Baláž, Vladimír, poslanec NR SR (2015-04-24):
My poslanci SMER-u sme napádaní a znevažovaní argumentami, ktoré majú pochybný základ. Opozícia, resp. niektorí jej členovia sa podobnými pokusmi, ako je tento, snažia situáciu v zdravotníctve, sa nesnažia ju pomôcť, ale dehonestovať. Žiaľ, podobne sa správajú aj mnohé médiá. Situácia v zdravotníctve sa pre nich stáva nepriateľská. Podnecujú nepriateľstvo medzi pacientami a zdravotníckymi pracovníkmi. Podnecujú nepriateľstvo medzi jednotlivými zdravotníckymi pracovníkmi. Naozaj takto chceme zostať?! Tak ako povedal poslanec Kuffa, kde to pôjde ďalej? Naozaj nemáme žiadny pocit zodpovednosti?! Prezentovať úspechy slovenského zdravotníctva v médiách, na verejnosti je prakticky nemožné. Prakticky nemožné. Dám vám príklad z našej nemocnice. Urobili sme stú úspešnú transplantáciu pečene, a kto sa len troška vyzná do zdravotníctva, vie, že transplantovať pečeň je vrcholom medicíny, pretože potrebuje množstvo odborností, ktoré musia byť na vysokej úrovni. Koho to, preboha, zaujímalo?! Koho? Nikoho. Z vás nikoho, z médií nikoho. Prišli sem pracovníci z Európy, z Európskej únie, špecialistov, chirurgov. Prišiel niekto? Urobil z toho nejakú správu, nejaký rešerš? Nikto! Skúste nevyšetriť nejakého pacienta polhodinu na to, ako príde na urgent s tým, že má dva týždne trvajúce problémy pri močení. Na druhý deň môžte byť v televízii a rozprávať o tom, ako transplantujete obličku. Nikoho to nebude zaujímať. Dovoľte mi aj trošku osobný pohľad z nemocnice, kde som mal tú česť byť dva a pol roka riaditeľom. Áno, pokazili sme tender na stravovanie. Ale nie v zmysle toho, že sme vytendrovali zlú cenu, ako tu bola spomínaná. Ale v tom, že sme tento tender nedali posúdiť na vládu. A vzhľadom na to som prijal osobnú zodpovednosť a ministrovi som ponúkol svoju rezignáciu, ktorú on prijal. Nehanbím sa za tento tender, pretože pacienti a zdravotníci v našej nemocnici budú môcť po rokoch, po rokoch sa konečne slušne najesť. Bolo tu, už som to spomínal, že som sa predral na nejaké námestnícke miesto poradcu. Pán poslanec Lipšic povedal, že to z medializovaných nejakých vecí. Mám ja povedať, čo ja mám z medializovaných vecí na pána Lipšica? To takto sa robí politika? Takto to môže existovať?! (Potlesk.) Keď som prišiel do nemocnice, dlh, mesačné zadlžovanie Rooseveltovej nemocnice bolo na úrovni 1,3 mil. euro. Keď som odchádzal, bolo mesačné zadlženie na úrovni 0,3 mil. euro. Kradol som? Zle som spravoval tú nemocnicu? Ja v tej nemocnici praxujem od roku 1983 a dúfam, že mi Boh dovolí, aby som tam aj zomrel. Ja sa tým ľuďom musím stále pozerať do očí. Čo si vy myslíte, že to je len také jednoduché?! (Potlesk.) Nemocnica mala v minulom roku EBIDTU už takmer rovnú nule. Plán, ktorý sme prijali, keď som sa stal riaditeľom, vyslovil presvedčenie, že za štyri roky, ktoré tam budeme, dosiahneme vyrovnaný rozpočet. Ja dúfam, a všetko to tak vyzerá, že v tomto roku sa to stane. Začali sme si plniť všetky pohľadávky voči Sociálnej poisťovni. To je zlé manažovanie v zdravotníctve? To je nehospodárne využívanie zdrojov? Nemyslím si, že to tak je. Napriek tomu, že sme urobili dobrý hospodársky výsledok a nemocnica našťastie v tom ďalej pokračuje, neopomenuli sme rozvoj liečebno-preventívneho systému a starostlivosti. Pokračujeme v transplantačnom programe, kde stvoríme špičku na Slovensku. Sme oceňovaní kolegami z V4. Môžeme hocikde prísť a rozprávať o tom, aké výsledky sme dosiahli. Máme enormne dobré výsledky v minimálnej invazívnej a robotickej chirurgii. Robíme wake up operácie v neurochirurgii a milión iných vecí, ktoré by som tu mohol hovoriť. Na to všetko bolo treba nájsť zdroje a – to je hlavné – motivovať ľudí. Pred tých ľudí, pred tých lekárov a sestry a ostatný personál sa musíte postaviť a musíte im dať víziu. Musíte ich motivovať. Nie s takými plagátmi a s takými sprostosťami, čo sa tu robí. Musíte pred nimi vyjsť s tým, aby vám uverili. A uverili a urobili. V nemocnici na základe Operačného programu Zdravotníctvo sa investovalo 27 mil. euro plus-mínus na rekonštrukciu operačných sálov, urgentného príjmu a centrálnej sterilizácie. Celý program začal ešte v roku 2000, teda myslím za prvej vlády Roberta Fica, pokračoval za vlády Ivety Radičovej, za ministra Uhliarika a skončil za pani ministerky Zvolenskej. Len ako vtip vám poviem, že rámcovú zmluvu o rekonštrukcii všetkých tých vecí, ktoré som spomenul, s Váhostavom podpísal pán minister Uhliarik. Ale ja musím povedať, že Váhostav odviedol dobrú prácu. Vraveli ste, že nesplnil niektoré faktúry, nevyplatil ľudí. Bohužiaľ, ani, my sme boli platcami, lebo my sme boli príjemcovia, ani jeden z tých malých veriteľov počas mojej kariéry za nami nikdy neprišiel. V súčasnosti sa nemocnica pripravuje v pilotnom programe ako Otvorená nemocnica. V programe, ktorý spomenul minister Čislák. Budeme hrdí, ak budeme prví, nemocnica prvá, na ktorú sa môžte pozrieť, do ktorej môžete vojsť a rozumieť všetkému, čo sa tam deje. Tam predsa nikto sa za nič nesmie hanbiť. Ani my sa za nič nehanbíme. Preto ešte raz chcem povedať. Debata o zdravotníctve je potrebná, ale zaplniť ňou dieru, keď už v apríli nemala byť schôdza, je smutné. Ďakujem pekne. (Potlesk.)