Raši, Richard, poslanec NR SR (2022-02-02):
Príjemný, dobrý deň prajem, ctené dámy poslankyne, vážení páni poslanci, pán predsedajúci, pán minister, dovoľte mi, aby som vystúpil s tým, s čím sme najčastejšie dotazovaní zo strany zástupcov vysokých škôl a našich univerzít a čo cítia ako problém pripravovanej novely zákona o vysokých školách. Autonómia a samospráva vysokých škôl je na Slovensku viac ako 30 rokov a je výdobytkom Nežnej revolúcie z roku 1989. Zavedená bola po vzore vyspelých demokratických krajín a zohľadňuje aj špecifickú historickú skúsenosť, keď mnohé desiatky rokov žili obyvatelia Slovenska v totalitných režimoch ovládaných politikmi, ktorí sa tvárili, že jediní vedia, čo je správne. Súčasný model bol nastavený na prelome milénia a vzťah politikov a výkonnej moci na jednej strane a akademického prostredia na strane druhej sa postavil na princípoch nezávislosti vysokých škôl od politickej moci, vysoké školy sú riadené cestou financovania, najmä cestou akreditácie. Plán obnovy, ktorý, v ktorom sa nachádza aj reforma vysokých škôl, bol podľa samotných zástupcov vysokých škôl schvaľovaný bez ich účasti. Reformné ciele boli formulované na ministerstve financií a ministerstve školstva, vedy, výskumu a športu. Slovenská rektorská konferencia, Rada vysokých škôl, Klub dekanov fakúlt vysokých škôl upozorňoval na problémy pri nastavovaní plánu obnovy pre vysoké školstvo. Od jeho nastavenia na oklieštenie autonómie samosprávy vysokých škôl až po to, že nerieši skutočné problémy vysokých škôl. Napríklad stanovisko prezídia Slovenskej rektorskej konferencie z konca januára hovorí, že súčasné znenie novely vysokoškolského zákona, zákona o vysokých školách sa síce opiera o plán obnovy, zachádza však ďalej aj do riešení, do ktorých z hľadiska plánu obnovy ísť nemusí. A ministerstvo školstva, tvrdia, že zneužíva tento plán obnovy na ovládnutie vysokých škôl. Myslím si, že v dnešnej dobe, v dobe demokracie sú toto veľmi silné slová od zástupcov slovenských vysokých škôl a univerzít a malo by sa aj ministerstvo školstva, aj predkladateľ nad nimi zamyslieť. Vysoké školy, a to potvrdil aj pán rektor pred vystúpením predo mnou, sú v princípe za reformy. V súčasnosti sa realizuje najhlbšia reforma za uplynulých 20 rokov, a to reforma zabezpečenia kvality vzdelávania. To je reforma, ktorá má potenciál skvalitniť vysoké školy, a to najmä z pohľadu medzinárodnej akceptácie vysokoškolského vzdelávania, ako aj z pohľadu posilnenia vzťahu vysokoškolského prostredia a prostredia praxe, ktorá, tá prax, ktorá je koncovým odberateľom absolventov vysokých škôl. Slovenské vysoké školy majú mnohé aj v dnešnej dobe značnú kvalitu. Chcú však byť ešte kvalitnejšie a chcú zvýšiť svoj medzinárodný impakt, a preto treba zdôrazniť, že túto reformu vysoké školy, reformu zvyšovania kvality uskutočňujú a mali by ju uskutočňovať v prostredí radikálneho znižovania štátnej dotácie. To je niečo, čo hrozí vysokým školám. A čo je realitou, v roku 2021 bola znížená dotácia o 18 mil. eur, v roku 2022 o 27 mil. eur oproti predchádzajúcemu roku a ďalších 18 mil. je viazaných na excelentné pracoviská. V roku dvadsať... 2023 má byť vraj ďalšie škrtanie tejto dotácie. No a, samozrejme, znižovanie financovania vysokých škôl mnohých kvalitných ľudí odrádza, aby po skončení štúdia zostali pracovať na našich vysokých školách, odchádzajú nám etablovaní učitelia tam, kde ich zaplatia lepšie. Aj posledná správa OECD, ktorá prepočítava investície na, a zdôrazňuje z... teda z... berie do úvahy aj veľkosť krajiny, počet obyvateľov, hovorí o prepočte financií na výskum na osobu v eurách. Na Slovensku podľa štatistiky OECD o vzdelávaní za rok 2021 sa investuje do výskumu rovných 66 eur na osobu, v Českej republike, kde nám utekajú mnohí mladí, je to 128 eur, v Rakúsku 369. Čiže aj toto je jedným z dôvodov, pre ktorý je problém zvyšovať kvalitu vysokého školstva tak, ako by sme si to priali, a jednoducho pri súčasnej dobe, keď sa znižuje objem financií do vysokého školstva, sa nám dosahované požiadavky a dosahované ciele, ktoré si zadefinovali samotné univerzity a vysoké školy, nemôže podariť (ruch v sále a zaznievanie gongu) dosiahnuť. Nie je pravda, že novela zákona o vysokých školách bola pripravená v úzkej spolupráci s vysokými školami. Bola tu už spomínaná tzv. kontaktná skupina. Áno, v kontaktnej skupine boli aj zástupcovia reprezentácií vysokých škôl, ale napriek tomu, že mali niektoré zásadné otázky, väčšina členov formulovala spôsob riešenia, ktorý sa, a naformulovali spôsob riešenia, ako sa má táto novela vysokoškolského zákona urobiť. Ten sa však do návrhu novely vysokoškolského zákona nepremietol. A komisia po časovej existencii nevidela ani jeden odsek pripravovanej novely. Je diskutabilné, či reforma skutočne sleduje ciele verejne deklarované predstaviteľmi ministerstva. Zástupcovia vysokých škôl sa pýtajú, ktoré navrhované zmeny prispejú k tomu, aby občania Slovenskej republiky húfne neodchádzali za štúdiom do zahraničia. V rámci novely sa okrem skrátenia externého štúdia nenachádzajú ustanovenia, ktoré by boli spôsobilé riešiť tento problém. Financovanie vysokých škôl podľa kvality. Samozrejme, to, za to sú určite aj vysoké školy a univerzity, ale treba jasne formulovať, čo sa považuje za kvalitu, najmä kvalitu v rámci štúdia, pretože tá doteraz nikde vyjadrená nebola. Zase jeden veľký problém. Vysoké školy zásadne nesúhlasia s politizáciou a obmedzovaním autonómie vysokých škôl. Už to tu odznelo. Nejde tu iba o voľbu rektora a dekana, ako sa to niekedy verejnosti podsúva, aj keď je pravda, že sú to mimoriadne dôležité osoby, ktoré rozhodujú často o osudoch študentov a učiteľov a reprezentujú vysoké školy navonok, takže ich silné postavenie odvodené od členov akademickej obce zaručuje, že budú zastávať skutočné záujmy študentov a že budú dôstojnými partnermi aj pre zástupcov podnikateľského sektora, verejných i súkromných inštitúcií. Teda nejde len o voľbu rektora a dekanov, ide aj o rušenie samosprávy vysokých škôl a totálne podriadenie riadenia a hospodárenia vysokých škôl rozhodnutiam správnej rady, v ktorej s výnimkou jedného študenta nebude nikto z danej verejnej vysokej školy. Správna rada, teda orgán, ktorého polovicu budú tvoriť ľudia menovaní ministrom školstva, bude podľa návrhu novely zákona o vysokých školách rozhodovať o rektorovi, o dekanoch, ich prostredníctvom o každom študentovi a zamestnancovi, o spôsobe využitia finančných prostriedkov. Minister si silne posilňuje právomoc rozhodovať aj o kritériách výberových konaní na učiteľov vysokých škôl. Zavádza sa systém výkonnostných zmlúv, výkonnostných parametrov, ktorý je nastavovaný pre každú školu individuálne, aj keď budú mať rovnaké odbory či porovnateľné podmienky. Čiže zavádza sa tu spôsob, ktorý môže priniesť aj istú mieru alebo možno aj veľkú mieru subjektívneho názoru. Podľa vyjadrenia vysokých škôl nie je pravda, že ide o posilnenie pozície rektora či manažérskeho riadenia vysokých škôl v tejto novele. Tvrdia, že opak je pravdou, že zámerom je oslabenie samosprávneho riadenia a zavedenie aj nútenej správy vysokých škôl, keď to bude potrebné. Čo sa môže stať po prijatí predmetnej novely zákona? Môže dôjsť ku, aj k rozpredávaniu majetku vysokých škôl, verejný majetok slúžiaci pre výchovu našich mladých ľudí vrátane študentských internátov, ktoré sú často v lukratívnych častiach. Môže byť problém aj s interpretáciou výsledkov vedeckého bádania. Takisto to vnímajú, že niektoré výsledky pri odstránení samostatnosti vysokých škôl, ako je tomu teraz, môžu byť interpretované tak, ako sa to bude hodiť. Môže sa znížiť kvalita absolventov štúdia. A znižovanie, znižovaním dotácie verejným vysokým školám a schvaľovaním prerozdeľovania správnymi radami, ako aj finančnou podporou výrazne vyššou súkromných škôl môže dôjsť aj k cielenému oslabovaniu verejných vysokých škôl. (Ruch v sále a zaznievanie gongu.) Zástupcovia vysokých škôl zadefinovali niekoľko zásadných nesúhlasov v tejto novele. Tým prvým je nesúhlas s ustanoveniami novely, podľa ktorých je voľba kandidáta na rektora, prebieha na spoločnom zasadnutí akademického senátu a správnej rady. Takéto riešenie posúva voľbu kandidáta na rektora do rúk správnej rady pri vyrovnaných voľbách, čo môže byť častý jav, a rozhodujúce slovo bude mať správna rada a ministrovi nominanti v nej. Tým druhým nesúhlasom zásadným je okresanie akademickej samosprávy fakúlt tým spôsobom, že sa zrušia orgány akademickej samosprávy fakulty a ponechá sa na ľubovôľu, či vysoká škola takéto orgány ponechá, pričom však zákon stanovuje, že dekan už nebude volený akademickým senátom fakulty ako zastupiteľským reprezentantom akademickej obce, ale bude kreovaný na základe výberového konania. Ďalšou zásadnou pripomienkou je nesúhlas s odstránením kompetencií akademického senátu vysokej školy, ktorými sú súhlas s nakladaním majetku, schvaľovaním rozpočtu verejnej vysokej školy či schvaľovaním rozdelenia štátnej dotácie na verejné vysoké školy, pretože odstránenie týchto kompetencií môže viesť naozaj k narábaniu s majetkom na vysokých školách, ktoré nebude v prospech vysokých škôl. Štvrtým zásadným nesúhlasom je stanovenie minimálnych požiadaviek na obsadzovanie miest vysokoškolských učiteľov všeobecne záväzným právnym predpisom vydaným ministerstvom školstva. Týmto možno priamo cenzurovať, kto môže a kto nie pôsobiť na vysokej škole, a kritériá, predmetné kritériá vysokej školy sú predsa predmetom akreditácie vnútorného systému kvality zo strany Slovenskej akreditačnej agentúry pre vysoké školstvo. Tým piatym nesúhlasom je nesúhlas s odďaľovaním procesov akreditácie, habilitačného a inauguračného konania. Pôjde len o ďalšie byrokratické zdupľovanie procesov vedúce k ďalšiemu navýšeniu už aj tak neúmernej byrokratickej záťaže. No a, samozrejme, je tu aj nesúhlas zo strany verejných vysokých škôl s financovaním súkromných vysokých škôl zo štátneho rozpočtu. Ďakujem pekne.