R. Chmel, minister kultúry SR: (2004-10-21):
Pravda je, že od stavu literatúry, jej poslania v spoločnosti sme dlho odvíjali stav našej kultúry a kultúrnosti, ale to sú už, ako isto viete, časy dávno minulé. Dnes nie je naša literatúra zrkadlom našej kultúry, nie je ona určujúca v spoločnosti, určujúca je banalita a povrchnosť médií, nie umelecké romány, eseje, filmy, nie vážna hudba, či výtvarné umenie, ale telenovely, konzumná subkultúra manipulujúca najmä s agresivitou a brutalitou. Tá určuje vkus a životný štýl našej spoločnosti. Namiesto čítania hodnotnej literatúry ľudia sledujú to, čo u nás ešte vlastne sa nestačilo ani ujať v našom jazyku, to, čo už inde tak pekne tomu hovoria, že sú to mydlové opery ohlupujúce národ, takpovediac, vo veľkom. Ale ako mi hovorí moja dcéra, to ty už nevyriešiš, taký je svetový trend. Ale napriek tomu, ak človek úplne nerezignoval, tak predsa musí byť aj donkichotom, aj keď je ministrom. Takže pravda je taká, že maďarské ministerstvo kultúry má v rozpočte na podporu literatúry, v našich korunách je to 200 mil. korún. A čo my? V roku 2002 to bolo 27,7 mil., 2003 – 35, v tomto roku je to 60 a na budúci rok sme naplánovali 80. Z toho rozpočtu, ktorý sa fakticky nemení, je to maximum. Ak k tomu prirátame ešte, že asi 20 mil. ide na organizácie v našej zriaďovateľskej pôsobnosti, Literárne  informačné centrum a iné, tak to zase nie je úplne málo, ale nie je to, samozrejme, stav, ktorý by bol ideálny, či k ideálnemu sa čo len približujúci. My sme vytvorili v našom grantovom systéme špeciálny program na podporu literatúry. Ten program sa volá Ex Libris. Na tento rok, ako vravím, mal naplánovaných 60, na budúci rok 80 miliónov. Je to na podporu tvorby a doplnkovo asi takými 10 – 15 % aj na podporu knižníc, knižníc, ktoré nie sú v našej zriaďovateľskej pôsobnosti, teda obecné, mestské, krajské, ktoré, samozrejme, trpia veľmi najmä pri akvizícii, pri nákupe. Tam sme vyčlenili z tohtoročného rozpočtu asi 12 mil. korún s tým, že spolufinancovanie obcí, miest, krajov je asi 5 %. Okrem toho, samozrejme, máme knižnice, ktoré máme vo svojej pôsobnosti – centrálne národné, vedecké knižnice –, ktoré prirodzene sú, takpovediac, podporované z nášho rozpočtu. Teda chceme podporovať knižnice aj naďalej, ale zásadne chceme podporovať aj tvorbu, aj čitateľov, najmä čitateľov, ktorí čítajú a to sú zvyčajne tí, ktorí ešte nemajú primerané európske platy k tým európskym cenám, ktoré dnes už na knihy existujú. Chceme však podporovať tvorbu nielen cez vydavateľov, ale aj priamou podporou. A napríklad z takej, povedal by som, rámcovej analýzy situácie v literárnej tvorbe za posledné poldruha desaťročie nám vyšlo, že by sme mali osobitne stimulovať osobitnými programami literárnymi tvorbu románovú, tvorbu memoárovú, tvorbu spoločenskovednú a aj preto sme vytvorili v tých podporných programoch také osobitné programy, ktoré sa nekryjú s programami, resp. s podporou, ktorú napríklad udeľuje Literárny fond. Neviem, či ešte príde boom knihy v našej spoločnosti, ale verím, že kniha nezanikne. Pravda je, že by sme mali byť my pri tom aktívnejší, lebo ako tak chodím najmä po strednej Európe, tak sa mi zdá, že ten stav je naozaj najnepriaznivejší v porovnaní s okolitými štátmi na Slovensku. Ale trošku by si, samozrejme, pritom mala svedomie spytovať aj samotná, sama literatúra, ale to je už téma na inú rozpravu, pani poslankyňa. Takže dúfam, že som voľačo vás aj, vo voľačom som vás aj uspokojil. Ďakujem, pán predseda.