A. Záborská, poslankyňa: (2001-12-18):
Ako spravodajkyňa k tomuto prvému čítaniu si osvojujem stanovisko, že predmetný návrh spĺňa z formálnoprávnej stránky všetky náležitosti návrhu zákona uvedené v § 67 a 68 zákona Národnej rady o rokovacom poriadku, ako i náležitosti uvedené v legislatívnych pravidlách. Predpokladám, že prípadné zmeny a návrhy budú predložené v rozprave v rámci druhého čítania vo výboroch Národnej rady a v rámci druhého a tretieho čítania na schôdzi Národnej rady Slovenskej republiky. S ohľadom na oprávnenia, ktoré pre mňa ako spravodajcu výboru vyplývajú z § 73 zákona Národnej rady o rokovacom poriadku, odporúčam, aby sa Národná rada uzniesla v zmysle § 73 ods. 3 písm. c) rokovacieho poriadku na tom, že po rozprave odporučí predložený návrh zákona prerokovať v druhom čítaní. Súčasne odporúčam v zmysle § 74 ods. 1 zákona Národnej rady Slovenskej republiky o rokovacom poriadku a v súlade s rozhodnutím predsedu Národnej rady č. 1374 z 12. novembra 2001 prideliť v druhom čítaní na prerokovanie Ústavnoprávnemu výboru Národnej rady, Výboru Národnej rady pre financie, rozpočet a menu, Výboru Národnej rady pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie, Výboru Národnej rady pre pôdohospodárstvo, Výboru Národnej rady pre verejnú správu, Výboru Národnej rady pre životné prostredie a ochranu prírody a Výboru Národnej rady pre zdravotníctvo. Za gestorský výbor navrhujem v súlade s citovaným návrhom predsedu Národnej rady Výbor Národnej rady pre zdravotníctvo, pričom odporúčam, aby výbory, ktorým bol návrh zákona pridelený, ho prerokovali v lehote do 22. januára 2002 a gestorský výbor do 24. januára 2002. Ďakujem pekne, pán predsedajúci, môžete otvoriť rozpravu. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem pani poslankyni. Otváram všeobecnú rozpravu o tomto vládnom návrhu zákona. Pýtam sa, kto sa chce prihlásiť ústne vzhľadom na to, že nebol nikto prihlásený písomne. Pán poslanec Delinga, pán poslanec Tatár. Ešte niekto? Nie. Uzatváram možnosť prihlásiť sa do rozpravy ústne. Pán poslanec Delinga – ako prvý. P. Delinga, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, panie poslankyne, páni poslanci, predmet zákona, ktorým sa rieši v našom štáte nový vzťah k prírodným liečivým zdrojom, ktoré naša republika má a ktoré využívajú predovšetkým občania v kúpeľoch a potom sa využívajú ako voľné zdroje pri plnení svojich obchodných povinností ako minerálnych vôd, predovšetkým nápojov pre občanov na Slovensku, je zákon, ktorý sa v podstate týka takmer každého občana, ktorý chce využiť minerálne prírodné pramene. Pán minister vo svojom úvodnom vystúpení v predstihu sa nás snažil presvedčiť, že organizácie, ktoré pôsobia v tomto kontexte, boli dostatočne uspokojené v prípravnom konaní na tento zákon a že by bolo nesprávne, keby sme znovu otvorili niektoré odborné a profesionálne veci a posúdili ich odlišne, ako ich posudzuje rezort zdravotníctva. Dovoľujem si povedať, že nemám túto mienku, a aj keď nie som odborník do zdravotníctva, ale predsa vo vzťahu hlavne k Asociácii výrobcov nealkoholických nápojov a minerálnych vôd som niekoľkokrát vystupoval v tomto parlamente a mám určitý prehľad z tejto problematiky, preto som sa rozhodol vystúpiť v prvom čítaní a namietať voči tomu, čo hovorí predkladateľ zákona, z toho pohľadu, že aj naďalej tu nie je vyriešený a nie sú vyriešené dva pohľady na tento zákon. Predovšetkým ten, že v Európskej únii sa pripravujú orgány, ktoré sú vytvorené pre tento úsek spravovania zdrojov, ktoré plynú z bohatstva štátov, to znamená, ktoré aj pripravujú, akým spôsobom by malo byť upravované kúpeľníctvo v štátoch Európskej únie, a takisto aj zdrojov, ktoré sú naviazané na používanie nealkoholických nápojov, teda minerálnych vôd vo vzťahu k občanom. Chcem povedať, že z takéhoto pohľadu je skutočne veľmi dôležité, aby sme nepredbiehali veci, ktoré budú uzatvorené v krajinách Európskej únie, a nakoniec svedčia o tom aj dokumenty, ktoré sú nám tu poskytnuté cestou týchto organizácií a ktoré jednoznačne hovoria, že organizácie, ktoré sa o to starajú v rámci Európskej únie, pripravujú na budúci rok nové znenie predpisov, ktoré sa týka či už kúpeľníctva, kúpeľov a žriediel, ale aj nápojov z minerálnych vôd, ktoré obsahujú pramene minerálnych vôd. Dovoľte mi teda, aby som povedal, že aj napriek tomu, že pán minister dokumentoval, že z 85 návrhov, ktoré predložili Zväz slovenských liečebných kúpeľov a Asociácia výrobcov nealkoholických nápojov a minerálnych vôd, zostáva síce 24 neakceptovaných, ale táto asociácia a toto združenie vo svojom stanovisku z 23. 10. tohto roka znovu nám predznačujú pozornosť na to, aby sme tento zákon posúdili v neskoršej etape. A teda dovolím si odcitovať, ak všetci poslanci nie sú oboznámení s tými základnými a hlavnými problémami, v čom je podstata problému. 1. Chcem uviesť z tohto stanoviska, že všetky štáty Európskej únie uznávajú za minerálnu vodu len takú vodu, ktorá pochádza z určitej hydrogeologickej štruktúry a prirodzeným alebo umelým záchytným technickým objektom je vyvedená na povrch terénu, je mineralizovaná, a to obsahom minimálne 1 000 miligramov na liter. Prijatím podmienok na uznanie minerálnej vody podľa § 22 tohto návrhu zákona budeme v podstate podľa tohto Zväzu slovenských liečebných kúpeľov a Asociácie výrobcov nealkoholických nápojov jediným štátom v Európe, kde prakticky všetky vody môžu byť ministerstvom zdravotníctva uznané za minerálne. Tento zásadný omyl v návrhu zákona vychádza z nepochopenia zásadného rozdielu medzi stolovými vodami, ktoré sú špecifikované v potravinovom kódexe Európskej únie, kde sú plnené vody ako potravina delené na kategórie podľa ich mineralizácie už od vôd, ktoré majú mineralizáciu 50 miligramov na liter. Osobitnú kategóriu tvoria vody aplikované na liečbu v liečebných kúpeľoch alebo plnené do obalov ako liečivá, minerálna voda na pitie spotrebiteľmi, ktoré sú uznané za minerálne, len keď ich celková mineralizácia je minimálne 1 000 miligramov na liter. Takéto nepochopenie vychádza z faktu, že ani v jednom štáte Európskej únie nepodliehajú vody obyčajné a minerálne do kompetencie ministerstiev zdravotníctva, teda ide o potraviny, ktoré sú zaradené pod tie ministerstvá, do ktorých kompetencie patrí v oblasti potravinárskeho priemyslu rozhodovať o použití týchto vôd. 2. V štátoch Európskej únie a v zákonoch o liečebných kúpeľoch a liečivých zdrojoch sú kompetencie uznávania liečebných kúpeľov a liečivých zdrojov odovzdané na vyššie územné celky. Napríklad v Rakúsku a Spolkovej republike Nemecko sú to krajinské vlády. Tieto vlastne rozpracúvajú zákony o liečebných kúpeľoch a liečivých zdrojoch na svoje územné celky a v tomto smere je legislatíva štátov Európskej únie jasne usmernená. My sme tu schválili vyššie územné celky, dávame im určité kompetencie a v tomto znení predkladaného zákona aj naďalej zostáva v akejsi direkcii ministerstva, teda centrálneho orgánu, stanovovanie podmienok zákonom o liečebných kúpeľoch a liečivých zdrojoch. Treba povedať, že tieto orgány, teda tie orgány vyšších územných celkov alebo krajinské orgány, vydávajú aj zásady tvorby kúpeľného prostredia, v kúpeľných mestách podmienky a vyhlásenia miest a obcí za kúpeľné mestá a obce a zásady správnej bahnoterapeutickej liečby alebo podmienky plnenia liečivej minerálnej vody do obalov a možnosti úpravy liečivej minerálnej vody pred jej naplnením. Samotné vyhlásenia kúpeľných miest realizujú vyššie územné celky na základe odporučení príslušných kúpeľných komisií, čiže sú tu vytvorené samosprávne orgány, ktoré rozhodujú o tom, ako sa tento celý proces bude uskutočňovať. Uvedený legislatívny systém vychádza z poznania, že jednotlivé združenia v spolupráci s liečebnými kúpeľmi a plniarňami liečebných vôd sú najlepšie oboznámené s požiadavkami pacientov a trhu a takto môžu bez zbytočnej administratívy rýchlo na tieto podmienky aj reagovať. Čiže tu nie celkom obstojí zámer, ktorý nám predkladá rezortný orgán ministerstva zdravotníctva, kde centralizuje túto záležitosť a kde máme akceptovať naše prijatie do Európskej únie už v predstihu, ale pritom ideme centralizovať všetky rozhodnutia, čo sa týka kúpeľov, minerálnych vôd a žriediel. Ďalší problém, na ktorý poukazujú naše samosprávne orgány, je, že sa vytvára inšpektorát kúpeľov, ktorý už vlastne zostáva v tejto polohe a v súčasnosti je určitým prežitkom a ekonomickou príťažou. Nakoniec môžeme vidieť aj v dôvodovej správe k zákonu, že práve v tejto oblasti ministerstvo zdravotníctva požaduje aj vyššie finančné zdroje v štátnom rozpočte. V žiadnom štáte Európskej únie nie je na ministerstvách zdravotníctva zriadená centrálna inštitúcia s takýmito kompetenciami. Ja to nemám preverené, ale opieram sa o tieto stanoviská. Liečebné kúpele sú riadené a kontrolované kúpeľnými komisiami miest, obcí a územných celkov z odbornej stránky tzv. združením liečebných kúpeľov. Rozhodujúce postavenie v organizovaní a riadení liečebného kúpeľníctva a výroby liečivých minerálnych vôd v štátoch Európskej únie majú kúpeľné komisie, zväzy liečebných kúpeľov a zväzy výrobcov liečebných minerálnych vôd, zriadené v kúpeľných mestách a obciach vo vyšších územných celkoch. Už som o tom hovoril, ako je to v Rakúsku a Spolkovej republike Nemecko, že tam ide o krajinské vlády. Teda je scestné a zásadne neekonomické, aby sa tieto práce duplicitne pre využívateľov zdrojov riešili na Ministerstve zdravotníctva Slovenskej republiky, ako je to predložené v tomto návrhu zákona. Chcem ešte poukázať na štvrtý problém a ten je riešený v bode, kde nás upozorňujú organizácie na to, že záchytné technické objekty, to znamená vrty a následné krenotechnické a bahnotechnické zariadenia vrátane merných zariadení využívaných minerálnych vôd a minerálnych liečivých vôd v štátoch Európskej únie sú majetkom fyzických alebo právnických subjektov, čiže ide o súkromný sektor. Teda do spôsobu a intenzity ich exploatácie nemôže zasahovať žiadny subjekt ani príslušné ministerstvo zdravotníctva, pretože by týmto zásahom vstupoval do podnikateľských aktivít majiteľov. Na túto skutočnosť už v pripomienkovom konaní bolo ministerstvo zdravotníctva upozornené aj ministerstvom hospodárstva, neviem, či na to ministerstvo zdravotníctva reagovalo. Ďalej nás tieto orgány upozorňujú aj na to – a to je v rozpore s tým, čo povedal pán minister –, že to, čo je uvedené v prílohe zákona, kde ide o zhodu tohto zákona s právom Európskej únie, a to hlavne na použitie smernice rady, teda Európskej komisie, a to pod č. 80/777 EEC, táto smernica Európskej únie sa zaoberá len výrobou nealkoholických nápojov vrátane stolových, čiže neliečivých minerálnych vôd. Čiže je to vlastne v polohe potravinového kódexu a nejde o minerálne liečivé vody a kúpeľné záležitosti. Chcem teda skutočne na záver svojho vystúpenia povedať, že je tu aj naďalej pretrvávajúci rozpor medzi tým, čo predkladá príslušné ministerstvo zdravotníctva prostredníctvom vlády do tohto parlamentu, a medzi tým, čo aj naďalej obhajujú príslušné profesionálne zväzy a Asociácia výrobcov nealkoholických nápojov a minerálnych vôd. A preto, vážené panie poslankyne a páni poslanci, dovoľte mi, aby som predniesol návrh v prvom čítaní, že v zmysle zákona o rokovacom poriadku Národnej rady § 73 ods. 3 písm. b) navrhujem, aby Národná rada sa uzniesla, že nebude pokračovať v rokovaní o návrhu tohto zákona. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. Pani poslankyňa Aibeková ako jediná, pani poslankyňa Halušková. Ešte niekto s faktickými? Nie. Uzatváram možnosť faktických poznámok. Prvá vystúpi pani poslankyňa Aibeková. Mikrofón pre pani poslankyňu Aibekovú. Dá sa zapnúť, pani poslankyňa Aibeková? M. Aibeková, poslankyňa: Aha, už. Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážený pán minister, vážené dámy, vážení páni, pôvodne som aj ja chcela vystúpiť v prvom čítaní k tomuto prerokúvanému návrhu zákona, ale keďže ma pán minister predbehol a vlastne otázky, ktoré som mu chcela klásť, už na ne zodpovedal. Napriek tomu sa prikláňam k tomu názoru, ktorý tu tlmočil pán poslanec Delinga, a to preto, pán minister, že v tomto stanovisku, ktoré sme dostali od Zväzu slovenských liečebných kúpeľov a žriediel, sa poukazuje v niektorých bodoch na rozpor s európskymi normami. A tak ja sa vás chcem ešte dodatočne spýtať, či je to skutočne tak, ako poukazuje tento zväz, pretože dáva tu podrobný prehľad, v ktorých bodoch je ten rozpor s normami Európskej únie. Myslím si, že by nebolo dobré, keďže na tento zákon sme dosť dlho čakali, vy ste ho mali, nie vy, ale váš predchodca už tiež ho mal v legislatívnom programe za rezort ministerstva zdravotníctva. Ja viem, že nie je jednoduché pripraviť takúto normu. Pamätám si na búrlivé diskusie pri prerokúvaní zdravotníckych zákonov, kde sa hovorí aj o kúpeľoch, minerálnych vodách a tejto problematike, že vždy tá diskusia bola naozaj na vysoko odbornej úrovni, ale aj pomerne búrlivá. Ale myslím si, že potom naozaj by bolo dobré, keby ste ešte dopracovali tento návrh zákona na základe tých upozornení, ktoré sme dostali z týchto dvoch, teda z toho zväzu a z tej asociácie, pretože si myslím, že naším cieľom – a spoločným – je vstup do Európskej únie a zrejme by sme si aj ušetrili prácu v nasledujúcich rokoch, keby sme už dnes do tohto návrhu zákona zakomponovali zhodu s normami Európskej únie, čo sa týka tejto oblasti. Takže by som, nebudem vystupovať, ale takouto formou by som vás požiadala o odpoveď. Vy to stanovisko máte a myslím si, že by bolo dobre, keby ste reagovali. I. Presperín, podpredseda NR SR: Pani poslankyňa Halušková. J. Halušková, poslankyňa: Ďakujem za slovo. Dovoľte mi veľmi stručne pár slov k tomu, čo povedal pán poslanec Delinga. Chcela by som poukázať na to – a vlastne skoro za celý klub –, že to, čo povedal, zaznievalo dnes poobede aj v našom klube a názory sú dosť rozdielne. Ja by som chcela preto poprosiť, či by sme skutočne radšej ešte nemohli mesiac počkať, pretože môžu byť dve otázky. Skutočne buď majitelia, alebo spravovatelia kúpeľov lobujú v prospech seba, ale viete, keď dostaneme taký list, kde sa píše, že zákon zveruje nekontrolovateľnú moc úradníkom Inšpekcie kúpeľov a žriediel, tak potom to vyvoláva ako myšlienku, tak si myslím, že by bolo lepšie, keby sme si to prediskutovali, aby skutočne buď neprišlo k novele, alebo neprišlo k takému nedorozumeniu, aké je medzi grémiom lekárnikov a majiteľov lekární. Myslím si, že jeden mesiac by nám neuškodil, keby sme si tieto problémy rozobrali a urobili tak, aby bolo maximum spokojnosti aj na jednej, aj na druhej strane. Ďakujem. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem. V rozprave vystúpi pán poslanec Peter Tatár. P. Tatár, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, dámy a páni, budem pokračovať v prvom čítaní v tom, čo bolo povedané zo strany poslancov doteraz, a podporujem predovšetkým to, aby sme hlasovali o tom, že Národná rada nebude pokračovať v rokovaní o návrhu zákona. Je to § 73 ods. 3 písm. b) rokovacieho poriadku. Pretože tie argumenty, ktoré tu padli, sú pravdivé. Jednoducho, keď sme sa celý rok bavili o decentralizácii, o reforme verejnej správy a nedosiahli sme skutočnú decentralizáciu, skutočnú reformu verejnej správy a nedosiahli sme autonómne pôsobenie v tomto prípade samosprávnych obcí a v tomto prípade kúpeľných miest, tak ja len môžem zopakovať, že aká vláda, taká pesnička. A tá pesnička je zlá. Preto navrhujem, aby sme nepokračovali v tomto zákone. Samozrejme, súhlasím s tým, že je to nekompatibilné s právom Európskej únie, keď sa na ňu dokonca ministerstvo odvoláva, nie je to kompatibilné ani s tou smernicou Európskej únie 80/777 EVG a naozaj je to v Európe riešené inak. Ak tu 12 rokov kúpeľné mestá – či sa to týka privatizácie kúpeľov, či sa to týka iných aspektov kúpeľníctva – súťažia, zápasia a diskutujú so štátom, tak jednoducho za tých 12 rokov naozaj ani dnešné ministerstvo zdravotníctva nepokročilo tam, aby sa kúpeľníctvo mohlo voľne rozvíjať. Musím povedať, že tak, ako sú zle riadené zdravotnícke zariadenia, tak takto by podľa tohto zákona boli zle riadené kúpeľné zariadenia. Čo to znamená? Ak je niečo – a to bolo veľmi jasne povedané – centralizované, tak je to neprehľadné, je to korupčné, je to nevýhodné a je to drahé. O tom ten zákon, tak ako je napísaný, je. Aj keď sa hovorí, že sa dá opraviť, všetko sa dá opraviť, ale nie je potrebné opravovať zlý zákon. Potrebné je ho neprijať. Záležitosť zdravotnícka, čiže zdravotná časť kúpeľnej starostlivosti sa môže riešiť už v existujúcich zdravotníckych zákonov ich rozšírením, doplnením a nemusí byť rozsiahle také rozšírenie a doplnenie. Ja jednoducho nebudem podporovať také rozhodnutia vlády, ktoré idú proti historickému trendu vývoja v Slovenskej republike. Toto je takýto návrh. Jednoducho nech sa povie čokoľvek, je to taký návrh. Keď sa aj presadí, tak to znamená iba toľko, že napriek tomu, že pomaly, pomaly, pomaly, je nejaký trend samosprávnosti na Slovensku, tak ešte ani tento parlament nie je, a to sa ukázalo, bohužiaľ, pri reforme verejnej správy, dostatočne zrelý vlastnému trendu vlastnej krajiny. Preto podporujem ten návrh, aby sa nepokračovalo. A aby som zoficializoval návrh, ktorý zaznel pri faktickej poznámke od pani poslankyne Haluškovej, ktorá je tiež členkou zdravotníckeho výboru, tak podávam ako alternatívny návrh, aby termín prerokovania vo výboroch – v prípade, že nezamietneme zákon ako celok, čo by som si želal – bol predĺžený do 25. februára 2002 a aby ho gestorský výbor prerokoval do 28. februára 2002. Nemyslím si, že je ľahko opraviteľný, myslím si, že ho treba zamietnuť, ale podávam aj tento návrh. Ďakujem pekne. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán poslanec, za vaše vystúpenie v rozprave. Vyhlasujem rozpravu o tomto bode programu za skončenú. Pýtam sa, pán minister, či chcete vystúpiť k rozprave. Áno. Nech sa páči. R. Kováč, minister zdravotníctva SR: Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, páni poslanci, ja, ak dovolíte, by som zhrnul, alebo odpovedal by som na niektoré pripomienky, ktoré odzneli v rozprave. Tá prvá pripomienka, ktorú aj dával zväz, skutočne ponúkam poslancom, aby sa zoznámili s návrhom zákona, ktorý mám pri sebe, samozrejme, budeme o ňom rokovať, ak sa rozhodnete rokovať vo výboroch. Ja, samozrejme, predložím všetky dokumenty, aby ste videli, že ten zákon je postavený na požiadavkách zväzu kúpeľov, na ich zásadách, ktoré vypracovali. Ale vrátim sa najprv k tej pripomienke, či čakať, alebo nečakať na novopripravované zákony v Európskej únii. My dnes máme v Európskej únii platnú smernicu. Tú smernicu, pretože je sledovaná z hľadiska aproximácie slovenského práva, musíme naplniť. Otázka je, kedy sa Európska únia rozhodne pre novú legislatívu. Neviem. Ja to neviem povedať, kedy bude nová legislatíva pripravená, a chcem vznieť teda skôr filozofickú otázku: Ak bude pripravená legislatíva za päť, za osem rokov, my budeme osem rokov čakať a nebudeme implementovať tú smernicu, ktorá existuje? Asi pravdepodobne nie. Myslím si, že dnes je veľmi ťažko povedať, kedy sa rozhodnú krajiny Európskej únie prijať novú legislatívu. Táto je prijatá, je akceptovaná. To po prvé. Po druhé. Vzniesol tu pán poslanec Delinga otázku, prečo takto posudzujeme minerálnu vodu. Nuž jednoducho, smernica Rady Európy č. 80 hovorí, že pre prírodnú minerálnu vodu Európske hospodárske spoločenstvo vytvorilo novú rozsiahlu definíciu, ako dosiaľ musí ísť o zdroje s vodou z výskytu podzemnej vody, rozhodujúci už nie je minimálny obsah rozpustených minerálnych látok alebo voľného oxidu uhličitého, ale čistota týchto vôd, ktoré sa musia bez predchádzajúcej úpravy nachádzať v bezchybnom mikrobiologickom stave, nesmú byť kontaminované škodlivinami z okolitého prostredia, ako i osobitnosť, ktorá týmto vodám prislúcha na základe ich obsahu minerálnych látok, stopových prvkov alebo iných zložiek. Z výživno-fyziologického hľadiska prepožičiavajú tieto látky a zložky prírodným minerálnym vodám želané vlastnosti. Prírodné minerálne vody musia byť podrobené úradnému preskúšaniu, aby získali uznanie. My to máme v zákone hodnotené tak, že fyzikálno-chemické vlastnosti osobitným spôsobom a výživové vlastnosti osobitným spôsobom musia byť preukázané. Pri vodách dokonca Európske hospodárske spoločenstvo hovorí, že pri vodách, ktoré obsahujú v jednom litri menej ako 1 000 mg, teda nie je tam stanovená hodnota, že musia mať 1 000 mg rozpustených minerálnych látok, alebo menej ako 250 mg voľného oxidu uhličitého, možno dôkaz o ich osobitnosti podať pomocou farmakologických, fyziologických alebo klinických skúšok. Presne týmto smerniciam zodpovedá náš návrh zákona, tým odpovedám, prečo sme takto definovali minerálnu vodu. Je to definícia, ktorá je odpísaná zo smernice Rady Európskej únie č. 80. Otázka: Prečo neprenášame kompletnú agendu kúpeľov a využívania minerálnych podzemných vôd a liečivých zdrojov na vyššie územné celky? Teda otázka samosprávnosti. Treba povedať, že Ústava Slovenskej republiky jednoznačne hovorí o tom, že minerálne vody, ale aj prírodné liečivé zdroje sú bohatstvom a majetkom štátu. A preto o ich použití rozhoduje štát. My z hľadiska toho, čo sa nám vytýka, z hľadiska centralizácie, prosím, preberte si jednotlivé právomoci, ktoré sa udeľujú ministerstvu. Veď to sú právomoci, ktoré hovoria o tom, aby sme mohli zabezpečiť vyšetrenie tejto vody, aby sme mohli stanoviť obsah minerálnych látok – no to predsa môže robiť štátny orgán. Veď my máme štátne skúšobníctvo, máme štátny ústav pre kontrolu liečiv a nemáme tento problém regionalizovaný. A ak hovoríme o liečebných minerálnych vodách, skutočne nevidím dôvod, prečo my by sme mali regionalizovať alebo prenášať na samosprávu tie úlohy, ktoré vyplývajú pre štát. Rovnako tretí bod, ktorý pripomenul pán poslanec Delinga, že sa vytvára Inšpektorát kúpeľov a žriediel. Pán poslanec, nevytvára sa. Ten inšpektorát existuje. Ten inšpektorát vôbec nezvyšuje počet svojich... (Reakcia poslanca.) Nie, nie, nie, nie, nie! Vôbec nezvyšuje počet svojich zamestnancov, a keď sa pozriete ďalej do toho zákona, v tej prílohe, tam je veľmi presne uvedené, na čo sa použijú finančné zdroje. A tie sa používajú na objednané posudky hydrogeologického prieskumu, bakteriologického vyšetrenia, chemického a fyzikálneho vyšetrenia. To nemôže robiť inšpektorát. Na to sú špecializované skúšobne a tie treba zaplatiť. My musíme mať aj centrálny monitor, tak ako to majú pri všetkých takýchto prírodných bohatstvách, a tam vôbec nejde o počet pracovníkov. Tam naozaj ide o zaplatenie. Keď si pozriete, tam je rozpísané, ktorá činnosť koľko stojí, to znamená, tam je to jasne popísané, že tu nejde o nárast tejto inštitúcie, ale že tu ide jednoznačne o práce, ktoré treba vykonať. Môžem vám to rýchlo nájsť. To znamená, tie ceny sú naozaj v tejto polohe. Ja som presvedčený, že tento zákon my potrebujeme. Naozaj, ak prijmeme tézu, že budeme odkladať rozhodnutia o našich zákonoch, pretože sa pripravuje novela nejakých smerníc Európskej únie a my nevieme, kedy bude tá novela, pretože nie je pre nás rozhodujúce stanovisko organizácií, ktoré nie sú oficiálnymi inštitúciami Európskej únie a podľa vyjadrenia Inštitútu aproximácie práva je tento zákon práve zákonom, ktorý máme splniť tak, aby sme naplnili smernice Európskej únie. Preto si myslím, že by sme tento zákon mali prerokovať v druhom čítaní. Chcem sa vyjadriť ešte k návrhu, ktorý predložil pán poslanec Tatár. Ja sa nebránim tomu, aby druhé čítanie o tomto zákone, aby bol zmenený termín, žeby nebolo v januári, ale aby bolo vo februári. Nie, skutočne ja nejdem siliť veci, ktoré treba, alebo kde je pocit, že ich treba dodiskutovať, ale som hlboko presvedčený, že tento zákon potrebujeme. I. Presperín, podpredseda NR SR: Ďakujem, pán minister. Pani spravodajkyňa, chcete sa vyjadriť? Áno, nech sa páči.