D. Lipšic, poslanec: (2007-12-07):
Ja to skúsim povedať pomerne laicky. Budete stavať na cudzom pozemku, ktorý bude stále vo vlastníctve občana Slovenskej republiky, dokonca budete môcť aj pred kolaudáciou tú diaľnicu používať. A ešte stále tá diaľnica bude postavená na pozemku niekoho iného. Keby vyvlastňovacie konanie neprebehlo v prospech štátu, je možný návrat späť? Keď už bude diaľnica postavená?  Návrat späť možný zjavne nie je. Zbúrame tam potom tú diaľnicu a postavíme ju niekde inde? Asi nie. Tá stavba už nie je zvratná. Proste nie je možné navrátenie do pôvodného stavu a napriek tomu ideme stavať. A opakujem ešte raz, § 5 ods. 2 návrhu zákona umožňuje, aj keď ešte nie sú splnené podmienky na skolaudovanie, a jednou z tých podmienok je práve ukončené vyvlastňovacie konanie, je možné predčasné užívanie diaľnice, ak nejde o dôvod, ktorý nebráni bezpečnej skúšobnej prevádzke diaľnice. Toto nebráni bezpečnej skúšobnej prevádzke diaľnice. Čiže diaľnica bude môcť byť prevádzkovaná na súkromných pozemkoch súkromných vlastníkov. No, uvidíme, dnes asi nie, ale v utorok to budeme schvaľovať. Už pani kolegyňa Žitňanská povedala, že čo sa stane, ak sa raz takáto právomoc začne. A naozaj toto je príklad toho, že ak sa raz začne, tak sa nikde neskončí. Dnes to budú letiská, dúfam, že stranícke centrály nie, ale zajtra to budú súkromné investície, ktorých vôbec ústavnosť vyvlastňovania na ich účely je podľa mňa veľmi otázna, veľmi otázna. Pripravuje sa úprava, kde vláda bude rozhodovať, čo je verejný záujem a či sú splnené ústavné kritériá, ktoré majú autonómny význam v ústave, ale vláda bude rozhodovať svojím rozhodnutím, či splnené v konkrétnom prípade sú, alebo nie sú. To nie je prípad diaľnic. Tam verejný záujem splnený je. Ja by som predsa len ešte, pán minister, my sme diskutovali o vašom predchádzajúcom návrhu veľmi korektne a tam sa podarilo tie ústavné námietky odstrániť. Ale tu sa mi zdá, že  ak takúto verziu máte, momentálne nie sú odstránené. A opakujem ešte raz. Tá ústavnoprávna rovina nie je sporná v tomto prípade. Vy síce konštatujete v dôvodovej správe, máte tam takú rýchlu vetu, navrhovaný zákon je v súlade s ústavou, ale veľmi to nerozoberáte. Veľmi veľa argumentov ste nám v tomto neponúkli. A ubezpečujem vás, že rozhodnutie Ústavného súdu nebude sedem ku päť, nebude tesné, lebo to je mimo akýchkoľvek pochybností. Mimo akýchkoľvek pochybností, že čl. 20 ústavy reálne chráni vlastnícke právo a umožňuje vyvlastnenie za podmienok tam určených, ale ktoré musia byť splnené v čase, keď je vlastnícke právo obmedzené. Inými slovami nemôžeme povedať, že dáme mu primeranú náhradu, ale až o 20 rokov  po vyvlastnení. A to je tým pádom v poriadku. Nie. Tam predsa musí byť časová súvislosť a podmienky na vyvlastnenie musia byť dotknuté v okamihu, keď je vlastnícke právo obmedzené. Nemôžeme povedať, že verejný záujem dnes síce nie je alebo možno v čase o päť rokov bude. On musí existovať v čase vyvlastnenia. Preto je celkom evidentné, že návrh zákona nespĺňa kritériá dané v čl. 20 ústavy. A chcem veľmi verejne povedať, že ak by takýto zákon bol schválený, tak okamžite podáme návrh na Ústavný súd s návrhom na pozastavenie účinnosti tohto ustanovenia. Chcem ešte povedať jednu dôležitú vec. Nám sa dnes zdá, a je to záujem, ktorý je legitímny, že tie diaľnice treba dostavať čím skôr. Ale ústava je tu práve preto, aby aj cieľ, ktorý sa nám zdá byť v tomto okamihu veľmi dôležitý, aby nás chránila v mene nejakého dlhodobejšieho cieľa. Aby sme neprekročili tento dlhodobejší cieľ z pohľadu nášho veľmi významného okamžitého záujmu, ktorým sú diaľnice. A ten dlhodobý cieľ je sloboda vlastníckeho práva a ústavodarca u nás aj v iných krajinách bol veľmi múdry a vedel, že niekedy budeme mať pokušenie v záujme krátkodobého cieľa obetovať cieľ dlhodobý. A preto tie dlhodobé ciele dal do ústavy a tie sú ťažšie modifikovateľné. A k ťažiskovým patrí ochrana vlastníckeho práva. Preto diskutujme a už sme prijali úpravu, ktorá zjednodušuje vyvlastňovacie konanie pri diaľniciach. To je v poriadku. Diskutujme ďalej o tom, ako možno stanoviť lehoty atď., ale nemôžeme prekročiť nejakú bariéru. Tou bariérou dnes je čl. 20 ústavy. A navyše, snaha ju prekročiť v situácii, keď je takmer evidentné, že aj tak nebude tá snaha úspešná, inými slovami, že tieto ustanovenia asi dlho účinné nebudú, sa mi nezdá byť správnou cestou. Nezdá sa mi byť správnou cestou ani na dosiahnutie vášho cieľa, takže preto ešte dávam na zváženie, aby ste možno uvažovali o buď posunutí tohto zákona ešte na ďalšiu schôdzu a  možnej diskusii. S vami, pán minister, vždy bola rozumná diskusia. Ja viem, že vy niečo mienite, pán premiér mení. Ja chápem, že sa to stane niekedy, ale ani premiér by nemal meniť to, čo je v našej ústave, a to by mali byť princípy, ak sa zhodneme, že ony v ústave sú vyjadrené pomerne jednoznačne, ktoré by sme nemali len tak ľahkovážne prekračovať. Takže ešte raz by som si vás dovolil požiadať jednak o vyjadrenie v záverečnom slovo, ale aj predsa len o zváženie, či táto forma, ktorej účinnosť zrejme nebude mať dlhé trvanie, je naozaj tou najrozumnejšou a neohrozuje jedno z najpodstatnejších práv v našom ústavnom systéme, a to je právo sloboda vlastniť majetok a možnosť štátu ho vyvlastniť len za presne určených kritérií, ktoré tento návrh zákona celkom zjavne nespĺňa. Ďakujem veľmi pekne.