Gibalová, Monika, poslankyňa NR SR (2011-05-18):
Ďakujem pekne za slovo, pán predseda. Vážené dámy a páni, vážený pán minister, Zákonník práce je norma, ktorá má zásadný vplyv na flexibilnosť trhu práce. Zastávam názor, že vysoká pružnosť trhu práce prispieva k znižovaniu nezamestnanosti, ktorá je, žiaľ, na Slovensku stále vysoká, čo je spôsobené aj tým – a tu chcem sa zastaviť a podčiarknuť dvakrát – aj, aj tým, že množstvo mladých ľudí si nedokáže nájsť uplatnenie, pretože pracovné miesta sú obsadené zamestnancami, ktorí sú už zabezpečení starobným dôchodkom. Chcem preto, mám taký úmysel v druhom čítaní, podať pozmeňujúci návrh, ktorý umožní, aby pracovný pomer zamestnanca zo zákona bolo možné ukončiť po dosiahnutí nároku na starobný dôchodok. Bolo možné ukončiť. Prijatie tohto návrhu umožní, aby sa zamestnávateľ sám rozhodol, či so zamestnancom, ktorý už dosiahol nárok na starobný dôchodok, uzatvorí zmluvný vzťah, na základe ktorého bude môcť pre neho aj naďalej pracovať. Toto považujem za riešenie, ktoré umožní, aby starobný dôchodca mohol aj naďalej vykonávať svoju prácu v prípade, ak je nenahraditeľný a vyhovujúci pre svojho doterajšieho zamestnávateľa. Keď som uvažovala nad týmto návrhom, zaujímalo ma predovšetkým to, akým spôsobom sa táto otázka rieši v Európskej únii a v jej legislatíve. Chcem vás uistiť, že judikatúra Súdneho dvora Európskej únie pripúšťa ukončenie pracovného pomeru po dosiahnutí dôchodkového veku na základe zákona alebo aj na základe kolektívnych zmlúv. Ale podrobnejšie sa budem tejto téme venovať v druhom čítaní k vládnemu návrhu Zákonníka práce, keď predložím aj návrh znenia príslušného ustanovenia zákona. To je to, čo som vecne chcela k Zákonníku práce povedať, ale nedá mi nepovedať pár poznámok, ktorými sa chcem vyjadriť k diskusii, ktorú tu vytrvalo počúvam. Niekto tu pripodobnil Zákonník práce k Pandorinej skrine. Je pochopiteľné a správne mať víziu stabilného Zákonníka práce, zas na druhej strane správať sa ako mŕtvy chrobák je nešťastné a v ekonomicky veľmi rýchlo meniacom sa svete nemeniť Zákonník práce je veľmi nešťastné. Čiže prirovnávať Zákonník práce k Pandorinej skrinke len preto, že je potrebné ho meniť, lebo je to potrebné z titulu ekonomických zmien, je veľmi nemúdre. Zaujala ma odpoveď pani bývalej ministerky Tomanovej vo faktickej poznámke, keď hovorila o tom, že v minulom volebnom období vláda zvýšila platy sestier v sociálnych zariadeniach. Neviem si celkom dobre predstaviť, akým spôsobom to vláda urobila, pretože o tom rozhoduje nie vláda, ale rozhodujú zriaďovatelia týchto zariadení, ale preto chcem upozorniť na túto skutočnosť a som rada, že to pani Tomanová povedala, lebo ak sa tak stalo alebo ak tak ona tvrdí, tak princípom tej ich spravodlivosti v minulom volebnom období bolo to, že áno, jedným zvýšili plat na úkor toho, že druhých zlikvidovali. To je len jeden prípad. Druhý prípad je prípad sociálnych podnikov. Takisto, umelo vytvorené sociálne podniky, postavené vedľa, zriadené vedľa podniku, ktorý mal podobný druh činnosti, logicky, že ten podnik bol zlikvidovaný a navyše ešte aj sociálne podniky boli vo veľkej strate, lebo boli zle zmanažované a navyše počítalo sa asi s tým, že do tých sociálnych podnikov sa budú ustavične nalievať peniaze, aby nejako prežili. A tu vidím zásadný rozdiel tej spravodlivosti alebo sociálnej spravodlivosti ponímanej stranou SMER a uplatňovanej v minulom volebnom období a tej sociálnej spravodlivosti, ktorú chceme reprezentovať my. Ubezpečujem vás, že tak, ako sa tu veľmi často používa spojenie sociálna spravodlivosť, sociálna istota, sociálna neistota a podobné zvraty, ja sociálnu spravodlivosť ako takú v princípe veľmi zvažujem a rozhodne by som takýmto ľahkým spôsobom nenálepkovala svojich konkurentov v politike a je to zvrat, ktorý vy veľmi často používate. A to sú len dva príklady vašej sociálnej spravodlivosti. Aj to je dôvod, aj to je konkrétny príklad, pre ktorý chceme Zákonník práce upraviť. Ďakujem pekne.