Mihál, Jozef, poslanec NR SR (2012-08-08):
Vážená pani podpredsedníčka parlamentu, vážený pán minister, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, vážení prítomní, v tomto svojom vystúpení chcem hovoriť o troch témach, alebo tri také bloky bude obsahovať moje vystúpenie. Prvá časť, chcem vlastne nadviazať na svoje ostatné vystúpenie, myslím z predvčera z večerných hodín, kedy som už kvôli tej dobe, bolo 19.00 hodín, vlastne nestihol trošku okomentovať zmeny, ktoré navrhuje vláda, pokiaľ ide o druhý dôchodkový pilier, lebo som sa v tom vystúpení venoval v podstate len zmenám v odvodoch v prvom pilieri. Takže k tejto téme sa chcem ešte vrátiť a trošku podrobnejšie ju rozobrať. Druhá časť môjho vystúpenia bude venovaná reakcii na vystúpenie pána ministra Richtera, ktoré sme tu zaznamenali včera predpoludním. A v tretej časti svojho vystúpenia chcem využiť tento priestor a povedať veľmi stručne o štrnástich pozmeňovacích návrhoch, ktoré mám pripravené do druhého čítania. Chcem ich spomenúť v stručnosti preto, pretože máme veľmi málo času na to, aby sme o nich rokovali, čiže aby vám to trošku, v dobrom to teraz myslím, utkvelo v pozornosti pred očakávaným druhým čítaním, ktoré možno bude ešte dnes. Takže aspoň tú hodinku, dve, aby ste mali tú informáciu a mohli o nej uvažovať. Dobre. K prvej téme, zmeny v druhom pilieri. Poďme po poriadku. Najzávažnejšia a úplne zásadná zmena, ktorú navrhuje vláda vo vládnom návrhu zákona, je zníženie príspevkov z 9 % na 4 percentá. To znamená, že sporiteľ si nebude odvádzať doterajších 9 % zo svojej hrubej mzdy, alebo presnejšie povedané, z vymeriavacieho základu na svoj, svoj, zdôrazňujem, osobný dôchodkový účet a nebude si teda sporiť vo výške príspevkov 9 % z hrubej mzdy, čo pre lepšiu názornosť pri príjme 1 000 eur hrubého mesačne znamená 90 eur odkladanie na svoj dôchodkový účet – sporenie na starobu, ale bude si sporiť len 4 %, teda pri príjme 1 000 eur to namiesto 90 eur bude len 40 eur mesačne. Ten rozdiel, to znamená tých 5 %, alebo v tom príklade 50 eur, pôjde po novom do rozpočtu Sociálnej poisťovne, ktorá týmto spôsobom, respektíve spolu so štátom ako takým, bude riešiť, bude získavať zdroje v priebežnom prvom pilieri na výplatu súčasných dôchodkov. Tento vládny návrh je odôvodnený tým, že je potrebná zmena nastavenia v druhom pilieri. Tieto príspevky boli podľa vlády nastavené v minulosti príliš privysoko a treba vidieť podľa vlády reálne, reálne nastavenie a zmysel a vôbec celkovo dôchodkový systém komplexne, a preto by sa tieto príspevky podľa vlády mali znížiť. Je nepochybné aj nespochybniteľné, že ak týmto spôsobom vláda ušetrí približne 500 mil. eur, ktoré inak štát dáva Sociálnej poisťovni na výplatu dôchodkov z prvého piliera, že takto vláda vyrieši pre daný moment a pre danú chvíľu potrebu zdrojov na výplatu dôchodkov v prvom pilieri a tých 500 miliónov môže použiť na iné bohumilé účely. To je nesporné a samozrejme nedá sa to spochybniť. Druhá vec je však tá, že z hľadiska dlhodobej budúcnosti, či už dôchodkového systému, alebo udržateľnosti dôchodkového systému ako celku, alebo vývoja deficitu verejných financií a štátneho rozpočtu, takéto riešenie je krátkozraké a tomuto štátu, Slovenskej republike, sa z dlhodobého pohľadu nevyplatí, respektíve sa odrazí v obrovských problémoch, ktoré budú v budúcnosti. Častokrát tu padajú argumenty z radov koaličných poslancov, respektíve pána ministra, že takéto štedré nastavenie nie je nikde v okolitých krajinách. Je pravdou, že v súčasnosti tých našich 9 % je naozaj najviac, pokiaľ ide o okolité krajiny. Ale môj pohľad ako bývalého ministra, ktorý takisto absolvoval množstvo rokovaní s kolegami na poste ministrov okolitých krajín, je však taký, že ja som si z tých rokovaní odnášal vždy dobrý pocit z toho, ako mi úprimne závideli iní moji kolegovia, počnúc mojím partnerom pánom Drábkom z Českej republiky, pokračujúc poľskou ministerkou a tak ďalej a tak ďalej, ktorí nám závideli, že sme dokázali presadiť v minulosti takéto nastavenie druhého piliera a že sme takto veľmi zásadným spôsobom vyriešili udržateľnosť dôchodkového systému pre súčasnú strednú a najmä mladšiu generáciu. Oni to totiž vo svojom prostredí, vo svojich vládach, vo svojich národných parlamentoch takto dokázať, nedokázali takto presadiť. Čiže je mi veľmi ľúto, ak to, čo sme tu nastavili a čo z dlhodobého pohľadu prinesie úžitok budúcim dôchodcom, takto nerozmyslene pod tým krátkodobým záujmom vyriešiť deficit rozpočtu teraz, si takto nastavili systém. Budeme mať obrovské problémy v budúcnosti. Presne tak isto, ako tieto obrovské problémy majú tie tradičné, po slovensky povedané, západné krajiny, ako je Francúzsko, Nemecko a tak ďalej, kde druhý pilier, ak ho vôbec majú zavedený, tak je naozaj veľmi slabý. A dôsledkom potom je to, čo vidíme, že musia zvyšovať dôchodkový vek, respektíve znižovať mieru dôchodkov v tom ich systéme, a spôsobuje to obrovské sociálne nepokoje a rozhodne to týmto krajinám nemáme prečo závidieť a rozhodne by sme sa nimi nemali inšpirovať, pretože by sme urobili veľkú chybu. Pokiaľ ide o dopady týchto zmien, čiže zníženia sadzby do druhého piliera z 9 na 4 %, veľmi peknú a stručnú analýzu vypracovalo samotné ministerstvo práce v doložke vplyvov, kde keď chceme a otvoríme si to, tento dokument, tak tam nájdeme peknú tabuľku, v ktorej vidíme vlastne individuálne dopady na jednotlivých občanov sporiteľov, čo to pre nich bude znamenať. Čiže ministerstvo práce uvádza, že ak by zostal zachovaný súčasný systém a súčasné nastavenie 9 %, tak napríklad v indexovom fonde by si sporiteľ, ktorý teda začína sporiť, je v mladom veku a čaká ho štyridsať rokov sporenia, štyridsať rokov aktívneho života a má približne priemerný príjem priemerného občana na Slovensku, čiže okolo tých 750 až 800 eur mesačne hrubého, tak by si nasporil za svoju pracovnú kariéru v indexom fonde sumu približne 146 000 eur. Po zmenách, ktoré tu máme na stole a o ktorých podporu sa uchádza vláda, pri nastavení 4 %, len 4 % a pri nahradení indexového fondu novým tzv. negarantovaným dôchodkovým fondom, kde teda je niekoľko rozdielov a zásadných rozdielov, sa predpokladá, že v nominálnom vyjadrení by výška úspor sporiteľa, čiže mladého sporiteľa, 40-ročná pracovná kariéra, priemerný príjem, výška jeho nových úspor by mala byť len 56 000 eur. Čiže 90 000 eur rozdiel. Zdôrazňujem, dámy a páni, že toto číslo som si nevymyslel ja, ani Nový ČAS, toto číslo pochádza z doložky vplyvov a dúfam, že starostlivo ho spočítali príslušní experti na ministerstve práce. Aké dopady, aké zníženie na samotnom dôchodku to bude mať pre sporiteľa, to je teraz vedľajšie. Dôležité je, že sporiteľ príde v priemere o 90 000 eur. Samozrejme, ten, ktorý zarába dvakrát toľko, by prišiel o 180 000 eur, veľmi zjednodušene, a tak ďalej a tak ďalej. Čiže takýmto spôsobom budú poškodení sporitelia, ak získa podporu vládny návrh na zníženie príspevkov na púhe 4 percentá. Už tu zaznelo mnohokrát, mnohokrát, ale dovolím si to zopakovať, pretože ja to hovorím už od roku, ja neviem, 2006 alebo 2007, odkedy systém bol naštartovaný, že je veľmi falošné a nesprávne hovoriť, že v súčasnosti je pomer poistného do priebežného systému a príspevkov do druhého piliera 9:9. Ten pomer 9:9 je len na papieri, respektíve v zákone, skutočnosť je úplne iná. A to preto, lebo do Sociálnej poisťovne poistenci platia nielen na samotné starobné poistenie, to je tých 9 % deklarovaných podľa zákona, ale platia ďalších 4,75 % do takzvaného rezervného fondu solidarity. V plnej miere tieto zdroje, tých 4,75 % sa používajú na výplatu dôchodkov zo Sociálnej poisťovne. V plnej miere. Ďalej, viete, že do Sociálnej poisťovne sa platia poistné príspevky aj do ďalších fondov, nemocenské poistenie, poistenie v nezamestnanosti, garančné poistenie, úrazové poistenie, invalidné poistenie. Zase zákon nám definuje určité výšky sadzieb, ktoré boli nastavené v roku 2004. Viete, tí, čo sledujete aspoň trošku túto tému, že už dlho prebiehajú diskusie ako zle, ako nesprávne sú nastavené tieto sadzby, a to preto, lebo neodrážajú skutočnú potrebu financií pre príslušné fondy Sociálnej poisťovne. Napríklad v nemocenskom poistení to bolo donedávna tak, že približne len polovica z vybratého nemocenského poistenia šla na samotné nemocenské dávky. Druhá polovica, druhá časť týchto zdrojov z fondu nemocenského poistenia bola každoročne presúvaná do fondu starobného poistenia na potrebu krytia dôchodkov. Úrazové poistenie, je to síce len symbolických možno pre niekoho 0,8 percenta, ale tu to vidíme úplne nádherne. Len štvrtina financií vybratých na úrazovom poistení ide skutočne na úrazové dávky, úrazové dávky, úrazové renty a podobne. Je to len štvrtina. Tri štvrtiny z týchto zdrojov sa presúvajú každoročne na krytie starobných dôchodkov zo Sociálnej poisťovne. Podľa mojich odhadov, nečiním si nárok na to, že to číslo je úplne presné, podľa mojich odhadov je to tak, že vlastne to percento, ktoré sa vyberá na starobné poistenie, je v konečnom súčte až 27, 26 - 27 %, aby som to teda zaokrúhlil dole, 26 percent. Nie 18, ale dvadsaťšesť. Čiže u občana, ktorý je sporiteľom, ten skutočný reálny pomer nie je 9:9, ale v skutočnosti ide o pomer 17:9, a ten, kto sporiteľom nie je, vlastne 26 % zo svojej hrubej mzdy platí do priebežného systému. A pritom tieto zdroje stále nestačia a hľadáme riešenie, kde získať ďalšie. Čiže takýto je súčasný stav. A z toho potom aj vyplýva, to nie je náhoda, z toho potom preto aj vyplýva potreba riešenia neudržateľnej situácie v prvom dôchodkovom pilieri, ktorý treba reformovať. Pán kolega Kaník tu nie je, ale tu sa ja pridávam k jeho kritikom, pretože jednoducho v roku 2004 to nastavenie prvého piliera, tá miera náhrady bola nastavená tak, že bola nastavená jednoducho nad možnosti Sociálnej poisťovne, pretože aj ten rozdiel medzi takzvanými staro- a novodôchodcami tomuto tvrdeniu jednoducho dáva za pravdu. Stala sa chyba a bolo by dobré ju napraviť. Istým spôsobom k tej náprave dochádza teraz, kedy dokonca vláda Roberta Fica, hovorím to dokonca preto, lebo je až prekvapujúce možno pre niekoho, že je ochotná ísť do zásadných zmien v prvom pilieri. Čiže dokonca vláda Roberta Fica uznala, že skutočne tie zmeny treba vykonať aj v prvom pilieri, pretože je neudržateľný bez ohľadu na to, či tu máme, alebo nemáme druhý dôchodkový pilier, to nastavenie je nad možnosti slovenskej ekonomiky. A preto, či sa nám to niekomu páči, alebo nie, musí skutočne dôjsť k, nazvime to, parametrickým úpravám, aj keď nechcem tu ísť do diskusie, či sú to parametrické alebo filozofické, ako vážne, sú to vskutku v podstate dosť vážne zmeny. Zmeny, pokiaľ ide o valorizáciu dôchodkov, kde sa teda prechádza postupne na takzvanú dôchodcovskú infláciu. Dúfam, že som dostatočne vysvetlil tento pojem aj pre tých, ktorí pod tým vidia niečo hanlivé. Nie je to vôbec hanlivé označenie, ale veľmi korektné označenie spôsobu, ako valorizovať dôchodky dôchodcov bez toho, aby sa znížila ich životná úroveň. Dochádza teda postupne k tomu, že dôchodkový vek, otvorene si povedzme, pôjde hore a bude naviazaný na takzvanú strednú dobu dožitia osôb v dôchodkovom veku. A musí sa pristúpiť aj k zvyšovaniu miery solidarity. Aj keď znova napríklad kolegovi Kaníkovi sa to páčiť nebude, ja to podporujem. Musí dôjsť aj k zvyšovaniu miery solidarity, pokiaľ ide o dôchodky v prvom pilieri. A tí z vás, čo poznajú tento návrh vlády, tak zistia, že to zvyšovanie miery solidarity je nastavené tak, aby sa aj tam niečo ušetrilo. Čiže nejde len o to zobrať iks peňazí z dôchodkov tým bohatším a ten istý iks balík peňazí dať tým chudobnejším, ale tí chudobnejší dostanú ypsilon, kde ypsilon je menej ako iks. Čiže aj to zavádzanie vyššej solidarity dopadne tak, že celkový objem vyplácaných dôchodkov sa týmto opatrením zníži. Jednoducho, buďme realisti! Musíme to urobiť. Ten prvý dôchodkový pilier bez toho neprežije. A bol by som veľmi rád, keby sa tieto opatrenia uskutočnili rýchlejšie, ale o tom som už hovoril vo svojom ostatnom vystúpení. Vráťme sa k druhému pilieru. Ďalšia zmena, veľmi dôležitá zmena je otvorenie druhého piliera. Trošku som prekvapený, že o tejto subtéme sa v tejto snemovni zatiaľ temer nič nepovedalo, a keďže sú tu kolegovia, kolegyne, ktorí sú radi, keď sa vo svojich príspevkoch diskutéri posúvajú ďalej a ďalej a hovoria – však, pán kolega? – o tom, čo tu ešte nezaznelo, tak dovoľte, aby som bol taký smelý a otvoril tému otvorenia druhého piliera a povedal k tejto téme svoj názor. Druhý pilier sa má otvoriť. Ak predpokladám, že prejde očakávaný pozmeňovací návrh zo strany vládnej koalície na urýchlenie účinnosti zákona už k 1. septembru 2012, tak bude to znamenať, že druhý pilier sa otvorí počas mesiacov september, október, november, december. Čiže na štyri mesiace záveru tohto roka. Čo to bude znamenať? Jednoduché, to chápeme všetci, tí, čo v druhom pilieri sú, budú môcť z druhého piliera vystúpiť. Čo to bude znamenať? Ich úspory, ktoré majú dnes na osobných dôchodkových účtoch, či je to jedno euro, alebo či je to v niektorých prípadoch 10 tisíc a viac eur, sa vlastne anulujú. Tieto úspory ich správcovská spoločnosť bude musieť preniesť do Sociálnej poisťovne, ktorá ich použije v podstate okamžite na výplatu dôchodkov súčasným dôchodcom. To obdobie sporenia sa takémuto občanovi takzvane anuluje a pre neho to bude znamenať, že v budúcnosti, keď pôjde on niekedy na dôchodok, či už je to o päť, o desať, o tridsať rokov, tak jeho dôchodok sa mu bude priznávať len zo Sociálnej poisťovne. Čiže ako keby nikdy v druhom pilieri nebol. Takýto občan si bude musieť uvedomiť a starostlivo zvážiť tento krok, pretože bude to mať pre neho závažné dôsledky. Bude to mať v prvom rade ten dôsledok, že bude odkázaný, keď pôjde do dôchodkového veku, len na to, len a len na to, aké budú pravidlá hry, ako bude vyzerať zákon, ktorý bude upravovať výšku, výpočet dôchodkov z prvého piliera v čase, kedy on pôjde na dôchodok. Tu sa pristavme. V týchto dňoch, v týchto dňoch závažným spôsobom meníme pravidlá pre prvý pilier. Meníme ich. Meníme valorizáciu. Meníme dôchodkový vek. Meníme spôsob výpočtu priemerného osobného mzdového bodu. Čiže najmä pokiaľ ide o spôsob určenia priemerného osobného mzdového bodu, tak vlastne robíme to, keď to zjednoduším, že tým bohatším, tým, ktorí viac zarábajú, tí, ktorí si platia vyššie odvody, tým vlastne hovoríme, že ak si mysleli ešte včera, že ich budúci dôchodok podľa toho, čo im chodí zo Sociálnej poisťovne, aké majú vysoké odvody, aké majú osobné mzdové body, ak predpokladali, že ich budúci dôchodok bude dajme tomu 600 eur mesačne, tak ak schválime zmeny, o ktorých sa tu hovorí, tak ich budúci dôchodok zo Sociálnej poisťovne už nebude 600 eur, ale len 550. Čiže na tomto príklade vidíme, ako jedno letné zasadanie parlamentu počas letného dovolenkového obdobia, kedy náš občan spokojne odfukuje niekde v Chorvátsku na nafukovačke, spokojne nafukuje svoju nafukovačku a na nej si potom odfukuje na mori, tak keď sa vráti späť, tak zistí, že ho už nečaká dôchodok 600 eur, ale len 550. Čo sa stane ďalší rok? Čo sa stane o päť rokov? Čo sa stane o desať? Čo schváli tento parlament o desať rokov, aké zmeny? Je to v rukách tých, ktorí budú vládnuť o desať rokov. Demografický vývoj, demografické zmeny na Slovensku nie sú práve povzbudivé. Ten, kto chce, tak to jasne vidí. A nemusí byť žiadny veľký prognostik a nemusí pracovať ani v Slovenskej akadémii vied popri poslancovaní, aby vedel odhadnúť, že hlavne tí, ktorí majú nadpriemerné zárobky, tak pre nich je budúcnosť dôchodkov z prvého piliera značne ohrozená oproti súčasnému stavu. Netvrdím, že štát nebude nikdy vyplácať dôchodky. To ani zďaleka nie. Ale ten trend je jasný. Bude tu určitá nivelizácia, bude tu zvyšovanie princípu solidarity. A štát bude môcť vyplácať len toľko, na koľko bude mať. A bohviečo to jednoducho nebude. Preto by si Slováci, a teda, aby som bol presnejší, občania Slovenskej republiky, ktorí radi sporia, mali zvážiť, či sa vydajú napospas tomu, čo ich čaká zo strany štátu, alebo bez toho, žeby im niekto sľuboval nejaké holuby na streche, si povedia, že radšej ten vrabec v hrsti. Otvorenie druhého piliera teda znamená, že občan, ktorý z neho odíde, bude sa musieť spoliehať na to, čo mu dá štát v čase, kedy on pôjde na dôchodok. Samozrejme, sú aj takí ľudia, ktorí v druhom pilieri sú, a poviem to tak, ako to často zaznieva, nemajú tam čo hľadať. Ale to je zlý výraz „nemajú tam čo hľadať“. Skrátka, išli tam v dobrej viere. Možno ich niekto trošku oklamal. Možno ich niekto trošku podviedol. Možno im niekto niečo nasľuboval. Možno tí sprostredkovatelia nekonali celkom korektne a nehovorili celú pravdu. Fakt je ten, že ten, kto je v prvom pilieri, pardon, ten, kto je v druhom pilieri a nemá tam nasporené vôbec nič, pretože celých sedem rokov, odkedy tam vstúpil, žije napríklad zo sociálnych dávok, tak ten tam byť nemusí, pretože pre neho je to absolútne zbytočné. Žiadny dôchodok z druhého piliera určite mať nebude, ak svoju kariéru mieni aj naďalej stráviť a prežiť na sociálnych dávkach. Takých občanov máme, žiaľ, na Slovensku dosť. Tak tí nech pokojne z druhého piliera vystúpia. Nepochybne sa tomu „poteší“ budúci minister financií, pretože, aj súčasný, pretože takíto občania nič do Sociálnej poisťovne nepriniesli, neprinesú a neprinesú ani o rok, ani o dva, len o to viac zaťažia štátnu kasu. Na týchto občanov by sme mali pôsobiť trošku inak. Napríklad tým, že zmeníme systém dávok v hmotnej núdzi, ale o tom sme sa bavili na minulej schôdzi nie práve s veľkým úspechom. Otázne je, či sa oplatí zostať v druhom pilieri tým, ktorí majú relatívne nízke príjmy. Majú príjmy, ale majú ich relatívne nízke, platia si pomerne nízke odvody a nízke príspevky do druhého piliera ako také, a sú vo vyššom veku. Tam títo občania by si mali zvážiť, či je pre nich dostatočne zaujímavé to, že druhý pilier obsahuje, alebo teda má možnosť dedenia v prípade predčasného úmrtia občana sporiteľa. Podľa štatistík (Štatistický úrad Slovenskej republiky) asi 20 % občanov Slovenskej republiky sa, bohužiaľ, nedožije dôchodkového veku. Čiže ľudia, ktorí, žiaľ, zomrú predčasne a majú isté úspory v druhom pilieri, tak ich dedičia tieto úspory v plnej miere zdedia. Pripomínam, aby sme boli korektní, že ak zomrie občan, ktorý už poberá dôchodok z druhého piliera, tak dedí sa len tá časť financií, ktorá je nastavená na výber vo forme takzvaného programového výberu. Tá časť, z ktorej sa vypláca anuita vo forme doživotného dôchodku, tá sa, samozrejme, dediť nedá, ale z tej sa vypočítava, ak zostávajú pozostalí, pozostalostné dôchodky, vdovské, sirotské, presne tým istým princípom, ako je to v prípade pozostalostných dôchodkov zo Sociálnej poisťovne. Čiže ak by som to skúsil trošku zhrnúť, výhodou druhého piliera, aj keď tam má niekto nasporených relatívne málo financií, je to, že je tu možnosť dedenia v plnej miere, ak niekto zomrie ešte pred poberaním dôchodku, a z časti, ak zomrie niekto ako sporiteľ, ale časť financií poberá vo forme programového výberu. V každom prípade, pozostalostné dôchodky sú rovnocenne nadefinované v prvom aj druhom pilieri. Čiže v tomto je druhý pilier určite atraktívnejší. Otvorenie druhého piliera ale zároveň znamená, že bude sa dať z druhého piliera nielen vystúpiť, ale bude sa dať aj vstúpiť. Tu pripomeniem, že od roku 2008 do roku 2011 bol systém nastavený tak, že mladí ľudia, ktorí si začali zarábať a boli takzvanými prvopoistencami, nevstupovali do druhého piliera automaticky, ale systém bol nastavený tak, že mladý človek, ktorý začal pracovať a platiť odvody, mal polroka času na to, aby do druhého piliera vstúpil. Skúsenosť, exaktne daná číslami, je taká, že za tieto tri, štyri roky, len približne 10 % mladých ľudí túto možnosť využilo. To znamená, že približne 90 % ľudí, tých troch ročníkov našej mládeže, ktorí začali pracovať v týchto rokoch, v druhom pilieri nie je. Hlavne títo mladí by si mali uvedomiť príležitosť, ktorá sa im tu ponúka, a zvážiť, či do druhého piliera nevstúpia teraz pri jeho otvorení dodatočne. Ide približne o stopäťdesiat tisíc mladých ľudí, ktorí majú dvere otvorené do druhého piliera. Pokiaľ ide o nastavenie alebo ďalšiu zmenu v druhom pilieri, a to je takzvaný automatický vstup mladých ľudí do 35 rokov veku, tu poviem teda ešte raz, o čo ide, o akú zmenu. Pôvodne, čiže v roku 2005, bol druhý pilier nastavený tak, že všetci mladí ľudia vlastne povinne vstupovali do druhého piliera bez toho, žeby si mohli vybrať. Potom sa to zmenilo tak, že mladí ľudia nevstupovali automaticky do druhého piliera, to bolo za, už za prvej vlády Roberta Fica, kedy mladí ľudia nevstupovali do druhého piliera, ale mohli využiť tú 6-mesačnú príležitosť na to, aby do neho vstúpili na základe podanej prihlášky. Túto možnosť, ako som už spomínal, využilo 10 % mladých ľudí. Od novely, ktorú sme prijali za vlády Ivety Radičovej, je to tak, že mladí ľudia vstupujú do druhého piliera automaticky, ale nie povinne. Nie povinne, pretože majú dva roky na to, aby sa rozhodli a v prípade svojho nezáujmu o druhý pilier z druhého piliera vystúpili. Čiže môžu sa slobodne rozhodnúť v druhom pilieri nebyť. Zmena, ktorá, ktorú prináša vládny návrh, spočíva v tom, že mladí ľudia po novom, po tejto ďalšej zmene, ak bude prijatá, nebudú vstupovať do druhého piliera automaticky, čiže nebudú zaradení do druhého piliera, ale budú sa môcť sami slobodne rozhodnúť, až pokým nedosiahnu 35 rokov veku, či do druhého piliera na základe vlastného rozhodnutia vstúpia. Nemám problém s takto nastavenou filozofiou, pretože je v poriadku, ak dáme ľuďom možnosť slobodného rozhodnutia. Je to síce v opačnom garde, ale v konečnom dôsledku je to stále možnosť slobodného rozhodnutia občana, aby bol, alebo nebol v druhom pilieri na základe vlastných úvah, vlastného rozhodnutia. A vítam na jednej strane, že ten limit je až do 35 rokov veku, pretože to pomôže veci. Na druhej strane chcem, v dobrom už teraz, využiť príležitosť a osloviť mladých ľudí, ktorých sa to bude týkať, aby v prípade, že zvážia výhodnosť druhého piliera pre ich dôchodkovú budúcnosť, aby nečakali až na tých 35 rokov, pretože čím skôr si začnú sporiť, čím skôr do druhého piliera vstúpia, tým väčší, samozrejme, objem financií im pribudne na ich osobnom dôchodkovom účte a tým viac si na svoj dôchodok nasporia. To je myslím jasné. Čiže netreba to rozhodnutie odkladať na poslednú chvíľu, pretože sa to nemusí, alebo oplatí sa to menej. Prejdime na ďalšiu zmenu, ktorá nás čaká, ktorú pripravila vláda a ktorá sa týka poplatkov alebo odplát pre dôchodkové správcovské spoločnosti. Nechcem vás tu zdržiavať, pretože už som to dôkladne vysvetľoval vo svojom jednom z predošlých vystúpení. Len heslovite. Skutočne ma zaráža, ako si vôbec mohla vláda, ktorá o sebe hovorí, že je vláda istôt, ktorá bude brániť práva chudobných a najchudobnejších ľudí, ako si mohla vláda, ktorá doteraz deklarovala svoj taký odmietavý postoj k správcovským spoločnostiam, ako mohla vôbec navrhnúť čo len jednopromilové zvýšenie poplatkov pre správcovské spoločnosti? Zrejme si vláda Roberta Fica myslela, že jej to v tichosti prejde, že si to nikto nevšimne. No tento plán, sa zdá, že akosi nevyšiel, čiže tie istoty nebudú mať dokonca ani dôchodkové správcovské spoločnosti, ktoré mali byť jedným z víťazov tejto zmeny. Takže možno pár manažérov teraz horúčkovite niekde telefonuje a dohaduje sa, že čo teraz, veď boli nejaké dohody. Ale to určite nie je problém jeden a pol milióna sporiteľov na Slovensku. V ich záujme je, aby poplatky boli v čo najnižšej výške. Pripomeniem ešte, pretože som s veľmi, so znepokojením si prečítal dnešný komentár, uvedený v dnešnej tlači, pokiaľ ide o slová štátneho tajomníka Buriana, že vláda Ivety Radičovej poplatky neznižovala. Pripomeniem najmä pánovi štátnemu tajomníkovi Burianovi, že vláda Ivety Radičovej zaviedla indexový fond, kde v tomto indexovom fonde je poplatok za správu majetku len 0,2 %, v iných fondoch je 0,3. V tom novom fonde, ktorý zaviedla vláda Ivety Radičovej, je len 0,2 percenta. A pripomeniem, že v tomto novom fonde je poplatok za zhodnotenie čistá nula. Žiadnych 5,6 %, ako je to v iných fondoch, žiadnych 10 %, ako navrhuje vláda Roberta Fica, ale čistá nula. To znamená, tento indexový fond je fond, v ktorom je historicky najnižší poplatok v celej tej sedemročnej histórii dôchodkového sporenia v Slovenskej republike. Len 0,2 % za správu majetku. Samozrejme, tak ako pri iných fondoch, je tam ešte ten jednopercentný, maximálne jednopercentný poplatok za vedenie účtu, ale tento poplatok, hoci to jedno percento vyzerá, že je to až jedno percento, kto trošku vie počítať, tak zistí, že tento poplatok v tej mase súm je ten najzanedbateľnejší a prakticky nehrá žiadnu úlohu. Čiže takto, pán štátny tajomník, takto nastavila poplatky pre dôchodkové správcovské spoločnosti vláda Ivety Radičovej. Aj za mnou, ako za ministrom, chodili samozrejme manažéri zo správcovských spoločností. Aby som to skrátil, ich lobizmus vidíte na dnes platnom zákone, 0,2 percenta. A ich lobizmus vidíte na návrhu zákona vlády Roberta Fica, 0,6 %, 10 percent. To kde sme? Pokiaľ ide o indexový fond, s napätím som čakal, čo urobí vláda Roberta Fica s indexovým fondom, ktorý vznikol, to je také malé dieťatko, má teraz štyri mesiace. Indexové fondy zo zákona museli zaviesť so škrípaním zubov správcovské spoločnosti od 1. apríla tohto roku. So škrípaním zubov hlavne kvôli tým poplatkom, ako som tu už spomínal. Majú z toho veľmi malý profit, takže tento indexový fond nepropagujú, nič sa o tom nehovorí, ako keby neexistoval. Poviem tak, že ja osobne, hoci už teda mám nejaký ten rok svoj majetok, ako sporiteľ mám v správcovskej spoločnosti rozložený tak, že 20 % majetku mám v dlhopisovom fonde, v tom konzervatívnom, a 80 % mám v indexovom fonde. A som veľmi rád, že sme ten indexový fond presadili, že sme ho zaviedli, a poviem osobne, som veľmi rád, že ten môj majetok je z veľkej časti v ňom. A viete prečo? Pretože tento indexový fond plní presne tú úlohu, ktorú som očakával a predpokladal. V tomto fonde je zhodnotenie majetku sporiteľov skutočne zaujímavé. Plus 18 % na ročnej báze. Aby bolo jasné, že ja tu teda nehovorím žiadne floskuly, žiadne neoliberalistické rečičky, poprosím všetkých, ktorých to zaujíma, aby si na svojich počítačoch otvorili webovú stránku Národnej banky Slovenska, tam si našli časť o finančnom dohľade nad dôchodkovým sporením a tam si pozreli graf, ktorý hovorí o raste dôchodkovej jednotky, o hodnote dôchodkovej jednotky v indexových fondoch. Zistíte, ak si dáte tú námahu, priatelia, že za tie štyri mesiace, odkedy indexový fond existuje, v tom v jednom z tých šiestich, v tom, ktorý vyhráva tú pomyselnú súťaž, nebudem konkrétny, aby som tu nerobil reklamu dôchodkovej správcovskej spoločnosti, zistíte, že za tie štyri mesiace tá dôchodková jednotka, ktorá vlastne meria výkonnosť dôchodkového fondu, za štyri mesiace narástla o 6 percent. Za štyri mesiace narástla o 6 percent. To by v prepočte na rok znamenalo plus 18 percent. Skúste si to pohľadať. Ak včera na tlačovej konferencii po rokovaní vlády pán premiér hovoril o tom, že v porovnaní s prvým pilierom sú fondy v druhom pilieri omnoho menej výnosné a zaujímavé, len jeden indexový fond za rok, ak tento trend bude pokračovať, prinesie sporiteľom plus 18 percent. My sme tu počuli o tom, že do roku 2015, v roku 2015, kedy pôjdu prví sporitelia, tak budú mať omnoho nižšie dôchodky, lebo je tam strata nejakých 11 percent; 2012, -13, -14, -15 už rátať nebudem, alebo zarátam tie tri mesiace, takže ak za tieto tri roky sa bude dariť indexovým fondom tak, ako sa im darí doteraz, veľmi mechanicky a veľmi nepresne a každý, kto má aspoň maturitu z matematiky by ma mohol sfúknuť, keď poviem, že to potom znamená o 54 % väčšie zhodnotenie. To znamená, ak tu aj bola nejaká strata na výnosoch v dôchodkovom sporení za uplynulé roky, tak tieto indexové fondy túto stratu dokážu hravo vyrovnať a ešte pridať aj pekný zisk tým, ktorí v týchto fondoch sú. Plus 54 %, veľmi mechanicky, ak to takto pozliepam, za tri roky. Otvoril som túto tému s tým, že som si položil otázku, respektíve hovoril som, že bol som v očakávaní, že čo bude s indexovými fondmi podľa vládneho návrhu. Vláda to urobila veľmi šalamúnsky, pretože nechala rozhodnutie o ďalšej existencii indexových fondov na samotné správcovské spoločnosti. Veľmi šalamúnsky. Vláda dobre vedela, že keby tieto fondy, nebodaj, zruší, tak to by bolo skutočne na jasné podanie na Ústavný súd, kedy sporiteľovi zasiahne priamo do jeho záujmu. Čiže nechala tento horúci zemiak zrušenia veľmi výnosných fondov na samotné DSS-ky. Som teda veľmi zvedavý, ako to bude fungovať ďalej a ako večný optimista verím, že všetkých šesť správcovských spoločností si nedovolí zrušiť tieto indexové fondy a že ich ponechá v platnosti a teda, že budú môcť prinášať sporiteľom očakávaný profit. Chcem ešte pripomenúť, priatelia, pretože o tom máte veľmi málo informácií, že za tej mojej krátkej éry na ministerstve práce sme podpísali dohodu s Univerzitou Mateja Bela v Banskej Bystrici. A akademici z Banskej Bystrice vypracovali na základe vlastne vyhratého výberového konania, vypracovali projekt takzvanej virtuálnej dôchodkovej správcovskej spoločnosti. Túto virtuálnu dôchodkovú správcovskú spoločnosť nájdete na internete, lebo je to virtuálna, skutočne doslova a dopísmena, správcovská spoločnosť, ktorá simuluje možnosti dôchodkového sporenia za, či už súčasných alebo budúcich, legislatívnych podmienok. Tento projekt dávam do vašej pozornosti preto, aby ste ho skúsili využívať pri svojej náročnej poslaneckej práci, keď budete chcieť porovnávať to, čo v reálnom živote dokazujú jednotlivé DSS-ky pri spravovaní majetku sporiteľov s tým, aký potenciál dôchodkové sporenia má. Zároveň je tento projekt dôležitý aj preto, lebo poskytuje veľmi bohaté a veľmi kvalifikované informácie pre všetkých, ktorí chcú niečo vedieť, čo dôchodkové sporenie vlastne je. Poďme k ďalšej téme, k ďalšej novinke, ktorú nájdeme vo vládnom návrhu, a týka sa druhého piliera: zavedenie dobrovoľných príspevkov. Pán kolega, kde ste? Ste pod lavicou? Nie je tu asi. Myslím tým kolegu A. H. No, nie je tu. Chcel som mu teda, chcel som mu teda povedať ešte jednu vec, aby sa teda trošku dozvedel niečo nové. Dobrovoľné príspevky do druhého piliera. Táto zmena, táto novinka, ja ju hodnotím tak, že na zalepenie očí. Na zalepenie, aby tie štyri percentá nevyzerali tak strašne, tak sa povie, ale veď sporitelia si môžu sporiť ďalšie dve a pokojne aj ďalšie štyri percentá, keď sami chcú. No v prvom rade ľudia na Slovensku nie sú takí bohatí, bohužiaľ, aby si dokázali sporiť s tridsaťročnou, štyridsaťročnou víziou na dôchodok viac ako to, čo im ukladá zákon. Nebuďme v tomto naivní. Čiže nebude to také jednoduché. V druhom rade to dobrovoľné prispievanie si na dôchodok je vlastne riešené v treťom dôchodkovom pilieri. Čiže nechápem celkom, logicky teda nechápem, aj tie politické dôvody sú jasné, aby sa kamuflovalo, ale logicky nechápem, načo sa zavádza to, čo tu už zavedené je, a keď treba niečo urobiť, tak sa pozrieť, či tretí pilier je nastavený dobre a baviť sa k veci. Ale nie takýmto spôsobom zavádzať to isté, čo tu už máme, len v inej farbičke. Technicky chcem pripomenúť, že to takzvané daňové zvýhodnenie, ktoré je potom pre tieto dobrovoľné príspevky uvedené ako novinka v zákone o dani z príjmov, nie je urobené dobre. A to preto, lebo to daňové zvýhodnenie je definované ako nová odpočítateľná položka. To nie je korektné, pretože technicky a logicky správne by to bolo vtedy, keby tento dobrovoľný príspevok bol definovaný ako výdavková položka. Čiže mám nejaké príjmy, mám nejaké výdavky, medzi ktoré patrí aj poistné, či už povinné alebo dobrovoľné, a tak si určím základ dane. Kolegovia, verte mi, že to vôbec nie je jedno. A možno, že sa s tým v praxi ešte stretnete. Ale nechajme túto tému tak. Naozaj nie je až taká podstatná. Pán premiér nás vo svojom pamätnom vystúpení niekedy pred týždňom vyzýval, myslím tým opozíciu, aby sme mu povedali, kde má teda zohnať tých 500 mil. eur? Kde to má zohnať? Čo teraz, veď štát krachuje! Štátny rozpočet bude na tom horšie, trhy nám nepožičajú, alebo požičajú za úroky pomaly ako Španielsku, ktorému zas požičiavame pre zmenu my, lebo sme bohatší, sme na tom lepšie. A tak ďalej a tak ďalej. Dovolím si teda ešte raz pripomenúť, že ak teda aj je v štátnom rozpočte nejaká diera, tak v Sociálnej poisťovni podľa správy o hospodárení Sociálnej poisťovne je zisk. Pán generálny riaditeľ, už bývalý, Ľuboš Lopatka, dokázal svojím manažérskym prístupom a svojimi kvalitami prekročiť plán, keď to poviem v reči, ktorej rozumejú aj socialistickí inžinieri, prekročiť plán o 123 mil. eur za prvých šesť mesiacov roka 2012. Čiže ak tu aj povedzme je nejaká diera, ak sú tu aj nejaké problémy vo výbere DPH, tak na druhej strane tu máme inštitúciu, kde problémy tohto typu nie sú, kde práve naopak, je plus 123 miliónov oproti rozpočtu za jeden polrok. Keby som to teda mechanicky vynásobil dvomi, tak by to bolo 246 mil. za celý rok. Bohužiaľ, nemôžem to mechanicky vynásobiť dvomi, pretože, ako všetci dobre vieme, pán Ľuboš Lopatka už nie je medzičasom generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne. Generálnym riaditeľom sociálnej poisťovne je na základe rozhodnutia Ústavného súdu s potvrdením vlády Roberta Fica tu neprítomný náš pán kolega Dušan Muňko. Čiže verím, ako optimista, že aspoň trošku sa pán Muňko priblíži týmto číslam a že neprehajdáka tých ušetrených 123 mil., že aj on si trošku vstúpi do svedomia a že sa v ňom objavia manažérske kvality, ktoré dokázal bohato vo svojej predošlej súkromnej praxi. A kým slávik nezaspieva, tak tých 123 mil. sa nestratí, ale naopak, aspoň o jedno eurko sa rozmnoží. Toľko prvá časť môjho vystúpenia. Prejdem k druhej časti, a to k reakcii na pána ministra Richtera, na reč, ktorú tu predniesol včera predpoludním. K niektorým témam som už hovoril, takže nebudem reagovať doslova a dopísmena znova na všetko, ale predsa len k niečomu sa treba ešte vyjadriť. Pán minister sa pýtal, prečo sme my, ako jeho predchodcovia, neboli schopní predložiť návrhy na zmenu dôchodkového systému do parlamentu? Tak pripomeniem pánovi ministrovi, že po prvé, pokiaľ ide o druhý pilier, tak sme predložili a aj schválili v parlamente veľmi dôležitú a zásadnú novelu zákona o starobnom dôchodkovom sporení, ako som už spomínal, ktorou sme napríklad zaviedli indexový fond. A nebudem opakovať, akým prínosom je indexový fond pre sporiteľov. Zaviedli sme napríklad možnosť rozloženia si úspor medzi dva dôchodkové fondy súčasne. Nebudem opakovať, že napríklad ja som to už využil. A zaviedli sme napríklad aj to, že sme zrušili takzvanú Madejovu novelu, keď sa správcovské spoločnosti museli vyrovnať s tým, že prakticky vo všetkých troch dôchodkových fondoch museli rešpektovať princíp garancií na báze porovnávania šesťmesačnej výkonnosti fondov, čo pre všetky správcovské spoločnosti a pre všetkých osemnásť nimi spravovaných fondov znamenalo, že tak ako museli akcie vypredať, tak ich nemohli potom, v čase narastania trhov a posilňovania akcií, nemohli ich nakúpiť. Nemohli dokonca nakúpiť ani dlhopisy s dlhšou dobou splatnosti, kde je logicky vyšší výnos, a boli nútení všetky prostriedky sporiteľov investovať, investovať buď do finančných úložiek, alebo do dlhopisov s veľmi krátkou dobou splatnosti. Čiže do takých nástrojov finančného trhu, kde, ako všetci dobre vieme, je výnos niekde na úrovni jedného, jeden a pol, v lepšom prípade dvoch percent. Objektívne, správcovské spoločnosti pri takto nastavených pravidlách nemohli lepšie zhodnocovať prostriedky, ktoré im zverili sporitelia. A preto došlo k takému nízkemu zhodnoteniu majetku sporiteľov. Kvôli takzvanej Madejovej novele. Akcie v roku 2009, 2010 začali rásť, ale správcovské spoločnosti to nemohli využiť, lebo šesťmesačné porovnávanie výkonnosti im to jednoducho neumožnilo. Toto nešťastné pravidlo sme zrušili. Čiže toto vykonala vláda Ivety Radičovej. Pokiaľ ide o zmeny v prvom dôchodkovom fonde, my sme ten návrh predložili, v podstate ten istý návrh, aký predkladá vláda Roberta Fica, ktorý je modifikovaný len v tom, že sa posúva účinnosť o rok alebo o dva niektorých tých opatrení, pokiaľ ide o valorizáciu, pokiaľ ide o dôchodkový vek, respektíve pokiaľ ide o solidaritu pri priznávaní dôchodkov. To sú skutočne relatívne malé rozdiely. Čiže my sme boli schopní predložiť aj tento návrh do parlamentu, prešiel dokonca prvým čítaním. Môžeme si dokonca pozrieť reakcie poslancov SMERU na tento návrh. Ja napríklad veľmi rád spomínam na pani kolegyňu Tomanovú, ako hovorila napríklad, že zásadne nesúhlasí s navrhovanou zmenou valorizácie dôchodkových dávok, lebo zmena valorizácie nielen zmrazí úroveň dôchodkov na podstatne nižšej úrovni, ako sú porovnateľné mzdy a do budúcnosti spôsobí znižovanie miery náhrady dôchodcom. A že dokonca pani Tomanová teda povedala, citujem, že „je to v rozpore s čl. 65 Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce č. 102 o minimálnej norme sociálneho zabezpečenia, ktorú Slovenská republika ratifikovala“. Takže tieto zaujímavé myšlienky povedala pani kolegyňa Tomanová. A osobne som teda veľmi zvedavý, ako bude prebiehať hlasovanie a či pani kolegyňa Tomanová zahlasuje za vládny návrh zákona, ktorý mení valorizáciu dôchodkových dávok podľa jej tvrdenia v rozpore s čl. 65 Dohovoru Medzinárodnej organizácie práce o minimálnej norme sociálneho zabezpečenia, ktorú Slovenská republika ratifikovala. Predpokladám, že pani Tomanová bude konzistentná vo svojich názoroch a že tým pádom, vážení kolegovia z vládnej koalície, budete mať trošku problém, lebo tých hlasov nebude 83, ale bude len 82. Ale veď to vám predsa bude stačiť. Pani Tomanová napríklad tvrdila, citujem: „Nemôžeme súhlasiť ani s novým spôsobom určovania dôchodkového veku, ktorý pravdepodobne zavedie sústavné zvyšovanie dôchodkového veku. Pritom sa predkladatelia vôbec nezaoberajú skutočnosťou, že vek dožitia ešte neznamená vek práceschopnosti. Povedzte mi, kto pri takom vysokom previse pracovnej sily zamestná 65-ročného robotníka s podlomeným zdravím?“ Vážim si, že pani Tomanová má tak na srdci osud dôchodkov z prvého piliera a skutočne bude ma to veľmi zaujímať, ako bude, ako bude hlasovať a podporovať vládny návrh, ktorého podstatou sú presne tie zmeny, ktoré sme pre prvý pilier navrhovali v septembri minulého roka. Pán minister, pán minister včera hovoril o tom, že vláda Roberta Fica je jednotná a dokáže zjednocovať ľudí. Toho dôkazom je napríklad zhoda, ktorú dosahuje vláda na rade solidarity, ako poctivo sa rokuje a tak ďalej a tak ďalej. Ja som už vo faktickej poznámke reagoval na to, že vláda je jednotná, dokáže zjednocovať, ale keď tá vláda to tak bez problémov vie presadzovať, tak znova a znova sa pýtam: Prečo vláda tento návrh nepredložila na pripomienkovanie verejnosti, do medzirezortného pripomienkového konania s tým, že by ho v súlade s platnými pravidlami zverejnila na portáli právnych predpisov? Prečo aj tie pripomienkujúce subjekty, ktoré to dostali mailom, pretože na tom portáli to jednoducho nebolo, že mailom to dostali, prečo tie jednotlivé ministerstvá mohli pripomienkovať prakticky len dva alebo dva a pol pracovného dňa? Už tu nie je pán minister obrany. Jej, to mi je ľúto, že mi odišiel, pretože som sa ho chcel spýtať, či vie o tom, že ministerstvo práce navrhlo v tomto zákone faktickú diskrimináciu jeho, „jeho“ ľudí, jeho bývalých príslušníkov silových rezortov. Pretože tie výhodnejšie dohody sa nemali týkať bývalých príslušníkov ozbrojených síl, bývalých vojakov. Pretože výsluhoví dôchodcovia neboli uvedení v tom výhodnejšom z odvodnení dohôd. Čiže ja predpokladám, že to nebolo preto, že ministerstvo obrany si neváži svojich bývalých kolegov a zamestnancov a vojakov, ale skôr si myslím, že to bolo preto, lebo si to na tom ministerstve za tie dva dni nestihli skrátka všimnúť. Pán minister hovoril o tom, že ako zodpovedne rokoval so živnostníkmi. Pán minister, prvý termín rokovania so živnostníkmi bol zorganizovaný naozaj veľmi pekne. Prišli všetci, prišli všetci, plná zasadačka, prišli médiá, fotografi, nafotili si, ako sú tam všetci zástupcovia vrátane napríklad umelcov, ktorí vedia byť veľmi dotieraví, pokiaľ ide o zvyšovanie ich odvodov. Médiá si to nafotili, ako ste pekne rokovali, všetci tam boli pozvaní. Potom na tých ďalších rokovaniach, keď sa už lámal chleba, sa už títo všetci zástupcovia zrazu nejako neobjavovali, už zrazu neboli pozývaní. Bol pozývaní pán Gottschall, pán Čižmárik, ktorí sú naozaj veľmi reprezentatívni zástupcovia asi tristotisíc živnostníkov a ďalších možno sto – stopäťdesiattisíc ľudí v slobodných povolaniach, medzi iným aj umelcov. Pán minister, vy si neviete ani predstaviť, čo som zažíval ja na jeseň 2011, keď som viedol rokovania nielen so živnostníkmi, ale aj s umelcami o tom, aké zmeny majú byť, pokiaľ ide o ich odvody. Vy si ani neviete predstaviť, čo to bolo, keď umelci spísali petíciu, ktorou oblepili celé Slovensko, a bolo veľmi nepríjemné sa s nimi baviť a bolo veľmi zlé počúvať ich argumenty, ktoré, ako som s odstupom času uznal, boli v mnohom a v mnohom vysoko pravdivé a podložené konkrétnymi skúsenosťami. Preto som ako minister na tieto rokovania ich nielen pozýval, hoci to bolo naozaj ťažké a nie jednoduché, a preto som aj, niekto povie, že ustúpil, ja to poviem tak, že uznal ich oprávnené argumenty. A ak tu začne niekto hovoriť o tom, že my sme navrhovali paušálne výdavky 200 eur, fakt je ten, že na tých záverečných rokovaniach pred tým, ako malo byť druhé čítanie, a svedkovia, ktorí na tie rokovania chodili, mi to potvrdia, tak bolo dohodnuté, že paušálne výdavky úplne pokojne môžu ísť až na 500 eur mesačne. Bolo dohodnuté, a to sa potom aj prejavilo v zákone, ktorý sme potom neurobili v rámci toho veľkého balíka, ale mimo, narýchlo, že umelci nebudú platiť odvody z tzv. tantiém, aby tí umelci, ktorí sú už v dôchodkovom veku alebo sú invalidi, nebudem konkrétny, ale viete asi o koho ide, a dostávajú tantiémy za svoje diela, ktoré nahrali, vyprodukovali v minulosti, aby neboli postihnutí odvodmi, keď logicky vlastne postihnutí nemajú byť prečo, lebo už na dôchodku sú, alebo poberajú invalidný dôchodok. Čiže to boli argumenty, kde som ich skutočne trpezlivo počúval, a ktoré sa v tomto aj dostali dodatočne do zákona, respektíve mali sa dostať do odvodovej reformy. My sme im nenavrhovali zvýšenie minimálnych vymeriavacích základov. Veď to je úplne neuveriteľné, aby niekto súhlasil s tým, že ho zavraždíte a že mu naparíte o 25 % mesačne vyššie odvody. To chcem vidieť niekoho, kto povie, že: Hurá, nám sa podarilo dohodnúť s ministrom! Konečne budeme platiť o 300 eur vyššie ročné odvody! Konečne, na toto sme čakali dlhé roky. Ďakujeme, lebo budeme mať vyššie dôchodky. Ak chce mať niekto vyšší dôchodok, nech sa páči, nech si zaplatí dobrovoľné dôchodkové poistenie, môže si platiť koľko mu len hrdlo ráči a peňaženka dovolí. Ale skutočne drobný živnostník, pre ktorého je každé euro nesmierne dôležité, to 25-percentné zvýšenie odvodov mesačne alebo 300 eur ročne naozaj pocíti, pretože 300 eur ročne často je jeden jeho mesačný čistý príjem. Veď to nie je malina. Pán Čižmárik, pán Gottschall, nonšalantne s týmto súhlasili, zastupujú určite, nepochybujem o tom, päťstotisíc ľudí. Majú na to mandát? Aký majú na to mandát, pán minister? Čím sa môžu preukázať? Zajtra si tu traja založíme občianske združenie, nazveme ho, že ten Pravý živnostenský zväz. Budete nás pozývať na rokovanie, lebo budeme občianske združenie s tromi ľuďmi tak, ako hovorí zákon? Už to vidím. Keď hovoríte, že ste dokázali zjednotiť, veď stačí si pozrieť pripomienkové konanie, nech už bolo, aké bolo. To množstvo pripomienok, či z ministerstiev, či od jednotlivých subjektov, ako je Asociácia zamestnávateľských zväzov, RÚZ-ka, Konfederácia odborových zväzov, Jednota dôchodcov, to je zjednocovanie? Ja som to už povedal minule, že to je zjednocovanie v názore proti tomuto zákonu, nie za takýto zákon. Pán minister, hovorili ste včera a potvrdili ste, že zmeny, ktoré navrhujete, sa skutočne dotknú troch miliónov ľudí, ale bolo to potrebné urobiť. V poriadku, keď pri zažmúrení očí, dobre, tak bolo to teda potrebné urobiť. Tak ja sa vás potom pýtam: Prečo ste to takto jasne tým trom miliónom ľudí a ich rodinám nepovedali aj pred voľbami, že tu nebude raj na zemi, že tu nebudú istoty, ale tu sa budú musieť robiť rázne škrty voči sporiteľom, voči živnostníkom, voči dohodárom, voči zamestnancom, ktorí majú tú odvahu, že priznajú príjem od 1000 eur vyššie mesačne? Hovoríte o tom, že budete spolupracovať na návrhu ústavného zákona. No ja neviem s kým? Pretože to, čo ste dokázali, ako spolupracujete pri tomto návrhu zákona, ktorý sa dotkne toho množstva ľudí, ktorý zaťaží ľudí jednou miliardou eur ročne, ste ako spolupracovali? Čo sme videli? Odfláknuté pripomienkové konanie. Zákon nebol vôbec zverejnený. O tomto zákone rokujeme v skrátenom legislatívnom konaní, len aby v médiách bolo čo najmenej zmienok o tom, čo sa vlastne chystáte urobiť. Aby sa nemohla vyjadriť verejnosť. Ak chcete spolupracovať, tak spolupracujte! A začnime tým, že tento zákon sa nielenže vráti do vlády, ale vráti sa na pôdu ministerstva a znovu ho pekne, tak ako hovoria legislatívne pravidlá vlády, zverejníte na pripomienkové konanie na portáli, budeme mať pätnásť pracovných dní a tak ďalej a tak ďalej Začnime tú pomyselnú košeľu zapínať znova pekne od začiatku. Opakovane hovoríte, že zmena tých pomerov z 9:4, z 9:9 a tak ďalej nemá vplyv na celkový výpočet dôchodku. No má, samozrejme, že má. Jednoznačne má pre tých, ktorí majú zárobok na tej úrovni od 1000 eur hrubého vyššie. To je jednoznačné. A vlastne sám ste to nepriamo aj potvrdili včera, takou tou poznámkou pod čiarou, by som to nazval, to je dnes. Ale už som to hovoril, keď ste tu neboli: kto zaručí budúcim dôchodcom, ktorí sa tešia na svoj dôchodok z prvého piliera, čo prijme táto snemovňa o tri roky, o štyri, o päť, o desať? Čo sa stane, keď ten demografický vývoj, o ktorom zatiaľ len hovoríme, a pre niekoho je to, že bu-bu-bu, ale to sú jasné vecné veci, pretože tie deti, ktorých je málo, sú už na svete a viac sa nám ich už jednoducho nenarodí. Tých päť-, šesťročných detí máme toľko, koľko máme. Nepribudnú nám. A keď vieme, aké silné ročníky pôjdu o desať rokov do dôchodku, absolútne presne vieme povedať, ako bude vyzerať demografický vývoj, respektíve pomer dôchodcov a platiteľov odvodov o desať rokov. Vieme to povedať absolútne presne. A vieme povedať, že buď sa budú musieť zvyšovať odvody, alebo sa budú musieť znižovať dôchodky z prvého piliera. Nemusíme teraz triafať, že či tie dôchodky budú 48 % náhrady, alebo 38 %, ale jednoducho budú sa znižovať, pretože inak sa ten systém neutiahne. A práve preto je dôležité, aby sme mali silný druhý pilier, aby to, čo tu príde o tých desať rokov, aby bolo kompenzované tej strednej a potom aj mladšej generácii istotou a doslova istotou toho vrabca v hrsti, a nie holuba na streche. Som zvedavý, pokiaľ sa ešte vrátime k tým poplatkom pre DSS-ky, ako teda bude vyzerať váš návrh. Môj návrh som už komentoval a budem ho komentovať ešte raz v tej mojej záverečnej časti. Ale som teda zvedavý, že čo, aká realita je na stole, pokiaľ ju ponúknete vy. Dobre. A prejdem teda k tej záverečnej časti a zdôrazňujem to, čo som povedal na začiatku. Prechádzam k nej preto, pretože o hodinu, dve, neviem, ako bude vyzerať ďalej rozprava v prvom čítaní, je možné, že sa otvorí druhé čítanie a budeme mať naozaj veľmi málo času na to, aby sme si všetci zvážili, aké tie pozmeňovacie návrhy, či už tie moje, alebo aj iných kolegov a samozrejme aj vládne, ak nejaké prídu, aké vlastne sú a s čím sa dá, s čím sa nedá súhlasiť. Takže pokiaľ ide o mňa, mám pripravených spolu 14 pozmeňovacích návrhov. Aspoň zatiaľ. Aspoň zatiaľ. Nevylučujem, že ešte nejaké nepribudnú. Pokiaľ ide o tých 14 už pripravených pozmeňovacích návrhov, tak prvý hovorí o odstránení istej tvrdosti zákona pri priznávaní predčasného starobného dôchodku sporiteľom. Je tam určitá zmena, ktorú navrhuje vláda, ktorá je podľa môjho názoru nespravodlivá voči sporiteľom pri priznávaní predčasného starobného dôchodku. Ďalej druhý hovorí o tom, aby pri zavedení odvodov z dohôd, kde je ten akýsi výhodnejší režim nastavený pre poberateľov starobných dôchodkov a invalidných dôchodkov zo Sociálnej poisťovne, aby sa týkal tento výhodnejší režim aj poberateľov dôchodkov z výsluhového zabezpečenia policajtov a vojakov. Čiže aby sa to, týkala tá výhoda aj výsluhových dôchodcov a výsluhových invalidných dôchodcov. Tretí návrh hovorí o zrušení toho, čo navrhujete ako vláda, pokiaľ ide o poplatky pre správcovské spoločnosti. Čiže aby zostali poplatky nadstavené v tej výške ako doteraz s tým, že akceptujem váš návrh na zníženie maximálneho možného poplatku za správu účtu na tých 0,75 percenta. Ďalší môj návrh hovorí o tom, aby sa znížil postupne správny fond, respektíve znížilo percento tvorby správneho fondu Sociálnej poisťovne zo súčasných 2,4 % z vybratého poistného až na konečných 2 % z vybratého poistného, pretože podľa toho, čo ste uviedli v dôvodovej správe, Sociálna poisťovňa, ak sa to percento nezmení, získa 18 mil. naviac. Myslím si, že v čase, keď treba šetriť, je takýto luxus zbytočný, a preto by sa malo percento tvorby správneho fondu znížiť na 2 percentá. Ďalej budem navrhovať zrušenie všetkých zmien, ktoré ste navrhli pre druhý dôchodkový pilier. Ďalej budem navrhovať, aby sa tie zmeny, ktoré presadzujete v prvom pilieri, urýchlili na rok 2015. Ďalej budem navrhovať, aby sa minimálny vymeriavací základ pre samostatne zárobkovo činné osoby nieže zvyšoval, ale naopak, znižoval, a to na 40 % priemernej mzdy, lebo nijako inak lepšie nepomôžeme živnostenskému stavu, okrem toho, že nahradíme tých dvoch nešťastníkov z vedenia tej živnostenskej komory, nijako im lepšie nepomôžeme, ako tým, že znížime ich minimálne odvody. To je to, na čo sa prakticky všetci živnostníci sťažujú, na minimálne odvody, ktoré ich zaťažujú omnoho viac ako akékoľvek povinnosti. Ďalej budem navrhovať, aby sa ten nový koeficient pre určenie vymeriavacieho základu samostatne zárobkovo činných osôb znížil, respektíve naopak, zvýšil oproti vášmu návrhu na 1,82. Čiže aby nedošlo k takému masívnemu nárastu vymeriavaciemu základu pre SZČO z rovnakých dôvodov. A pripomínam, že tu nejde o žiadny lacný populizmus, pokiaľ ide o tieto návrhy, pretože nerobím nič iné, ako to, že preberám návrhy z daňovo-odvodovej reformy, ktorú sme v tomto parlamente mali takto pred necelým rokom. Ďalej budem navrhovať, aby samostatne zárobkovo činné osoby, ktoré už platia poistné na sociálne poistenie ako zamestnanci, aby sme od nich nevyžadovali platbu poistného ako SZČO najmenej z minimálneho základu. Ak už niekto platí do Sociálnej poisťovne ako zamestnanec, má pracovnú zmluvu, platí povedzme zo 600 eur mesačne do Sociálnej poisťovne, tak je podľa môjho názoru úplne zbytočné a proti akejkoľvek logike a zároveň aj to je proti podnikaniu, aby sme takéhoto živnostníka, ktorý zarobí možno 100 – 200 eur mesačne popri zamestnaní na prilepšenie, aby sme ho nútili platiť tie povinné minimálne odvody, ktoré majú byť dokonca po novom 185 eur. Takíto živnostníci popri zamestnaní totižto úplne už nevedia zvládať. Odhlasujú sa zo živností, výsledok je potom ten, že namiesto toho, aby štát niečo získal povedzme na daniach, tak štát nemá nič, a to, čo by sa tu mohlo urobiť, vykonať, dať nejaká pridaná hodnota, tak jednoducho nie je. Ďalší návrh bude, aby sa to zjednotenie maximálnych vymeriavacích základov zastavilo na štvornásobku priemernej mzdy. Vládny návrh totižto hovorí až o päťnásobku. Považujem takéto zvýšenie za neprimerané. Ďalej budem navrhovať, pokiaľ ide o dohody, aby sa zaviedla tzv. odpočítateľná položka 190 eur mesačne tak isto, ako sme to navrhovali pred rokom vo vládnom návrhu. To znamená, že áno, nech sa platia odvody z dohôd, ale až od zárobku nad 190 eur mesačne. Príklad, kto zarobí 200 eur na dohodu v nejakom mesiaci, odvody by platil len z desiatich eur. Prečo? Preto, aby sme takýmto spôsobom, ako navrhuje vláda, nezaťažili tých, ktorí na tú dohodu majú skutočne len akýsi doplnkový príjem. Nezaťažili napríklad tých, ktorí si ako externí spolupracovníci privyrábajú na dohodu v neziskových organizáciách, školách, kluboch a podobne. A zároveň, aby sme nezabili tieto aktivity v týchto neziskových organizáciách, pretože tie nebudú mať na to, aby platili tie zvýšené odvody hoci z 50-eurových príjmoch na dohodu, ale bude to pre nich veľká záťaž. Ďalej budem navrhovať, aby sa v novele Zákonníka práce, ktorá je tiež obsahom tohto vládneho návrhu zákona, zadefinoval študent, ktorý môže pracovať na dohodu o brigádnickej práci študentov tak, že to bude študent denného štúdia až do dovŕšenia tridsiatich rokov veku. Čiže nie dvadsiatich piatich, ako navrhuje vláda, ale tridsiatich. To v praxi znamená, aby napríklad doktorandi, čiže študenti tretieho stupňa vysokoškolského štúdia mohli pracovať na dohody o brigádnickej práci študentov, kde sa navrhuje ten výhodnejší režim odvodov. Trinásty návrh, technická chyba, ktorá je v novele zákona o dani z príjmov, ktorá je takisto súčasťou tohto balíka vládneho návrhu zákona, je tam aj novelizácia zákona o dani z príjmov. A ja teda navrhujem, aby sa v zákone o dani z príjmov odstránila diskriminácia pri priznávaní tzv. zamestnaneckej prémie tým, ktorí majú príjem zo závislej činnosti na dohody. Zamestnanecká prémia je, vážení priatelia, vlastne záporná daň. Tu ide logicky o toto: zamestnanec, ktorý má pomerne nízky príjem, povedzme na úrovni 3 000 eur ročne, ročne, zdôrazňujem, daň neplatí a dokonca od štátu dostáva istú sumu ako keby späť, záporná daň. Dostane okolo 140, 150 eur, aby sa mu takýmto spôsobom zvýšil čistý príjem. Táto logika bola zavedená za prvej vlády Roberta Fica. Čiže, mimochodom, to si všimnime, že za prvej vlády boli prijímané opatrenia, ktoré aj pomáhali tým, ktorí to naozaj potrebovali. Tu takúto pomoc nevidíme, v tomto návrhu zákona. Ale poďme k veci. Na túto zamestnaneckú prémiu nemajú v súčasnosti nárok dohodári. Logicky preto, lebo už sú zvýhodnení tým, že neplatia odvody z tých príjmov na dohodu. Zamestnanec v pracovnom pomere platí odvody, čiže o tie odvody má nižší čistý príjem, tak mu to štát vykompenzuje tou zamestnaneckou prémiou. Dohodár neplatí odvody, tak celkom logicky mu tá zamestnanecká prémia neprináležala. Ale ak teraz zavádzame povinnosť platiť odvody aj z dohôd, čiže týmto vlastne zrovnoprávňujeme zamestnanca v pracovnom pomere a zamestnanca na dohodu, tak by sme ich mali zrovnoprávniť aj v nároku na tú zamestnaneckú prémiu. Čiže ten môj návrh č. 13 bude o náprave tejto vznikajúcej nespravodlivosti. A posledný štrnásty návrh hovorí o tom, aby sme umožnili samostatné dobrovoľné nemocenské poistenie aj tým osobám, za ktoré platí dôchodkové poistenie štát. Sú to najmä ošetrovatelia ťažko zdravotne postihnutých osôb a zároveň aj osoby, ktoré pracujú ako osobní asistenti zdravotne postihnutých osôb. Za nich platí dôchodkové poistenie štát, neplatí však nemocenské, ani poistenie v nezamestnanosti. Čiže tieto osoby, ak chcú, si toto poistenie môžu platiť sami. Poviem tak, ako to je. Keď sme vlani pritvrdzovali, pokiaľ ide o dobrovoľné nemocenské poistenie, tak sme prijali princíp, že nebude možné samostatné dobrovoľné nemocenské poistenie, ale len dobrovoľné poistenie v celkovom balíku vrátane dôchodkového. To je v poriadku, pokiaľ ide o iné osoby, ale nie je to, ale nie je to celkom korektné voči tým, za ktorých už platí dôchodkové poistenie štát. To sú napríklad osobní asistenti. Čiže bolo by dobré, a bolo by spravodlivé, keby sme túto chybu napravili a umožnili im samostatné dobrovoľné nemocenské poistenie, prípadne samostatné dobrovoľné poistenie v nezamestnanosti. Takže toľko k štrnástim pozmeňovacím návrhom, ktoré teda komplexne prednesiem v rámci druhého čítania. Tým som zároveň skončil svoj príspevok. Veľmi pekne ďakujem, že ste boli ochotní ma počúvať vyše hodinu. A teším sa, samozrejme, na ďalší priebeh diskusie. Ďakujem pekne, pán minister.