R. Fico, predseda vlády SR: (2007-02-01):
Vytvorenie druhého súkromného kapitalizačného piliera v dôchodkovom zabezpečení rozdeľuje a bude rozdeľovať slovenskú politickú scénu. Je to prirodzený dôsledok toho, že bývalý minister pán Kaník a ani jeho poradkyňa pani Radičová nedosiahli širokú politickú dohodu medzi opozíciou a vtedajšou vládnou koalíciou. Čiže, je celkom prirodzené, že máme rozdielne pohľady na obsah dôchodkovej reformy. Podľa nás, aj podľa vlády je zákon dosť nevyvážený, je jednoznačne orientovaný v prospech súkromných akciových spoločností – dôchodkových správcovských spoločností a môžeme ho naozaj čítať stokrát odpredu aj odzadu, ale veľmi ťažko v ňom nájdeme rovnováhu záujmov sporiteľov a súkromných spoločností. Nemôže preto nikoho ani prekvapiť, a je to legitímne, naozaj to hovorím s plnou vážnosťou, ak sa pravicová opozícia dnes pri úvahách vládnej koalície o určitých zásahoch do 2. piliera aktivizuje a chráni záujmy súkromných dôchodkových správcovských spoločností. V čom je teda problém v súvislosti s rizikovým kapitálom a kto je na strane tohto rizikového kapitálu? Kto je na strane dôchodkových správcovských spoločností a kto je na strane sporiteľov, ktorí si vkladajú peniaze? Zákon č. 43/2004 Z. z. o starobnom dôchodkovom sporení v znení neskorších predpisov vo svojom ustanovení § 14 ods. 1 ukladá povinnosť veľkému okruhu ľudí vstúpiť do 2. piliera a posielať 9 % príspevkov do súkromných fondov. (Ruch v sále.) Ak zákon v roku 2004 niekoho prinútil ukladať si peniaze na dôchodok do súkromných fondov (šum v sále) – cítim sa ako v kostole – očakával by som, že tento zákon bude súčasne obsahovať jasné garancie pre takýchto ľudí, že o svoje peniaze neprídu, ako sa stalo v prípade nebankových subjektov. Opakujem to ešte raz, ak niekoho zákon núti, aby si peniaze ukladal do súkromných dôchodkových správcovských spoločností na fondy, očakávame, že zákon bude obsahovať aj určité garancie, ktoré zachránia v prípade rizika tieto peniaze. Opak je pravdou. Zákon neobsahuje nič osobité, pokiaľ ide o ochranu uložených príspevkov na dôchodkové zabezpečenie. Stačí, keď si ten zákon poriadne prečítame a vieme, že v tom zákone dohromady nič nie je. Tomuto by sa dalo rozumieť vtedy, teda, že tam nie je žiadna významná ochrana vkladov, ak by zákon bol postavený na úplnej dobrovoľnosti a ľudia by si mohli vybrať, či celý svoj dôchodok budú realizovať cez prvý priebežný pilier, teda cez Sociálnu poisťovňu alebo čiastočne aj cez súkromný pilier. Takáto dobrovoľnosť však nie je, pretože, ako som už povedal, významná časť ľudí musí zo zákona svoje peniaze ukladať do súkromných dôchodkových správcovských spoločností. Úprimne poviem, že šokujúca bola pre nás aj mediálna kampaň na vstup do 2. súkromného piliera, ktorá veľkými písmenami hovorila o bohatstve na dôchodok, o dovolenkách dôchodcov na Havaji, či o vození sa dôchodcov na motorkách Harley-Davidson alebo o parašutizme dôchodcov, upozornenie, že výnos v súkromnom pilieri nikto negarantuje, sa však uvádzal iba maličkými písmenami, ktoré nikto nevedel prečítať. Ba čo viac, robili sa prípravy na to, aby súkromné dôchodkové správcovské spoločnosti mohli peniaze vyzbierané od ľudí investovať v prostredí rizikového kapitálu. Najskôr to bolo uznesenie vlády Slovenskej republiky č. 389 z 18. mája 2005. V tomto uznesení z mája 2005 vláda uložila úlohu vtedajšiemu ministrovi financií v spolupráci s ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny, aby identifikovali a pripravili návrh na odstránenie legislatívnych bariér pre investovanie do fondov rizikového kapitálu. Môžem to prečítať ešte raz. Bolo uznesenie vlády z 18. mája 2005, ktoré uložilo ministrovi financií v spolupráci s ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny identifikovať a pripraviť návrh na odstránenie legislatívnych bariér pre investovanie do fondu rizikového kapitálu. Potom prišiel úplne jasný list pani ministerky práce, sociálnych vecí a rodiny pani Radičovej z 9. marca 2006. V tomto liste sa hovorí, že: „V súlade s uznesením vlády“, ktoré som citoval, „vám oznamujem“, je to list, ktorý adresuje vtedajšiemu podpredsedovi vlády a ministrovi hospodárstva pánu Malchárkovi, že „Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky v súlade s uloženými opatreniami pripraví v termíne do 30. júna 2006 analýzu, ktorá bude identifikovať a analyzovať legislatívne bariéry a možnosti investovania“, a teraz už nie vo všeobecnosti, „investovania dôchodkových správcovských spoločností do fondov rizikového kapitálu.“ Čiže, je tu jasný dôkaz toho, že predchádzajúca vláda pripravovala jasné kroky, aby umožnila dôchodkovým správcovským spoločnostiam zdroje, ktoré tieto správcovské spoločnosti získavajú od ľudí, investovať do rizikového kapitálu. Potvrdzuje to aj uznesenie vlády, potvrdzuje to aj list príslušnej pani ministerky, ktorý som teraz citoval. Budem úprimný a poviem, že dobre sa zabávam, keď dnes na obhajobu týchto pokusov hazardovať s peniazmi ľudí v rizikovom kapitálovom priestore, čítam niekde v novinách, že vraj zákon o starobnom dôchodkovom sporení priamo zakazuje dôchodkovým správcovským spoločnostiam investovať do rizikového kapitálu a vraj naše obavy sú úplne neopodstatnené, keď hovoríme o takomto čosi. Prosím vás, ukážte mi to ustanovenie v zákone, kde je napísané, že dôchodkové správcovské spoločnosti nemôžu investovať v rámci rizikového kapitálu. Práve naopak, vy ste im to chceli ešte uvoľniť a chceli ste im to umožniť tým, lebo ste pripravovali analýzu ako odstrániť akékoľvek bariéry, ktoré ešte existujú v iných právnych predpisoch, pretože v zákone o dôchodkovom starobnom sporení nič nie je, a mohli by brániť takémuto postupu. Úplne opodstatnená potom ale je otázka, vážené dámy a páni, prečo teda predchádzajúca vláda pripravovala vstup 2. piliera do rizikového podnikania a investovania, ak podľa nich v zákone jednoducho taký zákaz je. Tak to jednoducho nejde nejako dohromady. Samozrejme, že zákon nič nezakazuje a umožňuje dôchodkovým správcovským spoločnostiam investovať aj v tomto prostredí. Je pravda, ak dobre a pozorne čítame zákon č. 43/2004, je pravda, že tento zákon hovorí o obozretnom podnikaní. Hovorí o investovaní. Hovorí o obozretnom nakladaní. Hovorí o obozretnej správe, ale nehovorí o zákaze investovania do rizikového kapitálu. (Hlasy v pléne.) A to vedela aj predchádzajúca vláda, a preto chcela ešte viac pomôcť súkromným dôchodkovým správcovským spoločnostiam, aby s týmito zdrojmi mohli primerane nakladať. Čo tam po tom, ak nejaký rizikový obchod s peniazmi ľudí nevyjde, aj na to totiž myslel zákon. Dovoľte mi teda, vážené dámy a páni, aby sme si povedali o tých neuveriteľných zárukách, ktoré zákon o dôchodkovom sporení dáva ľuďom, pretože všetci tvrdia, že sa nemusia ľudia obávať o svoje vklady, že všetko je v poriadku, že keď dôchodková správcovská spoločnosť by náhodou o peniaze prišla, tak ľudia dostanú peniaze naspäť. To je obyčajné klamstvo. Chcem prečítať, čo hovorí zákon, pretože o tomto opozícia úmyselne mlčí. Predovšetkým chcem povedať, že Sociálna poisťovňa ručí v plnom rozsahu z rezervného fondu solidarity za škodu spôsobenú rozhodnutím, postupom alebo konaním dôchodkovej správcovskej spoločnosti, ktoré sú v rozpore s týmto zákonom. To znamená, ak konanie nie je v rozpore so zákonom, tak vtedy nikto neručí za straty, ktoré sú spôsobené. Ak teda zákon nezakazuje investovanie v rizikovom kapitáli, ak by súkromná dôchodková správcovská spoločnosť zainvestovala v rizikovom kapitáli, neporušila by zákon, došlo by k stratám, nikto ľuďom nevráti ani korunu. (Potlesk a ruch v pléne.) Toto je pravda o dôchodkových správcovských spoločnostiach. Idem ďalej. Dokonca v prípade, že by došlo k porušeniu zákona činnosťou alebo postupom dôchodkovej správcovskej spoločnosti, vtedy nastupuje Sociálna poisťovňa a má garantovať nejakú náhradu škôd, ktoré sú spôsobené. Tak chcem teda povedať, že Sociálna poisťovňa tak urobí len v rozsahu z rezervného fondu solidarity, ktorý ani zďaleka nemusí pokrývať škody, ktoré sú vytvorené, ale čo je najpodstatnejšie ...