Ľ. Petrák, poslanec: (2008-12-02):
Dovoľte pár poznámok k prerokovávanej téme, ktorá podľa môjho názoru je podstatne širšia. A treba ju vnímať komplexnejšie ako niekoľkoriadkový návrh novely zákona, ktorý predložili predkladatelia. Kde je problém, v čistote jazyka, o ktorú sú vedome i podvedome usiluje každý národ? Možno je čas starať sa o čistotu maďarského jazyka, ktorým hovoria naši spoluobčania na juhu Slovenskej republiky. Neviem to úplne zmysluplne posúdiť. Mali sme tu interpretáciu pani poslankyne Rosovej. Ale kladiem si otázku, či tomu pomôže uvádzanie geografických názov iba v maďarčine, tak ako to navrhuje predkladaná novela zákona. O tomto skutočne nie som presvedčený. A myslím si, že bolo by zodpovedné od predkladateľov, aby hľadali iné znenie, ako pôvodne predložili v návrhu zákona. Viete, kolegovia, ono je to uhol pohľadu, ktorý máme často iný na tú istú vec. Vás mnohých predovšetkým ctené kolegyne, rozčúli, ak prechyľujeme a vyslovíme ženské meno s koncovkou „ová“. Pritom je to pre nás mnohých podvedomá samozrejmosť. Na druhej strane vy od nás požadujete, aby nás neiritovalo, ak v učebniciach, z ktorých sa učia vaše deti, sú uvádzané aj geografické názvy, ktoré boli umele vytvorené v čase krutej maďarizácie a najhoršieho národnostného útlaku Slovákov. Toto som sa pravdepodobne vrátil príliš ďaleko do histórie a nechcem sa vo svojom ďalšom vystúpení uberať touto cestou, lebo takto by sme asi ťažko našli priestor pre naše zblíženie. Posuniem sa preto, ak dovolíte, o storočie vpred. Pamätám si začiatok deväťdesiatych rokov a usmernenia ohľadne používania menšinových jazykov. Vtedy bola argumentácia, že je potrebné vytvoriť podmienky predovšetkým pre starých ľudí, ktorí nemali možnosť naučiť sa po slovensky, aby sa dohovorili na úradoch. Všetci sme to akceptovali. A to hovorím z pozície dlhoročného starostu jazykovo zmiešanej obce. Aká je situácia dnes? Kto dnes potrebuje iný ako štátny jazyk, aby sa dohovoril? Paradoxne sú to mladí ľudia, ktorí sú absolventmi škôl s vyučovacím jazykom maďarských za posledné jedno či dve desaťročia. Kam sa uberá vývoj? Títo ľudia sa dnes stávajú cudzincami v rodnej krajine. Podčiarknem to, títo ľudia sa dnes stávajú cudzincami v rodnej krajine. Stávajú sa cudzincami nie preto, že by ich niekto utláčal a oberal ich o prirodzené ľudské práva, nie preto, že by ich niekto vyháňal, ale preto, že niekto ich chce umele vzdelávať tak, aby neboli schopní porozumieť si so svojimi susedmi, ktorí hovoria iným jazykom, teda v tomto prípade po slovensky. Ctené kolegyne, kolegovia, toto mi je skutočne a úprimne ľúto. Prečo je to tak. Chcú to bežní ľudia? Ja osobne si myslím a som o tom hlboko presvedčený, že v takejto podobe určite nie. Bežní ľudia si totiž chcú zachovať a prirodzene zachovať svoj materinský jazyk a kultúrne tradície, v čom im určite nikto nebude brániť. A myslím si, že náš postoj, postoj strany Smer – sociálna demokracia o tom hovorí jasnou rečou. Títo ľudia, ktorí žijú na jazykovo zmiešaných územiach chcú prirodzene žiť v pokoji a v zhode aj so svojimi susedmi, ktorí majú iný materinský jazyk, lebo vedľa seba takto žijú generácie ich predkov a naďalej chcú žiť v priateľstve a v zhode. Problém nie je v ľuďoch, problém je, ctené kolegyne a kolegovia, v politikoch, v politikoch, ktorí snívajú sen návratu Veľkého Uhorska, v politikoch, ktorých šovinistické veľkomaďarské blúznenie v niektorých prípadoch prerastá do psychiatrickej diagnózy. S týmto sa musíme vysporiadať všetci, ale predovšetkým, ctené kolegyne a kolegovia zo Strany maďarskej koalície, s týmto sa musíte vysporiadať predovšetkým vy vo vlastnej strane. Toto ja osobne považujem za obrovské nebezpečenstvo, toto považujem za hru s otvoreným ohňom na sude s pušným prachom. A myslím si, že je potrebné, aby takýto politici odišli na smetisko dejín. Aké je východisko. Pri návrhu zákona je to pozmeňujúci návrh pána predsedu Pašku, ktorý, predpokladám, o chvíľu prednesie v tejto ctenej snemovni. Tento pozmeňujúci návrh je podľa môjho názoru maximálnym možným kompromisom, kompromisom, ktorý je vystretou pravicou na dobrú spoluprácu a dobré spolunažívanie na tomto území. Ale je to kompromis, ktorý je postavený aj na očakávaniach, na očakávaniach, že sa nestane prostriedkom ďalšieho umelého rozdeľovania oboch národov, na očakávaniach, že základné školy, ktoré ovládate prostredníctvom školských rád, vytvoria všetky podmienky pre kvalitnú výučbu slovenčiny, aby vaše deti neboli cudzincami v rodnej krajine a, myslím si, že v tomto kontexte je namieste aj tvrdenie, aby poznali aj slovenské geografické názvy. Je to kompromis, ktorý je postavený aj na očakávaniach, že v bežnom živote prevládne občiansky prístup k riešeniu každodenných problémov, ktorý bude zbavený falošných nacionalistických tónov. Ctené kolegyne, kolegovia, mne ako starostovi, ale aj obyvateľovi jazykovo zmiešanej obce je jedno, či komunikujem s tetou Helenkou alebo či komunikujem s Ilonka néni. Ako človek sa pozerám na to, či som sa stretol s dobrým človekom alebo grázlom. Ako starosta sa pozerám na to, či daná osoba pozná aj svoje povinnosti alebo sa domáha iba svojich práv. Zvolením som sa stal starostom všetkých občanov obce, a nie iba tých, ktorí hovoria po slovensky alebo v iných prípadoch po maďarsky. Toto je občiansky prístup k problému, ku ktorému sa hocikedy a hocikde hrdo prihlásim. Toto je v mojom ponímaní, pán kolega Fronc, domov pre všetkých, na ktorých ste sa ma pýtali pri prvom čítaní tohto zákona. Ak hovorím o domove pre všetkých, musím povedať, požadujem rovnaký občiansky prístup aj od starostov a politikov inej národnosti. A tým myslím aj politikov maďarskej národnosti. Ďakujem pekne.