Vášáryová, Magdaléna, poslankyňa NR SR (2013-10-22):
Ďakujem veľmi pekne. Pán predsedajúci, pán minister, pán spravodajca, dobrý deň, ja len v krátkosti. Nereagovala som tu na tieto predošlé vystúpenia. Ja už som povedala raz, že pokiaľ bude Nový čas vychádzať ako pornografické noviny, v každej domácnosti, kupujú ich všetky tetky, ktoré chodia do kostola, darmo sa tu pán Škripek rozčuľujete. Okrem toho, ja neviem, možno zakážete čítať Starý zákon, tam je, tam je toho... (Povedané so smiechom.) Takže ja by som trošku menej moralizátorstva a trochu viacej akosi reality do toho. Ale ešte tu nebolo spomenuté vlastne, prečo tu stojíme a prečo vlastne o tomto vôbec hovoríme, pretože sa snažíme vyhnúť možnému konaniu pred Európskou komisiou. To si uvedomme, že čelíme obvineniu, možnému obvineniu z porušenia práva Európskej únie. Takže toto je ten základ, prečo tu vlastne dnes sme a prečo ministerstvo pripravilo túto vlastne implementáciu európskej normy, pretože s tým meškáme, pretože sme to neurobili, neurobili sme to dobre a tak ďalej. A niektorí sa tu už vyjadrili o tom, že vlastne čo nám na tom vadí a prečo to odkladáme ako horúci zemiak. Ale keďže už aj mnohí budú o tom vystupovať, tak ja sa tomu vyhnem, ak dovolíte. Ja len pripomeniem tú hlasitosť. Bola som vtedy už členkou výboru pre kultúru a médiá, keď pani Malíková, pán Senko si to určite pamätá, prišla s pozmeňovacím návrhom, že teda oravské tetky, keď sa vždycky zobudia na hlasnú reklamu, vtedy sme sa z toho smiali. Dnes je pravda, že je to európsky trend. Diskutuje sa o tom vo Francúzsku, Rakúšania niečo zavádzajú a tak ďalej, čiže zjednotiť zvuk. Ale ja mám na vás, pán minister, otázku, lebo to by malo byť dnes vlastne, aby ste mohli aj odpovedať prípadne aj priamo v diskusii. Máte už jasne vyčíslené, koľko to doteraz stálo, táto schopnosť, táto ako snaha implementovať kontrolu hlasitosti alebo teda vyrovnania hlasitosti televíznych vysielaní? Pretože si pamätám, že keď sme prijali túto normu, ktorú predložila pani Malíková, všetci teda z tejto strany spektra za to hlasovali vtedy, nakoniec zistila rada, že nemá na to peniaze, že nemá na to ľudí, že to vyžaduje, hoci vtedy to bolo uvedené, že to nemá žiaden, žiaden nárok na financie z rozpočtu. Nakoniec sa ukázalo, na čo sme upozorňovali, že to má obrovský dopad. To sú obrovské peniaze, aby sa to všetko jednoducho, nakúpenie nových strojov, ktoré by všetky tieto vysielania kontrolovali, ľudí, ktorí to obsluhujú, a tak ďalej. Takže, pán minister, ja som nikde nenašla, musím sa priznať, koľko vlastne to už doteraz stálo a koľko to bude naďalej stáť. Myslím si, že to je jedna z vecí, ktorú tu musíme v parlamente prediskutovať. Ja, samozrejme, musím sa priznať, pán minister, že ja stále som trochu, trochu skeptická, čo sa týka teda účinnosti a možnosti kontroly, pretože jednoducho tak ako v kriminalite, tí, čo (povedané so smiechom), čo vysielajú sú vždy o krok pred nami, ktorí to chceme kontrolovať. A druhá vec, ktorú som chcela povedať, aby sme si uvedomili, že implementácie európskych noriem sú a boli vždy a od roku 1998, kedy sme teda začali intenzívne prijímať tieto európske normy, boli závanom modernity, závanom nového myslenia, nastavenia nových systémov, nových postupov. A zdá sa mi, že terajšie implementácie, vlastne akoby strácali tento moment, ktorý tieto európske normy prinášajú. Zrazu to je len tak akože nepríjemná povinnosť alebo nevieme, čo s tým. Je to také celulitické, prepáčte, má to také hrbolce, krv tam neprúdi dobre, nie je to tým jasným bodom, ktorý by naštartoval nejaké procesy. A táto európska norma mala, mala tento náboj, pretože jednoducho otvárala možnosť, aby ľudia počúvali v iných jazykoch, aby jednoducho sme sa stávali tým európskym priestorom, a pomaly, ale isto si uvedomovali, že sme európskym kultúrnym priestorom. Takže to som len chcela povedať, pán minister, že túto šancu sme aj touto, takýmto spôsobom prijímanou pod nátlakom a pod hrozbou konania proti Slovenskej republike túto šancu východiskového bodu plného energie, to už sme stratili. Ďakujem veľmi pekne.