Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2015-06-16):
Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, ja som sa teda prihlásil aj písomne, ale nevadí. Nie je, zdá sa, veľký záujem o túto tému. Niečo k nej predsa len poviem, možno aj vo svetle aktuálnych udalostí bratislavského obchvatu, kľudne už môžeme si to pospájať, predraženého bratislavského obchvatu. Nech to stojí, čo to stojí, však to potrebujeme. Viete, ja milujem tento argumentačný buldozér. Nevadí, koľko to stojí, však to potrebujeme. Nuž, tak vám poviem tak. V Michalovciach, v Hriňovej, na Kysuciach, v Dunajskej Strede, kde ste, všade ste, tak v Dunajskej ešte dajme tomu, je pravdou, že Bratislava potrebuje obchvat, ale nie je pravdou, že potrebuje bratislavský obchvat za každú cenu, nech to stojí, čo to stojí. A presne tak to naši kolegovia uchopili. Naši kolegovia vykupujú pozemky za cenu, kde sa v centrách predávajú pozemky stavebné. Oni vykupujú burinu, mačinu za takéto ceny. Bolo to veľmi dobre prichystané, veľmi dlho pripravované a má to byť teda záverečná hostina. Má to byť tá záverečná hostina, ktorá nakŕmi všetkých, ktorí ešte nedostali a tí, čo už dostali veľa, ešte sa im pridá. Lebo ako sa aj v Biblii hovorí, proste a bude vám pridané. Dostanú, naozaj všetci dostanú a dostanú veľa, nech to stojí, čo to stojí. A pri tomto, pri týchto skutočnostiach a pri tomto zákone chcem na niečo upozorniť, že čo s čím súvisí a prečo by sme sa mali aspoň trošku tým zaoberať. Ja som aj pána ministra interpeloval, že či by vedel predložiť návrh alebo zoznam pozemkov, ktoré vykúpi NDS-ka nad tisíc metrov a u koho je vlastník mladší ako desať rokov. Samozrejme, v zmysle starej dobrej tradície a firemnej kultúry ministerstva dopravy mi prišla úplne arogantná odpoveď typu: mám si to pozrieť na katastri. A nedá mi, pán minister, znova vás budem interpelovať v tej veci, lebo raz to vykúpite a raz a verím, že sa nebudeme rozporovať, už neviem kde, lebo ja som v niečom vytrvalý, že či vy ste mi povinný, alebo nie ste mi povinný poskytnúť tie údaje. Čiže ja tie údaje od vás žiadať budem. Budem od vás žiadať, od koho ste vykúpili? Koľko ste vykúpili? A budem možno dožadovať sa aj ďalších informácií a tie budú pre ľudí zaujímavé, že koľko z tých, od koho sa vykúpilo, boli čerství majitelia tých pozemkov? Koľkí z nich napríklad len nedávno nadobudli tie pozemky od pozemkového fondu? To tiež bude zaujímavé zistiť. Predstavte si, že niekto nadobudne od pozemkového fondu pozemky a zrazu také nešťastie, bude sa stavať cesta. Musí chudák, ho vyvlastnia. Ale teda, aby nebolelo, tak za cenu metra štvorcového pomaly v centre Prešova. Viete, to je naozaj. A nech ľudia vedia. Ale tu už to, zdá sa, že nikoho nerozhodí. Len pre pamäť miesta a času. Ale dozvieme sa veľmi zaujímavé. Ľudia, ktorí to prípadne pozeráte, dozviete sa veľmi zaujímavé informácie, kto koľko hektárov, kto koľko štvorákov predá pod bratislavský obchvat, ktoré možno nedávno nadobudol. Možno ich nedávno nadobudol od pozemkového fondu a zrazu toľkáto smola naňho sa dovalila, lebo on tam chcel pestovať zbožie, chovať kozy, chcel proste to využívať a smola sa naňho nalepila a bude tam tá rýchlostná cesta a jeho nešťastníka vyvlastnia za peniaze. To bude príbehov nešťastia. Teraz ironizujem. Viete, koľko je takých príbehov? Kto chce, nech si pozrie. Preto to hovorím, že ja si myslím, že by sme sa mali zamyslieť nad tým, že pri vyvlastňovaní, lebo je rozdiel, keď niekto generačne vlastní nejakú tú zem. Hej, a teraz niekto príde a vtedy skutočne môžeme hovoriť o smole, že vtedy to naňho padne, že zrovna cez tú jeho zem pôjde cesta, hej? A je rozdiel, či ju niekto špekulatívne nadobudne, lebo vie, že tade pôjde cesta, čo iní ešte v daný moment nevedia. A tam by som to možno rozlišoval cez dobu, dobu trvania toho vlastníckeho vzťahu. To by sme možno, možno, lebo sme v prvom čítaní, môžeme otvárať témy, hej? Môžete prípadne aj vo výboroch v rámci pozmeňováku do spoločnej správy to tam dať, že niektoré skutočnosti zohľadňovať. Ja by som ich zohľadňoval. Ja by som tie skutočnosti zohľadňoval, že kedy je to špekulatívny nákup pôdy a kedy to je skutočne, že niekomu pretnete roľu, ktorú generácie dozadu obhospodarovali. Je tam jedna skutočnosť, ktorá ma mierne vyrušuje. Ja len na ňu upozorňujem v rámci prvého čítania. To je § 2 ods. 5, myslím, áno. Cizelujete tie skutočnosti, aby si to ľudia vedeli predstaviť, že ak niekomu vyvlastníte pôdu takým spôsobom, že mu tú zostávajúcu časť znemožníte užívať, tam je ten výraz znemožníte užívanie, aby som teda nehovoril, ja si to pozriem, neprimeranými ťažkosťami. Čiže ešte raz. Ak má niekto pôdu, časť mu z nej vyvlastníte, zostávajúca časť je neprimeranými ťažkosťami tak obmedzená, že ju nevie zmysluplne využívať, tak vtedy by mal ten, kto vyvlastňuje, odkúpiť aj tú zostávajúcu, ak o to ten, koho vyvlastňuje, požiada. Jeden povedal, že to je v poriadku, ja tiež hovorím, že to je v zásade v poriadku. Ale neboli by sme to na Slovensku, keby sme nevedeli, kde žijeme. Lebo ono ináč doteraz platilo to ustanovenie, lenže teraz ho cizelujete. Doteraz nebolo cizelované a cizelujete ho napríklad v bode A, že čo je tá neprimeraná ťažkosť. A tou neprimeranou ťažkosťou sa pod potreby tohto zákona javí aj skutočnosť, že máte obmedzený prístup k zostávajúcej časti toho pozemku. No, samozrejme, vždycky je obmedzený prístup, keď pôjde cez to cesta. Čiže táto podmienka je splnená za každých okolností, za každých okolností je v zásade splnená. A toto neviem, že ako sa chcete s týmto vysporiadať, lebo v tejto krajine môže nastať jedna vec, že vy budete potrebovať od niekoho vykúpiť tristo metrov štvorcových, ale on si scelí pozemky na päť hektárov a budete musieť v zmysle tohto za to, za čo vykupujete, pán minister, však vykupujete za cenu pozemkov v centre Prešova, tak budete musieť od neho vykúpiť tých päť hektárov. A ešte, ak bude chytrý, tak povie, aj susedovi povie: počúvaj, však predaj mi ten tvoj pozemok, však na tom zboží, na tej pšenici nezarobíš nikdy, čo to zarobíme teraz. Sused mu predá, on ich scelí, urobí z toho jedno číslo parcely. Áno, v zmysle tohto bude potrebné, lebo znemožníte prístup, máte neprekonateľné ťažkosti. Toto je, viete, aby sme sa my nedostali, pán minister, vy rozhadzujete, neviem z čoho. Ja neviem, kde vy to beriete, toľké tie peniaze? (Povedané so smiechom.) To jak papagáj, nech sa páči. Neviem, z čoho síce, ale aby ste sa nerozhádzali tak, že nakoniec nevyjdete. Viete, už moje deti budú platiť vaše projekty. Prosím vás, nechajte aspoň moje vnučky na pokoji, dobre? Aspoň moje vnučky nechajte na pokoji. Oni, chúďatá, ešte ani na svete nie sú, bohvie čo bude, nikto nevie. Európa sa vyvíja, svet sa vyvíja, nechajte ich na pokoji. Už keď moje deti vám stáli za to, že ich potrebujete zaťažiť vašimi projektmi, vyprosujem si, aby ste aj moje vnučky. Tu som chcel upozorniť na tieto skutočnosti, ktoré tam sú, a ešte upozorním na jednu, a s tým skončím, a to je článok štyri. A to dávam do pozornosti aj ľuďom. Článok 4 v tomto mení zákon o ochrane pamiatkového fondu. Čo sa mení? Mení sa to, že teraz mohol štát vyvlastniť v prípade, že dochádzalo k ohrozeniu toho pamiatkového fondu na podnet KPÚ, Krajského pamiatkového úradu. Teraz sa to mení, že zostáva na podnet KPÚ, ale aj inej osoby. Čiže ergo môže v zásade aj Štefan Kuffa navrhnúť, že proste môžu vyvlastniť nejakí súkromnú stavbu niekoho, pamiatkovo chránenú, lebo sa o ňu nestará, dochádza k jej deštrukcii. To dávam do pozornosti, vážení občania, skúste to prípadne, neverím tomu, že by to tu niekoho zaujalo u týchto našich islamistov v kravatách, ale je to tam. To znamená, že prichádza to ako zmena. A čo chcem ešte povedať, to je tá vlastne už naozaj posledná vec, že ak štát vyvlastňuje a môže vyvlastniť aj kultúrnu pamiatku pred tým, že hrozí jej zničenie. Ja sa pýtam, a ako môžeme vyvlastniť štát, keď štát pôsobí tak, že hrozí to, že sa tá pamiatka zničí? Lebo my by sme mali v zásade vyvlastniť, hradný kopec Bratislavského hradu by sme mali vyvlastniť, lebo naozaj pri rekonštrukcii hradného kopca dochádza k poškodzovaniu kultúrneho dedičstva archeologických nálezov. Nastupujú ustanovenia o ochrane pamiatkového fondu. Lenže my vlastne nevieme vyvlastniť štát, keď štát robí to, čo robí. A to je, možno sa to bude zdať niekomu absurdné, ale ja hovorím, avizujem. Máme leto, času o niečo viac, že teda skúsim na to spýtať právnika, že či by sme nemohli urobiť, v rámci pozmeňovacieho návrhu vám ho predložím, pán minister, že ako je možné ochrániť, ochrániť, nieže nechcem povedať, že vyvlastniť, ale obmedziť právo vlastnenia štátu, lebo hrozí napríklad poškodenie kultúrneho dedičstva? Čo je prípad Hradu, par excelans, hej? To je par excelans, môžem vám povedať, aj Mičurin, pán minister. Vy ste sa asi kúpali na Mičurine, nie? Kaliňák povedal, že sa kúpal, moje deti sa kúpali, moja dcéra sa kúpala na Mičurine. Prečo nechcete dopriať, prečo nechcete dopriať iným deťom hrať sa na Mičurine a kúpať sa na Mičurine? Prečo, keď tisíce detí šesťdesiat rokov Mičurin na najkrajšom pozemku v Bratislave využívali deti na to, aby sa tam chodili kúpať, hrať, robiť botanické krúžky, prečo to už nedoprajete iným? Prečo to už, ste sa uzhodli, kde sa, na akej rade sa uzhodli, že dosť, dosť, deti vyžeňte. Jak moje deti chodili na výtvarnú, prosím vás, do Marianumu. To bol nonsens. Najskôr ich vyhodili z Javorinskej, potom do Marianumu, potom už zrušili aj Marianum. Kde teraz tie deti pošlete? Kde sa majú ísť kúpať? Kde? Jak v Jarovniciach sa majú kúpať do potoka? Do Dunaja sa majú ísť kúpať? Šesťdesiat rokov Mičurin slúžil na to, aby sa tam kúpali deti, aby to slúžilo deťom. Končíme. Končíme, lebo si niekto povedal, my sa budeme pozerať na ten výhľad. My, vaši? Ja neviem. Je to veľký kus žvanca, tam bude dobrá deľba o to, čo? Toľké hektáre. Aj tu je, aj Mičurin, tak ako je Hrad prípad na vyvlastnenie od štátu, tak aj Mičurin je prípad na vyvlastnenie od štátu. Naozaj, aj pre prípad Mičurinu, toho, čo zostalo ešte na tom kopci, je prípad pre to, aby sa obmedzilo vlastníctvo štátu k tomuto pozemku do určitého obdobia, kým možno nepríde iná situácia politická, lebo vy ste schopní to predať. Vy ste to schopní predať, ani sa nebudete rozpakovať. A teraz, že cez čo to urobiť? Ja viem, že to bude ťažké a dávam do pozornosti na voľnú diskusiu, ak by sme, lebo podľa mňa aj vývojom, aj to, ako naši ľudia volia a čo volia a koho volia, proste naozaj musíme pripraviť možno mechanizmy, ktoré sú menej štandardné, ako by jeden povedal. Tak možno na ochranu štátneho majetku, keď o ňom nemôžeme prísne vzaté povedať, že vyvlastniť, lebo nie je v prospech koho vyvlastniť. Viete, že by sme vyvlastnili štátny majetok v prospech. Tak asi by sme mali možno urobiť niečo, že ak určitá množina ľudí podpíše obmedzený režim užívania, hej, dajme tomu príklad, teraz nahlas rozmýšľam. Sto tisíc ľudí podpíše nejaký formulár, ktorý sa bude týkať nejakej lokality, pozemkov o obmedzenom užívaní, rozsahu užívania a obmedzení vlastníckych práv štátu, tak vtedy to nastane a môžeme povedať, že to bude platiť päť rokov, desať rokov a vtedy obmedzíme štát v kontrole jeho vlastníckych práv. Lebo štát sme my. Pravdou je, že delegujete v určitý moment voľbami, niekedy menej šťastnými, šťastnými, na výkon toho rozhodnutia. Váš podpis, pán minister, váš podpis v šere vašej kancelárie zaviaže moje deti plniť. Aj to chcem zmeniť. Aj tu je ten návrh, kde budeme hovoriť, že väčšie zákazky nad určitú sumu by mali prejsť a získať inú legitimitu hlasovaním v tomto parlamente. Nielen váš podpis, nielen váš podpis. A presne o tom by to malo byť, že váš podpis alebo niekoho podpis v tomto momente predám Mičurin. Niekoho podpis v tomto momente legalizuje stav, ktorý je na hradnom kopci. Legalizuje skutočnosti, ktoré sú na hradnom kopci. Tak potom poďme rozmýšľať, a podľa mňa je to vecne príslušné do tohto zákona, že obmedziť vlastnícke právo ergo také soft vyvlastnenie pozemkov alebo majetku štátu. A bude to potom čo? Bude to územie vlastnené občanmi alebo pod kontrolou občanmi? To budeme, možno verím, že sa niekto na to chytí, ale ja, keď sa nechytí, verím, že tých 15 podpisov zoženiem, len pre tú vec, aby si to ľudia pamätali, že sme sa až k tomu dopracovali. Lebo ak vy viete vyvlastniť, štát vie vyvlastniť od niekoho pre niečo, tak je na mieste rozmýšľať aj nad tým, ako my vieme vyvlastniť alebo obmedziť štát. Lebo štát sa správa tak, ako sa správa k svojmu majetku. To som si považoval za potrebné povedať a aj som to povedal. Ďakujem pekne.