Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2016-02-11):
Ďakujem. Vážený pán predseda, vážená snemovňa, takto nad ránom už sme naozaj dlho nerokovali. Ale táto situáciu si to zasluhuje, aby sme tu vydržali do konca tohto rokovania. Situácia v zdravotníctve naozaj je zlá a akt tých sestier a ich boj za to, aby sa zmenila je také vyústenie dlhodobo nahromadeného problému. Podobne ako v školstve, aj v zdravotníctve tie problémy nevznikli včera. Veľmi dlhodobo sa vyvíjali. A nedostatok prostriedkov v zdravotníctve sa kumuloval dlhé obdobie. Prejavoval sa v podfinancovaní celého rezortu a, samozrejme, v odmeňovaní, ktoré je v ňom úbohé. A pritom poviem to, čo som už dneska spomenul, neplatíme tam málo, myslím, všetci, ktorí zo svojich odvodov a miezd odvádzame prostriedky na financovanie zdravotníctva, neplatíme tam málo ako krajina, platíme tam veľa. Nie je to najviac, ale naozaj je to veľa. Je to 7,5 % HDP, čo je plne porovnateľné s tým, ako to je v iných európskych krajinách. Ale to, čo sa dostane do zdravotníctva, je len malá časť, je to menej ako polovica z toho, len 45 %. V iných krajinách je to aspoň 80 %. Aký obrovský rozdiel to je a aký fatálny dosah to má následne na úroveň zdravotnej starostlivosti? Toto sú dôvody, potom prečo nie sú peniaze na platy zdravotných sestier, prečo nie sú peniaze na dobre vybavené nemocnice, prečo si občania musia nosiť do nemocníc toaletný papier a príbory. Je to jednoducho preto, že viac ako 50 % týchto prostriedkov odíde mimo zdravotníctva, odíde predovšetkým pre firmy, ktoré si z tohto obchodu so zdravím alebo s utrpením ľudí spravili výnosný biznis. Začalo sa to postupne, ale dnes tá pýcha a moc, ktorá je s tým spojená, a zaslepenie tou pýchou spôsobili, že tá miera je absolútne nekontrolovaná. Preto sú tie známe prípady, o ktorých predrečníci už hovorili, cétečka, maséra a všetkého ostatného, ktoré tu na dennom poriadku temer vyplávalo a vyplavuje sa neustále na povrch. Nebudem hovoriť už ďalej o týchto aspektoch alebo týchto symboloch a týchto ukazovateľoch, ktoré túto hlbokú krízu preukazujú, ale skôr poviem, čo by bolo treba urobiť, aby sa toto nedialo. Treba zmeniť mnohé v zdravotníctve, pričom to prvé, čo treba v ňom zmeniť, sú veci tak, aby do zdravotníctva plynulo viac prostriedkov. Stačí na to urobiť tri zásadné zmeny. Treba zmeniť spôsob financovania zdravotných poisťovní tak, aby nemohli neidentifikovanými a netransparentnými úkonmi, často účtovnými trikmi vyťahovať zo zdravotného poistenia desiatky, možno stovky miliónov a presúvať ich do zisku, ale aby bolo presne a jasne zadefinované, aký je ten správny poplatok, pričom to by mala byť konečná suma, ktorú zdravotná poisťovňa môže na svoje náklady, včítane zisku použiť, dobre to funguje v dôchodkových správcovských spoločnostiach, kde každému je to jasné, nikto s tým nemá problém a takýmto spôsobom by sme vytvorili dodatočné zdroje pre zdravotnú starostlivosť. Takisto treba veľmi technicky ľahko odstrániť tú tepnu, ktorou vytekajú zo zdravotníctva obrovské zdroje cez verejné obstarávania, ktoré sú čisto fraškou a prostredníctvom ktorých sa dodávajú miliónové zisky pre vybraných, dopredu určených obchodníkov a sprostredkovateľov. Jednoducho treba určiť a zaviesť pravidlo zo zákona, že každé verejné obstarávanie okamžite po jeho vyhlásení bude prostredníctvom Úradu pre verejné obstarávanie referencované. To znamená, že ten výrobok, služba alebo tovar bude mať zverejnenú škálu hodnoty, za ktorú sa dá kúpiť od rôznych výrobcov na dostupnom trhu, čo vôbec nie je zložité v čase možností, ktoré dnes na to máme. Takúto zmenu som navrhoval dvakrát spolu s kolegom Jurzycom počas prejednávania zákona o verejnom obstarávaní. Samozrejme, to bolo odmietnuté. A len takáto zmena by zabezpečila aby nedochádzalo k predražovaniu toho výrobku, pretože každý by hneď videl, že ten výrobok nemôže stáť o 100 % viac alebo o 200 % viac, ako ho môže dodať ten či ten alebo tamten dodávateľ, ktorý je dostupný. No a potom treba zároveň zmeniť neférový postoj štátu k financovaniu celkovej zdravotnej starostlivosti. Štát sa správa vo financovaní zdravotnej starostlivosti ako príživník. Zneužíva tu svoju moc a svoju legislatívnu mašinériu a silu a to tým, že určuje zákony takým spôsobom, že štát za svojich poistencov platí 4,16 %, ale od pracujúcich včítane zdravotných sestier, samozrejme, lekárov ale každého jedného, živnostníkov, podnikateľov žiada platiť za to 14 %. Toto zväzuje rast ekonomiky, toto zaťažuje enormne náklady na prácu a tým pádom predražuje zamestnávanie a vytvára tlak na zvyšovanie nezamestnanosti. A preto tu treba urobiť taktiež zásadnú zmenu, pričom by tá zmena neznamenala, že by do zdravotníctva o čo i len o 1 cent išlo menej, ako doň dnes. Toho výsledkom by bolo, že pracujúci tí, ktorí štát živia svojimi daňami, tak či tak by mohli platiť o polovicu nižšie zdravotné odvody. O 50 % by sa tak mohli znížiť zdravotné odvody, to znamená, klesli by na 7 % za podmienky, že by štát neplatil tých 4,16 %, ale vyrátaných tých 7 %. Prijatím týchto troch ekonomických opatrení by sa v zdravotníctve veľmi významne vyčistil priestor, zapchali diery, zabezpečilo dostatok zdrojov pre zdravotnú starostlivosť, dostatok prostriedkov na platy zdravotných sestier, lekárov, potreby pacientov a vybavenie nemocníc. Toto treba spraviť. A to, či sa tak stane, závisí len a len od výsledku vo voľbách. SMER to určite robiť nebude. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)