J. Burian, poslanec: (2006-01-31):
Dovoľte, aby som urobil taký malý exkurz do minulosti, do nie ďalekej minulosti, kde prebehla privatizácia bánk na Slovensku. A myslím, že to bol bezprecedentný ťah, ktorý urobila bývalá vláda, ktorá v zásade je vlastne podstatnou časťou zoskupenia tejto vládnej štruktúry. Na začiatku chcem pripomenúť, vláda urobila to, že z bánk sanovala asi vo výške 115 mld. korún tzv. zlé úvery alebo pochybné úvery, alebo choré úvery. Týmto spôsobom komerčné banky sa oddlžili vo výške viac ako 110 mld. – 115 mld. Sk. Dá sa povedať, že ešte za existencie vlády po roku 1998 ten nárast, ktorý sa predpokladal vtedy, že  koľko je chorých úverov v týchto bankách, sa odhadoval niekde na úrovni 60 mld. až 70 mld. korún. A dá sa povedať, že aj po tejto histórii tejto vlády táto časť narástla až na úroveň týchto 110 mld. korún až viac, už nehovoriac o tom, že upratovanie v týchto bankách bolo také precízne, že do Konsolidačnej banky, kde sa upratali tieto pohľadávky, sa upratali aj také pohľadávky, ktoré boli ručené štátnou zárukou. Myslím, že to boli ďalšie precedensy. Ale nechcem sa k tomu teda, by som  povedal, vyjadrovať, akým spôsobom boli tieto pohľadávky deklarované ako nedobytné pohľadávky. V zásade bolo to, že vláda potom nakoniec predala tieto banky, ozdravené banky, hovorím, za 35 mld. Sk. No ja sa pýtam a pýtam sa aj pána ministra: Vy by ste predali firmu, kde by ste ju oddlžili? A potom ju predáte pod cenu? Alebo nebodaj ešte kupujúcemu by ste dali podstatnú časť peňazí na to, aby si zobral tento doslova hotový obchod, hotový biznis, ktorý môže robiť v tomto bankovom sektore niekto? Ak toto sa udeje, že niekto predá za 35 mld. Sk a návratnosť týchto peňazí je za 3 roky, za 3 roky, opakujem, bankový sektor mal naspäť tieto peniaze, ak hovoríme, že ziskovosť bankového sektora sa pohybovala niekde na úrovni čistého zisku niekde okolo 8 mld. až viac korún, ak dnes hovoríme o 14 mld. Sk, tak táto návratnosť je za tri roky. Ja sa chcem opýtať: Kde sa v histórii udialo, v ktorej krajine mimo Slovenska sa udialo to, že takúto návratnosť mali banky, keď sprivatizovali takýto lukratívny majetok, takýto lukratívny obchod doslova, ktorý bol im predurčený a postavený ako keby na tácke? Ak toto urobila táto vláda, mňa nič múdrejšie nenapadá, len ako citovať nebožtíka humoristu pána Grossmanna, ktorý hovoril, že pri návšteve zoologickej záhrady, aby sa tam dostal, tak na vstupe podmázl stovkou, aby dostal 50-korunovú zľavu. No k tomu nedá sa nič iné povedať, lebo to je relatívny fakt, ktorý my sme urobili s týmto bankovým sektorom. A teraz poďme ďalej, čo k tomu teda vlastne toto celé vedie. Vedie k tomu to, čo som  už vlastne spomenul, tá bezprecedentná návratnosť tejto akvizície alebo tejto investície. Asi necelé tri mesiace dozadu sme schválili zníženie fondu ochranu vkladov v tom slova zmysle, že aj v dôvodovej správe bolo deklarované to, že v konečnom dôsledku to môže mať pozitívny prínos pre občanov vkladateľov, lebo že o tú zníženú časť fondu ochrany vkladov bude im navýšený ich komerčný úrok v banke. No pokiaľ moje informácie neklamú, a poprosím pána ministra, aby potom teda k tomu zaujal stanovisko, tak viem, že žiadna banka nevyužila to, že zníženie fondu ochrany vkladov aby sa premietlo u obyvateľstva výškou úrokových sadzieb pre bežné účty alebo sporivé účty. Už ako to bolo spomenuté mojím predrečníkom, je tu otázka poplatkov. Výnosy za minulý rok boli na úrovni 24,2 mld. Sk. Z toho výnosy za bankové služby a poplatky boli na úrovni 13,2 mld. Čiže z celkových výnosov 24,2 mld. korún 13,2 mld. sú výnosy z bankových služieb a poplatkov. To je viac ako 50 %, niekde na úrovni 55 %. To, myslím si, je tiež relatívne bezprecedentná vec, kde na jednej strane banky dostali viac-menej zadarmo tieto banky, na druhej strane tá návratnosť bola veľmi nízka na úrovni troch rokov a na druhej strane sa enormne zvyšujú poplatky, ktoré nie sú priamo úmerné, dá sa povedať, príjmom priemerného občana Slovenskej republiky. Čiže myslím si, že je tu logická náväznosť toho, za čo teda minister financií, eventuálne vládne strany kritizovali Smer za vyjadrenie, že majú záujem dodaňovať, povedzme, monopolné podniky alebo podniky s monopolným charakterom, alebo tie, ktoré, povedzme, boli získané za neúmerných podmienok, aby sa zvyšovali ich daňové náležitosti, teda daň z príjmu právnických osôb. Myslím si, že tak ako sa deje, povedzme, v iných inštitúciách, kde boli tieto privatizácie netransparentné a kde tá návratnosť týchto zdrojov je veľmi nízka, tam by sa mali hľadať zdroje pre rozvoj slovenskej ekonomiky, pre zabezpečenie sociálnych výdajov štátneho rozpočtu. Čiže myslím si, že ak banky budú pokračovať v takomto trende a takýto spôsob bude transparentným spôsobom jednak privatizácie na Slovensku, môžeme sa dočkať toho, že všetky podniky, ktoré boli takýmto spôsobom netransparentným privatizované a by boli takýmto netransparentným spôsobom privatizované, je tuná, by som povedal, na úvahu o tom, aby takého podniky možno dočasným spôsobom, možno nejakým časovým úsekom boli dodaňované vyššou daňou, aby štát dostal tie svoje príjmy, ktoré, povedzme, stratil pri tejto privatizácii. Logika veci káže, návratnosť investície je to, za čo niečo kúpim a za aký čas sa mi to vráti, daň z príjmu už nie je otázkou toho, za aký čas sa mi bude táto investícia vracať. Čiže ak raz som už dostal tú investíciu naspäť, všetko naviac je pre mňa už len určitým vylepšením vlastného obchodu. A zároveň by som  chcel dať do pozornosti, chcem dať návrh na vypustenie slov „resp. k zrušeniu niektorých bankových poplatkov“ z návrhu uznesenia. To je vlastne to, čo bolo prečítané pánom poslancom Ficom, aby som to len upresnil. Čiže dávam, dá sa povedať, len zmenu k tomuto uzneseniu, ktoré by takýmto spôsobom bolo aktuálnejšie. Ďakujem pekne za pozornosť.