P. Paška, predseda NR SR: (2007-06-19):
Prvá, veľmi jasná pozícia – všetkým tým a aj pánovi poslancovi Bárdosovi, ale aj iným, ktorí hovoria, že však teda, keď to myslíte vážne, tak to podporte – je. Ja by som naozaj, ak spochybňovanie komisie, ktorá podľa mňa je tým odborným priestorom na riešenie aj takéhoto vážneho ústavného problému, bola nefunkčná, to znamená, že by ste boli prijali, vážení kolegovia z opozície, účasť na fungovaní takejto komisie, kde by sme prioritne alebo ste prioritne žiadali riešenie problému inštitútu imunity a z časových a obsahových hľadísk by ste nadobudli pocit, že naozaj je legitímne prísť do pléna a povedať: „Táto komisia nie je na nič iné, len aby sa zakrývala snaha o reálne riešenie tohto problému.“ Považoval by som za relevantné všetky vaše apely a potom aj názory, ktoré prichádzajú na základe vášho podania ako poslaneckého návrhu. Jednoducho povedané, vyzýval som desať mesiacov kolegov z opozície, aby sme zriadili komisiu, aby sme sa dajme tomu zaoberali prednostne imunitou, a mali ste možnosť zúčastniť sa, prísť s návrhmi. A ak by vaše návrhy neboli rešpektované ani len zamak, boli by ste prirodzene reagovali poslaneckým návrhom, ktorý by tu prišiel do tohto grémia, teda do grémia a poslaneckého pléna, asi ťažko by sa potom obhajovala pozícia o tom, že či chceme odbornú diskusiu, alebo nie, jednoducho by sme museli, ako sa hovorí ľudovo, vyjsť s farbou von a povedať: „Tak áno, my hráme akúsi divnú hru.“ Ale my žiadnu divnú hru nehráme a chceme naozaj tento inštitút riešiť. Toto všetkým tým, ktorí hovoria, že komisia nemá zmysel a že aj moje iniciatívy, ktoré prišli ako odpoveď alebo nie ako odpoveď, veď som to avizoval vo svojom inauguračnom prejave, niekoľkokrát aj verejne v živých prenosoch pri debatách, napríklad s pánom Hrušovským v De facto, som občanom avizoval, že zriadime komisiu na základe môjho prísľubu a že okrem iného ako jednou z veľmi dôležitých vecí sa budeme zaoberať imunitou. Takže toľko k tej komisii a toľko k tomu postoju, ktorý sa tu paralelne rozvíja. A odmietam akékoľvek špekulácie o tom, že to má byť zámer, ktorý má dostratena poslať riešenie problému, na ktorý naozaj občania čakajú. A teraz dovoľte niekoľko tých „vraj“, ktoré tu odznelo, a opäť sa ospravedlňujem, že niečo korešponduje, niečo možno bude tak trošku subjektívne. Poďme na ten rozsah, lebo ja už som to povedal vo svojom prvom vystúpení aj vo faktickej poznámke, tá polemika o tom, kde je tá hranica rozsahu áno, imunita áno-nie, áno celkovo alebo vôbec žiadna, a ak áno, tak výroky hlasovania alebo priestupková, alebo trestnoprávna a v rámci toho celá tá štruktúra. Dovoľte mi vyjadriť opäť svoj subjektívny postoj, že považujem minimálne za taký racionálny, validný a objektívny postoj, ktorý som prezentoval, že ak teda imunita nie, tak potom žiadna, ani výroky, ako napríklad návrh skupiny poslancov, ktorý niekde ide. Hovorím to preto, lebo stal som sa terčom opäť častokrát aj nevyberaných útokov za to, že no tak, ale to je absurdné, veď to my nepoznáme, veď to história nepozná. Tak dovoľte jedno z tých „vraj“, keď sa argumentuje tým, že Európa nevie, čo to je, len krátky exkurz, dúfam, že ste to všetci dostali, ako sa vyvíjala vôbec, ako sa vôbec vyvíjala imunita a ako v niektorých krajinách funguje. Je to rôzne. Väčšina krajín, hovorím o európskych krajinách, dobre, aby sme vedeli, o čom hovoríme, sa vyvíjala naozaj historicky a väčšina európskych krajín, a to je pravda, sa dokázala zbaviť aspoň niektorých súčastí poslaneckej imunity a členov parlamentu nechránia pred trestným stíhaním či pred zodpovednosťou za občianskoprávne prehrešky. Niektoré krajiny, ako Holandsko, ponechali z imunity iba torzo, ktoré chráni poslancov skutočne vo výnimočných prípadoch. Iné krajiny naďalej zachovávajú inštitút imunity vo veľmi extenzívnom rozsahu. V niektorých krajinách je nestíhateľnosť poslancov trvalá počas celého volebného obdobia, inde sa na poslancov vzťahuje len počas zasadnutí parlamentu, po zasadnutí je poslanec normálne stíhateľný. V niektorých krajinách je inštitút imunity rozšírený na niekoľko dní po a pred zasadnutím parlamentu. Niekde sa imunita vzťahuje iba na poslancov, ktorí sa práve nachádzajú v parlamente, prípadne sú na ceste do parlamentu alebo na služobnej ceste a existuje viacero právnych úprav poslaneckej imunity a tie sa v jednotlivých krajinách neustále menia, dámy a páni, v jednotlivých krajinách neustále menia. Argumentácia typu oprostíme sa od historického kontextu inštitútu je pre mňa absolútne prijateľná. Ale ak ju prijmem, tak potom poviem, je to inštitút, ktorý sa vyvíja v kontexte, historickom kontexte vývoja. Dnes už u našich partnerov Európskej únie vidíme, že aj tam tento inštitút nie je statický, a nevidím dôvod, aj keď možno by sme ťažko hľadali, ale súvisí to aj s úpravou slovenskej ústavy, paralelu o výrokoch. Jednoducho som presvedčený, že tendencia v európskych krajinách je veľmi jasne čitateľná, a preto nevidím žiadny dôvod, aby návrh, ktorý považujem za minimálne taký relevantný, ako je návrh skupiny poslancov a s ktorým som prišiel a ktorý sa budem snažiť implementovať do výsledkov práce komisie pre ústavu, išiel na zrušenie imunity ako takej. Teraz dovoľte to druhé „vraj“, ktoré tu zaznievalo. Častokrát, a myslím, že to bol pán poslanec Abrhan, alebo pán poslanec Mikloško, ospravedlňujem sa, ak som to poplietol, zaznieva v tejto Národnej rade po zmene vlády vyjadrenie akejsi fóbie, ktorá sa vtláča občanovi Slovenska, že tu sa dejú nedemokratické prístojnosti, pretože, preboha, opozícia nemôže si povedať kedykoľvek, čokoľvek a na kohokoľvek a akokoľvek. A presne v tomto kontexte sa ako jeden z argumentov aj dnes vo faktických poznámkach objavila pozícia o tom, aha, zato tie výroky idete zrušiť, aby ste nás mohli stíhať, aby ste zabránili opozícii vyjadriť demokraticky slobodnú vôľu. No, chcem vás ubezpečiť, že po prvé ja považujem opozičný návrh na zrušenie imunity za ten najlepší prejav dôvery tejto sociálnodemokratickej vláde, akú ste mohli urobiť a asi to vedia zhodnotiť aj občania. Tak ako keď sami prichádzate s návrhom na zrušenie imunity, tak prísť s takou absurditou, že ak zrušíme imunitu na výroky, nebudeme môcť slobodne prejaviť svoju vôľu, mi príde naozaj veľmi-veľmi čudné. A dovoľte ešte reagovať aj príkladom z ústavy alebo interpretáciou ústavy a naozaj, nie je tu pán Mikloško, ja nie som právnik, ale naozaj som absolventom filozofickej fakulty, čiže možno nebudem príliš explicitný, ale keď som teda dobre čítal, tak tá indemnita chráni slobodu vyjadrovania. Teda jej cieľom je dôsledne zabezpečiť výkon mandátu jednotlivých poslancov. Ale ja takejto argumentácii nerozumiem. To akože poslanci môžu vyjadrovať názory, za ktoré by iných občanov trestal zákon? Ja pokiaľ viem, sloboda prejavu je zaručená Ústavou Slovenskej republiky a s výnimkou postojov, názorov, ktoré podnecujú alebo šíria násilie, neznášanlivosť, xenofóbiu, je rovnosť slobody prejavu garantovaná ústavou. Tak opäť sa pýtam: Aká imunita, na aké výroky? Alebo chce snáď niekto, kolegyne, kolegovia, v tejto sále páchať trestnú činnosť v podobe výrokov, lebo naozaj bavil som sa aj s pánom poslancom Lipšicom, existuje trestnoprávna zodpovednosť za verbálny útok alebo za niektoré vyjadrenia? Mám považovať za normálne, že ak, vážené dámy a páni z opozície, obhajujete imunitu na výroky, tak chcete verbálne útočiť a zneužiť korektný politický zápas, ktorý sa má viesť vo vecnej, odbornej argumentačnej rovine, na to, aby sa tu páchala trestná činnosť alebo aby sa v nesúlade s ústavou narušil inštitút slobody prejavu? Preto si myslím, že to, čo tu odznelo, je naozaj len „vraj“. A teraz poďme na ďalšie „vraj“. A teraz budem s vami, pán kolega, lebo vy ste to ako navrhovateľ predniesli. Nuž, keď sa hovorilo, mám na mysli tie dôkazy o hlasovaní, kto ako hlasoval, a to obviňovanie, kto je lepší demokrat a kto nie je lepší demokrat a ako to kto myslí vážne alebo ako to kto nemyslí vážne s imunitou. No ja som tu sedel predchádzajúce volebné obdobie, chcem poznamenať a myslím to smrteľne vážne a dúfam, že aj ľudia, ktorí budú sledovať záznam, to pochopia, veď toto nie je, prosím vás, bridžový klub. Hlasovanie každého z vás má aj iné ako osobné a odborné roviny a hlasovanie každého z vás má konkrétny, veľmi výrazný politický a obsahový kontext. A my sme v poslednom období, teda volebnom období riešili, pokiaľ ma pamäť neklame, imunitu dvakrát, aj sme hlasovali o nej... (Reakcia z pléna.) Prosím? Ja, pán poslanec, samozrejme, to pokojne poviem, veď sú tu aj iní takí, ktorí boli, ja len hovorím, že stal som sa aj dnes počas rozpravy terčom, že však ako čo to tu vykladáš, veď si ty hlasoval úplne ináč. Nuž, ale tu sedia, dámy a páni, viacerí z vás, ktorí keď sa riešila úprava, ktorú navrhol vtedajší člen vládnej koalície a predseda ústavnoprávneho výboru pán Drgonec, tak zo 141 prítomných a zo 133 hlasujúcich 115 hlasovalo za, a boli to aj od vás z SDKÚ, boli to aj z KDH a boli to aj z SMK, aj keď väčšina alebo viacerí. Je pravdou, že pre pána poslanca Lipšica je tento inštitút spôsobom jeho komunikácie. Rešpektujem, len ak na zmenu potrebujeme 90 hlasov, každý takýto individuálny akt je vopred odsúdený na neúspech alebo musí byť považovaný za primeraný prejav populizmu a politickej reklamy. (Potlesk.) Ale poďme ďalej. Bolo tu druhé hlasovanie, a teraz chcem hovoriť o tom, s čím som začal, komisia, ako keby to po prvýkrát tu bol niekto, kto sa snaží dať dokopy ľudí. Ja som, dámy a páni, človek, ktorý ľudí spája. A tí, ktorí ma poznáte dlhšie, to viete. A nebolo náhodou pri poslednom hlasovaní, teda pri ostatnom hlasovaní a riešení poslaneckej imunity vytvorené čosi, aj keď to nemalo názov, ako komisia, ale spoločný priestor, politický priestor, kde došlo k politickej dohode na znení, ktoré je dodnes platné? To mi chcete povedať, že všetci vy, ktorí dnes tu z opozície SDKÚ, KDH a SMK sa tvárite ako tí najväčší demokrati, ktorí celý život po ničom netúžili, len po zrušení imunity, že ste za to nehlasovali? No asi ťažko. My sme mali vtedy 68 hlasov. Asi ťažko by sme boli my z opozície prijali ústavný zákon, ktorý, mimochodom, platí dodnes. Takže to len k tomu kontextu hlasovania a vysvetleniu. No a na záver to posledné „vraj“, ktoré ma naozaj mrzí vzhľadom na to, že sa snažím nájsť riešenie, ktoré príde na základe dohody a ktoré prejde a bude korešpondovať s politickým záujmom, odborným výstupom, a netajme sa, a niekedy aj s osobným záujmom, lebo každé hlasovanie poslanca má všetky tieto tri rozmery. A preto vás chcem všetkých ubezpečiť, že neexistuje ani toto „vraj“ a že už budúci pondelok 25. urobím na komisii všetko preto, keďže sme sa tak s kolegami dohodli, aby sme na jeseň, tak ako som sľúbil, prišli s riešením, ktoré presadzujem a ktoré som prezentoval, ale ktoré bude zohľadňovať všetky tieto tri úrovne, o ktorých som hovoril. Ďakujem pekne. (Potlesk.)