Ondruš, Branislav, poslanec NR SR (2011-06-28):
Ďakujem pekne, pán predsedajúci. Vážené kolegyne a kolegovia, ja by som svoje vystúpenie rozdelil na dve časti a obe budú pomerne krátke. Najskôr by som rád zareagoval aj na tú rozpravu, ktorej sme tu svedkami, a to z toho dôvodu, lebo pomerne dlho sa tu teraz diskutuje o problematike, o situácii vo verejnoprávnej televízii a ja si myslím, že táto diskusia je legitímna, práve na pôde parlamentu je legitímna, a to predovšetkým z toho dôvodu, že vy ste presadili také zmeny, že generálny riaditeľ tej zlúčenej rozhlasovej a televíznej verejnoprávnej spoločnosti je volený priamo parlamentom, a preto je logické, že o situácii v Rozhlase a televízii Slovenska sa bavíme tu. Zároveň je to legitímne preto, lebo je to verejnoprávne médium a z tohto hľadiska by aj parlament mal byť strážcom verejnoprávnosti a je dôležité, aby sme o tom, či sa nám darí budovať verejnoprávnu televíziu, mali možnosť tu aj legitímne diskutovať. Som hlboko presvedčený, že tá diskusia reflektuje súčasnú situáciu, ktorá vo verejnoprávnej televízii nastala, a tá je charakterizovaná tým, že akákoľvek verejnoprávnosť v súčasnej televízii je potláčaná a dokonca sa stráca tak, ako to tu ešte nikdy nebývalo zvykom za dvadsaťročnú históriu alebo takmer dvadsaťročnú históriu Slovenskej republiky. A musím povedať, že je to nepochybne dôsledkom a úplne logickým a očakávaným dôsledkom politiky vládnej koalície a predovšetkým toho, čo tu prezentujú kolegovia z OKS. Pán kolega Dostál, my musíme o vás hovoriť, aj keď vám budú vaši kolegovia vo vládnej koalícii závidieť, pretože my sa cítime, veľmi sa vám ospravedlňujem, pán kolega Galbavý, vám osobne i vášmu poslaneckému klubu, ale musíme to robiť z toho dôvodu, pretože my si mimoriadne ctíme demokratické pravidlá. A to nielen formálne, ale aj neformálne a považujeme za mimoriadne dôležité, aby sa Slovensko ďalej rozvíjalo ako skutočne moderná demokratická krajina a Slovenská republika aby sa rozvíjala ako skutočne moderný demokratický štát. A z tohto hľadiska je skutočne neprípustné, aby sme len mlčaním prešli fakt, že naozaj jedna malá strana, ktorá sa dostala do parlamentu navyše evidentným podvodom, a to preto, lebo si vydobúvavate, bojujete o také mechanizmy vašej účasti na moci, o ktorých ste pred voľbami nehovorili. Ak by ste o nich hovorili, je veľmi pravdepodobné, že by to mohlo aj ovplyvniť aj váš volebný výsledok a vašu účasť v parlamente. Tak takáto malá strana si vydobyla, má obrovský vplyv, dokonca rozhodujúci vplyv na dôležité relácie vysielané vo verejnoprávnej televízii a dostáva ich pod priamu, aj keď neformálnu stranícku kontrolu. A to, ja si myslím, že každý, kto sa vyzná aj v moderných teóriách demokratických štátov, uzná, že je neprípustné. A my ako poslanci Národnej rady sme povinní upozorňovať na to, že tu dochádza k deformácii alebo dokonca k likvidácii demokratických systémov napríklad vo vzťahu k verejnoprávnej televízii. Pán kolega Zajac, vy ste vlastne vo svojom, v jednej zo svojich faktických poznámok veľmi presne definovali, ako si vy, alebo svojím vystúpením veľmi presne definujete, ako si vy predstavujete verejnoprávnosť. Podľa vás to, že moderátor relácie odmietne prezentovať iné názory s označením, že sú debilné, alebo akékoľvek iné, podľa vás to je v súlade s verejnoprávnosťou – a tu to vidím ako základný kameň úrazu. Lebo potom je podľa vás v súlade s verejnoprávnosťou, v tomto prípade Slovenskej televízie, aby si osoba moderátora rozhodovala o tom, aké informácie prostredníctvom verejnoprávnej televízie diváci dostanú a aké nedostanú. A toto je, samozrejme, ak je toto váš pohľad na verejnoprávnosť, tak nám nemôžte vyčítať, že takýto pohľad nás irituje a, samozrejme, že vyvoláva z našej strany aj isté emócie, ako som už povedal, my sme a považujeme sa za veľmi silne demokraticky mysliacich politikov a z tohto dôvodu akékoľvek útoky proti demokratickým mechanizmom v nás vyvolávajú, áno, aj emocionálne, nielen racionálne reakcie. Aj diskusiu, ktorú z vašej strany vediete, alebo vaše postoje, ktoré vediete k tejto problematike, charakterizuje to, čo ste povedali v tej poslednej vašej faktickej poznámke, keď ste pánovi Čížovi vyčítali, že podľa vás nikto nemohol v 50. rokoch sa beztrestne prihlásiť za amerického vlastenca. Tak ja vám teraz poviem, čo povedal pán poslanec Číž v tej jednej vete. Povedal: „Je to také isté, ako v 50. rokoch sa kdekto usiloval sa hlásiť za ruského vlastenca.“ Ja si myslím, že to, čo by som opravil ja v jeho vystúpení, bolo namiesto slova „ruského“ „sovietskeho“. V každom prípade on ani náhodou nehovoril o tom, že by sa v 50. rokoch niekto vyhlasoval za alebo mohol vyhlasovať za amerického vlastenca, ale pre vás, ale vy ste celú svoju faktickú poznámku postavili na tomto jednom fakte, ktorý – ako som práve ukázal citovaním pána poslanca Číža – je jednoducho nepravdivý. A to je ďalší problém nielen teda vašej politiky vo všeobecnosti, ale aj vašej politiky vo vzťahu k verejnoprávnym médiám, že vy si jednoducho vymyslíte niečo, čo vyhlásite za fakt a na základe toho faktu potom prezentujete nejaké stanoviská, prezentujete nejaké postoje, ako by ten fakt bol pravdivý. A tento systém aj prezentovania rôznych vecí vo verejnoprávnej televízii je, samozrejme, neprijateľný. Musíte opäť chápať, že pre nás je neprijateľné šíriť lži zámerné, evidentné a vedomé lži prostredníctvom verejnoprávnej televízie. No a ja sa, samozrejme, nebudem teraz už bližšie vyjadrovať k tej jednej relácii, o ktorej sa tu hovorí. Ja som ju považoval aj za predošlej vašej vlády za skutočne stoku slovenskej žurnalistiky a myslím si, že v tomto smere sa aj po nástupe opäť pravicovej vlády nič nezmenilo, len táto stoka sa vrátila na obrazovku verejnoprávnej televízie. Teraz mi dovoľte pár slov povedať k meritu veci a k tomu, čo my sme najzásadnejšie napádali v novele zákona, ktorý nám pán prezident vrátil, a to je to právo na odpoveď. Ja sa domnievam, že právo na odpoveď je veľmi užitočná inštancia v zákone, a to nielen pre tých, ktorých sa dotýka, ktorým je toto právo priznané, či už sú to politici, alebo občania, alebo ktokoľvek iný. Ja si osobne myslím ako človek, ktorý má za sebou vyše pätnásťročnú novinársku prax, že právo na odpoveď je veľmi užitočný nástroj aj v prospech novinárov. Právo na odpoveď aj totiž pre novinára, právo na odpoveď totižto novinára tlačí k zodpovednosti za to, čo vyprodukuje. Vo všeobecnosti musím povedať, že ja vnímam ako najväčší problém médií, a to nielen verejnoprávnych a nielen na Slovensku, že sa stráca zodpovednosť novinára za svoj produkt. V podstate je to podobné ako pri ratingových agentúrach. Môžte takmer čokoľvek napísať, môžte takmer čokoľvek povedať, takmer čokoľvek ukázať a v podstate neexistuje žiadna reálna zodpovednosť, ktorú by ten novinár potom niesol za to, ak sa ukáže, že tá informácia bola nepravdivá, či už úmyselne, alebo neúmyselne. Právo na odpoveď nie je inštitútom, ktorý má zabrániť nejakým zlomyseľným alebo úmyselným manipulatívnym lžiam v médiách. Ale právo na odpoveď je práve možnosťou nastavovať zrkadlo práci novinára. A ja som hlboko presvedčený o tom, že každý, každý zodpovedný novinár privíta taký inštitút v tlačovom zákone, ktorý mu nastavuje zrkadlo a ktorý umožňuje aj jeho posúvať ďalej v jeho novinárskej práci, posúvať ho ďalej pri spracovávaní informácií, rozširuje mu obzor a rozširuje mu samému možnosti získavať informácie k problematike, ktorej sa tento novinár venuje alebo ku ktorej sa v tom konkrétnom prípade vyjadril. Ja už som v druhom čítaní k tomuto zákonu hovoril o tom, že navyše nie je pravda, že by právo na odpoveď akokoľvek negatívne zasahovala do práce novinára. Nijakým spôsobom to nie je obmedzujúce. Právo na odpoveď nijakým spôsobom neovplyvňuje novinára, nevytvára akúsi kvázi cenzúru a nijakým spôsobom ho neobmedzuje v tom, aby šíril vlastné myšlienky, názory a podobne, ale vytvára možnosť zaviesť istý balans a vyváženosť informácií, ktoré sú v médiách ponúkané. A to si myslím, že je oprávnené zabezpečovať takúto vec zákonom aj v prípade, že ide o súkromné médiá, pretože si myslím, že je správne, ak spoločnosť, ak štát prostredníctvom zákonov reguluje aj isté súkromné činnosti. Napokon, v zákonodarstve by sme našli veľa takých ustanovení, ktoré regulujú, ktoré obmedzujú, ak chcete použiť toto slovo, súkromnú činnosť, napríklad podnikateľskú, a to preto, lebo týmito obmedzeniami je prezentovaný nejaký verejný záujem. A ja som hlboko presvedčený, že zachovávať demokraciu, skutočnú, modernú, fungujúcu demokraciu v každej spoločnosti a v každom štáte je natoľko hodným verejným záujmom, aby sme v mene tohto verejného záujmu zasiahli aj prostredníctvom tlačového zákona, možno i s tým obmedzujúcim spôsobom vo vzťahu k médiám, ale opakujem, nie obmedzujúcim spôsobom vo vzťahu ku konkrétnemu novinárovi a k jeho konkrétnemu novinárskemu výstupu. Takže chcem vás vyzvať, aby ste sa stotožnili s pripomienkami pána prezidenta, a skutočne vás chcem vyzvať, aby ste všetci podporili zachovanie inštitútu práva na odpoveď v našom zákonodarstve. Je to aj teda pre politikov. Je to skutočne moderný nástroj, ktorý zabezpečuje objektívnosť a širokospektrálnosť informácií, ktoré sa dostávajú k občanom. A iba skutočne objektívne a pravdivo informovaní občania môžu naplno využívať svoje občianske práva, stávajú sa plnoprávnymi a hodnotnými občanmi a môžu skutočne naplno využívať svoje postavenie občana na účasti na veciach verejných. Toto je naším zámerom, preto obhajujeme právo na odpoveď, a preto sme presvedčení, že vyhodenie práva na odpoveď aj pre politikov z toho zákona je v rozpore s demokratickými tradíciami a v rozpore so záujmom udržiavať moderný demokratický politický systém na Slovensku. Ďakujem pekne, kolegyne a kolegovia. (Potlesk.)