Matovič, Igor, predseda vlády SR (2020-07-24):
Čiže či sa vám to páči, alebo nie, po tom, čo sme vyrokovali my, nie vy, páni, lebo vy ste z toho nedohodli nič, Slovensko má na nasledujúcich sedem rokov 43,8 mld. eur, to je 6,25 mld. eur alebo šesť aj štvrť miliardy eur ročne na to, aby sme sa mohli konečne pohnúť dopredu. A viete, prečo je tu taký veľký kvik? Lebo sme svine odstavili od válova. (Potlesk.) Myslíte si, že tým, že budete teraz vytvárať ilúziu medzi ľuďmi, že táto vláda nefunguje, táto vláda nestráži ich záujem, táto vláda ohrozuje ich zdravie, hoci sme prví v Európe, tak si myslíte, že sa dostanete k tým peniazom. A našou úlohou, či už to bude so mnou, alebo bezo mňa po dnešnom hlasovaní, úlohou tejto koalície, o ktorej verím, že aj keď ja tu nebudem, zostane pevná a súdržná, je ustrážiť vás, aby ste sa v živote k tým peniazom nedostali, lebo viac jak polovičku by ste rozkradli. Presne tak, ako ste to robili doteraz s eurofondami. My máme svoju úlohu. Ja viem, že sa vám nepáči. Viem, že máte z toho bezsenné noci, keď si predstavíte 43,8 mld. eur, že za najbližších sedem rokov bude o tom rozhodovať niekto iný, a pevne verím, že aj po týchto štyroch rokoch to obhájime a táto zostava, ktorá tu dnes vládne, bude vládnuť aj naďalej. Áno, zvykli ste si urobiť zo štátnych peňazí peňazovo do svojich vlastných peňaženiek. Skončila tá doba, páni. Čakajte na to, kým spravodlivosť na vás doľahne. Ľudia postupne začínajú rozprávať. Ľudia naberajú odvahu a my im ešte aj pomôžeme, máme záväzok priamo v programovom vyhlásení vlády, že odmeníme ľudí, keď pôjdu svedčiť proti páchateľom korupcie. A je vás tu veľa páchateľov korupcie, ktorí ste takýmto spôsobom rozkrádali naše spoločné peniaze. Budeme ich odmeňovať. Dáme im 50 % z usvedčenej sumy. A tí ľudia rozprávať budú. A budete ešte radi, že budete nosiť rúška, že vám ľudia nebudú vidieť do tváre, že sa budete môcť skryť, jako chodil Danko pred mesiacom, keď som ho videl, rúško, šiltovka, len aby tuto takto dovidel na chodník, lebo sa hanbil, lebo sa bál, že by ho NAKA rovno na chodníku spoznala a zobrala by ho tam k jeho Kožuchovi a Kvietikovi. Takáto istá budúcnosť čaká každého z vás, kto páchal tieto zločiny. My sme ľuďom sľúbili, že tu zákon bude platiť pre každého rovnako, že pred zákonom si bude každý jeden rovný, a keď si vy myslíte, že iba to, že ste páni poslanci, vás pred tým ochráni, tak vám to hovorí, že neochráni. A že sa tu sťažujete, že my meníme zákon o voľbe generálneho prokurátora alebo špeciálneho prokurátora, no holt, my sme sľúbili, že očistíme aj prokuratúru. Sľúbili sme, že zákon bude platiť pre každého rovnako, a keď chceme, tak nemôže byť špeciálny prokurátor človek, ktorý bude len zametať kauzy pod koberec, váš pán Kováčik. Šesťdesiatštyri káuz pod kobercom uprataných miesto toho, aby ste sedeli polovička v base. Bol to váš ochranca. To isté ste mali aj z Čižnára, z generálneho prokurátora. Sám som za ním prišiel, tuto sedel, predkladal správu o stave Generálnej prokuratúry, myslím, že teraz v júli to bolo štyri alebo päť rokov, a tu som prišiel za ním a hovorím: „Pán generálny prokurátor, mám svedka, ktorý má dôkazy o korupcii vo výške 4 mil. eur. Je v tom SMER a MOST – HÍD. Tie peniaze končili v týchto dvoch rukách alebo v špičkách týchto dvoch politických strán.“ Pán generálny prokurátor hovorí: „Áno, viete, mám ísť teraz na dovolenku, ale dobre, zastavte sa budúci týždeň.“ „Dáte mi vedieť?“ „Áno, dám vám vedieť.“ Čakám týždeň, čakám dva, nikto sa neozýva. Po dvoch týždňoch zrazu sa niekto z Generálnej prokuratúry ozve, že aby som sa tam dostavil. Tak som sa tam dostavil teda. Zboku je taký jeden bočný vchod, možno viete, je tam vrátnica, potom je detektor, hneď za tým sú dvere a výťah. Medzi tým priestorom sú dvere do boku, taký malý kamrlík jak pre upratovačku. Zrazu teda príde tam nejaký pán prokurátor aj s nejakou tetou, tá mala notebook, že tam do toho kamrlíka pre upratovačku, že máme si tam sadnúť. Sme si tam sadli. Že: „No pán generálny prokurátor nám povedal, že máte informácie o nejakom páchateľovi korupcie.“ „Nie, nie, ja mám informácie o človeku, ktorý chce svedčiť o korupcii za 4 mil. eur a chce od vás alebo od generálneho prokurátora beztrestnosť a pre svoju rodinu, keďže sa obáva, bezpečie garantované priamo z úst generálneho prokurátora.“ „Viete, pán generálny prokurátor sa nechce v tejto veci s vami stretnúť. On by chcel iba od vás informácie, nejaké iniciály toho páchateľa korupcie, aby ste mu dali. My sa už postaráme. My vieme, ako to máme vyriešiť.“ Hovorím, že: „Áno, viem, ako by ste to vyriešili. Zapnite si plamienok, dáte panvičku a tam si ho usmažíte sprava-zľava a bude po korunnom svedkovi. Odkážte pánovi generálnemu prokurátorovi, že pôjdeme postupom takým, ako navrhol tento korunný svedok. Keď mu bude garantovať beztrestnosť a bezpečie pre rodinu, bude svedčiť. Keď mu to nebude garantovať, nebude svedčiť. Má všetky dôkazy, má nahrávky, má video, má audionahrávky, má faktúry, lebo tie prevody boli veľmi inteligentné. Všetko pekne cez faktúry, všetky dôkazy má, len chce bezpečnosť a beztrestnosť pre svoju rodinu.“ „Musíme o tom spísať zápisnicu.“ Spísali sme zápisnicu. „Že odmietate svedčiť.“ „Dobre, odmietam svedčiť, ale napíšte, za akých okolností.“ Za dva týždne ma volali z NAKA, že mám prísť vypovedať tam. Pani vyšetrovateľka hovorí: „Dobrý deň, postúpili nám tu, z Generálnej prokuratúry išiel podnet na špeciálnu prokuratúru ohľadne korupcie, tak sme vás predvolali k tejto veci. Vraj máte informácie o nejakom páchateľovi korupcie.“ Hovorím: „Nie, ja nemám informácie o páchateľovi korupcie, ja mám informácie o korunnom svedkovi v prípade korupcie obrovských rozmerov, 4 mil. eur. Ten človek, áno, prišiel za mnou a povedal: "Pán Matovič, hanbím sa za to, čo som spáchal za posledné roky, áno, priznávam sa, dal som 4 mil. eur úplatkov, ale nemohol som to robiť ďalej, skončil som to robiť a chcem pomôcť odhaliť celý ten systém, ako to funguje. Končí to v špičkách v SMER-e a v MOST-e – HÍD."“ Preto som išiel potom za tým generálnym prokurátorom Čižnárom, vaším generálnym prokurátorom, spolužiakom vášho predsedu to strany. Príbeh jak cez kopirák v tej NAKE, znova to isté hovorím: „Nie, ja ho neudám, lebo vy by ste mu, tomu človeku, ublížili.“ Viem, komu SMER vydal NAKU a dnes to vieme všetci. Ja som im vtedy, som tej vyšetrovateľke hovoril, že: „Tuto nevládne šéf NAKY, ale tuto vládne nejaký pán Norbert Bödör z Nitry. A ja mafiánom nebudem hovoriť o človeku, ktorý chce mafiu usvedčiť. Čiže keď pôjdeme postupne, že dáte mu beztrestnosť a bezpečie pre jeho rodinu, ja vám informácie k nemu dám a stretnem sa spolu s vami s ním.“ Nič sa nestalo. Zápisnica prebehla, to bol taký august. Na druhý rok v lete, čiže, áno, bol to júl, začiatok júla 2015. Na druhý rok v lete sme robili protesty pred BONAPARTE kvôli Kaliňákovi. Koncom augusta sme išli na dovolenku do Chorvátska a tam som si otvoril PLUS sedmičku, taký dvoj- alebo trojstranový rozhovor, že Matovič si bol u mňa vybavovať beztrestnosť pre známeho. Rozhovor s generálnym prokurátorom Jaromírom Čižnárom. V článku popísané, že ja som pre nejakého známeho, kto hovoril o tomto človeku, o ktorom teraz hovorím, ktorého som prvýkrát v živote stretol asi teda na pol hodinu, ako sa mi prišiel priznať, tak zrazu generálny prokurátor priamo cez časopis zastrašuje kľúčového svedka, kde hovorí, nech si tu niekto nemyslí, že keď raz tu korupciu páchal, že sa z toho dostane. Samozrejme, že aj on bude potrestaný. Miesto toho, aby zobral korunného svedka a urobil to, čo urobiť mu umožňuje Trestný zákon, že, áno, zabezpečím mu beztrestnosť, keď usvedčí celú tú skorumpovanú sieť, miesto toho generálny prokurátor, váš generálny prokurátor, zastrašoval korunného svedka. Cez médiá verejne. Jeden príklad som vám povedal o Kováčikovi, 64 káuz zametených pod koberec. Jednoznačných korupčných zametených, lebo bol váš sluha. Teraz som vám povedal druhý príklad o Jaromírovi Čižnárovi a potom sa nám nečudujte, že chceme zmeniť systém. Lebo keď takíto dvaja ľudia sedia vo vedení Generálnej prokuratúry a vo vedení špeciálnej prokuratúry, potom sa nečudujme, že nejaký váš kamarát Kočner tu mal raj. Že mohol okradnúť kohokoľvek, mohol tunelovať štátny rozpočet, mohol si pýtať daňové vratky, alebo Bašternák, a nič sa im nestalo. Nečudujme sa potom, že nejakému idiotovi Kočnerovi narástol pocit, že vlastne on je Boh. Že on môže rozhodovať o žití a nebytí človeka. Že on si môže objednať vraždu mladého žurnalistu len preto, lebo si dovoľuje predsa písať o jeho božstve, o jeho podvodoch. Čo si to tu nejaký zasran dovoľuje voči Bohovi takto vystupovať?! Vy ste tento pocit umožnili Kočnerovi mať. Lebo vy ste tento... (Potlesk.) Lebo vy ste tento systém, kde bolo dovolené našim ľuďom beztrestne okrádať ostatných a vašich voličov, najmä kde by vás to najviac malo mrzeť, vy ste tento systém vytvorili, stvorili, udržiavali a poslušne pritakávali. A Peter Pellegrini, ktorý sa dnes tvári, že však vlastne on je tu nejaký nový božský HLAS, ktorý prišiel Slovensko spasiť, zachrániť, 18 rokov tejto mafii verne slúžil. Velne pritak... verne pritakával a ani raz, ani raz neregistrujem, že by prišiel a vystúpil proti zlodejinám a zločinom, ktoré vy a vaši ľudia páchali. Osemnásť rokov poctivo mafii slúžil a teraz, dnes sa ide tváriť ako nezávislý arbiter, ktorý ako Majka z Gurunu sa tu teraz práve objavil. Ste jedna banda. A preto sme vám dnes aj umožnili tú schôdzu, lebo ste sa krásne vyfarbili. Hráte pred ľuďmi divadlo o tom, že tu je vlastne nejaký zlý SMER a nejaká nová spása, nejaký HLAS SMER-u. V skutočnosti ste nemali najmenší problém, keď ide o spoločné zlo, sa znova dať dokopy, spolu sa podpísať, spolu sa postaviť na tlačovú konferenciu a ste sa odhalili sami. Áno, nejaký HLAS SMER-u nie je nová voľba. Ste stále tá istá mafia pevne zviazaná spolu, len kde majitelia povedali, že už nebudete jedno, ale budete dvojo. Lebo to bude lepšie. Tí to budú hrať na jedných voličov a títo na tých druhých voličov a po voľbách potom to znova takto spojíme, ako ste sa tu dnes spojili krásne na tejto schôdzi. Odhalili ste sa... (Potlesk.) Odhalili ste sa podľa mňa úplne zbytočne včas. Ale nám to nevadí, aspoň ľudia vedia, ktorá bije, a vedia, že na nich hráte divadlo. V tomto čase som si myslel, že už budem končiť. Takže dovoľte, aby som začal. (Smiech v sále. Zasmiatie sa rečníka.) Teraz si dovolím, pán predkladateľ toh... tejto obžaloby, aby som išiel do radu podľa toho, čo ste hovorili. Písal som si také malé poznámky a je celkom zaujímavé, že najčastejšie som tam napísal slovíčko že klamstvo. Ale to vo vašom prípade zrejme asi ani nie je nejako nezvyčajné, takže na to ste asi aj celkom zvyknutý. Počkajte, musím si to vlastne nájsť, kde to mám. (Rečník listuje v papieroch.) Ale. Takže ideme tak do radu, dobre? Čiže teraz budem trošku tak chronologicky, prepáčte, to už bude možno takého iného štýlu. Na začiatku ste hovorili niečo, že vlastne celé moje politické pôsobenie je postavené na klamstvách na úkor voličov. Myslím si, že s tým príkladom, ktorý som povedal, či o tom, že desať rokov ste sľubovali ľuďom pred voľbami vždy 13. dôchodky, aby vás volili, potom ste sa na nich vykašľali, asi celkom slušné vaše klamstvo, ktoré ste sľúbili. Ďalšie vaše také korunované klamstvo je vlastne váš názov a teraz si to aj ten HLAS SMER-u dal že sociálna demokracia. Sociálny demokrat pre mňa je človek, ktorý je sociálne cítiaci. Sociálny demokrat je pre mňa, áno, Jánošík, bohatým berie, chudobným dáva. Len celé vaše pôsobenie v politike je o tom, že chudobným ste brali, aby ste bohatým dali a z odpadkov či omrviniek na stole, aby ste naivným oči zalepili. Toto je vaša sociálna demokracia a ilúzia, ktorú ste ľuďom pred ich oči postavili. Taký trošku Potemkin. Neviem, či ste si pozreli niekedy presne ten príbeh, jako fungoval, keď Katarína II. prišla a plavila sa po rieke, jako jej Potemkin postavil najprv krásne kulisy, krásnu dedinu a ona sa celá vytešená pozerala, že, waw, jaká úžasná dedina, a v noci, keď sa plavila ďalej, Potemkin rozobral kulisy, premiestnil to desať kilometrov ďalej po rieke a ráno Katarína Veľká pozerá, waw, zase na druhej strane jaká krásna dedina to stála. Hoci to bolo stále to isté. Toto isté vy ste robili s vašimi voličmi. Permanentne ste im každý deň sľubovali sociálnu demokraciu a v skutočnosti ste im urobili kleptokraciu. Buržoáznu kleptokraciu zbohatlíkov a vašich sponzorov ste futrovali spoločnými peniazmi, ktoré vaši voliči, najmä vaši voliči, do rozpočtu platili, samozrejme, aj všetci ostatní. Takže o tých klamstvách na úkor voličov alebo ten váš sľub, jako odškodníte klientov nebankoviek asi aj škoda rozprávať. A tak teraz idem do radu, čo ste povedali ešte niečo iné. Povedali ste, že vlastne sme mimoriadne opatrenia súvisiace s nákazou COVID-19 s opatreniami v justícii spojili. No, prepáčte, pán predkladateľ vážený to, predložiť návrhy na ochranu pred konkurzom, ochranu nájomníkov, keď jednoducho nemali peniaze, tak aby nemohli dostať výpoveď z nájmu, alebo ochranu pred exekúciami počas koronakrízy, alebo iné ochrany ľudí, ktoré sme v tejto tlači 29 predložili, ja neviem, čo vám na tom vadí. Vám zrejme vadí, keď my chránime ľudí. Keď plníme vaše sľuby. Čo vy ste 12 rokov sľubovali a my ich zrazu plníme. Či pri sociálnom balíčku ste nadskakovali 4,40, lebo čo sme si to dovolili, lebo vy zrejme máte na to patent, tak teraz vy mne doslova na prvej strane zdôvodnenia píšete, že vlastne nehoráznosť, lebo opatrenia v justícii v tlači 29 v súvislosti s COVID-om-19 sme predložili. Skúste si nabudúce aspoň tú tlač 29, pán predkladateľ, pod ktorú ste sa podpísali, prečítať. Budete vyzerať pritom menej trápne. Špicľovací zákon. Špicľovací zákon? Keď chceme chrániť ľudí, zdôvodníme spôsob, ako ho chceme chrániť, obhájime, čo je na tom špicľovanie, keď niekoho chránite pred tým, aby sa nakazil? Svojvoľné odvolávanie generálneho a špeciálneho prokurátora, myslím si, že k tomu sme si pred chvíľkou povedali vcelku dosť. Opakovať sa nebudem. Potom ste tam dali takú vsuvku, mi to až tiež trošku až také trápne pripadalo, ale zrejme ste mali viacej papiera a menej písmen, tak ste doplnili, ale napísať, že v minulosti sa Igor Matovič nikdy nezabudol zastaviť a podporiť protestujúcich vodičov, najmä ak kamiónmi alebo traktormi blokovali verejnú komunikáciu pred Úradom vlády alebo hatali premávku na prístupoch pred Bratislavou. Tu mám tretíkrát napísané, že klamstvo. Skúste mi jeden jediný taký prípad ukázať, kde som sa bol zastať ľudí v momente, keď blokovali nejakú diaľnicu niekde alebo pred Úradom vlády? Čo sa babe chcelo či čo sa babe snilo, to sa babe chcelo. Či čo sa babe chcelo, sa babe snilo? Tak je to. Čiže čo sa Blanárovi chcelo, to sa Blanárovi snilo. A to napísal do zdôvodnenia. V živote som nebol podporiť priamo pri blokovaní niekoho, keď blokoval či vstupy niekam do, do mesta alebo pred Úradom vlády. V živote som nebol podporiť. Nič také si nepamätám, myslím, že nič také neexistuje, jednoducho ste si niečo vymysleli. To, že som bol podporiť na Tyršovom námestí farmárov, ktorí prišli do Bratislavy, tam zaparkovali a išli sme tam pomedzi nich, áno, tam som ich podporiť bol. Nikdy som nebol podporiť nikoho za jeho nejaké blokovanie nejakého úseku cesty alebo niečo podobné. Keď som aj na Tyršovom námestí ich podporiť bol pred tým, ako potom si kľakli tu dole pri Zochovej ulici na cestu. O tom som nevedel, mohlo by to byť sympatické, na druhej strane som si uvedomoval, že to je obmedzenie slobody ostatných ľudí a nikdy som s tým nesúhlasil, takže myslím, že som v tom veľmi konzistentný. Potom ste tu vy bohorovne tvrdili, že som o fitnesákoch povedal, že to je jeden magor, takto lusknutím prsta 100 mil. eur škody na nefungujúcej ekonomike napáchal. Znova ste si vymysleli niečo, čo vám vyhovovalo, a mysleli ste si, že preto, že máte mikrofón, automaticky pravdu máte. Pán Blanár, v takým, v takom svete už nežijeme. Nie sme ani v komunizme, ani v nejakej diktatúre a myslím si, že v demokracii by sme pravdu hľadať mali a nemali by sme si takýmito bohapustými klamstvami pomáhať. Hovoríte, že teda to nie je prejavom mojej osobnej integrity, čestného a svedomitého plnenia funkcie v záujme občanov. Videli sme, čo je čestné a svedomité plnenie funkcie v záujme občanov počas vašich 12 rokov vlády. Škoda, že sa to Slovensku stalo, ukradli ste Slovensku na dlhé roky budúcnosť a našou úlohou je Slovensku tú budúcnosť vrátiť. Potom ste tu vyfabulovali, že počas koronakrízy, že sme neboli v žiadnom kontakte s nejak os... s našimi okolitými krajinami. Akože ja viem, keď vám nevolali, pán Blanár, viete, akože asi ste čakali, že vám zavolajú, že bývalej, to vy ste, neviem, možno aj boli ministrom zdravotníctva, možno nie, tuším predseda výboru ste boli zdravotníckeho, že budú volať vám, pán Blanár, že teda ako to v tom Poľsku, v tom Rakúsku, v Česku alebo v Maďarsku, ako to s tou koronou vlastne majú riešiť, že ste čakali, že sa s vami poradia. No, holt, nezavolali vám, ale ja som s tými ľuďmi, aj naši ľudia boli permanentne v kontakte. Či to bol minister zdravotníctva, alebo keď sme išli aj na zahraničnú cestu, že som zobral ozaj skoro celý epidemiologický tím a išli s pánom doktorom Primulom do Čiech na vzájomné konzultácie alebo že dennodenný kontakt s premiérmi okolitých krajín, tak to bolo to, že sme koordinovali spoločne svoje kroky. Čiže znova ďalšie klamstvo, že sme vlastne boli v nejakej, Slovensko, v izolácii. A koordinovali sme ich preto, lebo tí premiéri mi volali, že čo robíte na tom Slovensku tak dobre alebo inak ako my, keďže máte tak veľmi dobré výsledky. A, viete, pán Blanár, jednoducho nepreklamete sa cez pravdu, Slovensko je dnes číslo jedna aj v počte úmrtí, akože máme najmenej úmrtí na počet obyvateľov alebo v prepočte na 100-tisíc obyvateľov, či sa vám to páči, alebo nie, a Slovensko je číslo jedna aj v počte pozitívne testovaných ľudí na ochorenie COVID-19 v rámci celej Európy. Sme jediná krajina, ktorá v rámci Európy lídruje obidvom týmto dvom kľúčovým rebríčkom, či sa vám to páči, alebo nie. Niekedy mám pocit, že pre vás, že vám by omnoho viac vyhovovalo, že by sme tú medicínsku, po medicínskej stránke tú krízu nezvládli. Lebo by ste mohli na nás ukazovať ešte, ešte viacej prstom. Niekedy mám pocit, že vlastne vy ste chceli, aby tu zomierali ľudia. Niekedy mám pocit aj na základe vašich skutkov, že vy ste to naozaj chceli dosiahnuť, lebo vy ste dva dni pred voľbami prvýkrát objednali, že aby Štátne hmotné rezervy objednávali rúška a ochranné prostriedky. Dva dni pred voľbami. Až v momente, ako skončila predvolebná kampaň v stredu večer polnocou, vy ste štvrtok prvýkrát objednávali rúška a ochranné prostriedky. Samozrejme, že potom boli za 10-, 15-, 20-násobne vyššie ceny, ako by to bolo v mierových časoch, lebo vy, pre vás bolo omnoho dôležitejšie behať po Slovensku, oblbovať ľudí, lebo ste sa báli presne tejto situácie, do ktorej ste sa dostali. Že zrazu je tu niekto, kto nieže len obyčajnú väčšinu, ale aj ústavnú väčšinu nad vami má a môže naozaj reálne na Slovensku poriadok znovu zaviesť. Že môže zabezpečiť, aby zákon platil pre každého rovnako, a kto zločin spácha, nech si znáša aj svoje dôsledky. Čiže vaše kroky, áno, smerovali k tomu, aby sme tu mali čo najväčšie utrpenie, čo najviac mŕtvych ľudí, čo najviac chorých ľudí. My sme urobili všetko pre to, aby sme to zvrátili, a napriek tomu, že sme prišli ako úplne noví a vo vláde nebol jeden jediný minister, ktorý by mal exekučnú alebo exekutívnu skúsenosť, tak sme zvládli koronakrízu po medicínskej stránke na jednotku s hviezdičkou a Slovensko je v obidvoch rebríčkoch v Európe číslo 1, podotýkam, zo 45 krajín. Viete, ja viem, že vám vadí skryté nahrávanie a podobné praktiky, lebo, áno, na základe toho nejaký Kočner a podobní dnes idú tam, kam patria. Na základe týchto esemesiek a podobných dôkazov, ktoré nemali nikdy v živote uzrieť svetlo sveta, dnes vieme, že pre Kočnera Fico bol šéf. Ja teda šéfa by som cudzieho človeka neoslovoval. Šéfa by som oslovoval niekoho, koho si vážim, alebo naozaj kto mi šéfuje, kto mi dáva príkazy. Pre Kočnera v rúšku jeho najtemnejšieho temna, vtedy, kedy sa spoliehal na to, že nikto v živote sa o tom nedozvie, vášho predsedu strany nazýval šéf. Vám to nevadí, pán Blanár? Že váš predseda strany okrem toho, že šéfoval vám, šéfoval Kočnerovi? Vrahovi? Človeku, ktorý si objednal vraždu novinára a jeho, jeho snúbenice? Vy sa nehanbíte v takej strane byť? Už teda aspoň ste do toho HLAS-u SMER-u mohli prebehnúť. A teraz vlastne neviem, či som sa nepomýlil, či vlastne vy nie ste z toho HLAS-u SMER-u. Prepáčte, lebo už v tom trošku mám zmätok. Píšeš tam potom takú peknú vetičku, že som, že som „od začiatku výkonu funkcie nedokázal skryť dispozíciu k psychickej labilite“. Ja viem, s vami by to nič neurobilo, keď prídete do skladu Štátnych hmotných rezerv a tam prázdno a zároveň sa dozviete, že v trezore vášho človeka Kičuru plno zlatých tehál. S vami by to nepohlo. Vy by ste to považovali za normálne. Ani pri takýchto vašich obludných skutkoch, áno, možno aj slzy vytiekli, možno sa mi aj hlas zatriasol, možno aj niekedy zimomriavky som mal z jedu voči vám, lebo ste jednoducho, sú to krásne explicitné (rečníkovi zlyhal hlas) – poprosím vodu – krásne explicitné dôkazy toho, čo ste zo Slovenska za dvanásť rokov urobili. Dobre. Idem k ďalšiemu bodu. A teda hovoríte o tom mojom plagiátorstve. Užite si to, pane. Ja nebudem študovať vašu diplomovku, možno ste ju napísali sám, možno ste si ju za 500 eur kúpili alebo možno keď vy ste študovali (poslanec Viskupič položil na pult rečníka fľašu s minerálkou), tak to bolo za 5-tisíc korún, krásne vám ju napísali bez akejkoľvek chybičky krásy, všetky citácie máte tam, kde by mali byť. Ja vám to nemám ako dokázať. Nebudem vám to študovať. Ja tu ale čestne pred všetkými vami hovorím, a to som, sa prihováram koaličným najmä poslancom, ale keď stoja o to aj niektorí opoziční, do minulého štvrtka, kým som si nesadol do lietadla a nepovedali mi, že prišla otázka z nového, nie z Nového Času, z Denníka N, som si myslel, že v mojej diplomovej práci je absolútne všetko v poriadku a všetko, čo citované malo byť, citované riadne aj bolo. Dnes som sa dozvedel z článku v rozhovore s dekanom mojej fakulty, že podľa neho v žiadnom prípade nejde o plagiát, že, áno, môžme to nazvať kompilát, ktorý bol v tom čase dovolený urobiť, a možno, áno, citovanie má skorej také znaky nejakého lajdáctva, používam jeho slová, nekomentujem ďalej, urobte si obraz sami. Ale chcem z tohto miesta hovoriť, že keď si niekto myslí, že na Slovensku je dostatok hlúpych ľudí, ktorých dokážete presvedčiť o tom, že moja diplomová práca, o ktorej som si do minulého štvrtku myslel, že je napísaná tak, ako by mala byť, je omnoho väčší problém jako tie zlodejiny, ktoré ste tu dvanásť rokov páchali, a je omnoho väčší problém jako úloha, ktorá pred nami stojí, ktorú sme tu ľuďom všetky štyri koaličné strany dali, tak ja verím, že takýchto hlúpych ľudí je na Slovensku dramatická menšina. Keď vy si túžite potom robiť politiku voči hlúpym ľuďom, robte si ju. Keď vy túžite zneužívať nevedomosť vašich ľudí, že chcete im vsugerovať, že vlastne najdôležitejšie – to je tak, že keď nemáte nič a potom máte zrazu na výber –, že úplne najdôležitejšie je dnes lynčovať túto vládu cez skutky, ktoré Matovič spáchal niekde ako 25-ročný v roku 1998, robte to. Vy ste si nikdy nezakladali na vašich voličoch. Vy ste stále si mysleli, že však to sú vlastne hlúpi ľudia, ktorých my vieme jednoduchými trikmi oklamať, oni nám uveria, my sa na bilbordoch budeme na nich usmievať, zvolia nás a potom im ukážeme takýto dlhý nos (rečník to rukami znázornil). Toto ste s nimi robili dvanásť rokov. Čiže ja chápem váš postoj aj v tejto veci, že si myslíte, že teraz ich presvedčíte o tom, že toto je donebavolajúci hriech, lebo Matovič si dovolil nevedieť, že má nejakú chybu v svojej diplomovej práci. Keď som sa to pri vstupe do lietadla dozvedel, tak som počas letu do Bruselu za nejakú pol hodinu napísal svoj status a dodnes si za ním stojím. Ak by to bolo na záznam, tie facebookové statusy asi za sto rokov už na záznam nebudú, ale keď moje praprapravnúčatá, keď raz sa budú zaujímať o to, že kedy to toho ich praprapraprapradedka chceli odvolávať, tak chcel by som mojim prapraprapravnúčatám dať aj na záznam moje vyjadrenie na facebooku, lebo spolieham sa, že keď moje prapraprapravnúčatá budú žiť, už facebook existovať nebude. Takže môj status k obvineniu Denníka N znel takto: „Priznanie. Dostal som otázku z Denníka N, že čo hovorím na to, že som v mojej diplomovke necitoval citácie iných autorov. Úprimne, netuším, či som pred 22 rokmi vo svojej diplomovke niečo necitoval a koľko toho bolo. Ak to tak je, ukradol som niečo, čo mi nepatrilo, som de facto v tejto veci zlodej, čo je smutné a určite nie na chválu. Nikdy som sa svojím titulom nechválil, nikdy som si ho iniciatívne nepísal a ani na občiansky som si ho nedal, až policajti hlavou krútili. Prečo? Lebo som školu posledné dva ročníky doslova flákal...“ Zmizla. (Rečník sa obzerá po rečníckom pulte, nachádza pohár s vodou. Odkašľal si.) Pardon. (Rečník si odpil z pohára.) Dúfam, že mi prapraprapravnúčatá odpustia, že som sa napil. „... lebo som školu posledné dva ročníky doslova flákal a verejne som to x-krát priznal. V štvrtom ročníku som si založil živnosť a v piatom som už zamestnával 2-tisíc ľudí. Ten, kto podnikal, pochopí, že v takom tempe bola škola na jednej z mojich posledných koľají. A nakoniec som bol rád, že to mám za sebou. Na tie dva roky vôbec nie som hrdý, nechodil som na prednášky a na cvikách som bol často duchom neprítomný či mysľou v mojej firme. Či som zvykol odpisovať? Zvykol. Často? Keď som sa nestihol naučiť, tak určite, ak sa dalo. Bolo to správne? Nebolo. Či by som kvôli tomu mal prísť o titul, zrejme áno. A koniec koncov, takú zmenu zákona som si u pána ministra školstva a pani ministerky spravodlivosti objednal. Či kvôli tomu odstúpim? Odstúpim hneď, ako splním všetko, čo som ľuďom pred voľbami sľúbil. Potom si pôjdem žiť späť môj súkromný život. S čistým svedomím a bez titulu. P. S. Ospravedlňujem sa všetkým poctivým študentom, ktorí dokázali vyštudovať bez jediného odpisovania, našepkávania a iných fintičiek. Úprimne vás obdivujem.“ Dodatočne doplnené. „Medzičasom v Denníku N vyšiel o diplomovke článok. Ak je pravda, čo píšu, je to s ňou naozaj veľmi zlé. Avšak nezdá sa mi, že by som bez citovania použil v takom rozsahu, ako píšu, knihu, ktorá mala presne taký istý názov ako moja diplomovka a dupľom od môjho obľúbeného autora. Ale počítať a merať to nebudem. Do mojej diplomovky som sa nepozrel od roku 1998 a ani“ na to už „a ani to už nikdy neurobím.“ Následne som napísal ešte jeden status a aby moje prapraprapravnúčatá mali kompletný obraz, aj ten poprosím na záznam. Ten sa volal Prosba a citujem ďalej: „Chcem poprosiť každú a každého z vás, ktorí cítite potrebu sa ma zastávať, aby ste to nerobili, nezaslúžim si to. Odpisovať sa v škole nemá, citovať sa musí. Naozaj úprimne, ani som len netušil, že som niečo v mojej diplomovke necitoval. Je tomu 22 rokov a žil som v presvedčení, že ju mám určite 
O. K. a nemal som, respektíve ak by som tušil, že v nej je nejaký problém, tak by som nikdy nekritizoval Danka a spol. za plagiátorstvo, až taký samovrah teda nie som. Denník N si urobil svoju robotu. Fajn, len ma mrzí, že článok o mojej diplomovke zverejnili práve v čase, keď veľmi dobre vedeli, že letím v lietadle a následne mám tri dni od rána do večera nadupaný program v Bruseli. Chcem veriť, že to nebolo vopred takto vykalkulované. Na zamyslenie nakoniec. Študoval som finančný manažment a roky som finančne manažoval svoju firmu tak, že som potom platil najvyššie dane zo všetkých živnostníkov na Slovensku. Sú ľudia, pre ktorých je to jasný dôkaz, že som svoje štúdium zvládol na jedničku. Iní k tomu potrebujú dôkazy iné. Napríklad aj diplomovky, za napísanie ktorých niekomu zaplatíte, hlavne aby v nich bolo všetko správne odcitované. Potemkin.“ Čiže prepáčte, že som vás zdržal čítaním mojich statusov, ale myslím, že som vysvetlil dôvod. A chcel by som teda ešte teda k mojej diplomovej práci uviesť nasledovné: Naozaj ma mimoriadne drzý (rečník sa zasmial a opravil), mrzí konanie Denníka N, ktoré zverejnilo toto odhalenie v čase, keď som sedel v lietadle. Veľmi dobre vedeli, že v tom čase sedím v lietadle a letím ako reprezentant Slovenskej republiky vyrokovávať najdôležitejší, historicky najdôležitejšiu ekonomic-kú pomoc pre Slovenskú republiku. Trochu mi to pripadalo v duchu „čím horšie, tým lepšie“, veľmi ma to mrzí. Nič by sa nestalo, ak by počkali a hneď na letisku, jak vystúpim, by ma zabili s touto informáciou, nikomu by to neublížilo, keď to vedelo počkať 22 rokov. Nič by sa nestalo, ak by to zverejnili pred mesiacom, keď dávno o tom vedeli. Vybrali si takéto, podľa mňa mimoriadne zákerné konanie. Keď som na to upozornil predvčerom, či kedy to bolo, tak Denník N sa bránil tým, že vlastne ja som dal k tomu súhlas, že sme odpísali z Úradu vlády, že keď do štrnástej neodpoviem, tak vlastne som odmietol odpovedať. Nechali to zavesené na titulke šesť hodín. Prečítali si to desiatky tisíc ľudí, a keď sme večer tej redaktorke zavolali, že prečo si také veci vymýšľa, neospravedlnili sa, neospravedlnila sa, len zmenila tú informáciu zrazu, že do štrnástej neodpovedal, tak sme to zverejnili. Už to nebolo o tom, že sme im de facto podpísali bianco zmenku a súhlas so zverejnením. Zásadná informácia, na tom celá argumentácia bola postavená, že Matovič je krivák, Matovič klame. Len redaktorka, bohužiaľ, zabudla v tom článku napísať, že toto tu opravujem vtedy a vtedy a pôvodne som to takto napísala a som si vymyslela. Keď som včera na tlačovke na to upozornil, myslíte si, že písmenko jediné v Denníku N k tomu napísali? Že sa ospravedlnili alebo povedali, že tuto v tejto veci naša redaktorka chybu urobila? Bohužiaľ, v takýchto maličkostiach sa veľkosť človeka ukazuje a myslím si, že trošku to nezvládli. Každopádne by som teda povedal pár slov na moju obhajobu. Nie som samovrah. Čiže keď som išiel kritizovať Danka na barikády, ak by som vedel, že mám prúser v svojej diplomovke, v živote by som to neurobil. Keďže som ale do štvrtku minulého týždňa myslel, že čokoľvek v mojej diplomovke je tak, ako má byť, tak som na tie barikády išiel. Veď bolo takto jednoduché (rečník lúskol prstami) od Danka poslať niekoho do knižnice, zobrať moju diplomovku a sfúknuť ma ako sviečku. Dnes viem, že v podstate som mal šťastie a že asi ten Danko mi uveril, že však predsa nemôžem mať nejaký problém v diplomovke, keď idem do neho prvý a na tých barikádach bojujem, tak ho ani len toto nenapadlo a priznám sa, že ani jeho, ani mňa. Skúste si potom dať možno spolu so mnou jednu ďalšiu takú rečnícku otázku, že či by ste, ak by ste chceli vykradnúť nejakú učebnicu, napríklad že Ústavu Slovenskej republiky, že by ste si dali názov vašej diplomovej práce Ústava Slovenskej republiky? Asi nie, že? Ak by to bola knižka, že študujete bábkoherectvo alebo čo, a bola by tam že Červená karkulka (reakcie z pléna), dáte si názov vašej diplomovky Červená karkulka, ak by ste chceli vykradnúť tú Červenú karkulku? Asi by ste to neurobili. Tým pádom môj taký podporný argument, či mi budete veriť, alebo nie. Názov mojej diplomovej práce bol „Daňový systém a jeho vplyv na podnikateľské subjekty“ a knižka, ktorú som (rečník si odkašľal) mal ukradnúť či vykradnúť, mala názov, čuduj sa svete, „Daňový systém a jeho vplyv na podnikateľské subjekty“, presne taký istý. Ak by som mal akokoľvek špinavé svedomie, mal som kedykoľvek možnosť do tej knižnice ísť, diplomovku si, jedinú kópiu, zobrať a v živote by nebola k dispozícii nejakým novinárom. Od 2012 roku, od 24. februára, kedy Tomáš Nejedlý z Hospodárskych novín napísal prvý článok o mojej diplomovke, to bola vec verejná, bola k dispozícii, aj dnes je stále k dispozícii komukoľvek, kto do tej knižnice príde. Ktokoľvek z vás, keď si ju chce pozrieť, môže ísť, môže listovať, môže sa vytešovať, môže sa s ňou odfotiť, to je na vás. Bola vec verejná, bola úplne prístupná. Redaktor Tomáš Nejedlý pred osem a pol rokmi napísal, že tá práca, o ktorej dnes Denník N tvrdí, že tam vôbec nie je citovaná, že je citovaná v tretine mojej diplomovej práce, nehovoril nič o plagiá..., á, o plagiáte, pretože je tam citovaná v tretine tej mojej diplomovej práce. Ale to neriešim, keď pani redaktorka Benedikovičová usúdila, že to tam nie je, že to nie je správne citované, tak to asi nie je správne citované. Ja vám hovorím z tohto miesta s čistým svedomím, do minulého štvrtku som nemal ani len potuchy, že čokoľvek v mojej práci nie je správne citované. Nebudem používať ani výhovorky typu, že som, že mi to prepisovala kamarátka, a tým pádom ja za to nie som zodpovedný. To je moja vec, komu som to dal prepísať, a musím niesť plnú zodpovednosť za to, v akom stave sa diplomová práca nachádza. Rovnako sa nebudem vyhovárať na to, že na Slovensku platí zákon, že po dvadsiatich rokoch aj objednávateľ vraždy je čistý a nikto v živote ho súdiť nemôže a vy ma chcete súdiť po dvadsiatich dvoch rokoch za to, že či som niekde dal správne úvodzovky, alebo nie. To je na vašom svedomí. Ja mám v tejto veci svoje svedomie čisté. Čiže to bolo k diplomovke. Takisto tuto pán predkladateľ sa znížil, oni tu napísali v podstate do toho, do toho návrhu, že som niekde povedal, že kradol som duševné vlastníctvo, no a čo? No nikde som takéto no a čo nepovedal, pán Blanár, citoval som tu vyslovene obidve, dva moje statusy, keď to tam kdekoľvek nájdete, že som povedal niekde, kradol som duševné vlastníctvo, no a čo, dám vám Nobelovu cenu. Takže ďalšie klamstvo. Potom ste tam pomedzi to dali, dali také klamstvo, neviem, jako vám to tam pasovalo, že s V4-kou som sa ani počas summitu nestretol. S V4-kou, či s Mateuszom Morawieckim, Viktorom Orbánom, Andrejom Babišom a niekedy aj s Janesom Janisom, čo je premiér Slovinska, sme dokopy rokovali, odhadujem, možno dvanásť až pätnásť hodín počas tých piatich dní v Bruseli. Vy takto (rečník luskol prstami oboch rúk) bohorovne prasknete klamstvo, s V4-kou som sa nestretol. Však si pozrite aspoň teda môj facebook alebo niečo, kde máte, pozrite si oficiálne fotografie. Viete, ono to tam, keď si napíšete že konzílium do Googlu, tak vám to vyhodí že Consilium Europe, neviem čo, tam, keď si potom pozrete že press, potom si nájdete fotografie, tak zrazu si tam nájdete fotografie, že s V4-kou jako rokuje nejaký Matovič. Potom si nájdete ako V4-ka rokuje s Charlesom Michelom, čiže prezidentom Európskej rady, alebo ako rokuje s Ursulou von der Meyen, Meyer, Leyer, pardon. (Reakcie z pléna.) Nemusíte na mňa pozerať, kukuč. (Reakcia navrhovateľa.) Ale však ale tak strašne. Čiže... (Reakcia navrhovateľa.) No však, čiže nájdete si, nájdete si fotografie, ako V4-ka rokuje. (Reakcia navrhovateľa.) Však áno, však dojdeme, dostaneme sa ešte aj k Brazílskemu summitu, nebojte sa. (Ruch v sále.) Čiže nájdete si tam fotografiu, jako V4-ka rokuje s Ursulou von der Leyen, a nájdete si tam samostatné fotografie, kde rokuje nejaký Igor Matovič priamo s predsedníčkou Európskej komisie, nájdete si tam samostatné fotografie, ako rokujem s Charlesom Michelom, prezidentom Európskej rady, nájdete si tam ix ďalších fotografií. Popritom, áno, v Bruseli som robil aj možno taký neformálny, neformálnu diplomaciu, keď si dnes pozrete teda niektoré fotografie z toho summitu, tak zistíte, že zrazu také isté rúška ako naši poslanci s tým štátnym znakom majú, takéto isté, tak zrazu má aj Emmanuel Macron, francúzsky prezident, alebo belgická premiérka, alebo írsky premiér, alebo práve šéfka Európskej komisie. Alebo si pozrete dnes moju správu od chorvátskeho premiéra, kde mi poslal fotografiu jeho detí v malinkých rúškach s chorvátskou vlajkou, lebo, áno, objednali sme na Slovensku v Bardejove každému premiérovi po tridsať rúšok, veľkých stredných, malých, s ich vlajkou a myslím, že to veľmi dobre prijali. Áno, robili sme oficiálnu diplomaciu, tvrdo sme vyjednávali, hájili sme záujmy Slovenska a popritom sme robili aj kroky, ktoré pomohli výrazným spôsobom nadviazať aj iné vzťahy a, by som povedal, vo veľa prípadoch aj doslova priateľstvá. Že to váš predseda, ktorý chlastal a mladé dievčatá tam naháňal, nedokázal, to ja za to nemôžem, ale tak aj Slovensko malo potom takú pozíciu v rámci tých rokovaní. Neboli ste schopní vyjednať nič, tlačili vás do kúta, hlavičky vy ste sklonili, lebo pánko by tam prišiel posledný na rokovanie. Nie, ja som sa s tými ľuďmi bavil, aj keď som tam bol prvýkrát, ako rovný s rovným a tí ľudia ma brali. A výsledok hovorí sám za seba, máme 43,8 mld. eur na najbližších sedem rokov a je to tak štyrikrát viac jako Slovensko v priemere je schopné tieto roky investovať z európskych prostriedkov. Potom ste sa tu strašne rozčuľovali, že čo to, jaké to bolo strašné, že sme na poslednú chvíľu dávali programové vyhlásenie vlády do parlamentu, historicky sa to nikdy nestalo. A vy mi skúste, pán predkladateľ, povedať, že kedy inokedy vláda, ktorá prišla vládnuť, vyfasovala koronakrízu, absolútny stres, celé Slovensko v strese. Vyfasovala prázdne sklady Štátnych hmotných rezerv, vyfasovala situáciu, že v nemocniciach neboli žiadne ochranné prostriedky pre lekárov a zdravotné sestry, a ukážte mi, že za tejto situácie ako rýchlo dokázala tá vláda napísať programové vyhlásenie vlády. Ja som hrdý na naše programové vyhlásenie vlády. Áno, má dvakrát väčší rozsah, ako ste dokázali vy v najlepších časoch, mierových, kľudných, pokojných, napísať. Ale my si za tým, aj čo tam je napísané, stojíme a budeme všetko pre to robiť, a znova hovorím, či so mnou, alebo bezo mňa, som presvedčený, že táto koalícia urobí všetko pre to, aby všetko, čo v programovom vyhlásení vlády je napísané, aby dokázala, dokázal splniť. Potom ste tam dali takú tiež, takú skvelú vetu, že vlastne nulová pomoc firmám počas, počas krízy. Že sa nehanbíte, pane! Ale znova je to len svedectvom toho, že vy si myslíte, že vaši voliči seno žerú, alebo ako ste to povedali v rozhlase, ale radšej to citovať nebudem, keď ste sa znova tak trošku pomýlili. Keď ste potom kritizovali nejaké skrátené legislatívne konania našej vlády, mi to pripadalo až normálne, že či náhodou nejaké psychiatrické vyšetrenie by tomu píšucemu sme nemali poskytnúť, lebo ten, kto tu je známy skrátenými legislatívnymi konaniami bez akéhokoľvek zdôvodnenia, ako kľúčový príklad použijem trináste dôchodky, kde neboli žiadne zákonné dôvody, bola práve strana SMER. Vy ste zneužívali skrátené legislatívne konanie na to, aby ste bez najmenšej hanby a bez splnenia zákonných dôvodov lámali zákon cez koleno. Že my sme využili skrátené legislatívne konanie, lebo nám tu horel spoločný dom, tak sme ich využili a vy ste za tie zákony hlasovali, pán predkladateľ. Ako môžte kritizovať niečo, s čím vy ste súhlasili a prejavili ste to svojím hlasovaním? Ak teda naozaj vám vadilo skrátené legislatívne konanie, z akého dôvodu ste za tie zákony hlasovali? No, jednoducho hlasovali ste preto, lebo tie zákony boli dobré, lebo tie zákony sme počas krízy museli prijať na to, aby sme chránili ľudí, aby sme chránili ekonomiku, aby sme ekonomike a firmám vedeli pomôcť a následne zachránili pracovné miesta. Čiže tento váš argument mi pripadá, prepáčte, taký trošku až doslova schizofrenický. Hovoríte, že používame len marketingové klišé o prázdnej špajze. Ja sa pýtam: A čo ste nám tam zanechali? Pán Blanár, koľkokrát počas vašich dvanástich rokov vlád ste nám niečo odložili do špajze, nie nám, ale deťom a vnúčatám, všetkým, ktoré tu na Slovensku žijú? Koľkokrát ste boli schopní ako zodpovední to vládcovia, ako dobrí hospodári odložiť do špajze (do špajzy, pozn. red.) viac ako ste z tej špajzy vybrali? Koľkokrát to bolo? Koľko z tých dvanástich rokov? Mlčíte, lebo pravda je krutá, ani jeden jediný rok. Ani jeden jediný krok ste, ani jeden jediný rok ste neboli schopní dať do špajze (do špajzy, pozn. red.) viac, ako ste vybrali od ľudí na daňoch, daniach, poplatkoch, clách, odvodoch a podobne. Každý jeden rok ste minuli výrazne viac, jako ste do tej špajzy boli schopní vybrať. Prečo to tak bolo? Odpoveď je známa, lebo pre vás bolo dôležité vykradnúť čo najviac tých spoločných prostriedkov a aj v tých veľmi dobrých ekonomických rokoch, ktoré ste mali, dokedy nevypukla koronakríza, ste neboli ani jedenkrát schopní hospodáriť alebo prikryť Slovensko len s takou perinou, na akú máme. Lebo jasné, ono to jednoducho ekonomika nepustí. Keď niekto si myslí, že tie lekváre v tej špajzi (špajze, pozn. red.), to je jeho osobný majetok, hoci on je len dočasný správca toho spoločného, spoločného majetku a kradne z toho jak po nebohom, jasné, že tí ľudia nestačia pridávať cez tie svoje dane a odvody na to, aby zlodeji mohli znova ešte ukradnúť viac a viac. Čiže logicky, ani jeden jediný rok ste neboli schopní hospodáriť tak, že by ste niečo odložili pre naše budúce generácie. (Reakcia z pléna.) Každým jedným rokom ste len zvyšovali, zvyšovali a zvyšovali dlh, ktorý tu bol predtým urobený a ste ho len nabaľovali, nabaľovali, nabaľovali a nabaľovali. Čiže môžete sa hanbiť za vaše akože zodpovedné hospodárenie s verejnými prostriedkami. Čiže to nie je markentingové klišé o prázdnej špajzi (špajze, pozn. red.). To je veľmi dobré pomenovaná skutočnosť, lebo vy ste sa správali ako ten zlodej, ktorý v noci príde, vykradne špajzu, ukradne lekváre a ráno príde a zaklope a jeden lekvárik tým domácim donesie, že ako sa nad nimi zmiloval. Ako im chce strašne pomôcť, aby im tie raňajky chutili. Takto ste sa správali systematicky dvanásť rokov. Si zoberte toho nového politika Petra Pellegriniho, aký nám rozpočet zanechal. Plán, že nulový deficit, nulový. Povedal, že, áno, Slovensko sa počas jeho vlády zakryje presne takou perinou, na akú máme. Prvýkrát po dvanástich rokoch SMER-u, však vlastne on, HLAS SMER-u to prebral a konečne za zakryjeme tak ako treba. Výsledok? 1 200 mil. eur deficit, čiže 1,2 mld. eur sekera, znova dlh. Znova vykradnuté prachy z nášho spoločného, absolútne bez hanby. A postavil sa niekedy takto že pred ľudí na tlačovú konferenciu, prepáčte, ja som vás oklamal. Ja vtedy, keď sa robil ten rozpočet, som vedel, že to nesplním, ale viete, potreboval som vás oklamať, aby ste si mysleli, aký som ja zodpovedný, nový, čistý, ľalia voči tomu Ficovi, lepší. A úplne rovnaký zlodej a klamár jako ten predtým. A znova tých ľudí okradol o 1,2 mld. eur bez akejkoľvek hanby. Keď ste kritizovali Veľkú noc, áno, boli aj nepríjemnosti počas nášho boja proti korone, priznávam ich a ospravedlňujem sa komukoľvek, komu sme znepríjemnili život, najmä asi v tých štátnych karanténach, najmä v Gabčíkove asi to nebolo nič moc. Aj v Bruseli som sa stretol s jednou pani, ktorá povedala, že keď sa dozvedela, že má skončiť v Gabčíkove, radšej zostala tri mesiace v Bruseli. Takže samozrejme, že boli aj nepríjemnosti, ale čokoľvek, čo sme konali, konali sme v záujme ochrany životov a zdravia ľudí na Slovensku, a myslím si, že tak je to správne. Výsledky hovoria za nás za samých, a použijem znova to, čo ste použili predtým, ten váš výraz, že podľa ovocia strom spoznáte, áno, v tejto veci nás ľudia veľmi dobre mohli na Slovensku spoznať. Keď tvrdíte, že som o pendleroch niekedy povedal, že sú štekajúci psi, tak bohapusto klamete. Opäť bohapusto klamete a mrzí ma to. Potom ste tam mali celkom zaujímavý nadpis (rečník sa zasmial), až, až mi bolo smiešne, keď som si to prečítal, a potom som si ho druhýkrát prečítal a potom ešte tretíkrát, a zistil som, že naozaj to tam je napísané. Takže ja vám prečítam, čo ste tam napísali, ešte aj hrubým písmom ste to zvýraznili, že ppp, prepáčte, ono to bude najprv v tom odôvodnení (rečník listuje v papieroch). A to je jedno. Čiže tam máte, že „k neexistencii ucelenejšej stratégie postupu transformácie spoločnosti a ekonomike po kríze“. Ešte raz, vyčítate nám, že po štyroch mesiacoch fungovania tejto vlády, na začiatku v podstate ekonomickej krízy, najhoršej ekonomickej krízy od druhej svetovej vojny, ktorú, bohužiaľ, pred ktorou Slovenská republika stojí, že ja alebo naša vláda nebola schopná vytvoriť ucelenejšiu stratégiu postupu transformácie spoločnosti a ekonomike po kríze. A to je podľa vás dôvod na to, aby ste vyslovili nedôveru tejto vlády. A ja si teda dávam takú rečnícku otázku. Vy viete už, kedy tá kríza skončila? Alebo máte pocit, že sme po kríze, keď nám idete vyčítať, že nemáme plán, čo budeme robiť po kríze? My teraz robíme plány, čo budeme robiť v kríze, pán Blanár, lebo vy ste nám tie plány nenechali. My sme si mysleli, že keď prídeme vládnuť, tak ako zodpovedná to vláda, ktorá, Pellegrini keď prišiel, na tlačovke, všade sa tváril, že všetko má pod kontrolou, že takto prídem na Úrad vlády, otvorím šuflík, položím na stôl, že pandemický plán, ako budeme postupovať počas krízy. Absolútne žiadny plán. Nič. Absolútna živelnosť. Bol som svedkom dvoch krízových štábov, na ktorých teda, ktorým šéfovala pani ministerka vnútra aj spolu s pánom predsedom vlády Pellegrinim, no chaos. Keď som sa tam opýtal, že aký máme plán, čo budeme robiť, keď tých nakazených nebude päť, ako v ten deň oznamovali tam na mieste, ale keď ich bude päťdesiat alebo keď ich bude päťsto, že aký máme plán, aký je postup ako zatvárania nemocníc, zatvárania škôl, jednoducho aký presný postup bude. Hlavičky dole, žiaden plán nebol. Plán bol iba robiť biznis, nie byť zodpovedný voči životom a zdraviu ľudí. Aj v tak dôležitej situácii, ako bola pandémia, o ktorej v celej Európe už vedeli, oni ju začali riešiť dva dni, prvý deň po moratóriu či, pardon, prvý deň moratória. Čiže robiť si kampaň, kampaň, kampaň, kampaň, kampaň, klamať ľudí a potom, keď už kampaň nemôžem robiť, tak potom, že, aha, sem nejaká kríza sa valí, to je nejaké ohrozenie. No tak vtedy začneme a objednajme rúška. Vypredané. Ó, no tak ich objednám, však tuto pán Kičura, on je zodpovedný, on objedná. Jasné, objednal – zlaté tehly do svojho trezoru. Toto bol váš systém. A to je len špička ľadovca. Kičura je symbol vašej vlády. Kočner je symbol vašej vlády. Ľudia doplácali životom, či o tých životoch vieme alebo ešte nemáme ich pomenovaných. Doplácali životom na bohapusté rozkrádanie našich verejných statkov. Päťtisíc ľudí ročne sú odvrátiteľné úmrtia. To sú úmrtia, ktoré by nemuseli byť, ak by ľudia dostali adekvátnu a včasnú zdravotnú starostlivosť. Pred voľbami sme vám zapálili päťtisíc sviečok pred Úrad vlády, pán Peter Pellegrini, aby ste sa pozreli na tie horiace sviečky, a to len za jeden jediný rok. Toto sú obete vlády SMER-u či HLAS-u SMER-u. Dvanásťročného rozkrádania, systematického, našeho spoločného majetku. Potom tam píšete o tom, že teda „výsledkom prvých štyroch mesiacov neprofesionálnej práce Igora Matoviča sú katastrofálne predpovede vývoja verejných financií“. A ja sa pýtam: A kto nemá katastrofálne predpovede vývoja verejných financií v rámci Európy alebo sveta, pán Blanár? Mudrujete, ja by som sa chcel dať poučiť. Kto nemá? Kto má teraz predpovede, že všetko s verejnými financiami bude v poriadku, žiadna koronakríza nebude mať nejaký ekonomický dopad na verejné financie? Máme plus-mínus štandard v rámci Európy, v rámci sveta sú aj omnoho horšie krajiny na tom. A načo zase klamete? Načo znova idete dokazovať, že vy pohŕdate svojimi vlastnými voličmi, že pohŕdate tým, že sú schopní do Googlu si napísať a porovnať si výsledky Slovenska s ostatnými okolitými krajinami? Rovnako píšete „deficit verejných financií na rok 2020 sa odhaduje na historicky rekordných 12 %“. Áno, odhaduje. Samozrejme, že keď firmy nepracujú, keď nemôžu vyvá..., keď zastavená, zastavené boli dve pece v U. S. Steele, tak jasné, idú na tretinu výkonu. (Reakcia z pléna.) Keď Peugeot zastaví... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)