Gy. Bárdos, poslanec: (2003-06-20):
Dámy a páni, Strana maďarskej koalície prvý raz zobrala na seba zodpovednosť vládnutia v roku 1998, teda v tom čase, keď Slovenská republika bola v hlbokej medzinárodnej politickej izolácii. Slovensko nedostalo pozvánku do Severoatlantickej aliancie a nepozvali ho ani na prístupové rokovania do Európskej únie. Napriek tomu nová vládna koalícia si vytýčila cieľ plnej integrácie Slovenska do severoatlantických bezpečnostných a európskych hospodárskych štruktúr, čo občas vyvolalo aj úsmev neprajníkov, zvlášť po tom, že v uplynulom volebnom období došlo k rozštiepeniu viacerých vládnych strán a viackrát zaškrípala spolupráca medzi pravicovou a ľavicovou časťou vládnej koalície. Mnohí predpovedali úplný rozklad vládnych strán, očakávali predčasné voľby. Nič také sa nedialo, aj keď štyri roky vládnutia ani z vnútropolitického, ani z hospodársko-sociálneho hľadiska neboli jednoduché. Zahraničnopolitické ciele sme zvládli na sto percent. Slovensko v minulom roku na jeseň dostalo pozvanie do NATO a v decembri minulého roka aj do Európskej únie. O výkone Slovenska, slovenskej vládnej koalície, vlády a parlamentu všade, na všetkých medzinárodných fórach hovorili veľmi pozitívne. Uznajúc, že ani na medzinárodnom poli veľmi neverili tomu, že sa nám podarí dobehnúť náskok okolitých štátov, ktoré začali prístupové rokovania dva roky pred nami, pričom už boli členmi NATO. Dámy a páni, pripomínam to preto, lebo sa mi zdá, že niektoré kolegyne a viacerí kolegovia nejakým zvláštnym spôsobom v posledných týždňoch akoby vedome chceli zabudnúť na to, že pred piatimi rokmi, a to doslova a dopísmena, nikto z nás neveril ani len tomu, že môže dôjsť k zásadným politickým zmenám na Slovensku, nie ešte tomu, že o päť rokov, teda dnes, na začiatku leta roku 2003 Slovensko bude v zásade členom Severoatlantickej aliancie a Európskej únie. Nejakým zvláštnym spôsobom zabúdame dokonca na to, že už počas dobiehania zameškaného sami seba sme upozorňovali na to, že po ukončení prístupových rokovaní nás čaká množstvo a množstvo práce, lebo napriek obrovskej snahe všetkých zainteresovaných sme nemali jednoducho čas a energiu na prípravu integrácie z hľadiska odbornej a praktickej, čo znamená napríklad prípravu ľudských zdrojov, alebo verejnosti na očakávania európskych štruktúr. Podčiarkujem, sami seba sme na to upozorňovali a burcovali jeden druhého, že ak v decembri príde pozvánka, musíme stihnúť aj ďalšiu finálnu časť prípravy na členstvo v Európskej únii. Pritom sme sa aj trochu strachovali. Obávali sme sa referenda o vstupe do Európskej únie, veď sme mali v živej pamäti predchádzajúce referendá, a nielen zmarené, o NATO a priamej voľbe prezidenta, ale aj tie, ktoré mali zabezpečiť preukazovanie peňazí použitých v privatizácii, respektíve referendum o strategických podnikoch. Zvlášť to posledné vyvolalo v mnohých z nás obavy, veď boli usporiadané zároveň s parlamentnými voľbami a kým na voľbách sa zúčastnilo vyše 80 % voličov, k referendovým urnám nepristúpilo dostatočné množstvo voličov, teda požadovaných 50 % plus jedna osoba. Vedeli sme teda, že referendum ako prostriedok priamej demokracie po rokoch hlbokej totality sa jednoducho neukorenilo v našej spoločnosti. Ale nielen na Slovensku. Veď naši najbližší susedia obdobné problémy majú s ľudovými hlasovaniami. Všetci sme si teda vydýchli v polovici mája, keď sa ukázalo, že občania Slovenska sú uvedomelí a väčšina oprávnených voličov prejavila záujem o prostriedok priamej demokracie v tej najlepšej, najzávažnejšej chvíli, vtedy, keď bolo treba povedať mohutné áno Európskej únii. Bolo to prvé platné, úspešné referendum v histórii Slovenska a vyše 92 % voličov povedalo to, čo chcela celá vláda, ba celý parlament, teda áno na vstup do Európskej únie. Ukázalo sa neskôr, po všetkých ľudových hlasovaniach v štátoch Višegrádskej štvorky, že to naše áno bolo najjasnejšie zo všetkých, lebo výsledok znamená, že až 45 % všetkých oprávnených voličov povedalo áno únii, kým ten istý ukazovateľ bol v Maďarsku len niečo vyše 38 %, v Poľsku 41 a v Českej republike 43 %. Vážené dámy, vážení páni, napriek všetkému, čo som uviedol, dnes Národná rada Slovenskej republiky nerokuje o tom, ako zlepšiť spoluprácu parlamentných strán s cieľom zrýchlenia a zefektívnenia legislatívnej činnosti, aby sme boli aj z tohto hľadiska pripravení 1. mája budúceho roka na členstvo v Európskej únii, nerokujeme o tom, ako by mohli jednotlivé parlamentné strany mobilizovať vlastné ľudské zdroje, aby vláda, respektíve jednotlivé ministerstvá mohli doplniť počet špecializovaných úradníkov na spoluprácu s Európskou komisiou, ale rokujeme o tom, či odvolať, alebo nie, podpredsedu vlády Slovenskej republiky Pála Csákyho, ktorý dostal európsku integráciu do svojej agendy pred necelými 8 mesiacmi. Toho Pála Csákyho, ktorý sám upozorňoval na nedostatky pripravenosti a na základe jeho návrhov, ale, samozrejme, aj iných ministrov, vláda na viacerých zasadnutiach prijala rozhodnutia, ako urýchliť prípravu na členstvo v Európskej únii, akým spôsobom zabezpečiť administratívne zázemie prístupu do EÚ, ako rozdeliť, respektíve upresniť kompetencie jednotlivých úradov a ministerstiev, aby práca bola prehľadná, kontrolovateľná a efektívna. Vieme o tom všetkom nielen preto, že Stranu maďarskej koalície informujú jej členovia ministri, ale aj preto, lebo Strana maďarskej koalície na základe rôznych kritických pripomienok, či už zo strany tretieho sektora, médií alebo opozície preverila všetky vládne a ministerské dokumenty, ktoré boli pripravené, a podľa potreby schválené ohľadne prípravy Slovenskej republiky do Európskej únie po vzniku novej vládnej koalície. Áno, zistili sme, že situácia vonkoncom nie je ružová. V tom slova zmysle, že vláda mešká s niektorými dokumentmi, čo sa týka priorít v oblasti čerpania eurofondov po vstupe Slovenskej republiky do únie, že chýbajú odborníci, úradníci, ktorí neovládajú len svoj odbor, ale aj jazykovo sú zdatní a teda okrem slovenčiny sú schopní komunikovať aj v anglickom, nemeckom alebo trebárs vo francúzskom jazyku. Chýbajú nám odborníci na prípravu regionálnych rozvojových plánov a zvlášť projektov, ktoré by mohli byť úspešné v Bruseli a na základe ktorých by sme mohli čerpať z fondov EÚ po máji roku 2004. Zistili sme aj iné problémy, o ktorých teraz nebudem hovoriť, lebo, žiaľ, nerokujeme o tom, ako by mal parlament, respektíve ako by mali byť parlamentné strany nápomocné pri riešení konkrétnych problémov, ale rokujeme o odvolaní vicepremiéra Pála Csákyho. A keďže rokujeme o odvolaní podpredsedu vlády, ohľadom našich zistení si vás dovoľujem informovať o tom, že sme síce našli množstvo problémov, ale nenašli sme taký problém, o ktorom by pán podpredseda nevedel, neinformoval vládu a o ktorom by vláda nerokovala, alebo nekonala. Preto Strana maďarskej koalície nevidí dôvod na odvolanie podpredsedu vlády Slovenskej republiky Pála Csákyho. Strana maďarskej koalície vstúpila do vládnej koalície v roku 1998, teda v čase politickej izolácie Slovenska. Strana maďarskej koalície bola stabilizujúcim prvkom minulej vládnej koalície a výrazným spôsobom sme prispeli k tomu, že Slovenská republika je v bránach Severoatlantickej aliancie a Európskej únie. Ubezpečujem vás, milé kolegyne a vážení kolegovia, že Strana maďarskej koalície sa nezmenila, teda naďalej pristupujeme k povinnostiam zodpovedne a v prípade potreby vyvodíme politickú zodpovednosť za prípadné neúspechy alebo zlyhania aj voči našim členom vlády. Momentálnu situáciu však hodnotíme tak, že vláda koná, konajú aj naši členovia vlády, preto netreba ich odvolávať, skôr treba im vytvoriť priestor na to, aby mohli rýchlejšie a efektívnejšie konať. Dámy a páni, z týchto dôvodov budú poslanci klubu Strany maďarskej koalície hlasovať proti návrhu odvolania podpredsedu vlády Slovenskej republiky Pála Csákyho. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďalej v rozprave vystúpi pán poslanec Ondriaš. Po ňom pán poslanec Banáš. K. Ondriaš, poslanec: Vážená pani predsedajúca, vážení členovia vlády, vážené poslankyne, vážení poslanci. Poslednú dobu sa na Slovensku veľa hovorí o predvstupových a povstupových fondoch, ktoré dostávame a budeme dostávať z Európskej únie ako pomoc na rozvoj Slovenska a profesionalite pána predsedu Pála Csákyho. Úvodom by som vás rád poinformoval, aká veľká je táto pomoc Európskej únie z pohľadu Európskej únie. V optimálnom prípade v roku 2004 môžeme dostať vo forme fondov z Európskej únie čistý zisk okolo 13 miliárd korún. V prepočítaní na hrubý domáci produkt Európskej únie je to 0,0038 % z hrubého domáceho produktu z Európskej únie. Pre Európsku úniu takáto suma je relatívne úplne bezvýznamná. Každý občan Európskej únie nám maximálne dá v roku 2004 jedno euro. Táto hodnota je pre občana Európskej únie taktiež bezvýznamná. Akú veľkú pomoc dostaneme z Európskej únie z pohľadu Slovenska? Ročne pridelené prostriedky z predvstupových fondov Slovensku od roku 2000 pri súčasnom kurze boli okolo 0,4 % hrubého domáceho produktu Slovenska. Výška týchto prostriedkov bola relatívne málo významná. Vidieť to aj z toho, že ekonomické problémy Slovenska nám ostali, v mnohých prípadoch sa ešte zhoršili a životná úroveň obyvateľov sa nezlepšila. Akú hodnotu majú povstupové fondy pre Slovensko? Slovensko pri optimálnych podmienkach získa z Európskej únie za roky 2004 až 2006 okolo 46 miliárd korún ako čistý príjem. V optimálnom prípade to bude ročne okolo 1,1 % hrubého domáceho produktu Slovenska. Je to okolo 5,5 % nášho rozpočtu a to je už významný podiel. Akú hodnotu majú povstupové fondy pre Slovensko? V roku 2001 sme zaplatili zahraničný dlh a úroky vo výške 1,6 miliárd eúr. Z toho vyplýva, že optimálny čistý príjem z povstupových fondov ročne z Európskej únie bude štyrikrát menší ako naše splácanie zahraničného dlhu a úrokov. Povedané inými slovami, optimálny čistý ročný príjem z Európskej únie nám bude stačiť len na splácanie zahraničného dlhu a úrokov na tri mesiace. Koľkokrát sme už splatili ročné povstupové fondy len touto položkou? Odhadujem to na viac ako 25-krát. Fondy pomoci z Európskej únie splácame aj našou lacnou pracovnou silou. Príjem robotníka na Slovensku pracujúceho v zahraničnom podniku je len okolo 14 % príjmu jeho kolegu v Európskej únii. Zvyšok sa odvádza do zahraničia. Z tohto sa dá vypočítať, že stačí 12 500 slovenských robotníkov, aby za rok splatili Európskej únii všetky fondy, ktoré môžeme dostať v optimálnom prípade. Koľko máme takýchto robotníkov? Neviem, ale predpokladám, že viac ako 12 500. Pýtam sa, prečo sa neúmerne veľa diskutuje o príjmoch z Európskej únie, ktoré majú v optimálnom prípade hodnotu len 1,1 % hrubého domáceho produktu Slovenska? Prečo nikto nediskutuje o zvyšných 98 % nášho hrubého domáceho produktu? Prečo nikto nediskutuje o permanentnom prevode peňazí zo Slovenska do Európskej únie? Zdá sa mi, že v spoločnosti má prevládať názor, že pomoc Európskej únie je jediná, ktorá má zachrániť Slovensko a má byť rozhodujúca pri zabezpečovaní ekonomického rastu Slovenska. Že nie my, ale Európska únia má byť garantom nášho rozvoja. Zdá sa mi, že v spoločnosti má prevládať názor, že občania Slovenska nie sú schopní sami garantovať svoj rozvoj. Že sa nemajú sústrediť na vlastné sily, ale hľadať kde a odkiaľ čo najviac dostanú. Myslím si, že toto je filozofia občanov Slovenska, ktorým chýba zdravé sebavedomie. Samozrejme, ja eurofondy nebagatelizujem. Ako som už povedal, v optimálnom prípade môžu dosiahnuť až 5,5 % štátneho rozpočtu. A to je významný podiel. Je potrebné, aby sme ich čerpali v maximálnej výške. Čo našej ekonomike už ostáva. Pán podpredseda Csáky nás doteraz nepresvedčil, že príprava čerpania eurofondov je na profesionálnej úrovni. Ako tu už bolo povedané, dokladujú to aj členovia Európskej komisie, ktorí upozorňujú vládu Slovenskej republiky, že príprava čerpania eurofondov je na nízkej úrovni, máme nejasno v základnej stratégii, neujasnenosť zámerov, manažovanie a koordinácia rezortov je nedostatočná a tak ďalej. Rovnako čerpanie predvstupových fondov ISPA, SAPARD, PHARE bolo a je stále nedostatočné. Predreferendová kampaň manažovaná pánom podpredsedom Csákym neukázala taktiež profesionalitu. Ďalšie dôvody predniesli moji predrečníci, nebudem ich opakovať. Preto klub Komunistickej strany Slovenska podporuje vyslovenie nedôvery podpredsedovi vlády Slovenskej republiky pre európsku integráciu, ľudské práva a menšiny Pálovi Cákymu. Ďakujem za pozornosť. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Slovo má pán poslanec Banáš, po ňom pán poslanec Tkáč. J. Banáš, poslanec: Vážená pani podpredsedníčka, vážení členovia vlády, kolegyne, kolegovia, priznám sa, som trošku nervózny, lebo ako občan neposlanec som ťažko prežíval tie nerváky doma, keď sa v parlamente odvolávali členovia vlády a nikdy to nevyšlo, takže ešte to zo mňa tak nejako neopadlo. Ja by som sa chcel zmieniť niekoľkými slovami o pánovi podpredsedovi vlády Csákym, ale keďže už druhý raz hovoriť nebudem, chcem povedať tiež zo dve vety pánovi podpredsedovi Miklošovi. Ja sa nazdávam, že keď sa teraz začína o Slovensku hovoriť ako o tigrovi strednej Európy, tak je to do veľkej miery aj zásluha dvoch ministrov, pána ministra Mikloša a pána ministra Nemcsicsa. Chcem povedať, že som mal veľmi dobrý pocit, keď som bol v Prahe pred nejakými tromi týždňami, pán podpredseda, v čase, keď ste tam mali prednášku na pozvanie pána prezidenta Klausa, a potom sme boli prezidentom prijatí a pán Klaus povedal, že keď by ste náhodou toho Mikloša odvolali, tak my ho tu v Prahe radi privítame. Ja dúfam, že pána Mikloša do Prahy nepustíme. Dovoľte, aby som povedal pár slov o problematike európskej integrácie a aj o pánovi podpredsedovi Csákym. Ja sa nazdávam, že ten problém vidíme trošku zjednodušene, keď hovoríme len o podpredsedovi Csákym. Po prvé si myslím, že v Slovenskej republike je európska integrácia systémovo neriešená dobre. Keď si vezmeme, že na ministerstve zahraničných vecí je štátny tajomník pán Berényi, ktorý má na starosti sekciu európskej integrácie, na ministerstve zahraničných vecí je štátny tajomník pán Korčok, ktorý má na starosti Konvent za vládu. Keď si vezmeme, že je alebo teda donedávna bol hlavný vyjednávač pán Figeľ, ktorý je šéf zahraničného výboru, keď si vezmeme, že je podpredseda vlády pre integráciu, mám pocit, že sme dosť rozptýlení a bolo by záhodnejšie, keby sme sa nejakým spôsobom zamýšľali viac nad zmenou alebo vylepšením systému, ako nad tým, či odvoláme podpredsedu vlády Csákyho. Možnože poviem trošku nezvyčajný návrh na riešenie, pretože to, čo tu bolo doposiaľ povedané, s tým sa v zásade nedá nesúhlasiť. Pani predsedníčka Beňová urobila podľa mňa veľmi trefnú a dobrú analýzu, lenže chýbalo mi tam to podstatné - čo ďalej. Nazdávam sa, že by sme mohli sa zamyslieť nad modelom, ktorý mne osobne sa veľmi páči a realizovala ho maďarská vláda a premiér Megyessi, ktorý urobil jeden veľmi šikovný ťah, a myslím, že by sa dal urobiť aj u nás. Ten ťah podľa mňa spočíva v tom, poviem to zjednodušene, napriek všetkej úcte k pánovi podpredsedovi Csákymu, ja som presvedčený, že európska integrácia, problematika s ňou spojená je taká zložitá, že jednoducho nie je možné v priebehu niekoľkých mesiacov, ako bolo povedané, ôsmich, túto problematiku len rámcovo naštudovať. Veď samotná prístupová zmluva má niekoľko tisíc strán a neviem, kto z nás, čo sme tu, sa vôbec do nej pozrel, pretože to je nesmierne zložitý problém. Dovolím si tvrdiť, že na Slovensku máme málo odborníkov, ktorí naozaj Európskej únii a integračným procesom, fondom a všetkému komplexne rozumejú. Navrhujem, aby sme sa zamýšľali nad spôsobom nie vziať pána podpredsedu Csákyho od integrácie, ale vziať integráciu od pána podpredsedu Csákyho. Mám na mysli riešenie, podobné, ako som spomenul, urobila Budapešť, kde veľvyslanec Juhász, ktorý bol veľvyslanec Maďarskej republiky pri Európskych spoločenstvách, asi pred mesiacom skončil svoju aktivitu, bol odvolaný domov. On bol zároveň aj zástupca maďarskej vlády v Konvente a premiér Megyessi vytvoril pozíciu splnomocneného ministra s plnými mocami pre koordináciu európskej integrácie. Budem veľmi konkrétny, viem, že to je vecou politickej dohody, ale uvedomme si, že situácia je naozaj vážna, atypická. Tá situácia je skutočne vážna, už to ani azda netreba opakovať. Mám na mysli, poviem to veľmi úprimne, jedného konkrétneho človeka, ktorý podľa mňa v tomto štáte patrí medzi tých, ktorí naozaj tomu rozumejú a čas nám hrá takpovediac do karát, je to veľvyslanec Slovenskej republiky v Európskych spoločenstvách, pán Juraj Migaš. Migaš končí k 1. júlu, je to človek, ktorý robí integráciu už pomaly 5 rokov. Všetci, ktorí okolo integrácie chodia, čo je prakticky celá vláda, počínajúc pánom premiérom, veľmi dobre vedia o kvalitách tohto človeka. Nemám najmenší dôvod prihovárať sa za Migaša, respektíve za jeho využitie, pretože ho poznám a sme priatelia, ale preto, že to je naozaj odborník a musím povedať, že ma dosť prekvapuje, keď sa takýto človek vracia domov a na ministerstve zahraničných vecí sa preňho chystá pozícia šéfa bilaterálnej sekcie, čo je problematika ďaleko menej zložitá. Čiže moja úvaha smeruje skôr tým smerom, aby sme sa zamýšľali nad tým, ako túto situáciu budeme konkrétne riešiť, pretože v tejto chvíli to, či podpredseda Csáky je na svojej pozícií, alebo nie, je z hľadiska integrácie vec sekundárna. Ďakujem vám pekne. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Posledný sa písomne do rozpravy prihlásil pán poslanec Tkáč. Potom bude otvorená možnosť hlásiť sa do rozpravy ústne. Pán Číž faktická poznámka. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami.