Osuský, Peter, poslanec NR SR (2015-10-02):
Ďakujem pekne, pani predsedajúca. Vážený pán predkladateľ, vážený pán spravodajca, vážená snemovňa, vážení priatelia v stranách, ktorí sa podieľate na predložení tohto návrhu, tak ako som tu včera stál s Ľudom Kaníkom, ako dvojčlenný múr hradný vo veciach spoločného zápasu o pamäť národa, o generála Štefánika a jeho dielo, dnes paradoxne, a to je len ukážka toho, s čím sa občas stretávam na diskusných fórach, že môžu i v jednej strane existovať rôzne názory na niektoré veci. A môj priateľ Droba musí prepáčiť to, čo teraz poviem. Považujem apriórne odmeňovanie ľudí za to, že využívajú svoje práva, za nedôvodné. A hneď začnem nami. My, volení zástupcovia ľudu, a o voľbu nás zástupcov ľudu v tomto zákone ide, máme absolútne právo v súlade so svojím vedomím a svedomím pri hlasovaní sa neprezentovať, teda neprísť k voľbe, zdržať sa, byť za alebo proti. Inými slovami, my chceme honorovať presne túto istú voľbu. Lebo tak, ako nás nikto nemôže prinútiť, ani nás nebude nikto honorovať za to, že sa zaprezentujeme, tak je podľa mňa veľmi zvláštne, ak by sme mali občana honorovať za to, že využije právo, ktoré má. Viete, občan má rôzne práva v súlade s ústavou. Napríklad v rámci možností štátu a jeho schopností má právo študovať na vysokej škole. Mali by sme teda logicky možno od prvého dňa platiť občanov, ktorí sa rozhodnú využiť svoje právo a študovať na vysokej škole. Nikoho to zrejme nenapadá. Ďalším takým, a nehovorím, že neexistujú precedenty podľa mňa zlého rozhodnutia o honorovaní niečoho. Typickou ukážkou takého zlého precedentu je rozhodnutie, že platíme rodičom v istých skupinách, ktorí posielajú svoje deti do školy. Keďže vieme, že zodpovednosť rodiča je starať sa o svoje dieťa a neplnenie tejto starostlivosti je trestným činom – zanedbanie výchovy – a my platíme niekoho za to, že sa nedopúšťa trestného činu zanedbania výchovy. To je podľa mňa úplne perverzné. Perverzné s plným vedomím toho slova. Jednoducho to, že rodič pošle svoje dietko do školy, čo je jeho psia povinnosť, psia povinnosť pred zákonom a ešte aj pred Pánom Bohom, tak my to na počudovanie honorujeme. Na to ma napadá len Jožo Ráž a slová „Csaba, neblázni“, ale robíme to. Pred časom v rámci búrlivých diskusií o jednej z krajín Európskej únie prebiehala médiami informácia, že sú tam ľudia platení za to, že chodia presne do práce. A myslím, že nás to dosť pohoršilo, lebo viem si predstaviť, že keby chirurg k operačnému stolu po traume pacienta na diaľnici prišiel o pol hodiny neskôr, asi by dotyčný mal isté výhrady, ak by sa dožil možnosti mať výhrady. Ak by pilot alebo rušňovodič prišiel o pol hodinu neskôr, predpokladám, že by nikoho nenapadlo, že ho nabudúce budeme platiť za to, že chodí včas na letisko alebo na stanicu. Takže je podľa mňa absolútnym občianskym právom voliť, ale aj nevoliť. A motivovať niekoho k využitiu práva je podľa mňa cestou do pekiel. Domnievam sa, že je slobodnou vôľou občana svoje právo využiť alebo nevyužiť a to navrhované  vyzerá nepochybne aj na prvý, aj na pol druhý pohľad zdanlivo rozumne, ale vytvára to jeden ďalší precedens v tom, kadiaľ sa uberať nemáme. A musím s ľútosťou konštatovať, že akokoľvek sú mi predkladatelia osobne sympatickí a v drvivej väčšine ich počinov s nimi súhlasím, v tomto prípade súhlasiť nemôžem a budem hlasovať proti.