Lukáč, Jozef, poslanec NR SR (2016-10-25):
Pán predsedajúci, kolegyne, kolegovia, dovoľte, aby som aj ja niekoľkými vetami vyjadril sa k predmetnému prerokovanému návrhu novely rokovacieho poriadku. V prvom rade si treba uvedomiť, že rokovací poriadok je niečo, čo presahuje jedno volebné obdobie. A tak ako spomenul kolega Gálek, nie celkom sa mi pozdáva, že týmto spôsobom ideme obmedzovať niekoho, kto tu ešte len možno o štyri roky príde. Vnímam túto novelu rokovacieho poriadku ako zbytočnú a polarizujúcu toto plénum. Jedinou snahou tejto novely je dostať poslancov, zvlášť možno poslancov opozície pod kontrolu na žiadosť pána premiéra. Je zvláštne, že pán predseda Národnej rady mu v tomto ustúpil a ťahá za kratší koniec. Tento návrh tým, že bol predložený narýchlo, podľa mňa aj neodborne, o čom svedčia pozmeňujúce návrhy, ktoré samotní predkladatelia po úvahe dali alebo predložili do tohto pléna. Ja by som sa rád venoval niekoľkým bodom, ktoré prezentoval v piatok pán kolega poslanec Gál. V prvom bode v čl. IV § 24 ods. 1 za druhú vetu sa vkladá nová tretia veta, ktorá znie: „Návrh poslanca na doplnenie alebo na zmenu návrhu programu schôdze Národnej rady musí byť vyhotovený písomne, odovzdaný predsedajúcemu pred začatím schôdze Národnej rady.“ Jeho odôvodnenie, návrh na doplnenie alebo zmenu programu je potrebné odovzdať písomne predsedajúcemu ešte pred otvorením schôdze a to obdobným spôsobom, akým sa poslanci písomne prihlasujú do rozpravy. Návrh na doplnenie alebo zmenu programu poslanec neodovzdá predsedajúcemu až po prednesení návrhu, ako je to v navrhovanej novele. Týmto spôsobom bude možné zamedziť rôznym improvizáciám a populistickým podaniam vrátane licitácie. Známe licitácie ako minúty ticha, nezrozumiteľné alebo právnemu poriadku odporujúce návrhy by takouto úpravu bolo možné eliminovať. Mňa zaujalo zvlášť „doplnenie je potrebné odovzdať písomne, aby sa predišlo improvizáciám“, možno, a „populistickým podaniam“. Podľa mňa, neviem teda vyhodnotiť, čo navrhovatelia myslia pod pojmom populisticky, lebo aj tento návrh novely rokovacieho poriadku je populistický z môjho pohľadu, ale ako chcú zabrániť populistickým podaniam, mi nie je celkom jasné, keďže ja aj písomne môžem navrhnúť minútu ticha. Takže toto je možno otázka aj na navrhovateľov, ako sa s týmto bodom chcú vysporiadať. Ďalším bodom, tam by som sa chcel venovať, alebo ktorý by som možno chcel, aby mi to bolo vysvetlené, je v čl. I bod 9 vkladá sa nový bod 10, ktorý znie: „Predsedovi Národnej rady, podpredsedom Národnej rady, prezidentovi republiky a členom vlády sa udelí slovo kedykoľvek o to požiadajú. Ak požiada o slovo predseda Národnej rady, prezident Slovenskej republiky alebo predseda vlády, dĺžka ich rečníckeho času nie je obmedzená. Ak požiada o slovo podpredseda Národnej rady alebo člen vlády, dĺžka ich rečníckeho času je najviac 20 minút. V prípade prerokovania návrhu na vyslovenie nedôvery členovi vlády podľa § 109 dĺžka rečníckeho času tohto člena vlády nie je obmedzená.“ Odôvodnenie: „Cieľom tejto úpravy je zabezpečiť rovnosť príležitostí pre poslancov na jednej strane a pre podpredsedov Národnej rady a členov vlády na strane druhej v prípade, ak požiadajú a slovo a nevystupujú ako navrhovatelia zákona.“ A tak ďalej a tak ďalej. Ja sa pýtam, kde je tu rovnosť v tomto bode? Síce obmedzíme ministrov na rovnakom čase ako ktoréhokoľvek poslanca, ale minister môže vystúpiť koľkokrát požiada o slovo. Kde je tá rovnosť? Tá rovnosť tu jednoducho nie je. A skóre, ako uviedol, dnes už teda nie je poslanec, Daniel Lipšic, je skóre 21, 20:1; 20 ľudí zhruba, ministri, podpredsedovia a predseda Národnej rady, samozrejme, aj pán premiér, pán prezident môžu hovoriť v podstate bez obmedzenia, ministri s nejakým malým časovým obmedzením a z opozičných poslancov v podstate len podpredsedníčka Národnej rady, aj tá s čiastočným obmedzením. Čiže tiež otázka navrhovateľa, kde tu je cieľ, teda cieľom tejto úpravy je zabezpečiť rovnosť, kde je tá rovnosť? Lebo ja ju tu nevidím. Ďalším bodom, ktorému by som sa chcel venovať, je bod 10, ods. 29 znie: „Poslanec môže v rozprave podať k prerokovanej veci pozmeňujúce alebo doplňujúce návrhy, ktoré musia byť vyhotovené písomne alebo dané na zverejnenie na webovom sídle Národnej rady, § 82 ods. 2., najneskôr bezprostredne pred ich prednesením v rozprave. Poslanec prednesie svoje pozmeňujúce alebo doplňujúce návrhy na záver svojho vystúpenia v rozprave, a to doslovným prečítaním pozmeňujúceho, alebo doplňujúceho návrhu bez odôvodnenia. Začatie prednesu a skončenie prednesu písomne vyhotoveného pozmeňujúceho alebo doplňujúceho návrhu je poslanec povinný oznámiť predsedajúcemu.“ Odôvodnenie: „Pre jednoznačnosť určenia, kedy poslanec predkladá svoj doplňujúci alebo pozmeňujúci návrh, čo navrhuje, aby tak učinil na záver svojho vystúpenia, čas prednesu písomne vyhotoveného doplňujúceho alebo pozmeňujúceho návrhu sa do dĺžky rečníckeho času nezapočítava. Táto zmena má za cieľ sprehľadnenie celého procesu, keďže doslovné čítanie doplňujúceho alebo pozmeňujúceho návrhu až na záver nenaruší samotné rečnícke vystúpenie poslanca. Poslanec má možnosť poskytnúť ústne odôvodnenie svojho doplňujúceho alebo pozmeňujúceho návrhu priamo v rámci samotného vystúpenia.“ To, čo navrhujete, vlastne popierate týmto tu. Najprv je návrh, potom je odôvodnenie. Vy navrhujete najprv rozprávať o čomsi a nakoniec zdôvodníme, prečo sme 17 alebo 18 minút rozprávali o niečom, čo z poslancov prítomných v sále, aj keď častokrát v poloprázdnej sále, nikto nevie, o čom rozprávame, ale zdôvodníme to nakoniec prečo. Absolútne táto vec, tento bod úplne postráda akúkoľvek logiku a ratio. Ďalším z bodov je čl. V prvom bode bod 12 znie: „Predsedajúci vyzve zachovať poriadok poslanca, ktorý svojimi prejavmi alebo činmi v rokovacej sále prekročil hranice slušnosti a ktorý svojím konaním narúša priebeh rokovania. Ak výzva na zachovanie poriadku nevedie u poslanca k náprave, predsedajúci vykáže poslanca z rokovacej sály až do skončenia rokovania v tom istom dni. (...) Ak ani po opätovnom vykázaní poslanec neopustí rokovaciu sálu, môže predsedajúci prerušiť schôdzu Národnej rady na čas nevyhnutne potrebný na obnovenie poriadku. Predseda Národnej rady v tomto prípade bezodkladne zvolá poslanecké grémium. (...) Vykázaný poslanec má právo v dni, v ktorom bol vykázaný, zúčastniť sa na hlasovaní o každom návrhu okrem hlasovania o procedurálnych návrhoch.“ Odôvodnenie tohto článku: „Je možné, že vykázaním poslanca z rokovacej sály sa nedosiahne sledovaný účel, ktorým je zabezpečenie poriadku v rokovacej sále, pretože je možné, že vykázaný poslanec rokovaciu sálu neopustí, bude tak musieť dôjsť k prerušeniu schôdze.“ V tomto bode mám v podstate, vidím otázku, je to na svojvôli predsedajúceho, ktorý určí, že či sa ten-ktorý poslanec správa slušne, vhodne, nevhodne, či ruší rozprávaním ostatných, či uráža ostatných. A ja sa pýtam, ako predsedajúci, ktorý má to právo, určí hranicu slušnosti? Podľa akého metra, podľa čoho určíme, či je slušnosť, podľa, aké hľadisko alebo stanovisko, alebo kde bude nejaký kódex alebo niečo, podľa čoho budeme vedieť, čo je slušnosť? Alebo pokiaľ je niečo slušné, pokiaľ slušné nie je? A potom by som sa venoval ešte jednému bodu, ktorý nie je ale predmetom pozmeňovacích návrhov pána Gála. Ale to je v podstate bod 13 § 32 ods. 3: „V rokovacej sále je zakázané používanie mobilných telefónov alebo iných technických zariadení umožňujúcich komunikáciu alebo záznam informácií na telefonovanie, vyhotovovanie fotografií, zvukových záznamov, audiovizuálnych záznamov alebo audiovizuálnych prenosov.“ Podľa tohto tu je samozrejme jasné, že už pán poslanec Budaj, Sopko alebo Jurzyca nebude môcť použiť notebook. (Reakcia predkladateľa.) To máš tu, pán kolega. Ešte raz, v rokovacej sále je zakázané používanie mobilných telefónov alebo iných technických zariadení umožňujúcich komunikáciu a záznam informácií. To môžem robiť aj na notebooku, aj na mobile. (Reakcia predkladateľa.) Na vyhotovovanie fotografií, zvukových záznamov... To je možné, je možné... (Prerušenie vystúpenia predsedajúcim.)