Jurinová, Erika, poslankyňa NR SR (2017-05-18):
Vážený pán predsedajúci, vážená pani komisárka, kolegyne, kolegovia, nebudem rozprávať dlho a myslím, že to všetci oceníte, zameriam sa možno nie na samotnú správu, ako na jeden príklad, na ktorom by som chcela demonštrovať systém práce našich orgánov, niektorých našich orgánov. Teda takto, k správe poviem asi tri vety. Je spracovaná naozaj veľmi kompetentne, však správu sme preberali na výbore pre ľudské práva a národnostné menšiny aj vlastne z toho, čo sme počuli, ako reagovali na ňu kolegovia, tak všetkých chcem ubezpečiť, že táto správa bola jednomyseľne prijatá veľmi pozitívne. Pozitívne hlavne z toho dôvodu, že všetci to vnímali ako dobrý základ a výborné naštartovanie práce novej komisárky, ktorá má za sebou ešte ani nie celý rok činnosti. Priznám sa, že keď sa prijímal zákon o komisároch, bola som veľmi skeptická jednak z toho, že zdalo sa mi, že vytvárať nové úrady, keď vieme, že existuje dosť nedocenená úloha ombudsmana v našej spoločnosti alebo na Slovensku, tak vytvárať ďalšie úrady, ktoré nebudú reálne vedieť pomáhať ľuďom alebo nebudú mať možno to požehnanie od vládnej väčšiny, že možnože bude také trošku bezzubé alebo trochu zbytočné. Práve na príklade pani komisárky môžem povedať, že v tomto prípade, teda komisárky pre zdravotne postihnutých, som sa mýlila. Aj keď teda stále si myslím, že kľudne tieto úrady mohli spadať pod, pod činnosť ombudsmanky alebo verejnej ochrankyne práv. Rada by som pochválila pani komisárku za prácu, ktorú robí s nasadením, za to, že veľmi dobre monitoruje všetky problémy zdravotne postihnutých, a rada by som vám popriala, pani komisárka, aby sa vám veľmi dobre spolupracovalo so všetkými úradmi a aby sa vám ich podarilo pozitívne v prospech ľudí so zdravotným postihnutím aj ovplyvňovať. Kiežby sa vám toho podarilo urobiť veľa. A teraz možno k tomu jednému prípadu. Skôr ide naozaj o to, upozorniť na veci, ktoré nie sú doriešené, do čoho by ste mohli a do čoho nemôžete celkom vstupovať, a bolo by dobré, keby ste možnože v tej veci aj uvažovali, že či by bolo možné nájsť nejaký spôsob a postup, ako veci, postup v tých veciach zlepšiť. Použijem teda konkrétny príklad jedného podnetu, ktorý sa už nikdy nebude dať priaznivo vyriešiť vzhľadom na dieťa, o ktoré ide. Zdravotne ťažko postihnutá matka zostala tehotná, porodila dieťa, sociálna pracovníčka dopredu stanovila postup, ktorý aj po narodení dieťaťa skutočne zrealizovala. Mala nalinkovaný postup. Sama, pred tým, ako sa dieťa narodilo, vravím, do piatich dní aj tento svoj plán uskutočnila. To si treba uvedomiť, že zdravotne ťažko postihnutej žene, ktorej stará mama bola ochotná postarať sa o dieťa po narodení, ktorá už vopred avizovala všetkým úradom, všetkým kompetentným úradom, že má záujem postarať sa nielen teda o svoju dcéru, ktorá bola tehotná, ale aj potom o vnúča, ktoré sa jej narodilo. Ale teda naozaj sa stalo, že po piatich dňoch dieťa bolo zdravotne ťažko postihnutej matke odobraté. Dokonca neváhali zastaviť laktáciu tejto žene. Ako sa hovorí, že toto sa nerobí ani mačkám. Dnes sa má prípad tak, že stará matka aj matka môžu navštevovať dieťa, ale počujete dobre, že ony stále len môžu navštevovať dieťa, vlastné dieťa, o ktoré javila záujem matka, tej by to zrejme nebolo dopriate vzhľadom na jej zdravotný stav, ale aj stará matka, ktorá prejavila záujem o dieťa. Pani komisárka vstúpila do toho prípadu, my ako sme teda dostali podnet, po krátkom čase sme ju informovali a naozaj začala konať. Vstúpila do súdneho konania. Ako inak by ona mohla vlastne postupovať. Zároveň s tým sme dali informáciu aj ministerstvu práce, sociálnych vecí a rodine, listom som požiadala ministra, aby sa prípadu ujal a skontroloval pôsobenie. Na tento list som nedostala žiadnu odpoveď od ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Žiadna odpoveď. Nato sme sa rozhodli, že budeme interpelovať, až po osobnej intervencii mi pán minister Richter sľúbil, že teda prípad preverí. Odpoveď na interpeláciu prišla, samozrejme, nie do 30 dní, ale až po 40 dňoch. Mne tunák jako je strašne z toho ťažko, že ako dokážeme v jednom prípade, kde ide o práva matky, o práva starého rodiča, ale najmä o práva dieťaťa, dokážeme hazardovať s časom. Preto som hovorila o tomto prípade, je to nielen vaša záležitosť, je to záležitosť aj komisárky pre deti, ale hlavne je to záležitosť ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. A ja by som si veľmi priala, aby ste dokázali pozitívne ten systém, ktorý je dnes totálne nefunkčný, zdá sa, ovplyvniť, aby ste boli braná vážne a aby, aby vám pomáhali veci zrýchľovať. Ako som povedala, tomuto prípadu už sa dá, teda možno už len čakať, ako rozhodne súd. Každopádne nikto už tomu dieťaťu nevráti čas, ktorý stratilo tým, že bolo odtrhnuté od matky, že sa nemohli vytvárať väzby, že teraz to dieťatko vytvára väzby s úplne cudzím človekom a možnože súd rozhodne, že sa vráti k svojej starej mame alebo k mame. Obávam sa, že takýchto prípadov, aj ktoré sa týkajú len vyslovene zdravotne postihnutých, je naozaj na Slovensku veľa. A už iba na záver, naozaj veľmi držím palce, aby ste boli vpúšťaná nielen do vecí, na ktoré máte kompetenciu, ale aby sa vám darilo aj meniť tie postupy, ktoré sú podľa mňa na Slovensku v oblasti minimálne sociálnoprávnej ochrany detí úplne príšerné a katastrofálne. Ďakujem vám za pozornosť.