Hlina, Alojz, poslanec NR SR (2014-05-13):
Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, vyvíja sa to presne podľa scenára, ako som si myslel, že sa to vyvíjať bude. Ja som si dneska dal tú prácu, že som bol dneska oželel náš výbor pre obranu a bezpečnosť a išiel som na výbor pre pôdohospodárstvo a životné prostredie. Niekedy som mal pocit, že som na výbore pre školstvo, lebo naozaj vystupovali k niečomu a nedali si tí ľudia niektorí prácu, že by si niektoré veci naštudovali. To ma mrzí, lebo potom naozaj niekedy je lepšie ísť na školstvo. No a tam som povedal, že budeme sa konfrontovať s hroznou demagógiou, hlúposťami. A je to tu, naozaj už to tu zaznelo a predpokladám, že ešte zaznie, úplné absurdity, úplný brutálny populizmus, hlúposti, silné vyjadrenia, neviem čo a za tým bude len úplne úbohá a slabá neznalosť problematiky. Takto, aby sme si vo veciach spravili jasno, pre celý tento zákon je potrebné si zadefinovať jednu vec: či si myslíme, že šampón v drogérii alebo Felícia v garáži z pohľadu toho, že si kúpim, kedy chcem, šampón v drogérii a predám ho, ak ho ešte niekto odo mňa chce, detto s Felíciou, je v zásade to isté ako poľnohospodárska pôda. Nastavme sa, nakalibrujme sa, ako hovorí pán Kažimír. Nakalibrujme sa, lebo toto je podstatou, pokiaľ si myslíme, že poľnohospodárska pôda je to isté ako Felícia v garáži, nemá význam, úplne zbytočne. Vydržme to tu, utrápme sa, vydržme to tu a nejak to, proste to hlasovanie, verím, že bude zodpovedné. Pokiaľ sa ale nastavíme tak, že povieme, áno, uvedomujeme si, tak má zmysel aj trebárs, prípadne ma počúvajte, pokúsim sa objasniť niektoré skutočnosti, ktoré podľa mňa majú zmysel. Jednoznačne majú zmysel. Aj tento zákon sa volá o nadobúdaní pôdy. Trošku urobím odbočku, viete, on, o poľnohospodárskej pôde dokonca. Hej? A otázka stojí aj, že načo sa nadobúda poľnohospodárska pôda, čiže kto nadobúda poľnohospodársku pôdu a za akým účelom. To som si tu vytiahol, váš kolega Ján Počiatek si tiež nadobudol poľnohospodársku pôdu, sám sa vyjadril, že niekedy možno bude na nej chovať a teraz niečo prenajíma, niečo je ladom. No Janovi je to jedno, lebo Jano ešte nič nevypestoval, hej, ale no v poriadku. Ale za týmto účelom sa poľnohospodárska pôda nekupuje! Ako úložka alebo neviem čo. Poľnohospodárska pôda by sa mala kupovať za účelom, že tam chcem niečo dopestovať. Dochovať, prosím vás, to je, znova sa kalibrujme, znova sa kalibrujme! Dobre, čiže aby to celé nedopadlo tak, že chlapci z Bratislavy pod kravatami lietajúcimi vrtuľníkmi na svoje haciendy si poskupujú len tak z plezíru, ako Jano si kúpil, no však možno raz budem chovať niečo alebo; tak to nefunguje. A toto je, ja nehovorím, máte tam určité nezrovnalosti, ktoré možno vycizelujete, možno nie, neviem, ale áno, toto je jeden z nástrojov, aby sme v konečnom dôsledku pomohli nie Janovi Počiatkovi, aby sa zo Slavína pozeral na LVč-ka, ako má niekde v Rimavskej Sobote o pôde, na ktorú ešte ani nevstúpil, a gumáky v Baumaxe, už ani nevie, kde dal, ale aby sa dostali k Janovi z Rimavskej Soboty, ktorý ráno o piatej vstane, viete, kedy sa vstáva ku dobytku? Ráno o piatej. Aj skôr, ja viem, môj dedo pomaly nespal, ale to sú tí, čo tomu rozumejú, tým, čo tomu nerozumejú, to budete darmo vysvetľovať, a presne to je, aby sme na konci povedali, že sa tá pôda dostane k tomu, ktorý ráno ‒ či už o štvrtej, alebo o piatej, podľa toho, čo tam má v tej maštali ‒, ráno vstane a to by malo byť naším zámerom. To by malo byť zámerom poslancov a toto je návrh, ktorý sa o to pokúša. Takže neviem, ideme sa kalibrovať, alebo ideme drístať hlúposti, ktoré tu už zazneli a ešte zaznejú? Upozorňujem na to. My sme znova, nič nevymýšľame, nevymýšľame koleso, nikdy to tu nedopadlo dobre, pokiaľ bolo Slovensko pionierom v niečom. Nikdy, my len znova, chvalabohu, sa chceme dostať tam, kde už majú určité skúsenosti. Však to niekde zaznelo, ja som si to aj čítal, že kto kde ako nastavuje parametre, že ako sa viete dostať k pôde. Treba povedať jednu vec, my sme súčasťou Európskej únie, vy nemôžte povedať Nemcovi, že ja ti nepredám, nemôžte mu to povedať. Bol by som rád, keby sme sa v tomto zhodli, že to má logiku, pokiaľ sme členmi Európskej únie. Rovnako ako Nemec nemôže povedať tuná Ferovi z Rimavskej Soboty, že on mu nepredá pri Lipsku pôdu, tiež mu to nemôže povedať, ale jeden aj druhý majú možnosti, ako to ponastavovať tak, a niekto povie, ako to zobštrukčniť, ako to sťažiť, a niekto povie, ako udržať poľnohospodársku politiku štátu. Ak vôbec nejakú poľnohospodársku politiku štát má. Pokiaľ si poľnohospodársku politiku nastavuje tak, ako že Jano Počiatek si poskupuje pozemky a keď sa mu bude chcieť, tak bude na nich podnikať, to nie je poľnohospodárska politika štátu, dobre? Čiže to znova musíme si jasne povedať. Toto si treba jasne povedať. Čiže tie štáty majú právo nastavovať to tak, aby sledovali svoju poľnohospodársku politiku. A ja si myslím, že našou poľnohospodárskou politikou by malo byť to, že na tej pôde robí Jano z tej dediny alebo Fero tiež z tej dediny, nie chlapci, ktorí raz za tri roky pristanú niekde na lúke a prídu sa pozrieť, že čo, čo ste tu urobili, slovoč, viete, to je, nefunguje to takto. My sme tu, to je ináč, na tom vedomí nášho spoločenstva, ale aj národa to necháva stopy, tých tisíc rokov poroby, ten zohnutý chrbát, tá neschopnosť sa vystrieť, to nechalo a nepokračujme v tom trende. Nepokračujme v tom trende, že zas budú pristávať niekde vrtuľníky, zas dôjde sedmičkový bavorák, vystúpia v gumákoch, ktoré si hodinu predtým kúpia v Baumaxe, pozrieť sa na svoje pole, ako mu tam hrdlačia ľudia z Rimavskej Soboty, nerobme to! Majme hrdých poľnohospodárov priamo z toho, a toto je ten zákon, toto je ten zákon, máme plné právo nastavovať pravidlá tak, aby tam bola možnosť toho Jana k tej pôde dostať. Preto filozoficky ja s tým súhlasím. Hlasoval som za skrátené, aj filozoficky súhlasím s tým, aby sme nastavovali pravidlá tak, že to bude, nechcem povedať že ťažšie, niekto povie, áno, je, no je, no a čo, ale aby to sledovalo poľnohospodársku politiku štátu, pokiaľ nejakú má, by som bol rád, keby sme nejakú mali. Pán minister, to len takú odbočku teraz urobím, že pri tej pôde to sedí, by ste neverili, čo sa podarilo, vaše tri operačné programy Európskej únie, milióny až miliardy eur nedokážu to, čo sa podarilo jedným pozmeňovákom o trhových miestach. Podaril sa jeden pozmeňovák kvôli rozsahu a otvorenosti pána Malatinského, ktorý dovolil, aby prešiel pozmeňovák, že keď sa niekto tvári ako gazda a býva v paneláku, v črepníku – a doteraz to tak bolo –, predával tony svojich, akože svojich paradajok bez kasy, bez povolenia, bez ničoho, lebo to zákon umožňoval, tak teraz sme tam vpravili jedno ustanovenie, že je možnosť orgánov sa spýtať, že, chlapče, kde to ty pestuješ, kde to ty chováš? Toto ustanovenie, toto by jeden nepovedal, vážení, pokiaľ v tomto budeme dôslední, toto pre rozvoj poľnohospodárstva urobí rádovo, rádovo viac jak všetkých, jak neviem koľko operačných programov. Preto, a preto vám to hovorím, lebo neviem, prečo sa dala zmanipulovať Pravda do toho sobotného vydania. Kde tuná jeden génius právnický svojím spôsobom aj vám namočil čumák do toho a ešte z vás urobil ľudí, ktorí tomu nerozumejú s tými lesnými plodmi. Aj tie lesné plody sú tam úplne v poriadku. To je presne to, jak keď som ten zákon uvádzal, pán minister, keď donesiete sem zákon o lesoch, to, čo tam, nebudem sa k tomu viac, už tu komentovať, už sme to povedali, teraz je to, krásne, elegantne to môžte vyriešiť, trhové miesta začali sme s tým pozmeňovákom. Už teraz, po prijatí toho pozmeňováku, nemôžete prísť na trhovisko bez ničoho, lebo zákonodarca vtedy, keď povedal, že ten, kto vypestuje viac cibule, ako zje, tak môže ísť na ten trh v určitom časovom období a do určitej sumy to predať bez kasy, bez povolenia. Popri tom sa zviezli už – a teraz tu povedzme pravdu – drancovači lesov, ktorí to využili, tiež išli bez povolenia, bez kasy, bez ničoho, môžu aj teraz. To je tá nekorektnosť, v tej Pravde čo bolo povedané. Môžu aj teraz ísť na trhovisko, ale už aspoň uznajme to, že tie čučoriedky nenapestovali, tak musia mať povolenie, musia mať kasu. Musia z toho, ten štát aspoň niečo mať, lebo zákonodarca nesledoval to, aby zdrancovali lesy. Ale pokračujme v tom, ak budete mať chuť a vôľu, som pripravený o tom rozprávať, ako aj koza celá, aj vlk sýty, či ako sa to hovorí, dá sa to elegantne vyriešiť. Pomôžeme s tým. To sú tie nástroje, to sú tie nástroje, ktoré by jeden nepovedal, preto sa čudujem ešte, že vám ten váš kolega, len aby zachránil svoju kožu, že nehlasoval za to, že aký je génius. No úbohé, ale však to vy viete prečo, prečo vás, už aj nielen nás, ale aj vás hovadí. No však to si vy s ním vysporiadajte. Sú aj, niekedy sa to nezdá, aj drobné nastavenia, ktoré v konečnom dôsledku pomôžu. Ja k samotnému zákonu poviem toľko, pán minister, že máte tam, a ja som si dal tú prácu na rozdiel od niekoho iného, že som to konzultoval s vašimi, ja som tam identifikoval také zlomové body z pohľadu, nechápem, stále nechápem tomu timeoutu. Tomu mesiacu. Vzhľadom k tomu, že vieme, kde žijeme, hej, tak vieme, že kto všetko ten mesiac následne doupravuje tak, že, ale bol som ubezpečený, že ten timeout je skutočným timeoutom iba jeden mesiac. Viete, ja som identifikoval určité riziko, ktoré môže nastať, to znamená, niekto urobí zmluvu o budúcej zmluve, za päť rokov urobím zmluvu o budúcej zmluve, nie ja, ale niekto urobí zmluvu o budúcej zmluve, že áno, 16. mája tento rok sa s niekým dohodol a vyjme sa spod toho zákona a ešte iné finty; od toho sú tu právnici; ktoré existujú. Nie, bol som ubezpečený, že nie, že ten time out je iba jedného mesiaca. To je v poriadku, to som, to som v tomto spokojný. Spomeniem aj jednu vec, ktorá tu zaznela, to je také hrúzenie, že neviem, Číňania, Izraelci, neviem kto všetko, som mal pocit, že 1. mája budú zase kolóny na hraniciach všelijakých ľudí, ktorý sem prídu nakupovať pozemky, a to bolo podľa mňa nefér, to bolo to nefér, ktoré, znova si niekto nenaštudoval, nepozrel a proste zavádzal, zavádzal verejnosť, lebo nemohli, nemohli ani v tom timeoute, to znamená ani od 1. mája do 1. júna, nemohli, lebo platí devízový zákon, to je proste, aj to keby si niekto pozrel, tak vie a zbytočne by netáral, by sa neblamoval, a nevadí, oni sa tí ľudia blamovali tak či tak, a po 1. júni tiež nebude môcť, lebo je tam sedmička, myslím, že je to sedmička, ktorá hovorí niečo v princípe o reciprocite, takže tí slávni Číňania, ktorí údajne sem mali prísť neviem čo nakúpiť; ktorí vedia, ktorí nie, v Číne si nemôžte kúpiť pôdu. V Číne môžte sa dostať k pôde k užívaniu na 70 rokov, to je ináč taký špeciál, ale my máme reciprocitu v tom, v zásade zjednodušene, že pokiaľ my nemôžeme, pokiaľ pán Záhumenský nemôže kúpiť v Kuvajte pôdu, tak ani Kuvajťan nemôže u nás. Platí aj pre pána Galka. To znamená, to je ten, to je ten prípad reciprocity, že proste ten tam je. Čiže všetky, opustime už všetky tieto drísty, ktoré sa ľahko počúvajú, veľa ľudí sa na ne chytá ako muchy na lep, a opustime to, prosím vás, dobre? Opustime to. Čiže aj toto je pre mňa odfajknuté. Najväčší problém je v cene. A na to chcem upozorniť, najväčší problém celého návrhu je v cene, by sme mohli ten zákon nastaviť tak, že tento zákon mohol byť generátorom ceny pre toho, kto predáva. Avšak v tejto formulácii, ako je to teraz, mám v to určitú obavu, lebo už to tu bolo avizované, môžte naschvál vystreliť vysokú sumu, aby sa vám na ňu nikto nechytil, potom ale znova, takže po právnej stránke treba to dovysvetľovať, potom môžte to predať niekomu za nižšiu cenu, údajne nemôžte, otázka, existuje precedens, viete, to sú naozaj skutočnosti, ktoré, možno tu niekto povedal, a kto sa bude mať chuť súdiť. Ja si myslím, že možno stačí elegantné riešenie v tom, že ak je niekde register, tak to môže plniť úlohu aj generátora ceny, lebo tá babka možno v Čremošnom, chúďa, ani nevie, za čo by to vedela, za čo to má predať. A ona povie, predám za 200. Alebo povie, predám za tisíc eur ten hektár. Dá to tam. Teraz sa jej sused, lebo ona povie, že dá tisíc, ale ozve sa zo susedného katastra a povie, že dá 1 200. Ozve sa z nekatastra, ale tiež možný nadobúdateľ a povie, že dá 1 300. A babka, a to je presne, tam by som ja videl problém, pán Chren, tam by som ja videl problém, pán Chren. To stojí za to. Keď vytvoríte generátor cien, generátor, ale aby to nedopadlo tak, ako je na Slovensku možné, že ak sú dražby, že idú, nakričia veľkú cenu a nakoniec nezaplatia. Už keď raz povieš, že akceptuješ tú cenu, tak už je viazaná aj zmluvnou pokutou a tú cenu musí zaplatiť, aby neničil ten trh. A to by sme ľuďom pomohli. My by sme v tomto prípade ľuďom aj pomohli, lebo zase, povedzme si pravdu, načo by kto kupoval niekde v nejakej dedine tisíc metrov štvorcových, ak to nie je zo srandy. Tak nekúpi, lebo neni blbec. No však, ale kúpi to Jano, pre ktorého to má cenu, ktorý v tej dedine podniká. Ale proste to všetko so všetkým súvisí. Ale musíte nastaviť ten register tak, aby vám generoval ceny. Áno, aj kontrolovať ho tak, aby tá cena, za ktorú sa realizoval, a bol to nadobúdateľ v zmysle toho zákona, aby bola v tých daných ponukách najvyššia. Vtedy by sme mohli povedať znova to isté. Koza celá, vlk sýty. Lebo, nech sa zase Jano nehnevá z tej dediny, ten susedný, ktorý má prednosť, ktorý nechce dať 1 200 eur. On chce dať iba 1 000 eur, ale, žiaľ, život je taký, že 1 200 eur dá niekto, kto je nadobúdateľom v zmysle toho zákona. A to je podľa mňa, to je dobré. A nad tým, pán minister, toho času veľa nie je a na to chcem upozorňovať, lebo znova, aj prijatím tohto zákona sa nič nekončí. Ba práve to začína. A tejto téme pôdy sa treba naozaj venovať a nevylúčime potom, že budeme znova aj po skúsenostiach z aplikačnej praxe dávať nejaké návrhy a to korigovať. Ale znova, my by sme mali to nastavovať tak, aby sme aj tým ľuďom sekundárne takto aj pomohli a aj sledovali poľnohospodársku politiku štátu. Poslednú vec, čo chcem povedať, že mám pripravený, mal som, aj som avizoval dneska dva pozmeňovacie návrhy, ale snažím sa byť stratégom v niečom, že jeden je asi moc hustý na pomery. Ale jeden je podľa mňa – a poviem vám to otvorene, pán minister –, je aj politicky pre nás, ak nám chcete pomôcť, tak nám pomôžte, ale ja to ponúkam na riešenie toho celého problému. Je politicky dobrý, ale hlavne je vecne dobrý. Má v sebe brutálnu logiku v tom, že prečo je dôležitý, aby bol. My sa pokúsime navrhnúť a predložiť pozmeňovací návrh, aby pri prevodoch pôdy, poľnohospodárskej pôdy, ak hodnota transakcie je vyššia ako milión eur, tak je potrebné doložiť potvrdenie o legálnosti nadobudnutia finančných prostriedkov. Tam definujeme, že kto to, vydáva to Finančné riaditeľstvo, pokiaľ je vôľa, odborne to vieme odkonzultovať. Ide o to, že či politicky. A ja vám poviem, že vám by na tom malo záležať. Nie je našou úlohou trápiť Jana, ktorý z pančuchy vytiahne tisíc eur, ktoré si našporil, aby on išiel vydokladovať, skade ich má. No našporil. No a čo? Jano, čiže my netrápime Jana, čo vytiahne z pančuchy. Milión eur, hodnota prevodu pôdy v hodnote milión eur, to je už big, to je veľká transakcia. Tie sa nedejú trikrát do dňa. A tam má štát, pokiaľ sleduje nejakú poľnohospodársku politiku štátu, pokiaľ my sme poslanci a záleží nám na tom, kto nám tu gazduje, lebo to je to, že kto nám tu gazduje, tak by sme mali si nájsť filtre, nastavenia, ktoré, samozrejme, vždycky všetko sa dá obísť, ale máte sa čoho chytiť. Vždycky je to na to, aby, môžte to splytnúť, môžte rozdeliť na iks zmlúv, ale už to bude pre niekoho podozrivé, že prečo sa nekupuje naraz, ale nakupuje sa na tri zmluvy. Niekto povie, no tak potom asi má problém s vydokladovaním legálnosti nadobudnutia tých zdrojov, nie? A to je presne to. Poďme aj týmto smerom, to vám dávam ako návrh, poďme týmto smerom rozmýšľať. To má pre našu poľnohospodársku politiku zmysel. My sme sem už dotiahli podvodnícky kapitál z celého sveta, čo nám tu robia úžerníkov. By ste neverili, pán minister, skade všade tu sa dozvedeli, jak by Bolek Polívka povedal, „jak sa dozvědeli, že mám cihelňu“. By ste neverili, že koľko tu máme ľudí, ktorí nám tu podnikajú v nebankovom sektore. Tak aby sme neboli lepom na muchy v tom, že tam dôjdeš, tam vyplatíš a máš neviem čo. A môžme zistiť, že vieš, že čo sú to za peniaze. Aj pán Kažimír bude spokojný, nebojte, keď budeme vedieť, že kto za čo nakupuje aj z našich. Aj z našich, naši keď budú chcieť kupovať. Nech povedia, skade majú. Tento návrh je podľa mňa veľmi dôležitý na to, aby splnil v tom konečnom, v tom celom celku to, čo chceme. Aby sa na poli gazdovalo, aby tam nechodili chlapci z Bratislavy pod kravatami raz za tri roky sa pozrieť, či je tam burina, alebo neni burina, alebo či ten Jano ešte hrdlačí za tých pár eur, alebo nehrdlačí. Aby sme mali v tých dedinách, nebude to dokonalé, nikdy to nebude dokonalé, ale však od toho sme tu my Slovenskom, ale môžme sa k tomu priblížiť, že vytvoríme prostredie, že nakoniec tam niekde ten Jano bude ráno o piatej vstávať. A ja poznám tých ľudí, ktorí sú ochotní ráno o piatej vstávať. Sú, ale chcú robiť na svojom. Chcú robiť na svojom, chcú to mať, že je to ich, a budú vám robiť, budú vám pestovať, budú držať krok, lebo to my ešte stále ako-tak vieme. Toto je zákon. To je veľký zákon, pán minister! Vy ste predkladateľom veľkého zákona. Zákona, ktorý určí poľnohospodársku politiku na dlhé obdobie dopredu. Apelujem na zodpovednosť, nielen vašu, však, ale aj tuná našich kolegov a poprosím, prosím vás, v ďalšej diskusii keď chce niekto vystúpiť v niečom, tak si to naštudujte kvôli korektnosti. Naštudujte si to, skrátime to, zjednodušíme to, dobre, a pohneme sa ďalej, lebo to je zmyslom. Nestrieľajte tu častokrát sprava – zľava hlúposti, ktoré vôbec nie sú s tým vôbec vecne príslušné, vôbec je to nedorozmýšľané, neprečítané. Tento návrh zákona, to nie je Nový čas, prosím vás! To je návrh zákona, ktorý si treba prečítať aj s tými vysvetlivkami a treba ho chápať v tej súvzťažnosti. No, ale tak to už by sme hádam mali vedieť. Ďakujem pekne.