E. Angyalová, poslankyňa: (2005-12-08):
Chcem povedať, že som tiež v minulosti vystupovala k štátnemu rozpočtu a len plynulo chcem nadviazať na kolegu, že si nerobím ilúzie o tom, o čom je táto rozprava. O tom, aké sú reálne možnosti presadiť nejaký pozmeňujúci návrh, a preto ani nebudem predkladať pozmeňujúce návrhy. Ale rozhodla som sa všimnúť si v tejto diskusii čosi, čo sa mi zdá, že sa ešte neobjavilo v tejto diskusii, a poukázať na to, ako naozaj tie aspekty, ktoré aj vlastnými ústami pán minister Mikloš považuje a presadzuje ako tie kľúčové aspekty, ktoré na tomto rozpočte vidí ako dobré, ako ich vidím ja a ako si myslím, že ich môže vidieť občan. Keď som si všimla diskusiu a všimla som si to, lebo niekedy treba v krátkosti povedať, že v čom je asi rozpočet dobrý alebo zlý podľa názoru toho konkrétneho človeka, tak pán minister spomína v zásade tri veci. Hovorí o tom, že je transparentný, hovorí o tom, že podporuje zdravý ekonomický rast, a hovorí o tom, že je dobré, že znižuje postupne v rokoch schodok, lebo nezaťažuje takýmto spôsobom iné generácie tak ako v minulosti a že vlastne zaťažuje len takým spôsobom, ktorý je nevyhnutný a ktorý podporuje zdravý rast ekonomiky. Tak som sa rozhodla, aj keď na veľmi jednoduchých príkladoch, ale pozrieť sa trošku na to, ako táto vec vyzerá, a keďže som v sociálnom výbore, tak som si zobrala na paškál kapitolu ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny. Chcel vám povedať, že keď mám brať do úvahy, že rozpočet má byť transparentný, tak si myslím, že asi by mal byť do nejakej miery aspoň čitateľný aj pre bežného občana. A ak už nie je taký čitateľný pre bežného občana, pretože sa povedzme nevyzná v ekonomike tak, ako by to bolo nevyhnutné, tak určite by mal byť jednoducho čitateľný pre ekonóma. No a neviem, ako vy ste čítali tento štátny rozpočet, a myslím si, že sú to štátne rozpočty, teraz tu máme štvrtý v tomto volebnom období, ktoré sa svojím spôsobom podobajú, niektoré veci sa naozaj v čase zlepšujú, ale v zásade je to ten istý výstup. Ale ja som o tom presvedčená, že štátny rozpočet tak, ako nám bol predložený, je jeden dokument, ktorý je plný čísel a plný tabuliek a proste plný položiek, ktoré sú nezrozumiteľné a sú nezrozumiteľné čím viac, tým lepšie, asi. Zdá sa mi. (Potlesk.) To nie je rozpočet, ktorý sa dá čítať jednoducho, a to nie je rozpočet, ktorý sa dá pochopiť aj pre ekonóma, aj pre človeka, ktorý sa zaoberá rozpočtami. Jedna zásadná vec, keď som si chcela túto rozpočtovú kapitolu stiahnuť na webe, lebo sa mi zdá, že to je najjednoduchší priestor, tak som ju proste nenašla. Možno som hľadala zle. Ale potom som si išla kliknúť aj na iné ministerstvá a s výnimkou niekoľkých naozaj k jednotlivostiam v rozpočte, pretože každá kapitola, keď má samostatný rozpočet, tak ten má zmysel čítať, lebo inak sa veľa o rozpočte nedozviete, tak 95 %, som ochotná tvrdiť, týchto rozpočtových kapitol nie je na internete. Keď sa pozriem na podklady, ako sme ich dostali, a to je posledná vec, ktorá mi prekáža z hľadiska toho, aby sa to vôbec dalo analyzovať a študovať, tak v elektronickej podobe, keď si pozriete tieto dokumenty, tak tie časti, ktoré sú tabuľkové, z ktorých by ste mohli nejakým spôsobom analyzovať čísla, agregovať, pozerať sa na podiely atď., sú „pdf“ súbory. Hej? Čiže ako všetky možné cesty, ktoré môžu byť zarúbané, sú zarúbané na to, aby sa človek na tie čísla reálne pozrel, aby skúsil porovnávať možno aj skupiny jednotlivých nákladových položiek. Preto si myslím, že sa nedá o tomto rozpočte hovoriť, že je transparentný. Dá sa povedať, že je o čosi lepší ako tie predchádzajúce, pretože naozaj niektoré položky sa vyčistili, aspoň ich názvy už dávajú čosi naznačovať, ale naďalej sa tam nachádza ix položiek, ktoré podľa môjho názoru mnohým ľuďom absolútne nič nehovoria a skrývajú sa za nimi čudesné veci a pomerne vysoké čísla. Hovorím teda, že je to zlepšenie možno oproti inému stavu, ale určite nie transparentnosť takú, akoby som ja čakala od štátneho rozpočtu. Ale napriek som zobrala tú kapitolu a natiahla som tie čísla vyslovene fyzicky, aspoň tie základné, aby som sa mohla na to pozerať, aké sú podiely jednotlivých položiek. Takže by som chcela vám ukázať jednoduché tabuľky, ktoré si myslím, že by mohli urobiť na každom ministerstve na to, aby bol o trošičku transparentnejší ten svet tých čísiel v štátnom rozpočte. Môžem vás poprosiť? (Prezentácia tabuliek). No, tak takúto jednoduchú tabuľku, to je asi jediná, ktorú som našla v nejakej podobe, aj keď nie takto zreteľne v kapitole ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny – môžem to zväčšovať, aby to bolo čitateľnejšie, no to je v tejto chvíli maximum, ale tých položiek je dosť, takže je to zložité. To je taká agregovaná tabuľka. Z tejto tabuľky, to hovorím, takúto jedinú som v zásade našla, ktorá nebola výstupom z rozpočtového systému, ale bola naozaj agregovaná tabuľka, neviem, či z excelu, alebo z akého nástroja. To je napokon jedno. Z ktorej sa môžeme pozerať na to, aký podiel vlastne majú jednotlivé položky na príjmoch, takisto na výdavkoch. Keď ideme na detailizáciu – a to už asi budete vidieť zložitejšie, ale chcela som radšej, aby ste videli tie jednotlivé podiely –, tak je veľmi jednoduché urobiť to, že zoberiete čísla a tam, kde máte jednotlivé agregované položky, si proste vypíšete percentuálny podiel. Pretože z toho môžete vidieť, koľko vlastne je na aparát, koľko tých peňazí, ktoré sú vyzbierané a ktoré sú určené na túto kapitolu, slúži na to, aby sa vôbec mohol nejaký výkon vykonávať, a koľko naozaj ide do vecnej podstaty toho, čo to ministerstvo má na starosti. No a keď som, nebudem to postupne po jednom, pretože je toho veľa a vidím, že je to ťažko čitateľné, ale keď som sa na to pozerala, tak som prišla na veľmi zaujímavé čísla. Keď kliknem na túto položku napríklad, tak prídeme na to, že len aparát ministerstva, a to je možno zaujímavé číslo, len aparát ministerstva, ministerstvo samotné bez akýchkoľvek úradov stojí 372 mil. korún v ďalšom roku. Z toho osobné náklady, ako vidíte, sú 131 mil., tovary a služby 172 mil. atď. Myslím, že to svedčí o tom, že to vôbec nie je lacná záležitosť. Ale ukážem vám iné príklady, ktoré svedčia oveľa viac o tom, ako sa vlastne míňajú peniaze. A to je len jedna jediná kapitola, som si istá, že to je len signifikantný príklad toho, ako sa míňa v iných kapitolách. Napríklad starostlivosť o ohrozené deti je jedna položka, keď si spomenieme na niektoré vydanie ešte bývalého ministra pána Kaníka, ale myslím si, že už sa vyjadrila v tomto zmysle aj ministerka Radičová, vieme, že bolo povedané, že nový zákon o sociálnoprávnej ochrane detí je takým zákonom, ktorý má posilniť sanáciu, posilniť prevenciu a že cieľom je, aby deti neboli v domovoch, cieľom je, aby postupne prechádzali do náhradnej rodinnej starostlivosti, aby bola posilnená sanácia a prevencia. Tak to je cieľom, tak sa pozrite na podiely, zväčším to, aby ste to dobre videli. Pozrieme sa, koľko vlastne to vyjadruje v praxi. Celkovo na starostlivosť o ohrozené deti ide 1 700 mil. korún, z toho 1,2 mld. na štátne domovy, teda na tie ústavy, v ktorých už nechceme držať deti, ale chceme posilňovať tie iné zložky, 150 mil. na neštátne domovy, na náhradnú starostlivosť 305 mil. a na sanáciu a prevenciu 50 mil. Keď sa pozrieme na podiel, znamená to, že až 70 %, a ak prirátame aj neštátne domovy, hoci tam je trochu situácia naozaj, si myslím, z hľadiska blízkosti rodinného typu prostredia lepšia, tak je to celkovo 79 skoro 80 % peňazí, ktoré má ísť na starostlivosť o ohrozené deti, ide do toho prostredia, o ktorom hovoríme, že ho chceme oslabovať. A na sanáciu a prevenciu a náhradnú rodinnú starostlivosť ide len zhruba 20 %. Tak neviem, či priorita je taká, alebo je ťažké to prejaviť v rozpočte, alebo naopak, je jednoducho vyjadrením, tieto finančné položky vyjadrujú nejakú inú stratégiu. Vytiahla som iný príklad – kapitálové výdavky. V tejto rozpočtovej kapitole, myslím si, vzhľadom na to, čo som pozerala nejaké iné, sú tieto kapitálové výdavky ešte relatívne nízke. Ale keď sa pozrieme zase na podiely, pretože verím, že ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny a celá kapitola vlastne existuje a funguje preto, aby najmä prerozdeľovala peniaze do takých programov, do takých zákonných nástrojov, ktoré majú slúžiť tej samotnej veci, to znamená sociálnej politike. No tak som sa pozrela na to, či kapitálové výdavky nosne idú do detských domovov, proste do tých inštitúcií, ktoré majú konkrétne vykonávať tú činnosť, tú vecnú podstatu toho, čím sa ministerstvo zaoberá. Tu som dokonca natiahla aj údaje za rok 2005, aby ste videli, že tu nejde len o tento rozpočet, ktorý práve schvaľujeme, ale aj o minulý rok, a je to tak naplánované zhodou okolností aj na ďalšie roky, tie som tu už nenatiahla. Tak čo sa týka kapitálových výdavkov na budovy a prístroje, trom prijímateľom, ktorými sú inštitúcie alebo organizácie, ktoré majú pomáhať zdravotne ťažko postihnutým, sú len traja. V roku 2005 išlo 51 mil. korún, v roku 2006 to je 39 mil. korún. To predstavuje celkových kapitálových výdavkov zhruba v roku 2005 11 % a v roku 2006 6,4 %. Na ďalšie inštitúcie, ktoré sú v gescii tejto kapitoly a ktoré znamenajú vecný výkon toho, načo to ministerstvo existuje a načo vlastne existuje celá činnosť proste nielen ministerstva, ale aj ostatných úradov, myslím, že jeden z nich je detský domov a potom domovy sociálnych služieb, spolu 5 prijímateľov v roku 2006. V minulom roku to bolo skoro 92 mil., v tomto roku je to 99 mil. Chcem vám povedať, že z toho jedna jediná inštitúcia dostane 85 mil., takže si viete predstaviť, koľko dostanú tie ďalšie štyri. (Ospravedlňujem sa, som chorá.) To predstavuje zhruba 20 % v roku 2004 a zhruba 16 % kapitálových výdavkov v roku 2005 a teraz 2006. Čiže to sú veci, ktoré idú na inštitúcie, ktoré vykonávajú vecne to, čo má sociálna politika robiť. A teraz na štátne obstarávanie kapitálové: na inšpektoráty, na ústredie, na úrady práce. A tam sú rôzne veci: stavby, klímy, vozidlá, softvér, hardvér, stroje, prístroje, zariadenia – spolu v roku 2005 321 mil. korún a v roku 2006 skoro 468 mil.. Keď sa pozriem, koľko je to percentuálne, tak to vzrástlo medziročne, to znamená, že v roku 2005 sa vydalo 70 % peňazí z kapitálových výdavkov na úrady a v roku 2006 sa plánuje 77 % kapitálových výdavkov dať na budovy úradov a rôznych inštitúcií, ktoré vykonávajú sociálnu politiku. Nuž tak myslím si, že nesvedčí to o tom, že peniaze sa nosne vydávajú na to, čo slúži občanovi. Ja som naozaj navštívila strašne veľa domovov detských, domovov sociálnych služieb, majú proste problémy rôzneho druhu na stavbách – od strechy cez zateplenia, cez množstvo kotolní, všetko možné, všelijaké problémy, ale my sme sa v tejto kapitole rozhodli, že 77 % kapitálových výdavkov musí ísť na úrady, musí ísť na strechy úradov, musí ísť na klímu úradov, na softvér, na hardvér, softvérové a hardvérové položky, vám poviem, to je inak tiež zaujímavá časť. Chcem tým povedať len jedno. Myslím si, že to, čo sa dá vyčítať z rozpočtu aj vzhľadom na to, že tie podklady sú také, aké sú, je len kvapka, myslím, že toto je signifikantný príklad napriek tomu, že to nemôžem podložiť podobnou analýzou z iných kapitol, ale že tento rozpočet po prvé práve preto, aké sú tie podklady, nie je dostatočne transparentný, a po druhé si vôbec nemyslím, že po prvé zdravý rast ekonomiky v tom zmysle nezaťažuje iné generácie zbytočne. Peniaze by podľa môjho názoru mali ísť nosne na tú vecnú podstatu toho, o čo sa konkrétne ministerstvo a konkrétny rezort má starať. A keď ide 78 % kapitálových výdavkov na úrady a inštitúcie, tak je to minimálne na pováženie. Tieto aspekty som si chcela všimnúť na rozpočte, lebo ešte raz: nerobím si ilúzie o tom, že nemá mimoriadny zmysel predkladať pozmeňujúce návrhy, pretože asi nemajú šancu prejsť. Väčšina vecí je už predrokovaných. Ďakujem, že ste si ma vypočuli. (Potlesk.)