Dostál, Ondrej, poslanec NR SR (2016-10-26):
Vážený pán predkladateľ, vážená pani podpredsedníčka Národnej rady, vážené kolegyne, kolegovia, predložený návrh zákona považujem za zlý a nesprávny, a to z troch dôvodov. Po prvé, tento zákon je namierený proti moslimom. Po druhé, tento zákon je namierený proti náboženskej slobode. A po tretie, tento návrh zákona je zle naformulovaný. Po prvé. O čo v tomto návrhu zákona ide? Naozaj tu máme nejaké špekulatívne pokusy vytvoriť si cirkev a prostredníctvom nej čerpať finančné prostriedky na nejaké iné účely? Naozaj je dôvodom predloženia tohto návrhu záujem chrániť štátny rozpočet pred jeho vyciciavaním nejakými špekulantami alebo nejakými recesistami? Naozaj tu máme sekty, ktoré majú viac ako 20-tisíc členov, ktorí sú ochotní dať svoje rodné číslo pod vyhlásenie, že sú členmi tejto sekty, aby tá sekta mohla čerpať finančné prostriedky? Tomu snáď neveria ani samotní predkladatelia. Tento zákon je namierený proti moslimom. Povedal to aj jeden z jeho predkladateľov, súčasný predseda Národnej rady pán Danko, v časoch, keď ešte nebol predsedom Národnej rady, bol iba predsedom mimoparlamentnej Slovenskej národnej strany, v januári 2015, keď zvolal tlačovú besedu na tému Nebezpečenstvo islamizácie v Európe a dal tam námety, ako zabrániť islamizácii Európy. A jeden z tých námetov bol práve sprísnenie zákona o registrácii cirkví a náboženských spoločností. Aspoň to poctivo priznajte, keď to už v dôvodovej správe neuvádzate a keď to za vás musia hovoriť fašisti vo faktických poznámkach. Je to naozaj zámer, priznaný či nepriznaný, ísť proti islamu, ísť proti moslimom. Nechcem spochybňovať, že niektoré prejavy islamu, najmä radikálneho islamizmu sú problémom. Nechcem spochybňovať, že existuje islamsky motivovaný terorizmus. Nechcem spochybňovať, že existujú problémy v súžití moslimov a nemoslimov a je to vážny problém nepochybne v samotných moslimských krajinách, v európskych krajinách, v celom svete. Ale odmietam paušalizovať. Nemožno všetkých moslimov hádzať do jedného vreca. Nemožno odmietať a dehonestujúco sa vyjadrovať o ich náboženskom presvedčení, nemožno odmietať a priori celý islam. Ak chceme viesť vojnu s islamským terorizmom, s islamským extrémizmom, tak tú vojnu predsa nemôžeme vyhrať tak, že budeme viesť vojnu s 1,5 miliardou ľudí na tomto svete. Lebo presne to je to, o čo sa islamskí extrémisti usilujú, postaviť kresťanov proti moslimom a moslimov proti kresťanom, Západ proti islamu a islam proti Západu. To je veľká chyba. Vojnu s islamským terorizmom môžeme vyhrať iba vtedy, keď ju budeme viesť spolu so slušnými moslimami. A slušných ľudí je medzi jeden a pol miliardou ľudí, ktorí sa hlásia k islamu na svete, drvivá väčšina. Preto považujem za svoju povinnosť na tomto mieste zastať sa náboženskej slobody moslimov a pozdvihnúť svoj hlas proti návrhu, s ktorým prichádzajú kolegovia z SNS. Po druhé. Tento návrh zákona je namierený proti náboženskej slobode nielen moslimov. Už tých súčasných 20-tisíc je drastická, drakonická hranica, ktorá prakticky znemožňuje zaregistrovať novú cirkev alebo náboženskú spoločnosť. A to nie je 20-tisíc ľudí, ktorí podpíšu nejakú petíciu, že súhlasia s tým, aby daná cirkev bola zaregistrovaná, to je 20-tisíc ľudí, ktorí sú reálni príslušníci tej cirkvi, sú plnoletí a podpíšu o tom čestné prehlásenie, ktoré sa dostane štátu, aby to posúdil. Jednou z príloh žiadosti o registráciu novej cirkvi alebo náboženskej spoločnosti je čestné vyhlásenie najmenej 20-tisíc plnoletých členov, ktorí majú trvalý pobyt na území Slovenskej republiky a sú občanmi Slovenskej republiky, o tom, že sa hlásia k cirkvi alebo náboženskej spoločnosti, podporujú návrh na jej registráciu, sú jej členmi, poznajú základné články viery a jej učenie a sú si vedomí práv a povinností, ktoré im vyplývajú z členstva v cirkvi alebo náboženskej spoločnosti, s uvedením ich mien, priezvisk, trvalého pobytu a rodných čísel. Ak s týmto číslom hýbať, tak určite nie nahor, ale nadol, pretože nie je celkom pravda to, čo sa uvádza v dôvodovej správe. Cirkvi a náboženské spoločnosti môžu v Slovenskej republike de iure aj de facto slobodne pôsobiť, pričom štát obmedzuje ich pôsobenie jedine rešpektovaním právneho poriadku. § 4 ods. 2 zákona o slobode náboženskej viery a postavení cirkví a náboženských spoločností naozaj uvádza, že všetky cirkvi a náboženské spoločnosti majú pred zákonom rovnaké postavenie. Avšak § 4 ods. 4, teda ods. 4 toho istého paragrafu, hovorí o tom, že štát uznáva len tie cirkvi a náboženské spoločnosti, ktoré sú registrované. Čiže je rozdiel medzi tým, keď je cirkev alebo náboženská spoločnosť registrovaná alebo nie je registrovaná. Cirkvi alebo náboženské spoločnosti môžu na plnenie svojho poslania najmä, ako sa uvádza v § 6 ods. 1, slobodne určovať svoje náboženské učenie a obrady, vydávať vnútorné predpisy, pokiaľ nie sú v rozpore so všeobecne záväznými právnymi predpismi, poskytovať duchovné a hmotné služby, vyučovať náboženstvo, vyučovať a vychovávať svojich duchovných aj laických pracovníkov vo vlastných školách a iných zariadeniach i na vysokých bohosloveckých školách a bohosloveckých fakultách za podmienok ustanovených všeobecne záväznými právnymi predpismi, organizovať bez oznámenia svoje zhromaždenia, vlastniť hnuteľný a nehnuteľný majetok a mať iné majetkové a nehmotné práva a tak ďalej a tak ďalej. To sú práva, ktoré sú priznané registrovaným, nie neregistrovaným cirkvám. Neregistrované cirkvi to môžu obchádzať, zaregistrovať sa ako občianske združenie, ale nemôžu požívať tieto výhody. A na margo tej obavy, že ak zaregistrujeme nejakú cirkev alebo náboženskú spoločnosť, ktorá bude zneužívať to postavenie, tak v zákone sa predsa uvádza, že výkon činností uvedených v odseku 1 nesmie byť v rozpore s ústavou, nesmie ohrozovať bezpečnosť občanov a verejný poriadok, zdravie a mravnosť a práva a slobody druhých, nezávislosť a územnú celistvosť štátu. Čiže v zákone máme napísané obmedzenie pre zneužívanie postavenia cirkvi alebo náboženskej spoločnosti. K tým päťdesiatim tisícom, ktoré navrhuje SNS. Z osemnástich v súčasnosti na Slovensku registrovaných cirkví a náboženských spoločností spĺňajú túto podmienku iba štyri – rímskokatolícka, evanjelická cirkev augsburského vyznania, gréckokatolícka a reformovaná kresťanská cirkev. Dokonca ani pravoslávna cirkev podľa posledného sčítania obyvateľstva túto podmienku nespĺňa, má niečo cez 49-tisíc členov. A aj to je diskutabilné, či tieto cirkvi tú podmienku spĺňajú, lebo je čosi iné v dotazníku pri sčítaní obyvateľstva zaškrtnúť jednu kolónku a niečo iné je podpísať čestné vyhlásenie, uviesť tam rodné číslo a prihlásiť sa k tomu, že som členom cirkvi, poznám základné články viery, som si vedomý práv a povinností, ktoré vyplývajú z členstva. Ktovie, koľko ľudí by sa prihlásilo napríklad takouto formou ku katolíckej cirkvi, keby to mali urobiť nanovo. A nehovorím to teraz preto, že by som chcel cirkvám a náboženským spoločnostiam, ktoré tú podmienku 50- alebo 20-tisíc, chcel alebo považoval za správne odobrať postavenie cirkví alebo náboženských spoločností. Hoci väčšina z registrovaných cirkví a náboženských spoločností nespĺňa nieže tú SNS navrhovanú hranicu 50-tisíc, ale ani tých 20-tisíc, ktoré sú v súčasnosti v zákone. Dokonca ani polovicu z toho. Až jedenásť z osemnástich v súčasnosti registrovaných cirkví má počet členov menší ako 10-tisíc. A ešte raz, tak sa to vyvinulo, ja to nespochybňujem, tak to zodpovedá histórii, tak to zodpovedá slovenským pomerom, slovenskej tradícii a tak je to podľa mňa v poriadku. Ale považujem za neprimerané, ak máme cirkev a najmenšia registrovaná cirkev má podľa posledného sčítania obyvateľstva 166 členov, aby sme vyžadovali od nových cirkví a náboženských spoločností 50-tisíc plnoletých príslušníkov. A po tretie. Tento návrh je podľa môjho názoru nielen namierený proti moslimom, nielen namierený proti náboženskej slobode, ale je aj zle naformulovaný. Ak je hlavným argumentom, aby rôzni špekulanti nezneužívali štátny príspevok, tak poďme sa baviť o financovaní cirkví. Však financovanie cirkví nie je upravené v zákone o slobode náboženskej viery a postavení cirkví a náboženských spoločností, ktorý máme teraz na programe, ale v zákone o hospodárskom zabezpečení cirkví a náboženských spoločností štátom. Prečo nehovoríme o tom zákone? Nie všetky cirkvi poberajú štátny príspevok, ten príspevok nie je úplne proporčný k počtu členov, ktoré sa k nim hlásia. Ak sa obávame špekulatívneho zakladania nových cirkví, upravme to tam, dajme tam poistky, dajme tam pravidlá, aby nebolo možné zneužívať takéto príspevky, obmedzme to napríklad dĺžkou registrácie cirkví a plnením istých povinností. Hoci systémové riešenie by spočívalo nie v nejakej drobnej úprave tohto zákona, ale v odluke cirkvi od štátu, čo je len tak mimochodom posledná nesplnená alebo takmer nedotknutá požiadavka novembra 1989. Odluku cirkvi od štátu dnes nikto nemá záujem, reálny záujem riešiť. A ja nie som za odluku cirkvi od štátu z dôvodu, že by som mal niečo proti cirkvám, a nemyslím si, že by mala byť presadená proti ich vôli. Nie som nepriateľom cirkví, rešpektujem náboženské presvedčenie všetkých ľudí, rešpektujem cirkvi a náboženské spoločnosti a ich úlohu v spoločnosti, ale myslím si, že odluka cirkvi od štátu by bola v záujme nie alebo nielen štátu, ale predovšetkým cirkví a ich slobody. Bola by to vec v prospech náboženskej slobody, ktorú by bolo dobré a správne urobiť spolu s cirkvami na základe dohody s nimi a na základe podmienok, ktoré by vyhovovali aj im a ktoré by boli schopné akceptovať. To by bola podľa môjho názoru správna cesta, nie ešte viac obmedzovať možnosť pôsobenia registrovaných cirkví s rovnocenným postavením voči iným cirkvám a náboženským spoločnostiam, ako to robí návrh zákona, ktorý nám predkladajú kolegovia z SNS a ktorý z týchto troch dôvodov nemôžem v žiadnom prípade podporiť. Ďakujem za pozornosť.