E. Kukan, minister zahraničných vecí SR: (2003-09-17):
Po druhé, je to názov zmluvy a zmienka o kresťanských hodnotách v preambule. Slovenská republika sa bude zasadzovať za zmenu názvu dokumentu na názov Ústavná zmluva Európskej únie, ktorý lepšie vyjadruje zmluvný charakter dokumentu, to znamená skutočnosť, že sú to členské štáty, ktoré Európsku úniu zakladajú a zverujú jej právomoci vymedzené ústavnou zmluvou. Prívlastok ústavná potom vyjadruje obsahovú stránku dokumentu upravujúceho základné vzťahy fungovania Európskej únie, svojím charakterom obdobné vzťahom, ktoré sú tradične predmetom ústavnej úpravy. Slovenská republika bude taktiež podporovať návrhy na zmienku o kresťanských hodnotách do preambuly ústavnej zmluvy v závislosti od konkrétneho návrhu zmeny textu. Po tretie, je to jasnejšia formulácia v uplatňovaní princípu rotácie v sektorálnych radách. Súčasná formulácia v návrhu ústavnej zmluvy nie je pre nás dostatočne konkrétna, a preto budeme požadovať vyjasnenie textu garantujúceho spravodlivosť princípu rotácie a rovnosť členských krajín. Po štvrté, je to zachovanie jednomyseľného rozhodovania v oblasti daní, sociálnej politiky, ochrany hospodárskej a sociálnej súdržnosti. Návrh textu ústavnej zmluvy predpokladá zachovanie jednomyseľného hlasovania v uvedených oblastiach s výnimkou oblasti hospodárskej a sociálnej súdržnosti, kde sa ráta s prechodom na procedúru rozhodovania kvalifikovanou väčšinou po 1. januári 2007. Vieme, že niektoré účastnícke krajiny budú navrhovať, aby sa v týchto oblastiach zaviedlo rozhodovanie hlasovaním kvalifikovanou väčšinou. Slovenská republika bude proti takýmto návrhom. Pokiaľ ide o oblasť hospodárskej a sociálnej súdržnosti, Slovenská republika si nemôže dovoliť vzdať sa možnosti spolurozhodovať o veľkej časti svojho finančného príspevku do rozpočtu Európskej únie, ako aj o možnosti reálne vplývať na budúcnosť regionálnej politiky Európskej únie. Očakávame, že na rokovaniach medzivládnej konferencie zaznejú aj ďalšie námety. Máme informácie, vyhodnocujeme ich a pripravujeme si k nim naše stanoviská. Pre úplnosť chcem spomenúť to, že talianske predsedníctvo po konzultáciách s partnermi definovalo nasledujúce okruhy otázok ako tie, ktoré je potrebné ďalej rozpracovať, sú to systém rotácie predsedníctva v Rade, štatút a úloha ministra zahraničných vecí Európskej únie, modality štruktúrovanej spolupráce v oblasti spoločnej európskej bezpečnostnej a obrannej politiky a vzájomná obrana, a identifikovalo otázky, teda to predsedníctvo, kde pretrvávajú rozdiely v pozíciách jednotlivých krajín. Tie charakterizovalo takto: Je to zmienka o kresťanských hodnotách v preambule ústavnej zmluvy, definícia kvalifikovanej väčšiny, rozsah oblastí, v ktorých sa bude uplatňovať rozhodovanie kvalifikovanou väčšinou a, posledné, minimálny počet poslancov v Európskom parlamente z členskej krajiny. Takto to definovalo a prezentovalo talianske predsedníctvo. Cieľ, ktorý treba mať pri rokovaniach na pamäti, je pritom jasný. Návrh ústavnej zmluvy predstavuje v procese integrácie Európy krok správnym smerom. Konvent vykonal kus dobrej práce a za dnešnej situácie dosiahol maximum. Ohrozenie tohto vývoja predkladaním prílišného množstva požiadaviek a bezpodmienečným zotrvávaním na nich by tento pozitívny vývoj mohlo ohroziť. Chcel by som upozorniť ešte na jednu podstatnú skutočnosť. Multilaterálne rokovania na medzivládnej konferencii budú mimoriadne zložité. Talianske predsedníctvo na nedávnom stretnutí ministrov zahraničných vecí v Riva del Garda v Taliansku osobitne vyzývalo členské a pristupujúce krajiny, aby na medzivládnej konferencii otvárali iba tie otázky, kde je prediskutované konsenzuálne stanovisko.  To znamená, že keď niekto príde s nejakým návrhom, musí zabezpečiť to, aby s ním všetci súhlasili. Počas rokovaní bude s vysokou pravdepodobnosťou nevyhnutné pristúpiť aj na prijateľné kompromisy. Naša diplomacia si v tomto smere hľadá partnerov, ktorí majú k návrhu ústavnej zmluvy podobné stanoviská ako my. Slovensko sa v rokovaniach podľa môjho názoru nesmie dostať do situácie, keď by sa osamotené ocitlo v pozícii, keď svojím postojom by prispelo k zablokovaniu celého procesu. Istá dávka politického realizmu, ktorá by mala o. i. vychádzať z reálneho postavenia  a možností Slovenska, ako aj z našej predstavy, čo od vstupu do Európskej únie očakávame, je tu nevyhnutná. Myslím si, že rámcová pozícia Slovenskej republiky je definovaná jasne, že je reálna a že je zargumentovaná. Disponuje aj potrebnou flexibilitou a zároveň konštruktívnym duchom, ktorý v Európskej únii partnerov hľadá, priťahuje, a nie odpudzuje. Myslíme si, že takýmto prístupom dosiahneme určite oveľa viac. Už pri prvom oboznámení sa s návrhom textu ústavnej zmluvy je očividné, že návrh ústavnej zmluvy nepoužíva diplomatický jazyk. Je to právny dokument. Prvý raz v histórii nie je výsledkom kabinetnej diplomacie, ale otvorenej diskusie, na ktorej sa plnohodnotne zúčastňovali, ako som to viac razy spomenul, aj zástupcovia národných parlamentov. Ústavná zmluva hovorí veľmi otvorenou rečou a usiluje sa o kodifikáciu právneho stavu tak, aby bol systém fungovania prehľadnejší a bližší občanovi. Nemyslím si, že prijatím ústavnej zmluvy tlačíme Slovensko do čohosi, čo zlikviduje národnú a relatívne nedávno nadobudnutú suverenitu našej vlasti. Nikto netvrdí, že Európska únia je či bude klasickou medzinárodnou organizáciou založenou na klasickom ponímaní zvrchovanosti štátov. Takou ale nebola ani Európska únia, do ktorej schválila vstup Národná rada, vláda a, čo je hlavné, aj občania Slovenskej republiky v referende. Dnešná Európska únia funguje na určitých princípoch. My sme sa rozhodli ich akceptovať a stať sa tak súčasťou komplexu vzťahov európskej spolupráce. A ústavná zmluva tieto vzťahy vo viacerých smeroch značne zjednodušuje a sprehľadňuje. Dovoľte mi ešte jeden krátky citát: „Spoločenstvo koná v medziach právomocí vymedzených touto zmluvou a cieľov, ktoré sú v nej zakotvené.“ Toto nie je citát z návrhu ústavnej zmluvy, o ktorom dnes hovoríme, ale zo Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva, ktorú sme ratifikovali a občania Slovenskej republiky potvrdili v referende. Návrh tejto ústavnej zmluvy, o ktorej dnes diskutujeme, v čl. 9 ods. 2 hovorí: „Únia koná v medziach právomocí, ktoré na ňu v ústave preniesli členské štáty na dosahovanie cieľov vymedzených v ústave.“ Na základe slobodného rozhodnutia podpisom prístupovej zmluvy sme už preniesli na Európsku úniu časť práv v rozsahu stanovenom medzinárodnou zmluvou. Ústavná zmluva nám umožní, aby sme sa mohli aktívne podieľať na ich lepšej správe v rámci Európskej únie. Tieto záväzky prijímame vstupom do Európskej únie, nie prijatím ústavnej zmluvy. Návrh Zmluvy zakladajúcej Ústavu pre Európu vyvolal rozličné reakcie, ktoré nezriedka vychádzali z nepresnej interpretácie textu a nedostatočného vnímania toho, kam smeruje vývoj európskej spolupráce. Dovoľte ešte zopár poznámok k niektorým otázkam, ktoré rezonujú aj vo verejnosti. Od počiatkov európskej integrácie presadzuje Európsky súdny dvor prednosť komunitárneho práva ako jeden zo základných princípov práva Európskej únie. Príčiny uplatňovania a všeobecnej akceptácie tohto princípu nehľadajme v ústavnej zmluve, ale v charaktere práva Európskej únie. Jeho zmyslom nie je likvidovať suverenitu členských štátov, ale zabezpečiť, že dohodnuté pravidlá sa budú jednotne aplikovať na celom území Európskej únie a nikto ich nemôže svojvoľne alebo jednostranne zmeniť. Návrh ústavnej zmluvy sa usiluje pomenovať pravými slovami to, čo v praxi vlastne už existuje niekoľko desaťročí. Európa sa usiluje o posilnenie svojho postavenia na globálnej politickej scéne. Aj preto sa vytvára post ministra zahraničných vecí Európskej únie. Máme jednoznačný záujem na posilnení spoločenstva európskych štátov, a tým aj na posilnení Slovenska ako jeho rovnoprávneho člena. Preto do Európskej únie vstupujeme, preto je tento cieľ jasnou prioritou všetkých vlád od vzniku samostatného Slovenska. Priznanie subjektivity Európskej únie je logickým následkom a vyústením vývoja v Európskej únii a v jej blízkom či vzdialenejšom okolí. Vychádzame z toho, že Európska únia subjektivitu potrebuje, aby mohla plnohodnotne pôsobiť na medzinárodnej scéne. Dnešný stav, keď Európske spoločenstvá právnou subjektivitou disponujú, zatiaľ čo Európska únia ako entita zastrešujúca Európske spoločenstvá takouto subjektivitou nedisponuje, je paradoxný. Prejavom jednoty, a tým sily spoločenstva sú aj jeho symboly, európska vlajka, hymna či euro, ktoré sú už dnes všeobecne známe, akceptované. Koniec koncov ani pojem ústavná zmluva nie je zas až taký revolučný, najmä ak si uvedomíme, že Európsky súdny dvor Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva otvorene označil za ústavnú chartu Európskej únie. Veto členských štátov. Návrh ústavnej zmluvy rozširuje priestor na rozhodovanie kvalifikovanou väčšinou v presne stanovených oblastiach, čo však odráža prirodzený vývoj vnútri Európskej únie. Určite využijeme každý mechanizmus na obhajobu štátnych záujmov, avšak nemôžeme zároveň pristupovať do spoločenstva krajín s obavou, že uplatňovanie tohto princípu bude zneužívané proti záujmom ktoréhokoľvek členského štátu, vrátane Slovenskej republiky. Rozhodovaciu prax Rady v širšom kontexte v praxi charakterizuje snaha o prijímanie rozhodnutí jednomyseľne, a to aj v prípadoch, keď to zmluvy nevyžadujú. Inými slovami, napriek možnosti rozhodnutia kvalifikovanou väčšinou sa rokuje dovtedy, kým sa nedosiahne konsenzus. Možnosť prehlasovania menšiny pôsobí skôr ako psychologický nástroj, ktorý motivuje ku konštruktívnej diskusii. Preto sa o hlasovaní kvalifikovanou väčšinou hovorí ako o konštruktívnej alebo aktívnej jednomyseľnosti, zatiaľ čo právo veta niekedy vedie aj k pasívnej jednomyseľnosti, keď sa členský štát s právom veta môže uchýliť k pasívnemu blokovaniu rozhodnutia. Jedným z bodov, ktorý zaujíma zákonodarcov v členských štátoch, je postavenie národných parlamentov. Jeden zo základných bodov kritiky návrhu ústavnej zmluvy hovorí o marginalizácii postavenia národných parlamentov. Doteraz bola európska integrácia doménou vlád čiže exekutívy členských štátov. Zainteresovanie národných parlamentov na monitorovaní princípu subsidiarity v Európskej únii je historicky prvým pokusom bezprostredne zaangažovať národné parlamenty v celoeurópskom rozhodovaní. Možno namietať, že ústavná zmluva mohla ísť ešte ďalej. Môžeme tvrdiť, že Konvent mohol zákonodarným zborom priznať viac právomocí, ako je definované v Protokole o úlohe národných parlamentov a v Protokole o uplatňovaní zásad subsidiarity a proporcionality. Myslíme si, že úloha národných parlamentov v skutočnosti vzrastie najmä v prípade, že tieto budú aktívne využívať možnosť vyjadriť sa ku konzultačným dokumentom, legislatívnemu programu a legislatívnym návrhom Európskeho parlamentu. Vyplýva to aj z posilnenia postavenia Európskeho parlamentu. Panie poslankyne a páni poslanci, budeme posudzovať dokument, ktorý je vyjadrením širokého konsenzu odborníkov všetkých oblastí a národov Európy. Je kompromisom a dobrým základom na diskusiu. Je to kľúčový dokument, ktorý ovplyvní životy všetkých občanov Európy, vrátane občanov Slovenska. Veríme, že v konečnom dôsledku povedie k skvalitneniu života našej spoločnosti, k rastu jej sebavedomia, posilneniu ekonomiky a posilneniu občanov. Veríme, že Európa po ukončení medzivládnej konferencie bude lepšia, transparentnejšia a bližšia k občanovi, presne taká ako jej vízia definovaná v päťdesiatych rokoch 20. storočia, konkretizovaná súčasnými lídrami v Laekene. Bude to nová, dynamická a moderná Európa, ktorá bude pripravená na rozšírenie, na vstup Slovenskej republiky a ďalších štátov. Slovensko chce túto možnosť maximálne využiť a v plnej miere a suverénne sa chce zapojiť do tejto práce. Panie poslankyne a páni poslanci, ako už isto viete, vláda prerušila rokovanie o tomto dokumente. Chce pri prijímaní konečného stanoviska zohľadniť aj prerokovanie a závery, ktoré vzídu na pôde Národnej rady Slovenskej republiky. Ocenil by som, keby vaša rozprava mala konštruktívny charakter a reálne závery tak, aby sme na medzivládnej konferencii prezentovali stanoviská, ktoré budú dôležité z pohľadu budúceho postavenia našej vlasti v rámci Európskej únie, ale aby zobrali tiež do úvahy reálny stav rokovaní na medzivládnej konferencii. Diskusiu o tom, či vstúpiť alebo nevstúpiť do Európskej únie, sme už absolvovali a o tejto otázke sme už rozhodli. Sústreďme sa preto na otázky, ktoré stoja pred nami dnes a v ktorých sa vyslovíme už o našich predstavách fungovania novej rozšírenej Európskej únie. Pán predseda, ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)