, časť, na východe VSE a patrí to spoločnosti RWE, no tak že sa to predá za nejakú sumu spoločnosti E.ON. To je z ľavého vrecka do pravého, ten vlastník sa fakticky nezmenil, štát naďalej má 51 percent. Kúpna cena, za ktorú bola predaná, ja neviem úplne presne, či to smiem, alebo nesmiem zverejniť, ale ja vystupujem s týmto aj v piatok na výbore a tam poviem úplne presnú kúpnu cenu bez prítomnosti médií; môžem vám povedať, že kúpna cena je medzi 700 a 800 miliónov. Keď sme si vyrátali návratnosť tejto investície, tak je to 24 rokov. 24 rokov je strašne dlhá doba, najmä keď si pomyslím, že jedného dňa po nás znovu prídu takíto manažéri, jak pán Fico ich inštaloval, ktorí potom následne skončia zrejme niekde na prokuratúre alebo vo vyšetrovacej väzbe a zase budú hospodáriť približne tak, že tam pol miliardy strata v matke SPP, 336 mil. strata v Cargu a tak ďalej. No keď som si predstavil, že VSE, Východoslovenská energetika by mala patriť celá štátu a mali by to manažovať ľudia, akých inštaluje Robert Fico, tak; alebo podobní jemu; tak som si povedal, že 24 rokov dúfať, že to bude dobre manažované, to je ilúzia, preto sme sa rozhodli do tejto investície nejsť. No tak teda keď sme si povedali, že nejdeme do toho my, treba aj vedieť, že v čase krízy 700 mil. nie je maličkosť, teda 700 až 800, tak sme si povedali, že v poriadku, nech si to kúpia Nemci, vlastne vlastnené spoločným vlastníkom alebo teda na konci to je jedna firma aj tak, ten E.ON a RWE, tak nech si to presunú, ale nedáme im to zadarmo, chceme za to niečo. No a získali sme od nich 35 miliónov. Len za to, že sme povedali, okej, smiete si to navzájom predať. Ja to považujem za dobrý deal. Otázka je, ako tá cena vznikla. No tak tá cena vznikla, ako to tak často býva, vyjednávaním. Začala to niekde pri desiatich, potom sme sa nejak posúvali, potom sme nejaké ďalšie argumenty ešte vytiahli, nebudem to tu všetko zverejňovať, ale naozaj sme sa tu s mojím štátnym Karolom Galekom a so štátnym ministerstva financií Marcelom Klimekom snažili asi v piatich alebo šiestich jednacích kolách získať pre štát maximum. Toto musí v ušiach Roberta Fica znieť, ako po čínsky keby som teraz rozprával, ale je to tak. Takže sme nakoniec skončili pri cene 35,2 mil. eur. Tieto peniaze sú parkované zatiaľ na účte ministerstva hospodárstva a budeme sa, okrem iného sa z týchto peňazí začnú rekonštruovať kúpele Sliač. Čo teda, dúfam, ku koncu tohto volebného obdobia bude výkladná skriňa slovenského kúpeľníctva v stopercentnom vlastníctve štátu a potom sa môžme nechať prekvapiť, keď to zas nejaký smerácky manažér dostane do rúk alebo, alebo ten novosmerácky manažér, už bohvie, kto to z nich, kto to z nich bude. A, samozrejme, dúfame, že sa to tak nestane. Čiže na záver môjho vstupu to zhrniem: Robert Fico mal trikrát možnosť zasiahnuť pri prevode bývalého štátneho majetku, nezasiahol ani raz, pre štát nezískal ani cent. Ja som mal možnosť raz zasiahnuť, áno, dali sme súhlas k tomuto prevodu a spolu s mojím tímom sme pre štát získali 35,2 mil. eur. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk).