M. Číž, poslanec: (2005-10-26):
Je skutočne fakt, že samosprávy sú v podstate podvyživené, je známa informácia, že modernizačný dlh, ktorý zdedili spolu s prevodom kompetencií v rozsiahlych sférach, ako je školstvo, zdravotníctvo a podobne, u samospráv predstavuje až 70 miliárd Sk, takže pozitívny vzťah štátu k samosprávam je v podstate uznaniahodná vec a v konečnom dôsledku ani v návrhu pána Šimka v danom prípade by nemuselo nič znamenať, len problém je trochu ten, že predsa len sme už v istom konkurenčnom postavení, vzťah štátu a samospráv dnes konkurenčným vzťahom objektívne je, má znaky lobistické a iných aktivít a objektívne v mnohých veciach akoby spoločnosť strácala schopnosť posudzovať, že je potrebné posudzovať celý trojuholník vzťahov, ktoré tam sú, to znamená vzťahu štátu a samosprávy a rovnako aj samosprávy a občana a vyhodnocovať kvalitu vzťahov, vyhodnocovať riadiace mechanizmy, typ právnej kultúry a správnej kultúry, ktorá sa tam uplatňuje a samozrejme zároveň vnímať rozdielne roviny záujmov, ktoré tam sú, kde jednostranné videnie a jednostranné, takpovediac kampaňovité posudzovanie niektorých vzťahov nemusí znamenať ešte objektívnu a správnu formu pôsobenia. V danom prípade napríklad, pamätám si, ako sa prejavuje vzťah štátu a obce, vzťah samospráv a štátu a podobne, dodnes je v nemeckej ústave ustanovenie o tom, že ak štát potrebuje od obce nejaký majetok, tak jednoducho on požiada, dostane ho bezplatne, užíva ho dovtedy, kým vie preukázať, že ho potrebuje, a keď ho nepotrebuje, tak ho spätne, následne vracia samospráve. Samozrejme, to je možné pravdepodobne iba v podmienkach Nemecka, kde je jednoducho istá tradícia tohto typu vzťahov, aj majetkového, medzi štátom a samosprávami, ale také čosi u nás nie je. Faktom je aj to, že nejde tu o rovnomerné pôsobenie na obce, tie stavby, o ktorých hovoríme, a to rozšírenie dnes znamená, že už nejde o presné definované stavby, ale ide o relatívne široký rámec možných budúcich stavieb, kde je už iba istý typ správneho takzvaného posúdenia, či nie je alebo nepatrí do relatívne široko koncipovaného rozsahu, keďže ideme do pôsobnosti viacerých ministerstiev, neviem koľko ich je, tuším až sedem, ktoré jednoducho spravujú štátny majetok. A v takejto situácii potom, takáto široká, voľná dispozícia pre ministerstvá, aby posudzovali, čo je a nie je nepotrebné vo vzťahu k samospráve, pravda, môže zakladať istú formu klientelistických a možno aj iných vzťahov niekedy, ale nemusí tam byť, za istých okolností zabezpečené to, čo doteraz zabezpečené zákonmi máme. To znamená, že štát je povinný spravovať svoj majetok veľmi intenzívne, starať sa oň ako dobrý hospodár a v danom prípade sú dané aj zákonom rôzne typy právnych zábran, aby bolo možné bezbreho, na základe bezprostredného, momentálneho posúdenia istých momentov, a aby sa fixoval sa na ten štátny majetok istým spôsobom. Hodnoty, o ktorých v danom prípade ide, zas sú rozdielne. Ja si, samozrejme, viem predstaviť, že viaceré veci, ktoré osobitne pán navrhovateľ tu spomína, že za istých okolností by prirodzene mohli patriť samospráve, ale viem si predstaviť, že kasárne by mohli v budúcnosti byť použité napríklad, poviem príklad, ja neviem, možno na väznicu, ak ju budeme potrebovať. Je dramaticky rozdielna hodnota týchto nehnuteľností, pričom samozrejme tým, že ju dostane obec bezplatne, môže ju na druhý deň komerčne využívať. Nič proti tomu nemám, len či naozaj má byť generálne pravidlo, že už iba vzťah pracovníka na ministerstve, v úvodzovkách, a štatutárneho zástupcu obce bude znamenať, či tá obec niečo dostane, alebo nedostane. Či tu nejde o rôzne skryté formy rôznych iných majetkových transakcií, ktoré v konečnom dôsledku môžu spochybňovať riadnu správu zvereného a štátneho majetku. Čiže ešte raz by som rád zdôraznil, ani na sekundu mi nejde o to, spochybňovať obce ako adresátov takejto formálnej, v úvodzovkách, „pomoci“, že štát im presunie mjetok, len chcem jedno povedať, keď za týchto okolností budú favorizované len tie obce, v ktorých sa takéto veľké nehnuteľnosti nachádzajú, a viem si predstaviť pomer taký, že obec za týchto okolností dostane nehnuteľnosť v hodnote 100 miliónov korún, pritom tam bude 300 obyvateľov. Nedá sa to v žiadnom prípade vylúčiť vzhľadom na tie vzťahy, ktoré tam sú, a nezdá sa mi celkom spravodlivé, aby 300 alebo 500 obyvateľov užívalo 100 miliónov korún vo vzťahu, povedzme že k iným subjektom, ktoré sú v blízkej budúcnosti, len nemajú to šťastie, že v ich katastri štát postavil za takéto veľké peniaze takúto vec. Takže, pán Šimko, ja, samozrejme, rozumiem tomu a pevne verím a myslím to úprimne, že ste vedený jednoznačne iba ušľachtilými dôvodmi, pre ktoré ste predložili tento návrh zákona, ale dovolím si predsa len upozorniť vážených kolegov, že tento návrh obsahuje aj nie celkom rovnako vrelý vzťah ako k záujmom samospráv aj k záujmom majetku štátu. Som presvedčený, že za istých okolností by predsa len tento rozsah, takýto široký rozsah nemusel pôsobiť jednoznačne pozitívne, a ak ten, kto nakladá s právom a trošku sa zaoberá aj formálnymi náležitosťami práva, jedna z nich je aj takzvané predvídateľné odchýlky od práva. Ja tu tých predvídateľných odchýlok od práva vidím dosť, to znamená, že nastane stav, ktorý formálne a možno aj úprimne pán navrhovateľ nepredpokladá, ale taký stav tam jednoducho je, tak sa mi zdá, že pokiaľ nemáme vyčistené, celý ten vzťah, celý vzťah nepotrebného majetku štátu, aj keď v istých konkrétnych oblastiach, ale nezadefinujme celý ten mechanizmus prerozdeľovania takéhoto štátu, či má byť formou, v úvodzovkách, nejakej sekundárnej, ďalšej dotácie obciam, má to byť prejavom solidarity štátu, ktorý odstraňuje nejaké krivdy, alebo niečo podobné, alebo aký je to dôvod. Pretože dnes je obec korporácia, ktorá má zverený rozsah úloh, má povinnosť starať sa o svoj majetok a zveľaďovať ho, ale chcem povedať, rovnakú povinnosť má aj štát. Ak niekde vidíme, že je veľmi vlažný vzťah k povinnostiam správcu, tak je to veľmi často u štátu a čiastočne trošičku, odpustite mi to, pán navrhovateľ, ukazuje to aj tento váš návrh. Takže mám rozpaky. Viem si predstaviť, že tento zákon umožní urobiť niekoľko spravodlivých vecí, ale mám obrovskú obavu, že zároveň sa prostredníctvom tohto zákona urobia veci, na ktoré nebudeme viacerí hrdí a možno ani pán navrhovateľ. Veľmi pekne ďakujem za pozornosť.