Z. Horváth, poslanec: (2005-05-18):
Od 1. apríla 2005 nadobudol účinnosť zákon č. 81/2005 o cestovných náhradách. Táto novela zákona podstatne ovplyvní nielen podnikanie Agentúr dočasného zamestnávania, ktoré takýmto spôsobom našli prácu tisícom občanov, ale aj pracovníkov, ktorí si takýmto spôsobom našli zamestnanie. V zákone sa uvádza, že cestovné náhrady nepatria zamestnancovi v prípade, ak je dočasne pridelený Agentúrou dočasného zamestnávania, z čoho vyplýva, že takýto zamestnanec nemá nárok na žiadne cestovné náhrady a to sa týka aj zamestnancov v zahraničí. Cieľom takejto úpravy nebolo diskriminovať určitú skupinu pracovníkov, ale jej cieľom bolo zamedziť zneužívaniu sociálneho systému. Na Slovensku je však množstvo agentúr, ktoré prideľujú zamestnancov do zahraničia, teda do Českej, Poľskej, Maďarskej republiky atď., najmä do okolitých štátov, čím nevyplácaním cestovných náhrad vzniká problém, pretože prenájom pracovnej sily sa stáva z pohľadu zamestnanca, ale aj zákazníka nezaujímavým. Pracovníci prídu o značnú časť finančných prostriedkov a nebudú ochotní pracovať za nových podmienok. A naopak, pre zákazníka sa takýto zamestnanec stáva príliš drahým. Negatíva dopadajúce na štát budú vyplývať z titulu výpadku daní zo závislej činnosti, ako i platieb odvodov do poisťovní za prepustených zamestnancov, rovnako ako negatívne sociálne dosahy na rodinu z následného poberania podpory alebo sociálnych dávok. Hlavný dôvod, prečo zamestnanci odchádzajú za prácou do zahraničia a opúšťajú svoje rodiny, je bezpochyby finančný, pričom ich zamestnanie je len dočasné. Sú svojím spôsobom nútení platiť dvakrát ubytovanie, a to na Slovensku v mieste trvalého bydliska, ako i v zahraničí z dôvodu dočasného zamestnania. Do prvého apríla boli cestovné náhrady čiastočne kompenzované. Predpoklad konečného efektu predmetnej novely je, že agentúry ukončia svoju činnosť a budú musieť zamestnancov prepustiť. Zamestnanci si nebudú môcť dovoliť platiť ubytovanie a náklady spojené s prácou, pretože ich príjem nie je taký, ako majú kmeňoví zamestnanci v zahraničí. Títo zamestnanci pravdepodobne rozšíria rady nezamestnaných. Treba však podotknúť, že týmto spôsobom je len v Českej republike zamestnaných vyše 60-tisíc pracovníkov zo Slovenska. Prvotnou myšlienkou na legalizáciu Agentúr dočasného zamestnávania bolo zlepšenie flexibilnosti a pružnosti na trhu práce a zvýšenie mobility pracovnej sily. Vzhľadom na to, že títo pracovníci sú prideľovaní dočasne, má pre nich význam pracovať mimo bydliska, ak dostanú určité náhrady za to, že sa rozhodli migrovať za prácou, pričom na dočasnú dobu pre nich nie je prijateľné sťahovať celú rodinu. Takto pridelení zamestnanci opúšťajú rady evidovaných nezamestnaných, upevňujú si aj pri dočasnom prideľovaní pracovné návyky, preto má tento spôsob zamestnávania na trhu práce svoje miesto. Uvedomujem si, že táto novela sťažila podmienky nielen pre agentúry, ale aj pre ľudí, ktorí chcú pracovať a sú ochotní aj vycestovať za prácou. Preto predkladám návrh na novelu zákona s tým, že neposkytnutie cestovných náhrad a náhrad za pracovné cesty sa bude vzťahovať len na zamestnancov, ktorí sú dočasne pridelení na zamestnanie na území Slovenskej republiky. Ďakujem.