Marcinková, Vladimíra, poslankyňa NR SR (2023-03-14):
Ďakujem veľmi pekne. Ja si naozaj vážim, že je záujem o túto diskusiu, lebo rok a pol mi mnohí ľudia z tohto parlamentu tvrdili, že toto nie je problém, že toto nie je téma, že to nikoho nezaujíma, že proste vytváram problém, ktorý neexistuje. Práve preto som zriadila aj petíciu k tejto téme, aby som vám dala vedieť, koľko ľudí to trápi. Deň čo deň, rok a pol, a to nepreháňam, vám hovorím, deň čo deň k tejto téme ja dostávam podnety a oslovujú ma ľudia, ľudia, ktorí prežili traumy, ktorí boli oddelení od detí a tak ďalej. Proste to je tak živá téma, však ju za šesť dní, túto novelu, podporilo v petícii 62-tisíc ľudí. Je to najúspešnejšia petícia, aká bola na portále peticie.com. Čiže akože nebavme sa, že tento problém neexistuje. A tento problém trápi nielen rodičov, ale trápi aj zdravotníkov. Ja neviem ako, akým spôsobom, naozaj jedine, že sa tí zdravotníci verejne vyjadria, ale niektorí tak aj urobili. Keď som s tým prišla, mnohí lekári, detské pediatričky a neviem kto, každý sa aj na instagrame, aj na facebooku pridali a dali mi podporné stanovisko. Nesledujete túto tému takto intenzívne, tak možno to neviete. Boli to aj špecialisti, rôzni pneumológovia, áristi, neonatológovia, ktorí mi vyslovili podporu, s ktorými som to aj komunikovala. Čiže mne sa nepáči vrhanie toho negatívneho svetla, že všetci lekári sú proti tejto zmene. No možno tí, ktorí sedia v tomto pléne, ale nie všetci. Mňa naozaj oslovili s touto vecou práve detské onkológie a boli to lekári, ktorí ma oslovili. Takže odtiaľ prišla tá prvá, proste ten prvý signál, že toto poďme riešiť. A potom druhý signál prišiel z kancelárie verejného ochrancu práv, kde to dali viackrát do svojej správy, že toto nemáme naplnené. Dali nám to do odporúčaní ako zákonodarcovi, že toto máme upraviť v rámci, v rámci legislatívy a sprecizovať to, lebo si tam neplníme záväzky voči deťom, ktoré majú byť absolútnou prioritou pri nahliadaní na každú právnu úpravu. Ani tu sa nemôžeme pozerať na to, že sa lekár bojí verejnej kontroly, keď tam bude mať rodiča, ale musíme sa pozerať na najlepší záujem dieťaťa a ak v tom momente, keď lekár skúma jeho diagnózu, je najlepší záujem dieťaťa, že ho ten rodič drží za ruku, tak tam ten rodič má byť. Ale samozrejme, ak to dieťa je operované na nejakej operačnej sále, neni najlepší záujem dieťaťa, že ho vtedy rodič drží za ruku. Najlepší záujem dieťaťa je, že tá operácia dopadne dobre, že ten lekár má priestor konať. A práve preto sme tam dali tú právnu úpravu, ktorá dáva ošetrujúcemu lekárovi do rúk obrovskú silu, aby v prípade určitého zdravotníckeho výkonu povedal, že tu je vaša prítomnosť, drahý rodič, kontraindikáciou, tu ide o život a zdravie vášho dieťaťa, teraz prítomnosť rodiča nie je benefitom. A vtedy je to plne akceptovateľné. Viete, čo sa deje dnes? Dnes máme aj skupinu rodičov, ktorá veľmi dobre pozná svoje práva a vie sa odvolať aj na medzinárodné predpisy. Ja mám zozbieraných niekoľko prípadov, kedy rodič, ktorý bol oddialený od dieťaťa, zavolal políciu a povedal: Jediný, kto ma môže oddeliť od svojho dieťaťa, je sudca. Teraz ten policajt tam na tom nemocničnom oddelení pozerá, že či má proste, ako má na to reagovať, pretože to nemáme upravené v našej legislatíve, vyvstávajú takéto absurdné situácie. A práve preto je nevyhnutné, aby sme mali veľmi poctivú právnu úpravu, kde ten balans medzi tými ústavnými princípmi máme dobre napísaný, preto som sa naozaj snažila osloviť každú kapacitu ústavnú v tejto krajine, aby som to vyprecizovala do najlepšej možnej podoby, lebo je nebezpečné aj pre poskytovanie zdravotnej starostlivosti, aj pre detského pacienta, aj pre zabezpečovanie rodičovských práv, aby v tomto nebola ustálená právna úprava, aby sa tam volali na oddelenia policajti a aby ten ošetrujúci lekár tiež nemal nejakú barličku v zákone, kedy môže povedať, že nie, teraz je to škodlivé, keď tu bude ten rodič. A zároveň nemôže to robiť svojvoľne, len preto, že sa mu rodič nepáči alebo je mu nesympatický, nemôže ho poslať preč, nemôže povedať, že no, tak teraz tu mám nejakú matku, ktorá sa tu rozplakala, ja tu nechcem mať plačúcu matku, tak nech ide preč. No nie. No tak akože matka, áno, často sa rozplače, keď tam vidí svoje choré dieťa, ale to neznamená, že pri svojom pacientovi, detskom pacientovi, pri svojom dieťati nemá sedieť. A nehovorte mi, že sa to nedá, lebo keď sa pozriem na Česko, tam vôbec nemajú na detských oddeleniach oveľa lepší stav ako my. Dokonca naše detské onkológie a tak ďalej sú aj vo fundraisingu oveľa úspešnejšie aj v tom posúvaní sa tých hraníc, než sú Česi. Takže tam táto téma žije už dlho a vidíte, vedeli sa zhodnúť na precizovaní pätnásťstranovým vykonávacím predpisom, kde všetky tieto veci, ktoré tu zazneli, hej, od resuscitácií po operácie, po psychiatrie, všetky možné situácie, ktoré ste tu fakt opísali, sú obsiahnuté v tomto predpise, ktorý vám nedávam do pozornosti prvý raz. Dala som ho do pozornosti na zdravotníckom výbore, dala som ho do pozornosti v rozprave pri prvom čítaní, doniesla som ho tu v rozprave pri prvom čítaní rozmnožený asi tridsaťkrát, že vezmite si, kto chcete. Nikto si ho nevzal. Takže nehovorte mi, že my nemáme riešenie. Veď v iných krajinách to je riešené presne takto, podzákonným predpisom. Je to naozaj remeselne dobre napísaná novela, stojím si za tým, pretože ma to stálo veľa úsilia zhromaždiť, zhromaždiť vlastne právne názory špičiek, ktorí by povedali, tak to má byť. Konzultovala som to s kanceláriou verejného ochrancu práv, konzultovala som to s výborom, na ústavnoprávnom výbore k tomu bola veľmi poctivá diskusia, až ma to mrzí, že som im odsekla viac ako hodinu a pol času, ale nakoniec môj pozmeňujúci návrh podporili všetci prítomní a naozaj sme dopodrobna sa venovali tejto problematike. Čiže mňa naozaj zaráža, keď niekto povie, že to vzniklo len tak, lebo toto je rok a pol práce a komunikácie so všetkými zložkami, ktorých sa to týka. Ja vás chcem poprosiť o podporu tohto návrhu tejto novely. A verím, že v druhom kroku ministerstvo zdravotníctva, tak ako súhlasilo, vypracuje po vzore Českej republiky, lebo je to veľmi dobre napísaný vykonávací predpis, vyhlášku, ktorá presne všetky tieto situácie bude, bude upravovať. A ja som navrhla pozmeňujúcim návrhom takú účinnosť, aby malo ministerstvo taký čas na tú vyhlášku, aký si samo zažiadalo, do 1. 1. 2024. Tak mi to prišlo v maili, že toto je požiadavka, tak to hovorím, že s tým súhlasím, lebo mi záleží na cieli. Keby mi nezáležalo na tom cieli, tak tam ten priestor pre ministerstvo nevytváram. Ale ja chcem, aby to bolo poctivo urobené. Ďakujem vám.