V. Veteška, podpredseda NR SR: (2005-06-22):
Nasledujúcim bodom je prvé čítanie o návrhu poslanca Národnej rady Slovenskej republiky Karola Ondriaša na vydanie zákona o náprave zákonnosti vo veci prevodov majetku štátu a iných právnických osôb na iné osoby a ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 40/1964 Zb. Občiansky zákonník v znení neskorších predpisov (zákon o prešetrení zákonnosti privatizácie a reštitúcie) . Návrh zákona ste dostali ako tlač č. 1176. Návrh na jeho pridelenie výborom máte v rozhodnutí č. 1175. Návrh zákona nám teraz prednesie pán poslanec Ondriaš. K. Ondriaš, poslanec: Vážený pán predsedajúci, dámy a páni, už druhýkrát predkladám návrh zákona o náprave zákonnosti vo veci  prevodov majetku štátu a iných právnických osôb na iné osoby, skrátene zákon o prešetrení zákonnosti privatizácie a reštitúcie. Účelom navrhovaného zákona je prešetriť privatizáciu a reštitúciu majetku štátnych podnikov, družstiev, rozpočtových a príspevkových organizácií, spoločenských organizácií a národných výborov na fyzické alebo právnické osoby po 1. januári 1990. V úvode by som chcel zdôrazniť, že väčšina politických subjektov pred voľbami vždy má vo svojom programe prešetriť privatizáciu. Paradoxne, keď som tento návrh zákona predložil, tak žiadni koaliční poslanci to nepodporili. Zákon nesmeruje proti základným princípom privatizácie a reštitúcie, ale rieši prípady ich realizácie, keď sa tak stalo v konaní v rozpore so zákonnosťou. Jedným z nástrojom zahraničnoekonomického ovládania Slovenska po prevrate v roku 1989 bola netransparentná privatizácia majetku vo všeľudovom vlastníctve. Privatizoval sa na domáce, ale hlavne na zahraničné fyzické a právnické osoby. Všetci vieme, ako privatizácia prebiehala. Ja ju veľmi stručne pripomeniem. Po roku 1989 sa vytvárali manažmenty podnikov na ich privatizáciu, pričom majetok štátnych podnikov a organizácií sa často preceňoval na nižšie hodnoty. Často sa vyraďoval a často aj postupne vykrádal. Vytváral sa takzvaný dubiózny majetok, o ktorý sa vedome znižovala hodnota podnikov pred privatizáciou. Výroba v takýchto podnikoch sa postupne zastavovala, výrobné podniky zanikali, niektoré sa zmenili na predajne alebo sklady zahraničného tovaru a následne sa privatizovali. Špekulantom sa za úplatky poskytovali nedobytné úvery v bankách najmä na privatizáciu. Zákony na reštitúciu a privatizáciu štátneho majetku sa schvaľovali postupne a cielene v prospech záujmových skupín a zahraničného kapitálu. Majetok sa prevádzal z vlastníctva štátu a iných právnických osôb nielen reštitúciou a privatizáciou, ale aj cez konkurzné konania a likvidáciu podnikov. Podľa zákona o malej privatizácii sa predával majetok špekulantom takzvanou holandskou dražbou, často hlboko pod cenu, niekedy aj mafiánskou formou, keď niektorí záujemcovia boli donútení z dražby odstúpiť. Vytvoril sa Fond národného majetku Slovenskej republiky a Slovenský pozemkový fond, ktorým sa zveril majetok štátu a majetok neznámych osôb, za ktorý nebol nikto dostatočne zodpovedný. Dochádzalo k obohacovaniu sa na privatizačných projektoch a znaleckých posudkoch v reštitúciách. Takticky sa menil spôsob privatizácie z kontrolovateľnej výberovým konaním na nekontrolovateľnú priamym predajom často cez politické strany. Vytvárali sa akciové spoločnosti s tým, že do podnikov vstúpil zahraničný kapitál často v nevýhodnom pomere pre štát. V mnohých prípadoch hodnota zahraničnej technológie ako akciový podiel zahraničného investora bola oveľa nižšia ako budovy a infraštruktúra privatizovaných podnikov. Takto sa privatizovali niektoré podniky v neprospech štátu a v prospech zahraničného investora. Podniky, ktoré upadli do konkurzov, sa nekontrolovateľne likvidovali. Doklady o tom sú buď minimálne, alebo žiadne. Vytvorili a vytvárajú sa tiché spoločnosti, do ktorých vkladajú svoj kapitál novodobí zbohatlíci, politici a zahraniční investori a tí potom podnikajú, prípadne prepierajú aj špinavé peniaze. Veľká privatizácia takzvaných strategických podnikov prešla do formy privatizovania spoločného majetku zahraničným investorom. Aj tu došlo k vážnemu podozreniu z korupcie, klientelizmu, uzavretia zmlúv v neprospech štátu a k výplate vysokých odmien zahraničným poradcom. Veľké rozdiely medzi účtovnou hodnotou sprivatizovaného majetku a jeho kúpnou cenou dokladá dokonca aj správa  Ministerstva pre správu a privatizáciu  národného majetku Slovenskej republiky. Uvediem aspoň niektoré čísla zo správy. V roku 1994 účtovná hodnota sprivatizovaného majetku bola 21 miliárd korún a kúpna cena bola len 8 miliárd korún. Zisk niekoho bol 13 miliárd korún. V roku 1995 účtovná hodnota sprivatizovaného majetku bola 37 miliárd korún a predal sa za 10 miliárd korún. Zisk pre niekoho bol 27 miliárd korún. Účtovná hodnota sprivatizovaného majetku v roku 1996 bola 43 miliárd korún, kúpna cena 12 miliárd korún a zisk pre niekoho bol 31 miliárd korún. V rokoch 1997, 1998 to podobne pokračovalo. Mnohé akcie Slovnaftu, VSŽ Košice, Nafty Gbely a ďalších podnikov boli predané za menej ako 30 percent účtovnej hodnoty. Po roku 1998 sa začali privatizovať strategické podniky, čím sa oslabila ekonomická suverenita Slovenska, a tým aj jeho bezpečnosť. Slovensko sa dostalo takmer do úplnej ekonomickej závislosti od zahraničia, výsledkom čoho sú veľké ekonomické straty. Napríklad privatizáciou SPP, ktorý každoročne odovzdáva miliardy korún do štátneho rozpočtu, prichádzame o značné sumy a tak ďalej, myslím si, že všetci to poznáme. V dôsledku zlých úverov v bankovom sektore sme prišli o viac ako 180 miliárd korún. Nikto nevie, kto to spôsobil, kto sa obohatil a ako boli vinníci potrestaní. Oddlžili sa banky a iné finančné ustanovizne z peňazí daňových poplatníkov od nedobytných úverov. Sporné pohľadávky z úverov sa predávali pod cenu zahraničným záujemcom alebo fiktívnym procesom zanikli na tento účel vytvorenou Konsolidačnou bankou. Slovenské  banky sa predávali do zahraničia často v nevýhodnom pomere pre Slovensko. Desiatky miliárd korún sa použili na ozdravenie bánk, ktoré boli potom lacno predané do zahraničia. Napríklad najväčšia slovenská komerčná banka Slovenská sporiteľňa bola predaná rakúskej spoločnosti za 18,4 miliardy korún. Aby ju bolo možné predať, predtým štát vynaložil takmer 40 miliárd korún na jej ozdravenie. Rozmáha sa ďalej klientelizmus a korupcia v štátnej správe a samospráve. Predstavitelia miestnej štátnej správy, primátori, starostovia vzali vysoké pôžičky na budovanie miest a obcí, pričom často založili majetok miest a obcí. Výstavbu často realizujú a realizovali vlastnými alebo nastrčenými firmami. Podporil sa rozklad poľnohospodárskych družstiev, následkom straty pôdnej základne mnohé družstvá zanikli. Majetok, ktorý nebol vrátený pôvodným vlastníkom, sa stal ľahkou korisťou špekulantov cez reštitučné konanie. Realizovali sa aj protiprávne reštitúcie a vyplácanie náhrad za pozemky, ktoré ani podľa tejto legislatívy nebolo možné vydať a špekulanti reštituovali aj majetky, ktoré prepadli v prospech štátu v dôsledku neplnenia daní, prostredníctvom reštitučného konania si privlastnili aj takzvané odúmrte, t. j. majetky, ktoré nadobudol štát po osobách, ktoré nemali dedičov, ale aj iný majetok, ktorý bol vo vlastníctve neznámych osôb a starších osôb, u ktorých bol predpoklad, že sa nebudú môcť brániť. Výsledkom netransparentného privatizačného a reštitučného procesu, pri ktorom sa mnohé fyzické a právnické osoby neprávom obohatili v neprospech štátu, sú veľké škody v hospodárstve Slovenska. Napríklad produkcia v poľnohospodárstve po roku 1989 klesala a v roku 2002 klesla na 58 percent produkcie z roku 1989. Podobný je výsledok privatizácie a reštitúcie v stavebníctve, kde jeho produkcia po roku 1989 klesala a v roku 2002 klesla na 38 percent produkcie z roku 1989. Straty privatizácie v priemysle od roku 1989 do roku 2004 v cenách 2004 sú okolo tritisíc miliárd korún. Výsledkom netransparentného privatizačného a reštitučného procesu sú nízke reálne mzdy, ktoré sú nižšie, ako boli v roku 1989, nižšie dôchodky a musíme spoplatňovať školstvo a zdravotníctvo, aby mohlo fungovať. Cieľom návrhu zákona je napraviť neprávosti privatizačného a reštitučného procesu po roku 1989. Teraz by som vás stručne oboznámil s návrhom zákona. Návrh zákona ustanovuje postup orgánov verejnej moci pri zisťovaní spôsobu prevodu majetku vo vlastníctve štátu na iné právnické osoby, na iné fyzické alebo právnické osoby po roku 1989 a opatrenia voči tým osobám, ktoré ho nadobudli v konaní v rozpore so zákonnosťou. Zákon ustanovuje podmienky, za ktorých sa majetok fyzickej osoby alebo právnickej osoby, ktorá ho získala v rozpore so zákonnosťou, prevádza späť do vlastníctva štátu alebo inej právnickej osoby. Popíšem aspoň tri základné pojmy z návrhu zákona. V súčasnosti neexistuje centrálna podrobná evidencia ani kompletné štatistické údaje o prevedenom majetku pred a po 1. januári 1990. Neexistuje ani podrobná archívna dokumentácia spojená s jednotlivými prevodmi majetku po roku 1989. Taktiež často chýbajú údaje o tom, kto sa na týchto prevodoch zúčastnil ako vlastník alebo správca a kto bol za tieto prevody z titulu vtedajšej funkcie zodpovedný. Preto v návrhu zákona sa vytvára pri Ministerstve financií Slovenskej republiky zoznam. Tento zoznam bude nielen dôslednou pasportizáciou prevedeného majetku, ale aj právnym podkladom pre prípadné súdne konania, správne konania a trestnoprávne konania. Zoznam majetku bude napríklad obsahovať súpis majetku štátu a inej právnickej osoby, cenu majetku, meno vlastníka, názov správcu majetku a presne označené hnuteľné veci a nehnuteľné veci, ich majetkovú podstatu, ako aj iné majetkové práva, licenčné práva a duševné práva k nim v čase k 31. decembra 1989. Zoznam bude obsahovať mená a funkcie štatutárnych osôb právnych subjektov, ktoré uskutočnili prevod majetku. Zoznam bude obsahovať právnu formu a právny titul prevodu vlastníctva a podmienky, za ktorých došlo k prevodu vlastníctva. Zoznam bude obsahovať osobu, na ktorú prešlo vlastníctvo majetku. Bude obsahovať cenu majetku s uvedením položiek, z ktorých sa skladal v čase prevodu vlastníctva. Zoznam bude obsahovať výšku, účel a druh úverov poskytnutých osobe, ktorá nadobudla majetok v súvislosti s prevodom vlastníctva a dátumy a sumy úhrad úverov. Zoznam bude obsahovať daňové nedoplatky, ktoré vznikli v súvislosti s jednotlivými prevodmi vlastníctva. Zoznam bude obsahovať nedobytné úvery aj iné nedobytné pohľadávky vzniknuté pred prevodom a po prevode vlastníctva k majetku a tak podobne. Návrh zákona definuje konanie v rozpore so zákonnosťou. Uvediem niektoré príklady konania v rozpore so zákonnosťou. Keď majetok prešiel z vlastníctva štátu alebo inej právnickej osoby do vlastníctva súkromnej alebo právnickej osoby v dôsledku zmluvy uzavretej za nevýhodných podmienok v neprospech štátu alebo inej právnickej osoby, keď zmluvou o prevode vlastníctva sa uviedol do omylu zástupca štátu, keď sa neplnia podmienky zmluvy o prevode vlastníctva majetku, keď sa neuhradil úver banke alebo inej finančnej inštitúcii z dôvodu nedobytnosti úveru, ktorým bola zaplatená cena alebo časť ceny majetku, keď sa zmenili podmienky zmluvy o prevode vlastníctva v neprospech štátu. Napríklad, keď bola znížená cena prevedeného majetku o viac ako 10 percent, alebo doba splácania úveru sa posunula o viac ako päť rokov oproti pôvodnej zmluve. Keď zmluva o prevode vlastníctva bola uzavretá na základe vplyvu zneužitia právomoci verejného činiteľa alebo na základe úplatkárstva v neprospech štátu. Návrh zákona vytvára fond spoločenského vlastníctva Národného majetku Slovenskej republiky, ktorému by mal byť zverený do držby a správy majetok štátu, ktorý bol získaný od osôb, ktoré ho nadobudli v konaní v rozpore so zákonnosťou. Na záver by som dodal, že cieľom navrhovaného zákona je prešetriť privatizáciu a reštitúcie s ohľadom na dodržiavanie zákonnosti. Predložený zákon má taktiež prispieť k nastoleniu verejného poriadku, rovnosti pred zákonom a rovnosti šancí v podnikateľských aktivitách. Verím, že poslanci, ktorí na volebných mítingoch často zdôrazňovali, že sa budú zasadzovať o prešetrenie privatizácie, podporia môj návrh zákona. Verím, že poslanci, ktorým ide o to, aby na Slovensku vládla spravodlivosť, podporia môj návrh zákona. Samozrejme, môže sa stať, že niektorí poslanci nepodporia môj návrh zákona. V tomto prípade hlasovaním vyjadria postoj, že ochraňujú ľudí, ktorí prišli k majetku počas privatizácie v konaní v rozpore so zákonnosťou, že títo poslanci sú vlastne predstavitelia týchto fyzických a právnických osôb v parlamente. Panie poslankyne, páni poslanci, ja verím, že nezastupujete v Národnej rade Slovenskej republiky slovenských špekulantov, ktorí privatizovali náš a váš majetok v konaní v rozpore so zákonnosťou, ale zastupujete občanov, ktorí chcú prešetriť nezákonnú privatizáciu a reštitúcie. Panie poslankyne, páni poslanci, verím, že vám ide o to, aby sa na Slovensku konečne mali lepšie poctiví a slušní ľudia ako podvodníci, a preto podporíte môj návrh zákona. Ďakujem za pozornosť.