Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-05-30):
Vážená pani predsedajúca, vážené kolegyne, kolegovia, v zásade sa teším, že si to už aj iní všímajú, na čo ja dlhodobo upozorňujem, takže z tohto pohľadu som spokojný, lebo naozaj je to nedôstojné. Koniec koncov piatkové rokovania sú vždycky nedôstojné. Vždycky sú nedôstojné. Smolou piatkových rokovaní je, že zvyknú prísť také témy, ktoré, by sme sa aspoň politici mali tváriť, že nás zaujímajú, ako sú ľudské práva, ombudsman. Nedokážeme to. To, že je dneska ústava a je piatok, to, že vám včera dal predseda priepustku, vyústením toho celého je dnešná účasť v parlamente, v pléne a to je naozaj nespochybniteľným faktom. To znamená, kolegov zo SMER-u je to zo päť, čiže ani nie 10 % poslaneckého klubu. Ani nie 10 % poslaneckého klubu, predkladám, že väčšina z nich už okopáva záhradky, prechádzajú sa, nakupujú, prípadne nejaké drobné opravy pri dome a tak. Ale treba aj povedať, aj čo sa týka tuná kolegov od liberálov, že im došla para, a ja už teda premostím, že to, že im došla para, a to, že je pre nich dôležitejšie sedieť v kaviarni v Eurovei pri Dunaji, ako tuná dať full fight, hej, že proste vyargumentovať to, lebo už sa to nedarí. A už aj Martin Poliačik, neprislúcha mi hodnotiť, ja len drobnú poznámku si neodpustím, postaviť svoj príspevok na tom, že vytrhávam z vystúpenia iných rečníkov niečo a to komentujem, to ako šéf debatnej asociácie alebo čoho si bol, nie je zrovna znakom nejakých, by som povedal, orátorských schopností, ale nech sa páči. To znamená, že vám došla para, samozrejme, to je cítiť. (Reakcia z pléna.) Ja poznámku som si neodpustil. Vážení, v tejto komornej atmosfére dovoľte uviesť, a ja už to pre tých mojich ľudí robím, pre tých ľudí, ktorí to pozerajú, však pre nich, to vyzerá, že má význam. Pokúsim sa to zjednodušiť tak, aby sme to vedeli uchopiť. Celý tento návrh má v zásade dve časti, to je manželstvo a súdnictvo. Manželstvu sme sa venovali intenzívne a vtedy to bolo témou v prvom čítaní, to tu bolo dosť tvrdé, a teraz mám pocit, že je vôľa, a teda aj logicky sa venujeme skôr tomu súdnictvu, čo je odbornejšie o niečo a tak by to podľa mňa aj malo zostať, avšak nedarí sa. Nedarí sa, lebo zaznievajú, zaznievajú, a už to môžme nazvať, tak ako to je, klišé typu „už to teda neni zmluva s diablom, Faust a spol.“, ale „už je to obchod“. Už teda to je tá soft verzia zmluvy s diablom, že je to obchod a že obchodujú a neviem čo. Prosím vás, k tomuto mi dovoľte uviesť a s tým zásade ja sa téme manželstva nebudem venovať, budem sa venovať trošku viac téme súdnictva, že táto ad hoc koalícia je hodnotový, aj určitý hodnotový pragmatizmus KDH, lebo to hádam nikto nespochybní, že KDH si na rodinu a na manželstvo nespomenulo včera, hej, a keď videlo, že teda sa jej vôľa, povedzme tomu hodnotový pragmatizmus, tak pristúpila. Tu sú ľudia, tu sú strany, ktoré sú schopné, ani keď ich nepotrebujú, ich hlasy, držia tomu stráž, hej, že pri drogovej koalícii v zásade SMER nepotreboval kolegov tuná, ale tí držali, bojovali urputne ako o dušu. A keby som bol mierne protivný, tak poviem, že možno keby tu vznikali koalície, že predať sa dá všetko, tak tiež sa dá vytvoriť nejaká účelová politická koalícia. Keby tu SMER vyslal signál, že chce uzákoniť chaos do ústavy, tak tiež mám predpoklad, že by sa tu našlo jedno zoskupenie, ktoré by tomu urobilo sekundanta. Keby SMER vyslal signál, že chce uzákoniť aj na detvianskom mestskom úrade, že má byť iným jazykom ten mestský úrad nazvaný, tak tiež by sa možno našiel niekto, kto by robil tomu sekundanta. Čiže, prosím vás, nemajte za zlé, nemajte za zlé kádehákom v tomto, že presadzujú konzistentne dlhodobo svoju agendu a prišla a sú tu. No však by bolo zarážajúce, keby tu neboli, keby pri tomto neboli. Čiže v tomto by som im to fakt nemal za zlé, skôr by som ocenil tú konzistentnosť, ktorá tu chýba. Tu chýba konzistentnosť, lebo tu na kandidátkach je oheň, voda, potom to aj tak dopadne, hej. Takže tuto ľudia by mali skôr oceniť, ako sa na toto hnevať, a to je aj môj postoj k tomu celému. Čiže čo sa týka samotného manželstva, nám sa podarí, teda ak sa podarí, teda všetko prejdeme, budeme hlasovať, podarí sa to, že v ústave bude napísaná vec, ktorá tam v zásade nemusela byť, hej, v zásade tam nemusela byť. Avšak keďže vieme, kde žijeme, a keď sa, naozaj doba sa mení, všelijaké iné názory sa zobúdzajú, kreujú, vstávajú, posilňujú, naberajú na sile, tak to tam proste je vôľa 90 poslancov, a tak je postavená naša ústava, to tam dať. To znamená, že definuje manželstvo ako jedinečný zväzok muža a ženy. V zásade treba povedať, naozaj, a to je faktom, že prijatím tohto do ústavy ešte ergo neznamená, že sa nemôžu diať iné veci, a predpokladám, že, lebo tie sú už prostou väčšinou, že sa asi aj budú, pokiaľ vôľa ľudu tejto krajiny bude, že zvolí tie strany, ktoré budú chcieť proste do toho vnášať tie prvky, na ktorých sa dobre vezie, mimochodom, to sú také sexy vlny teraz. Nič nie je vďačnejším sústom na titulku, ako keď konzervatívec podporí liberála. Svojím spôsobom je to blbosť, ale titulku máte istú. Čiže, áno, že tieto tendencie tu budú, budú naberať na sile, na energii, takže budeme sa s tým pasovať a toto ustanovenie v ústave v zásade to nezneguje abo nepoloží. V prípade, že by tá sila bola taká veľká, že im začne vadiť to ustanovenie, to je podľa mňa sila toho celého, že keby im to začalo tak vadiť, že oni sa chcú nazývať nejaké iné koexistencie, iné spolužitia by sa chceli nazývať manželstvom, čo by sa nemohli, pokiaľ toto prijmeme a pokiaľ by to začalo vadiť, tak jediná šanca na to, aby sa nejaké, ja neviem, spolužitie muža a muža mohlo nazývať manželstvom, tak jediná šanca bude v tom, že musia vyhrať voľby, musia mať 90 hlasov a musia sem kolegu Poliačika, predpokladám, ak by tu bol, poslať a Martin musí dať speech of the life, to znamená životnú reč, hej, aby presvedčil, naozaj, že manželstvo nie je jedinečným zväzkom muža a ženy, ale že manželstvo je zväzkom aj muža a muža. No už, takže to je celé zhodnotenie, čiže bude to tam, je dobré, že je to tam, lebo nám to bude určitým svedectvom, že sa pohýname niekam, kde to nemusí celkom dobre dopadnúť, ale láka to. Viete, ľudí vždycky lákalo sa vydať, zažiť niečo viac, hej, celá tá kultúra uzabávania sa k smrti má svoje riziká, ale zdá sa, že sa na nich dobre vezie, a zdá sa, že pokúša a láka viacerých z nás, ktorí by sme mali byť primárne viac zodpovední, ako by nás malo lákať objavovať. Lebo my tu nie sme ten Zikmund a, neviem, Havelka (reakcie z pléna), Hanzelka, ale my by sme mali byť zodpovední politici. Nuž, čiže toto je tá prvá časť. K druhej časti súdnictva dovoľte uviesť, znova pre ľudí to poviem, ono to je naozaj ťažké aj uchopiť toto, aj sa to povie, ľudia sa strácajú, ja to poviem, že v zásade o čo ide. Ide v zásade o to, že súdnictvo ako také je nezávislé, žiaľ, tým, že my vieme všetko vytunovať a prevrátiť na svoj obraz, sa podarilo tak, že súdnictvo je nezávislé, sa prejavilo do tej formy, ako je to teraz, to znamená, je to štát v štáte, je to zabetónované a sú s tým spojené určité okolnosti, v ktorých vy cítite ten pocit bezmocnosti, lebo súdnictvo je nezávislé, hej. Asi by vedeli niektorí ľudia hovoriť, že koho poznajú, sudcu, ako jeho deti nakupujú, skupujú nehnuteľnosti alebo neviem čo, že to je zjavný nepomer, ale na to je jednoduchá odpoveď, súdnictvo je nezávislé a s tým nič neurobíte. Tak je to presne, že keď dáte, musíte nájsť aj spoločenstvo, ktoré sa vie hýbať v tých pravidlách, a každé iné spoločenstvo, ktoré má menej, tak si ich vie upraviť na svoj obraz. Čiže tá určitá nezávislosť vyhovuje v tom, v tom zabetónovaní toho existujúceho stavu. Čiže, ľudia, vážení, teraz, čo robíme, my nebúrame múr nárekov, my hovoríme, že tí sudcovia by mali prejsť určitými previerkami. A rozlišujeme sa – z toho, čo tu je počuté – v rozsahu, v procedúre. Titani, a ja v dobrom, titani práva v tomto pléne, pani Žitňanská nerozporovala previerky ako také, predpokladám, ani pán Lipšic, lebo predkladá variáciu na tú tému, čiže my neprekonávame nejaký magický bod, že previerky áno – nie. My o previerkach hovoríme, že áno. Tuná kolega Kadúc to trošku zamotal a domotal, lebo previerky do budúcna, dozadu, dopredu, alebo iba pre nových, ja si dovolím ako poľnohospodár povedať, že pokiaľ by sme sa zhostili tej druhej vašej odpovede na moju výčitku, že či keď vy ste povedali, že by mali prejsť previerkami tí noví, tak ja si laicky myslím, že to je zase podľa mňa nie celkom správne a možno aj protiústavné voči tým starým. Lebo ako je možné, že jeden sudca musí mať, druhý nemusí mať? To celkom, nie celkom by som vyhodnocoval ako správne, alebo tú určitú rovnosť pred zákonom, to len ja ako poľnohospodár si dovolím namietnuť. Ale mám pocit, že v tom sa nelíšime, že previerky áno, obzvlášť po skúsenostiach, ktoré máme, a našej bezmocnosti, ktorú máme, hej, nad tým stavom. Takže tam sa nerozporujeme. Rozporujeme sa v tom rozsahu. Mrzí ma, že ak by sme povedali, že teda rozumieme, že previerky áno, potom zvykne byť aj tak filozoficky, že pokiaľ som ten nápad nedal ja, tak je zlý, to je, jeho hriechom je to, že som ho nedal ja. Verím, že by sme sa mohli oprostiť tohto systému, ktorý tu je relatívne bežný. Mali by sme sa oprostiť, nebudem menovať, aj systému, že neprešlo to, nerozprávali sme, lebo už rozprávame dlho. Je 25 rokov od novembra a betón má tendenciu sa rozpadať po 100 rokoch, ale po určitých rokoch má stále tendenciu byť dostatočne tvrdý, dokonca ešte možno tvrdnúť. A ten polčas rozpadu nastáva rádovo neskôr, to si už nemôžme dovoliť. Čiže ja by som filozoficky to uchopil tak, ak existujúci stav je zlý, a vieme, že je zlý, pripúšťame, že ho treba zlepšiť, tak niečo je lepšie ako nič, obzvlášť, keď vieme, že to nič nefunguje. Hej? A korektne pristúpiť k tomu, že ak sa navrhuje niečo, tak podrobiť to naozaj teda, ale vystúpiť z tej premisy, že je to zlé len preto, že, a to „preto, že“ je len preto, že neprešiel nejaký rituálny proces diskusií, ale vecne na tom nie je nič zlé, tak to podľa mňa nestačí. Hej, že neprešli sme rituálom zaháčkovania, že aj my sme si háčkli, aj my, ale že nenašli sme vecné chyby na tom, podľa mňa nie je to zodpovedný prístup. Lebo v procese tých previerok, ak to dobre chápem, pre ľudí to hovorím, je vôľa a podľa mňa zákonodarci majú na to právo, dokonca je to ich povinnosť, vytvoriť také zákony, ktoré to zlepšia, a jeden z tých je teda navrhnutie tých previerok. Aktuálne je to tak, že pristúpili ku koalícii aj politickí pragmatici z SDKÚ, hej, a tí vlastne po spojení týchto, to vyzerá tak, že sudcovia prejdú previerkami v podobe NBÚ, z NBÚ to ide do Súdnej rady, tam ich je 18, neni sú to jednoliati, sú tam takí, akí sú, ale 18 je stále viac ako 2, 3. To znamená, že je tam predpoklad, že tam to môže mať znaky demokracie, lebo sa minimálne musí prijať rozhodnutie hlasovaním, čo je dosť kľúčové, čiže neni to nejaký monokratický orgán, i keď ho možno niekto má tendenciu taký vytvárať, hej, ale stále 18 je dosť ľudí na to, aby sa nemuseli jednomyseľne zhodnúť ako vo Vietname a v Číne. Čiže to prejde na Súdnu radu a Súdna rada vydá stanovisko. Áno? Vydá stanovisko a to stanovisko vyhodnotí, ak bude prijatý ten prezident. Nemám pocit, že nový, novozvoleného, sa to už asi pána Gašparoviča nechytí, nemám zrovna pocit, že by nový prezident bol nejaký SMER friendly, čiže nejaké, viete, že to, čo tu aj zaznelo, že pokusy, nie celkom sa s tým stotožňujem, lebo tie filtre tam sú. Hej, že tie filtre tam sú. Dokonca ešte ten filter, ak to správne chápem, že po rozhodnutí, teda Súdna rada nerozhoduje, len dáva stanovisko, rozhoduje prezident, ale po vydaní stanoviska tej Súdnej rady je to ešte možné preskúmať súdom. Aj to stanovisko je možné preskúmať súdom. Takže ja si myslím, že ak hovoríme, že politika je umením možného, ja neviem, kto má lepší nápad. Je tu návrh pána Lipšica, ktorý hovorí o tom, že previerky, je už určitý inštitucionálny postup vydávania previerok s určitými stupňami, to už máme tu dlhodobo, to sme nevymysleli včera, a on ho navrhuje aplikovať v tomto. Ja si počkám na jeho vystúpenie. Ja nehovorím, že nie, ale možno tu znova by mohla zaznieť tá výtka alebo tá námietka, že tej povestnej nezávislosti súdov, to znamená, tá povestná nezávislosť súdov že bola vyradená, pri tomto procese by bola ako keby vyradená, kdežto tu je relatívne zabezpečená cez Súdnu radu, hej. Čiže, viete, aj mačka, aj pes celý, či jak sa to povie, aj koza celá a aj vlk sýty. Neviem. Naozaj, keby sme to uchopili, že chceme to riešiť, nechceme len znova rituálne tu tancovať nad zdochlinou, že jak teda to je zlé, všetci tu skonštatujeme, že je zlé, ale znova nič, ak máme možnosť niečo prijať, mám pocit, že toto by mohlo byť ono. Ale nevylučujem, že ma kolega Lipšic presvedčí, že nie, že tam sú ix iných dôležitých, len nepripúšťam celkom tú diskusiu typu ovládnutie, zmanipulovanie, neviem čo všetko. Lebo v zásade potom je naozaj to riziko, že všetko je zase, aj tu sme ovládnutí, tu sme ovládnutí SMER-om, my tu môžme vykrikovať, koľko chceme, ale SMER vyhral voľby. No, s tým nič neurobíme. Môžme urobiť v 2016. Ale aj v tej Súdnej rade tých 18 ľudí, tí, samozrejme, neprichádzajú filtrom volieb, ale nejakého, procesom výberu niečoho predsa len prechádzajú, čiže nám prislúcha to, pokúsiť sa v tom čase, keď môžme ovplyvniť, ovplyvniť. Tu bola voľba tých sudcov. Nuž, zvolili sa tam tí, ktorí mali dostatok hlasov. To znova asi len treba ten moment akceptovať, ale do budúcna vyhrať voľby, hej. To je úlohou, psou úlohou, do budúca vyhrať voľby. Ale je to tých 18 ľudí. Neverím, že je to tak monokratické, že zavolajú, pani Anna Vitteková a povie, že čo treba. Nie som si celkom istý. A druhá vec. Dáva to, lebo potom sa ľudia budú brániť, hej, a budú sa brániť a neni taký systém, ktorý nepresiakne. Každý systém v zásade presiakne. A my, keď by niekoho naškrtli nepriamo, teda že zle a bol by nevinne v tom, tak bude mať tendenciu sa brániť, hej, a my potom sa budeme s tým konfrontovať, my môžme to operatívne vyhodnocovať, možno sa veľa dozvieme, hej, lebo niekto sa začne brániť a zistíme, že sa nebráni správne a že aj my vieme potvrdiť, že to je pravda, čo sa tvrdí. Aby som to ukončil, som rád, že v zásade sa opúšťa tá demagógia, obludná demagógia prvého čítania a sa to zvecnilo, pre túto chvíľu naozaj mám pocit, že by toto v zásade mohlo byť to ono, nikdy to nebude dokonalé. Keby to bolo dokonalé, tak tam je dielo Stvoriteľa na tom, nie naša ruka, bezbožného ľudu (zasmiatie sa rečníka). Takže tam nejaká chyba sa vždycky asi nájde, ale potom môžme v tom nejakom ďalšom postupe ju prípadne cizelovať. A stále je to lepšia taktika, ako nezačať a len hovoriť, že je to zle. Ak som niečo zabudol, tak. Ďakujem veľmi pekne. Teším sa, dneska je piatok a mrzí ma to, naozaj ma to mrzí, s tým končím, že nie sme schopní aspoň akú-takú dôstojnosť týmto procesom dať, že nie kvôli tomu, že tu niekto bude niekto niekoho počúvať, ale, hovorím, tú elementárnu slušnosť, takú tú základnú dôstojnosť. Naozaj, my nie sme holubári v Senci, viete, prosím vás. Naozaj my nie sme holubári v Senci. A mrzí ma to, že takto k tomu pristupujeme, keď už ani ústavný zákon, ktorý neni vyrazený od boku, lebo tu sú experti, ktorí šúpajú ústavné zákony jak na páse, len vedia, že neprejdú, ale tento zákon prejde, hej, tak mal by si a zaslúži si každý zákon, ktorý má, vyzerá, že prejde, keď to takto poviem, mať takú dôstojnosť. Ďakujem pekne.