J. Ďuračka, poslanec: (2009-02-11):
Čiže keď si prejdeme päť kilometrov za hranice do Kittsee alebo zoberme Hainburg a podobne, tá istá banka, nebudem ju menovať, ktorá má dcéru na Slovensku, tam sa deje to, čo hovoril pán Janiš. Donesieme vedro mincí rôznych druhov, vysypeme do mašinky, mašinka zráta, dáme svoju kreditnú kartu, pekne na účet prečíta a pripíše, zoberie za to 0,3 eura, poďakujeme sa alebo nám sa poďakujú, že sme vôbec tie peniaze do tej banky doniesli, aby mohla s nimi pracovať a ideme pekne spokojní domov. Ale na Slovensku sa udialo niečo iné. A to malo niekoľko dôsledkov. Po prvé. Na euro sme sa tešili všetci určite. Pretože to bol posledný krok k tomu, aby sme boli plnoprávnou krajinou Európskeho spoločenstva. To, čo je. Boli tam spojené tri krát šestnásť. To bolo, 16 rokov sme mali korunu, boli sme 16. krajina, ktorá vstúpila do euro platidiel a 16. januára sa končilo  fakticky duálne používanie koruny aj eura. Prišli k tomu Vianoce, prišiel nový rok, prišli prázdniny. Banky povedali 5. januára začneme až účinkovať. Od 1. januára už boli v platnosti kreditné karty alebo platobné karty, nazvime si to tak ale, bohužiaľ, vis maior došla do toho energetická kríza. Čiže pán premiér a myslím si vláda a ministri sa museli venovať niečomu inému. Venovali sa tomu, aby táto krajina vôbec existovala. Klobúk dolu. Banky namiesto toho, aby takisto troška pomohli tomuto všetkého a tej kríze, ktorá sa vo svete deje a, samozrejme, postihuje Slovensko a dosť značne, to teraz začína takisto vplývať, jednoducho 16. januára nenahodili  percentá, tak to bolo na koruny, lebo je rozdiel brať 2, 3 % zo 100 korún a je rozdiel brať 2, 3 % z hodnoty vložených mincí. To bolo publikované, to tak bolo. Preto ma viedlo k tomu to, že som vôbec toto predložil. A všetko sa to týkalo hlavne tých malých živnostníkov, malých podnikateľov, novinové stánky, tabaky, malé reštaurácie, pohostinstvá a tak ďalej. Pretože ma prekvapilo, keď sme mali sedenie s asociáciou bánk, ako povedali, že s veľkými hypermarketmi a podobnými veľkými obchodmi majú dohodnuté iné percentá, iné provízie a podobne. Takže to je ešte niečo  nehoráznejšie. Pretože v tomto prípade ten občan, ten malý živnostník zostal až na tom poslednom mieste. Dneska som si prečítal pár takých, povedal by som, štúdií, čo poskytla Národná banka, poskytlo ministerstvo financií a poskytla takisto asociácia bánk. Je tam dosť zaujímavých vecí, ale najdôležitejšie, čo je asociácia bánk, samozrejme, kde sú združené všetky banky na Slovensku, konštatuje, že sa nič nezmenilo, iba prerátali konverzným kurzom svoje poplatky, svoje percentá a tak ďalej. Je to nehorázna lož, pretože, keď si zoberieme, že do konca roka 2008, pokiaľ ste platili platobnou kartou v korunách, tak ste mali poskytovatelia služieb, či to boli pohostinstvá, hoteliéri, hypermarkety a podobne dohodnuté percentá. Percentá napríklad na korunové sadzby boli, ako kto mal dohodnuté, ja poviem konkrétny príklad, čo sa týkalo okolo mňa, bolo okolo 1,2 %. Pokiaľ ste platili kartou v zahraničnej mene, to bolo euro, bola to libra, dolár a podobne, tak znova boli dohodnuté percentá a tie boli podľa toho, ako kto zasa mal, 2 – 2,5, 3 – 3,5 % až. Prišiel prvý január, slovenskou menou sa stalo euro. Ale banky, bohužiaľ, na to zabudli. A znova na to zabudli. Čiže pokiaľ ste platili kreditnými kartami, vás sa to netýkalo, vám strhnú to, čo platíte, ale opýtajte sa poskytovateľov služieb, koľko im stŕhajú. Stŕhajú im percentá, ako keby ste platili cudzou menou. Až po stretnutí s asociáciou bánk a s bývalou, napríklad tu konkrétne, čo mala sporiteľňu na starosti pani Ovesny Straka, došlo k tomu, že odrazu aj tých mojich priateľov navštívili a začali ponúkať služby, nové zmluvy. Ale prečo nedali tie zmluvy, ktoré boli v slovenskej mene dakedy v roku 2008? Čiže keď mala v slovenskej mene v korunách sadzbu danú 1,2 %, prečo nám tu neponúkli banky 1,2? Do minulého týždňa podobne, a u niektorých to ešte aj dneska platí, platia 2,5 %, 3 % a tak ďalej, rozumiete ma. Čiže znova stále tieto banky berú, že na Slovensku zatiaľ nie je národná mena euro, ale stále euro je ako cudzia mena. Čiže mali by sa tie banky troška spamätať, mali by zabudnúť na to, ako zarábali na kurzových rozdieloch, keď zaplatil v eurách, najprv to išlo premenou, dve koruny zarobili na rozdiele v eurách, na korunový účet dali o dve koruny menej, popri tom strhli 3,5 % z toho, že to bola zahraničná platba. Toto keď si narátate, mňa osobne alebo moju manželku, ja už to nemám, to stálo ročne okolo 700- až 800-tisíc na malom hotelíku, pretože mal som tam, samozrejme, zahraničnú klientelu. Väčšinou všetky platby boli v kreditných kartách, takže toto im všetko padlo. A teraz oni nevedia, veď oni sú takisto podnikatelia, ako je podnikateľ ten predajca, ako je podnikateľ nejaký obchodník, nejaký šuster, hocikto iný, lenže banky, to je niečo osobitné u nás, na to sa nesmie siahnuť, banky treba brať, klaňať sa im a neviem čo. Nie, mali by ich zistiť a padnúť takisto troška na zem a tie svoje zisky takisto na takú úroveň, akú majú bežní normálni podnikatelia, pretože banky dostali očistené od bývalej vlády, dostali ich pekne čisté, kúpili si ich, ja nehovorím, že dostali zadarmo, kúpili si ich, neboli tam žiadne veľké dlhy a podobne, došli na to, že podnikali. Tak nech podnikajú seriózne aj dneska, keď na Slovensku platí euro a euro je naša národná mena. Ďakujem. (Potlesk.)