V. Veteška, podpredseda NR SR: (2003-12-11):
L. Polka, poslanec: Môžem pokračovať ďalej po rukách pre ich občerstvovanie? (Smiech.) Dovolil by som si k dvom kapitolám, k dvom okruhom štátneho rozpočtu. Prvý je pozmeňujúci návrh k vládnemu návrhu štátneho rozpočtu, a to v zmysle zákona č. 471/2002 Z. z. o pôžičkovom fonde pre začínajúcich pedagógov. V § 7 písm. h) žiadame v návrhu štátneho rozpočtu vyčleniť finančné prostriedky v rozpočtovej kapitole ministerstvo školstva v časti výdavky na programy poradové číslo a kód programu 021 doplniť o bod F zlepšenie spoločenského postavenia začínajúcim mladým učiteľom - pôžičkový fond pre začínajúcich pedagógov 340 miliónov Sk. Ďakujem pekne. Odôvodnenie. Ide mi predovšetkým o skutočnosť, že tu bol vlani prijatý zákon o pôžičkovom fonde. Zdôrazňujem zákon. Zákon napriek tomu, že sa o ňom veľmi vážne diskutovalo, napriek tomu pri príprave štátneho rozpočtu na rok 2003 finančné prostriedky na tento účel neboli vyčlenené, ani Fond národného majetku, ktorý môže podľa § 7 písm. a) citovaného zákona prispieť do tohto fondu, nerátal s finančnými prostriedkami na poskytnutie pôžičiek pre začínajúcich pedagógov. Prezident Prezídia Fondu národného majetku pán Kojda to vtedy odôvodnil tým, že návrh rozpočtu nepočíta s úhradou požadovaných finančných prostriedkov vo výške 350 miliónov, pretože na zaradenie tejto čiastky do rozpočtu Fondu národného majetku je potrebné uznesenie, ktorým by vláda Slovenskej republiky schválila použitie majetku Fondu národného majetku podľa § 28 ods. 3 písm. b) pre pôžičkový fond. Domnievam sa, že realizácia tohto pozmeňujúceho návrhu by sa mohla aj týmto spôsobom riešiť, že by vláda uznesením zaviazala fond na takéto riešenie. Problémy učiteľov boli teda odsunuté na vedľajšiu koľaj. Pritom v programovom vyhlásení súčasnej vlády sa uvádza: „V osobnosti a profesionalite učiteľa vidí vláda kľúčový prvok rozvoja školského systému, preto vypracuje motivačný systém odmeňovania, odborného a kariérneho rastu učiteľov s cieľom zvýšiť atraktivitu učiteľského povolania.“ Situácia u mladých učiteľov, ale aj učiteľov s niekoľkoročnou praxou je taká, že z existenčných dôvodov odchádzajú, pretože často je to pre nich otázka prežitia. Nemôžu si založiť rodiny, hľadajú finančne výhodnejšie zamestnania. Mnohí, ktorí vnímali perspektívu učiteľskej práce s láskou a zápalom, s ideálnymi predstavami, menia svoj názor po konfrontácii s realitou v praxi. Zďaleka tu však nejde len o financie. Nedostatočná spoločenská akceptácia, nedôvera v budúcnosť a perspektívu svojej profesionálnej voľby je najčastejšou príčinou nenastúpenia, respektíve odchodu zo školstva. Minister školstva Martin Fronc na začiatku tohto školského roku hovoril o perspektívach rozvoja slovenského školského systému, o potrebe vzdelávania ako podmienky múdrosti, mravnosti a láskavosti. Ale malo by to tu byť aj o zodpovednosti a o plnení prísľubov tým, za ktorých je zodpovedný, a to sú žiaci, študenti a učitelia. Môžeme sa opýtať, ktoré sú vlastne prioritné úlohy v školstve. Či by nemalo byť školstvo ako celok prioritou tejto spoločnosti. Kým v minulosti u nás platilo, som baník, kto je viac, dnes platí, som učiteľ, kto je menej. Teraz mi dovoľte, vážené kolegyne, kolegovia, niekoľko poznámok k rozpočtu ministerstva vnútra, ktorý v celkovom globále činí 18,4 miliardy, kde 8,4 miliardy, t. j. niečo vyše 40  percent len pretečie cez mzdové učtárne. Príjmová kapitola je stanovená na 762 miliónov. Možno si spomínate na týždeň nejakého sprísneného postihu vodičov, kde ministerstvo vnútra, Policajný zbor sa tasalo tým, že zarobilo 18 miliónov za týždeň. Pritom nevykonávali nič mimoriadneho, robili bežnú cestnú kontrolu a zamerali sa na agresívnych vodičov. Ak by ministerstvo vnútra takýmto spôsobom pracovalo celý rok, myslím si, že by dokázali navýšiť kapitoly. Ja sa plne prikláňam k návrhu predsedu branno-bezpečnostného výboru pána Kaliňáka, že treba rozpočet ministerstva vnútra navýšiť, aj v diskusii vo výbore vyšiel záver, že asi 1 miliarda by urobila polícii radosť a spravila by z nej plne funkčnú políciu. Lenže od roku 1990, keď bol ministrom vnútra pán Mečiar, sa začal proces scivilňovania. Vždy sa tam narazilo na peniaze.  Nový minister sa vrátil k tejto múdrej téze scivilňovania avšak s takouto realitou. Plukovnícka chunta sekcie, personálnej sekcie, ktorá má tento proces v rukách, to rieši tak, že plukovník, riaditeľ odboru odíde do civilu s odchodným okolo 400- až 500-tisíc korún, s výsluhovým dôchodkom vo výške 28-, 29-tisíc a ostane ako civil pracovať na tom istom mieste, čiže zhodí plukovnícke výložky, ostane tam pracovať ďalej s platom 35-, 40-tisíc. To je, prosím, proces scivilňovania v rezorte ministerstva vnútra a na tých najvyšších článkoch, pretože s takýmto odchodným nemôže rátať nadpraporčík kynológ alebo nadprapočík, ktorý tu behá s doprovodnými autami, pretože ten sa nemá kde scivilniť. Toho psa podľa policajných predpisov musí vodiť policajt. Ministerstvo vnútra vlečie so sebou stále takzvané príspevkové organizácie, to sú rekreačné a liečebné zariadenia. Sú to príspevkové, kde 80 percent  príspevku tvorí štátny rozpočet. Robí sa to tak, že sa organizujú v Liptovskom Jáne, v Trenčianskych Tepliciach, Bardejovských kúpeľoch sústavné porady, kde zo 100 účastníkov 98 pricestuje z Bratislavy a tam sa radia policajní funkcionári. Namiesto toho, aby sme primali tieto inštitúcie k zainteresovanosti, aby sa podieľali napríklad aj na rozvoji cestovného ruchu, pretože sú to skutočne dobre vybavené zariadenia, ponechávame ich ako príspevkové organizácie a žerú rozpočet ministerstva vnútra. Ďalším príkladom nekonečného procesu je letecký útvar ministerstva vnútra. Všade vo svete úlohy súvisiace s prepravou ústavných činiteľov zabezpečuje armáda, má na to vyčlenené prostriedky, ale najmä minister obrany pravidelne plače nad tým, že piloti nemajú nalietané hodiny. Ajhľa, na ministerstve vnútra je TU 154 a JAK, ktoré z času na čas vozia ústavných činiteľov z vlastného rozpočtu. Čo je, aký je účel alebo aký je zmysel, aby Policajný zbor zabezpečoval takéto úlohy. To, že je to ochrana ústavných činiteľov, to predsa nesúvisí s tým, aké lietadlo tohto ústavného činiteľa, nehovoriac o tom, že oveľa lacnejšie by bolo asi zakúpenie si letenky než prevážanie sa v jednom veľkom monštre Tupolev. Ministerstvo vnútra nevyhnutne potrebuje nové vrtuľníky na monitorovanie situácie na východnej hranici pri zabezpečovaní náročných zodpovedných úloh, kde je doménou čas. Ale napriek tomu sa nechce vzdať svojich starých lietadiel. Podobný príklad sme našli pri poslaneckom prieskume v kriminalisticko-expertíznom ústave. Kriminalisticko-expertízny ústav má 180 súdnych znalcov, ktorí môžu byť, by som povedal, garantmi vysoko prosperujúcej organizácie, ako je napríklad Ústav súdneho inžinierstva pri Žilinskej univerzite. Nie, tu naopak, tu sa v rámci takzvaných reforiem v rezorte ministerstva vnútra v Policajnom zbore začlenili títo súdni znalci do riadnych policajných štruktúr, fungujú tam ako policajné orgány, to znamená, že súdny znalec, ktorý môže pôsobiť v procesnom konaní za niekoľko x-tisíc korún, najmä s ohľadom na nový zákon, ktorý sa teraz prijímal o súdnych znalcoch a tlmočníkoch, ktorý máme v šuplíkoch, tak sa z nich stane štátom platený orgán, ktorý sa pomotá na mieste činu, a tým pádom je vyfaulovaný z ďalšieho procesného konania. Náš návrh z poslaneckého prieskumu z branno-bezpečnostného výboru nebol akceptovaný a títo ľudia ostanú nevyužití. Nehovoriac o tom, že mnoho z nich odchádza do toho spomínaného USI do Žiliny, pretože tam vidia ďalšiu perspektívu svojej profesionálnej orientácie. Ak sme hovorili o téze približovania k občanom, pripadá mi nesmierne údivná a čudná zložitá realizácia reforiem, ktoré sú skutočne len reformami vo vnútre a spočívajú v presúvaní sa úradníkov z Pribinovej na Račiansku. S veľkou nádejou som očakával formu programového rozpočtovania a myslím si, že je to perspektívna forma rozpočtovania v Slovenskej republike, ale ajhľa! Na strane 40 ochrana verejného poriadku a bezpečnosti. Cieľ jeden. To proste v čase, keď nám vybuchujú autá, keď horia autá podnikateľov, keď ešte nad teplými mŕtvolami podnikateľov najvyšší alebo druhý najvyšší policajný funkcionár povie, veď to boli mafiáni. To je vybavovanie účtov medzi gangami. Ja neviem, čo je to za kategória mafián na Slovensku, skutočne nie som v tomto taký zdatný ako policajní funkcionári, ale je to človek a zahynul človek rukou vraha. Ak my toto benevolentne ponechávame s tým, že sú to vybavovania účtov medzi gangami, tak takíto policajní funkcionári nemajú čo robiť v tejto republike ani na tejto planéte. Takže k tým cieľom. Obmedziť dopad kriminality na občanov Slovenskej republiky. Cieľ jeden. Každoročne vydávať a novelizovať interné predpisy prezidenta Policajného zboru na schválenie výkonu policajných činností. V roku 2004 vydať a  novelizovať 95 interných predpisov. Občan, teš sa, raduj sa, policajný prezident bude vydávať interné predpisy. Cieľ - boj s organizovaným zločinom. Cieľ. Každoročne rozkladať zločinecké a organizované skupiny, pričom v roku 2004 rozložiť 16 skupín. Dámy a páni, my vieme, že máme 16 skupín a naplánovali sme si, že ich v roku 2004 rozložíme. Niekedy v rokoch 1975, 1976 si pamätám na záväzok pracovníčok Prioru v Banskej Bystrici, ktoré sa zaviazali, že sa budú na zákazníkov usmievať. Cieľ jeden - ochrana verejného poriadku, bezpečnosti osôb a majetku, boj proti kriminalite. Zvyšovať počet objasnených trestných činov na jedného policajta okresných riaditeľstiev Policajného zboru a krajských riaditeľstiev, pričom v roku 2004 zvýšiť podiel na 3,7 objasnených trestných činov na jedného policajta. No tak treba si skutočne spraviť nejakú koordinačnú poradu so zločincami, aby sa tento cieľ mohol naplniť, pretože realizácia je asi taká, že do najhorších okresov, okresných riaditeľstiev z hľadiska objasnenosti, to je Bratislava I, III, IV a aj V sa včleňujú okresy, Malacky do štvorky, Senec do dvojky a Pezinok do trojky. A približovanie výkonu policajnej služby sa deje takým spôsobom, že v obci Rohožník, kde bolo obvodné oddelenie Policajného zboru, už obvodné oddelenie nebude, lebo je tam slabý nápad. Nespĺňa predpokladanú trestnú činnosť na 3,7 percenta objasnených trestných činov na policajta. Čiže tí šikovní, schopní policajti, ktorí vedeli vypudiť trestnú činnosť zo svojho revíru, tak budú potrestaní tým, že ich zaradia niekde do Petržalky alebo do Bratislavy IV, aby sa tu aktívnejšie vybavovali. Takže skutočne je to pre mňa sklamanie, že forma programového rozpočtovania sa zvrhla do takýchto intelektuálnych výtvorov policajného prezídia, ktoré sľubuje občanom, že bude vydávať interné predpisy. Berte to, prosím, ako námet pre budúce rozpočtovanie, pretože v rezorte ministerstva vnútra chýba jeden základný útvar, ktorý by sa mohol volať, ja neviem, útvar strategického plánovania alebo v nejakých týchto súvislostiach pomenovaný, ktorý by dával istú koncepciu s istým výhľadom na tri, štyri, päť rokov. Sústavné reformy žerú peniaze z rozpočtu, sústavné reformy odďaľujú policajta od občana a spôsobujú tie percentá nedôvery, ktoré polícia v momentálnom čase požíva. Ďakujem vám pekne za pozornosť. (Potlesk.)