A. Slafkovský, poslanec: (2002-03-20):
Je pravda, a toto je skutočnosť, že v našich mestách a obciach mnohých nie sú dobré zásady hospodárenia, nie sú tam dobré zásady o rozpočtových pravidlách, pretože v niektorých obciach sú umožnené zmeny rozpočtu pomerne vo veľkých sumách starostom alebo primátorom. To môže vyvolávať problémy v živote i v praxi. Ale v zásade ako legislatívci by sme sa nemali pozerať na to tak, že čo má urobené niektorá obec zle, a meniť to zákonom, ale zákonom to upraviť tak, aby bola povinná si prijať dobrý vnútorný legislatívny predpis, ktorý nebude vylučovať z možností zastupovať obec pre rozhodujúcich funkcionárov v obci. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Prokeš. J. Prokeš, poslanec: Ďakujem, pán predsedajúci. Ja sa obávam, že pán kolega Fehér si neprečítal dobre návrh zákona, lebo práve tam sa vracia možnosť poslancom, aby zastupovali v štatutárnych orgánoch obec alebo mesto. Takže to, čo on uvádzal na podporu svojho návrhu, teda v čl. IV spoločnej správy, vôbec nie je pravda. Ďalej, čo sa týka jeho argumentu, ako je to vo vyšších územných celkoch, ja si myslím, že tam je to tiež nezmyselné a nič nebráni pánovi poslancovi, aby pripravil novelizáciu aj príslušného zákona, aby sa to upravilo aj tam. Skutočnosť, ktorú chce on dosiahnuť takýmto spôsobom, ako predkladá, je vlastne to, aby politickú zodpovednosť niesli volení funkcionári, ale majetkové práva aby mal niekto úplne iný. Pán poslanec, vážne sa obávam, že toto práve povedie k tomu, že moc budú mať ľudia, ktorí budú stáť v pozadí, a tí, ktorí pôjdu so svojou kožou na trh a predstúpia pred občanov, vlastne budú len vešiaky na kabát. A toto je vlastne to nebezpečenstvo, ktoré sa vytvorilo a ktoré sa snažíme návrhom novelizácie zákona č. 369/1990 Zb. odstrániť a dať to do normálnych koľají. Ľudia, ktorí sú zvolení, či už sú to poslanci alebo starostovia, získali dôveru občanov. Tak sa ja pýtam, prečo im potom niekto a priori zo zákona vyslovuje nedôveru, že nebudú konať v záujme tej obce a v záujme občanov, ktorí ich zvolili, lebo toto, čo vy sa snažíte presadiť, nie je nič iné, len vyslovenie nedôvery. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pán poslanec Fehér. M. Fehér, poslanec: Áno, ďakujem pekne. Ja by som reagoval najprv na pána poslanca Prokeša. A neodpustím si poznámku, že ak vlastne je tu argumentácia toho, že táto zmena je potrebná hlavne pre malé obce, tak teraz vystupujú hlavne primátori veľkých miest. To je len taká poznámka. Pán poslanec Prokeš, samozrejme, viem veľmi presne, čo je v návrhu zákona, a viem, čo obsahuje aj môj pozmeňujúci návrh. A povedal som, že toto je systémová chyba, toto nie je apriórne vyslovenie nedôvery všetkým primátorom, to je systémová chyba z toho dôvodu, že ak primátor nekoná v súlade so zákonom, jediná relevantná možnosť je – dať ho nejakým spôsobom na súd – alebo ďalšia možnosť nápravy je – vyhlásiť v meste verejné hlasovanie o odvolaní starostu čiže referendum, čo je zjavne neprijateľné. Čiže na spôsoby nápravy tých krokov, ktoré, či už neúmyselne alebo úmyselne, sa udiali tým spôsobom, že ich vykonal starosta, nie je dostatočný opravný mechanizmus. A musím povedať, že práve ja som vyjadril dôveru primátorom tým, že návrh zákona sa snažím zmeniť tým spôsobom, aby mohli v dozorných radách, či už eseročiek alebo akciových spoločností, byť primátori, čiže aby mohli vykonávať svoju kontrolnú funkciu. A ja si myslím, že je to z princípu rovnováhy a delenia moci. Je to podľa môjho názoru strašne dôležité. A presne to, o čom hovoril pán poslanec Slafkovský, že v tomto prípade nie sú dobré stanovy niektorých obecných zastupiteľstiev, bude nútiť systémovo k tomu, aby si tie stanovy upravili. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Tatár. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy, vážení páni, predkladám pozmeňujúci návrh k návrhu skupiny poslancov (tlač 1318). Stručne ho uvediem. Navrhujeme, aby v § 11 ods. 4 písm. k) sa bodka na konci vety nahradila čiarkou, za ktorou sa vkladá nasledovný text: „ako aj poverovať výkonom majetkových práv obce ako akcionára alebo spoločníka a určovať rozsah a spôsob ich výkonu“. To je návrh na doplnenie § 11 ods. 4 písm. k). Ide o to, že v zmysle § 190 Obchodného zákonníka v prípade jediného akcionára práva valného zhromaždenia vykonáva tento akcionár. Starostovia vychádzajúc z § 13 ods. 5 zákona o obecnom zriadení vykladajú výkon funkcie jediného akcionára obchodnej spoločnosti tak, že do ich neodňateľnej právomoci patrí vykonávať funkciu valného zhromaždenia tejto spoločnosti bez ohľadu na to, aby dostali poverenie zastupiteľstvom. Vylučujú, že by táto právomoc mohla byť predmetom, ktorú by si mohlo v zmysle § 13 vyhladiť pre seba obecné zastupiteľstvo. Takýto výklad má za následok možné obchádzanie obecného zastupiteľstva pri nakladaní s majetkom obce. Takže my len navrhujeme, aby výkon akcionára, ktorý vykonáva starosta alebo primátor, teda bol odsúhlasený, posvätený povereným zastupiteľstvom. Je to len spresnenie ducha zákona tak, aby jednoducho starosta a zastupiteľstvo boli z istej logiky veci povinné spolupracovať pri výkone akcionárskych práv. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Prokeš, ako posledný prihlásený. J. Prokeš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážené kolegyne, kolegovia, dovoľte mi v mojom vystúpení zhrnúť trošku dôvody, pre ktoré vlastne predkladáme tento návrh zákona. Ja viem, že v dobrej viere a možno kvôli zlým skúsenostiam v niektorých obciach, príp. v mestách keď sme poslanci Národnej rady schvaľovali novelizáciu zákona č. 369/1990 Zb., tak sa tam dostali niektoré veci, ktoré en bloc vlastne vyslovili nedôveru, ako som povedal vo svojej faktickej poznámke, voleným zástupcom občanov, či už to boli poslanci alebo či to boli starostovia, príp. primátori. Naozaj neviem, akú väčšiu zodpovednosť aj pred občanom môže niesť človek, ktorého mnohokrát ani nepoznajú, ale dostane sa na hospodárske funkcie, pretože tam nemôžu byť tí, ktorí boli bezprostredne zvolení, kde môžu vlastne tí ľudia konkrétne niesť potom zodpovednosť aj pred tým občanom, ako sa nakladá s tým majetkom. Treba povedať aj to, že predsa len postavenie starostu je trochu iné ako postavenie zastupiteľstva jednoducho preto, že on nesie osobnú zodpovednosť a ako takú ju nesie aj pred zákonom. Pokiaľ ide o kolektívne rozhodovanie, viete veľmi dobre, že v takom prípade nie je možné, pokiaľ sa nedokáže úmysel, čo sa prakticky pri hlasovaní zastupiteľstva dokázať nedá, že aj keď vzniknú akékoľvek škody, vyvodzovať z toho nejakú trestnoprávnu zodpovednosť. A preto vzniká potom otázka, že keď má zastupovať niekto obec aj na valnom zhromaždení, ako pred chvíľou pán kolega Tatár hovoril, či ho má schvaľovať to obecné zastupiteľstvo alebo či to má robiť štatutár obce, ktorý nesie plnú zodpovednosť zo zákona za nakladanie s majetkom obce len preto, že v tomto smere je štatutárnym orgánom v majetkovoprávnych veciach. Je to tam stále napísané v tom zákone. Treba povedať aj to, že pokiaľ si niektorí v obecnom zastupiteľstve nevedia poradiť so starostom a majú problém, že je namontovaný v rôznych aj mestom založených organizáciách, si to môžu pokojne upraviť v štatúte obce a vymieniť si toto právo, pretože ide o nakladenie s majetkom mesta a ide o majetkovo-hospodárske vzťahy, aj keď vykonáva príslušná organizácia, či už je to akciová spoločnosť alebo eseročka, nejakú podnikateľskú činnosť. Inak povedané, je to v rukách mestského zastupiteľstva, či to na rozhodovanie starostu ponechá alebo nie. Ale je naozaj smiešne, aby niekto, koho ad hoc zvolia na zastupovanie na valnom zhromaždení nejakej akciovej spoločnosti, kto nemá ani predstavu o celom hospodárení – zatiaľ čo starosta by ju mal mať, mal, lebo je to povinný vedieť, o hospodárení takejto organizácie, ktorá je založená alebo spoluzaložená obcou –, išiel hlasovať na valné zhromaždenie. Ja vás naozaj prosím, aby ste dôkladne zvažovali, či podporíte návrh, ktorý predložil pán poslanec Tatár, ale takisto vás prosím, aby ste sa riadili odporúčaním gestorského výboru a neuberali ďalšie právomoci, ktoré vôbec starostovia majú. Opakujem znovu, sú to ľudia, ktorí sú volení priamo, nie zastupiteľsky. To znamená, že oni priamo budú vystupovať a hlavne v tých malých obciach, kde ich všetci poznajú, pred tými občanmi. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Vystúpili všetci poslanci, ktorí boli prihlásení do rozpravy. Vyhlasujem teda rozpravu za skončenú. Pýtam sa pána poslanca Bajana, či sa chce vyjadriť. Nie. Ďakujem pekne. Takže preruším rokovanie o tomto bode, páni poslanci. vládnom návrhu zákona o rodičovskom príspevku , ktorý je v prvom čítaní. Vládny návrh zákona ste dostali ako tlač 1353. Návrh na pridelenie vládneho návrhu zákona na prerokovanie výborom Národnej rady máte v rozhodnutí predsedu Národnej rady č. 1510. Z poverenia vlády Slovenskej republiky návrh zákona uvedie minister práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky Peter Magvaši. Prosím pána ministra, aby sa ujal slova. P. Magvaši, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR: Vážený pán predsedajúci, vážené dámy a vážení páni, na programe sú dva na seba nadväzujúce zákony, a teda chcel by som najskôr dať výklad k obidvom zákonom. Potom by som špecificky dal výklad k tomuto zákonu, ktorý je predmetom tlače 1353. Vláda Slovenskej republiky schválila 30. januára tohto roku uznesením č. 83 návrh zákona o rodičovskom príspevku, ktorý predkladám, a uznesením č. 84 návrh zákona o prídavku na dieťa a príspevku k prídavku na dieťa. Chcel by som povedať, že týmito zákonmi vláda Slovenskej republiky plní svoj záväzok, ktorý dala v programovom vyhlásení vlády, a teda tieto zákony prispievajú k plneniu cieľov koncepcie štátnej rodinnej politiky a završujú proces budovania systému štátnej sociálnej podpory. Prostredníctvom práve príspevkov štátnej sociálnej podpory vyjadruje štát svoju účasť rodinám pri zvládaní životných udalostí v rôznych etapách životného cyklu najmä tým, že sa starajú o nezaopatrené deti s cieľom zamedziť výraznejšiemu poklesu ich životnej úrovne. Preto považujeme za potrebné uviesť, že štátna sociálna podpora nie je určená na riešenie hmotnej núdze, ktorej dôsledky rieši systém sociálnej pomoci poskytovaním dávky sociálnej pomoci. A práve zákon o sociálnej pomoci napĺňa ústavné právo občana Slovenskej republiky, že treba zabezpečiť riešenie stavu hmotnej núdze občana. Pri posudzovaní nároku na dávku sociálnej pomoci a jej výšku sa príspevky štátnej sociálnej podpory ale považujú za príjem. To je veľmi dôležité povedať. To znamená, že pokiaľ ide o rodiny, ktoré sa dostali do stavu hmotnej núdze, tak sa dávka štátnej sociálnej podpory počíta za príjem. To znamená, že pri posudzovaní tohto stavu nie je možné brať, že dávka štátnej sociálnej podpory je plus k prípadnej dávke sociálnej pomoci. Inštitucionálne zabezpečenie výkonu agendy rodinných dávok jediným platiteľom je zároveň jedným zo záväzkov Slovenskej republiky pri prístupovom procese do Európskej únie a je súčasťou Národného programu na prijatie acquis communautaire, kde to súvisí s náročnosťou pravidiel ich exportu do členských štátov únie po vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie. To znamená, z jedného miesta môže byť zabezpečovaný export dávok sociálnej podpory. A na to je potrebné aj inštitucionálne vytvoriť zodpovedajúce podmienky. Medzi očakávané pozitíva jediného platiteľa patrí práve jednotná evidencia všetkých poberateľov a ich relevantná informačná databáza, ktorá umožní vykonávať dôslednú kontrolu vynakladania aj prostriedkov zo štátneho rozpočtu. Dobudovanie celého systému štátnej sociálnej podpory z hľadiska personálneho a materiálno-technického zabezpečenia je premietnuté v uznesení vlády č. 821 z 5. septembra 2001, kde vláda vlastne uložila svojim ministrom, to znamená ministerstvu financií, aby v súvislosti s transformáciou systému štátnej sociálnej podpory sa v rozpočte na rok 2002 vyčlenili prostriedky na zvýšenie počtu zamestnancov odborov sociálnych vecí krajských úradov a okresných úradov o 300 zamestnancov s účinnosťou od 1. októbra 2002 – a chcel by som povedať, že toto je zahrnuté v rozpočte na rok 2002 – a v príprave rozpočtu na rok 2003 zabezpečili ďalších 568 zamestnancov. Tým sa aj zároveň navrhuje, aby zvýšenie limitu zamestnancov odborov sociálnych vecí okresných úradov bolo určené od 1. októbra 2001 na výkon agendy rodičovského príspevku, a v roku 2003 na výkon agendy prídavku na dieťa a príspevku k prídavku na dieťa, lebo tieto agendy v súčasnosti vykonávajú vlastne bezúplatne zamestnávatelia, pobočky sociálnej poisťovne a okresné úrady a donedávna ich vykonával aj Národný úrad práce. To sme už v zákone vyriešili. Teraz by som prešiel teda k samotnému zákonu. Tým by som chcel uviesť teda obidva tieto druhy zákonov. To znamená, už sa nebudem dotýkať v tom druhom zákone tohto všeobecného rámca, ktorý aj inštitucionálne vytvára podmienky pre to, aby zákony mohli byť úspešne uplatniteľné. Teda predkladaný vládny návrh zákona podľa tlače 1353 o rodičovskom príspevku vychádza z poznatkov odborníkov, že dieťa v útlom veku potrebuje individuálnu starostlivosť mimo kolektívneho zariadenia. Navrhuje sa preto poskytovať rodičovský príspevok rodičovi pri osobnej a riadnej starostlivosti o dieťa do 3 rokov veku, čo nadväzuje aj na úpravu rodičovskej dovolenky podľa nového Zákonníka práce, ktorý by mal mať platnosť od 1. 4., a rodičovi starajúcemu sa o dieťa s dlhodobo nepriaznivým zdravotným stavom sa navrhuje vyplácať rodičovský príspevok do 6 rokov veku dieťaťa, pričom na túto vekovú hranicu nadväzuje poskytovanie dávky v rámci systému sociálnej pomoci. Situácia mladých rodín je spravidla sťažená kumuláciou štartu profesijnej a zároveň i rodičovskej úlohy. V súvislosti so starostlivosťou o narodené dieťa zostáva mladá rodina závislá od jedného príjmu z ekonomickej činnosti, podpory v nezamestnanosti, resp. dávky sociálnej pomoci. S cieľom prispieť k zlepšeniu jej životných podmienok a zosúladeniu rodičovskej a profesijnej role navrhujeme upraviť výšku rodičovského príspevku z terajších 2 740 korún, ktorá je konštantná a nebola valorizovaná od roku 1997, na 3 790 korún, to znamená, že ju navrhujeme zvýšiť o 1 500 Sk, t. j. na sumu životného minima pre jednu plnoletú fyzickú osobu. Ďalej sa navrhuje akceptovať aktívny a zodpovedný prístup rodiča k zlepšeniu životnej úrovne rodiny a poskytovať rodičovský príspevok v nižšej sume – 1 200 Sk –, ak rodič vykonáva zárobkovú činnosť a starostlivosť o dieťa zabezpečil inou dospelou osobou mimo zariadenia. Predpokladá sa, že týmto opatrením sa tiež vytvorí pre mladých rodičov možnosť využitia zamestnania na skrátený pracovný úväzok a v súvislosti s tým možnosť tiež očakávať pokles podielu mladých rodín odkázaných na dávku sociálnej pomoci. Okrem toho v prípade zamestnania rodiča prestáva byť štát platiteľom poistného do fondov, čím sa znížia aj výdavky štátu. Zníženú sumu rodičovského príspevku na 1 200 Sk sa navrhuje vyplácať aj druhému zárobkovo činnému rodičovi, ak sa obidvaja rodičia súbežne starajú o to isté dieťa, avšak len za jeden kalendárny mesiac. Sleduje sa pritom záujem rozvinúť citové kontakty s dieťaťom aj u druhého rodiča, obvykle u otca. Chcel by som povedať, že pri tomto sa vlastne prihliadalo aj na skúsenosti, ktoré sú v krajinách Európskej únie a ktoré sú premietnuté v smernici Európskeho spoločenstva 96/34/ES/1996 o Rámcovej dohode o rodičovskej dovolenke. Som presvedčený, že obidva tieto návrhy zákona zabezpečujú dlho očakávanú skutočnosť, ktorú sme deklarovali v Programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky, ale nielen v Programovom vyhlásení vlády Slovenskej republiky, ale predovšetkým tým, aby Slovenská republika mala zdravý vývoj svojich obyvateľov, aby podmienky pre mladé rodiny sa výrazne na Slovensku zlepšili. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Prosím, aby ste zaujali miesto navrhovateľa. Dávam teraz slovo spravodajkyni, ktorú určil navrhnutý gestorský výbor, výbor pre sociálne veci a bývanie, poslankyni Kláre Sárközy.