F. Devínsky, poslanec: (2005-03-21):
A možno to bude znieť prekvapujúco, ale chcem povedať, že súhlasím s časťou vystúpenia pána poslanca Cupera prinajmenej v tom, že vysoká škola musí dať svojim absolventom pridanú hodnotu, a súhlasím aj s tým, že nie všetky vysoké školy toto robia,, a súhlasím aj s tým, že na to treba prostriedky. Samozrejme, okrem tých 10 miliárd alebo, ako sme počuli, 10,5 miliardy, ktoré idú do verejných vysokých škôl, treba tie prostriedky navýšiť. A otázka znie,  kde tie prostriedky zobrať? Tie prostriedky existujú aspoň sčasti. Existujú totižto v externom štúdiu, ako všetci veľmi dobre vieme. Pretože dnes zo 150-tisíc študentov takmer 40-tisíc platí v externom štúdiu, a platia nemalé sumy, je to mimoriadne dobrý a lukratívny biznis. Z tohto biznisu vysoké školy a fakulty nevidia takmer vôbec nič okrem tých pár učiteľov, ktorí tam pracujú alebo učia cez sprostredkovateľské organizácie. Zavedenie školného má odbúrať takéto poskytovanie vzdelávania, odstrániť tento obchod so vzdelávaním, ktorý sa často pohybuje legislatívne na hranici legislatívy podobne, ako to povedal aj pán poslanec Krajči, a nasmerovať tieto finančné toky na vysoké školy. A preto sa nemožno diviť, že mnohí, ktorí z tohto profitujú, nie sú za školné. Pán poslanec Ševc žiada prostriedky od podnikateľov. To by  skutočne bolo veľmi žiaduce, ale ja by som sa mimoriadne divil, keby boli ochotní podnikatelia investovať do nereformovaného školstva, pretože sa stačí opýtať veľkých zamestnávateľov, koľko prostriedkov investujú do preškoľovania časti čerstvých absolventov a ako kritizujú nekvalitné vzdelávanie na niektorých odboroch našich vysokých škôl. Ja som presvedčený o tom, že ak by sa kvalita vzdelávania zvýšila, nemuseli by sme dlho čakať aj na to, aby podnikatelia celkom iste podporili naše vysoké školy. Ja súhlasím aj s pánom poslancom Čaplovičom a chcem povedať, že pokiaľ ide o odborné otázky, tak ako sa dosť často stretávame, naše názory sa stretávajú, ktorý hovorí, že na reformy treba peniaze. Ale ja hovorím, že jedna vec je objem prostriedkov a druhá vec je ich účelné a efektívne použitie. A to je aj otázka schopnosti manažmentov, tak ako to niekoľkokrát povedal v rozprave pán predseda Mečiar. Dnes neschopné manažmenty vysokých škôl sú horšie ako tsunami. Sú schopné priviesť vysokú školu veľmi rýchlo do finančného kolapsu. Pokiaľ by to bola súkromná organizácia, súkromný podnik, tak by dávno skrachovala. Dnes sa ale v podstate nič nedeje. A nedeje sa aj preto, že neexistuje istý vnútorný tlak. A práve školné je tým účinným nástrojom, ktoré v tomto smere môže pozitívne zasiahnuť. A tu chcem povedať aj na adresu študentov, že od roku 1990 sú študenti vo všetkých decíznych orgánoch vysokých škôl a fakúlt zastúpení zo všetkých akademických senátov. Ale ja nemám žiadnu informáciu o tom, že by sa za 15 rokov čoby len raz stalo, žeby na tlak študentov boli vymenené neschopné manažmenty fakúlt či vysokých škôl. A pán minister aj akreditačná komisia dobre vedia, že by sa takéto dali nájsť. A je to aj preto, že študenti dnes nie sú skutočne zainteresovaní na hospodárskom riadení školy. Práve školné a myslím si právo veta, o ktorom sme hovorili v piatok, však situáciu môžu výrazne zmeniť. Pretože študenti sa musia stať účastníkmi všetkých procesov a všetkých činností vysokej školy a musia byť pritom, keď sa bude budovať, alebo sa buduje nová architektúra európskeho vysokého školstva. Pretože na rozdiel od Lisabonskej stratégie bolonský proces bude do roku 2010 ukončený, a ak slovenské vysoké školstvo nebude súčasťou tohto priestoru, nebude v Európe znamenať vôbec nič. Ja súhlasím s pánom poslancom Čaplovičom aj s ďalšími v tom, že vzdelanie je strategická investícia. Ja hovorím, že to je strategická investícia pre obe strany, tak pre spoločnosť, ako aj pre absolventa. Ale dodávam, že len kvalitné vzdelanie je takouto strategickou investíciou. A ako vidíme za ostatné roky, kvalita nášho vysokého školstva, no, budem diplomatický a poviem, že nerástla. Pán poslanec ma potešil aj konštatovaním, že v súkromnom sektore sa absolventi nezadlžujú a majú nadpriemerné platy. Len treba zase dodať, že to je tá menšia časť, ktorá získala dobré a kvalitné vzdelanie, a to je tá komparatívna výhoda, ktorú poskytuje vysokoškolské vzdelanie schopnému človekovi. A keďže vieme, že 80 percent a možno aj viacej HDP produkujú súkromné firmy, tak je to potešujúce konštatovanie. Iste možno o mnohých veciach polemizovať a prípadné chyby návrhu zákona v druhom čítaní odstrániť. Napríklad financovanie vysokých škôl, súkromných vysokých škôl, aby sa pohybovali v tom istom režime ako, povedzme, verejné vysoké školy, doktorandské štúdium. Domnievam sa, že v rozprave uviedli viacerí rečníci argumenty v prospech zavedenia školného, hoci s tým viacerí politicky nesúhlasia. Dokonca odznelo, že za splnenia istých podmienok by bolo možné aj školné podporiť. A ja si myslím, že to je veľmi dobrý signál pri zamýšľaní sa nad cestami, ako zvýšiť kvalitu nášho vysokého školstva. Ďakujem pekne za vašu pozornosť. Tým som skončil. (Potlesk.)