Droba, Juraj, poslanec NR SR (2014-12-11):
Vážený pán predseda, ctené kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som na záver stručne a vecne zhrnul. Chcem vám poďakovať za omnoho kultivovanejšiu diskusiu, ako sme tu na túto tému mali v minulosti, aj kolegom z KDH, aj kolegom z OĽaNO. Chcem možno, mal som niekedy pocit z vás, ktorí ste proti tomuto návrhu zákona, že možno keby ste sa vyskúšali aspoň na chvíľu dať do topánok mňa alebo tých, ktorí ten návrh predkladajú alebo podporujú, a skúsiť to vidieť z tej našej perspektívy. Ja sa pokúšam o to isté a snažím sa vidieť to z vašej perspektívy a rozumiem väčšine vašich argumentov. Zároveň ale mám dojem, že niekedy hovoríme o dvoch úplne odlišných veciach. Ani Martina Chrena, ani mojím cieľom nie je oslabovať inštitút manželstva. Bez ohľadu na to, či niektorí z nás máme osobné skúsenosti s ním alebo nemáme, myslím si, že manželstvo je absolútne dôležité, rovnako ako rodina je strašne dôležitá. Ten náš návrh je naozaj skôr o tom, že dáva ľuďom možnosť vysporiadať sa s niečím, s niečím, čo je veľmi nepríjemné, vysporiadať sa kultivovanejším spôsobom. Ono už len samotná situácia, tak ako hovorila kolegyňa Kiššová, že jeden je predkladateľ, respektíve jeden je navrhovateľ, druhý je odporca, už táto definícia hovorí o nerovnováhe medzi tými dvomi stranami. A v praxi to vyzerá tak, že každá strana si najme svojho advokáta a tí advokáti miesto toho, aby mali snahu v spolupráci so sudcom dospieť čo najskôr k nejakej dohode a zmieru, tak obhajujú veľmi vehementne svoju stranu, čo ešte eskaluje ten konflikt a robí situáciu nepríjemnou. Ja osobne som to vyriešil, vyriešil som to tak, že sme mali právneho zástupcu, dvoch právnych zástupcov z tej istej kancelárie, ale môj rozvod, ako hovorím, bol naozaj formálny, lebo sme sa dohodli. Ale viem si predstaviť, že ak by ten istý právnik ma obhajoval a moju exmanželku by obhajoval právnik z nejakej inej kancelárie a snažil by sa bojovať vehementne za jej záujmy, tak môže dôjsť k ďalšej eskalácii toho problému. A k zbytočným diskusiám na témy, ktoré podľa mňa nepatria pred verejnosť. Takže mrzí ma trochu, že niektorí z vás vidia manželstvo ako verejnú inštitúciu. Ja to vidím ako inštitúciu súkromnú, ktorá je naozaj len o tých dvoch ľuďoch, prípadne o najbližšej rodine vrátane detí. Len aby sme vedeli ešte, poprosím vás, samozrejme, o posunutie toho návrhu do druhého čítania, kde sa dá vylepšovať. Gábor Gál spomínal nejakú lehotu, kde by malo dôjsť k vychladnutiu hláv. Ja s tým plne súhlasím. My navrhujeme jeden mesiac, kľudne sa môžeme baviť o tom, že to bude šesť mesiacov. Mne to je, mne to je v princípe jedno. Možno šesť je veľa, dajme tomu tri mesiace. Nesmie to fungovať tak, ako ste popísali, že niekto si len tak odskočí k notárovi, podpíše dohodu a zrazu je rozvedený. S tým, samozrejme, nesúhlasím a chápem, že niektorí ľudia konajú pod vplyvom emócií, v afekte a dochádzalo by aj k rozvodom, ktoré by, manželstiev, ktoré by rozvedené byť nemuseli. Na jednu vec sme ešte neupozorňovali, a tou je nerovnováha medzi vstupom do manželstva a výstupom z manželstva. Pri tom sa veľmi, veľmi stručne pristavím. Nie je potrebný súhlas štátu na uzavretie manželstva, a preto by mal byť znížený aj zásah štátu do manželstva pri jeho zrušení. Ono v praxi to niekedy funguje tak, že ak neexistujú nejaké iné zábrany a prekážky, tak teoreticky sa viete do dvoch hodín s niekým zosobášiť. No povedzte mi, že akú kvalitu má takýto typ manželstva, že sa dvaja pobláznení, dajme tomu pod vplyvom nejakých psychotropných látok rozhodnú, že vieš čo, bol by to dobrý nápad, poďme sa oženiť a poďme sa zobrať. V tomto prípade štát v podstate nemá ani žiadnu páku, ani nástroj na to, aby sa to neuskutočnilo. A tieto scény sa niekedy dejú. Je to skôr výnimka ako pravidlo, samozrejme, ale jednak sme to videli v niekoľkých filmoch a myslím si, že aj v praxi sa sem-tam stane, že si dvaja povedia len tak, že bolo by fajn sa zobrať a poďme sa rýchlo zobrať. Dobre. Nepôjdem do ďalších argumentácií, asi to nedáva zmysel, len si myslím, že ten náš návrh naozaj hľadá nejakú rovnováhu pred náročnosťou vstupu do stavu manželského a náročnosťou výstupu zo stavu manželského. Mojím úprimným záujmom je, aby štát mal obmedzenú možnosť zasahovať do súkromia ľudí a zároveň, aby štát konal efektívnejšie, to znamená, aby dnes prehltené súdy mali o niečo menej zložiek, bolo by to menej byrokracie pre súdy a pre štát. Len štatisticky, týka sa to približne desaťtisíc rozvodov ročne na Slovensku, takže nehovoríme o nejakých obrovitánskych číslach, ale zároveň si povedzme, že môžeme zjednodušiť ťažké životné obdobie pár stovkám až pár tisícom ľudí, ak posunieme návrh zákona do druhého čítania. Takže ešte raz, všetkým ďakujem za veľmi slušnú a veľmi kultivovanú diskusiu. Myslím, že sme sa trošku poučili spred dvoch rokov, starneme a sme k sebe trošku milší, a to ma teší. Ďakujem.