A. Záborská, poslankyňa: (2004-05-21):
Dotknem sa krátko niektorých bodov, o ktorých sme hovorili už aj s pánom ministrom, ale v týchto oblastiach budem pripravovať pozmeňujúce návrhy tak, aby zazneli aj vo všeobecnej rozprave. Nemocnice ako akciové spoločnosti na rozdiel od zdravotných poisťovní, ani táto myšlienka nie je pre mňa celkom neprijateľná. A dokážem si predstaviť zdravotnícke zariadenia a nemocnice ako akciové spoločnosti. Mám snáď jednu výhradu. V zákone sa hovorí o transformácii štátnych zdravotníckych zariadení, teda štátnych nemocníc na akciové spoločnosti. Tu by som navrhla, aby mohli prejsť na akciové spoločnosti aj nemocnice, ktoré sú v kompetencii vyšších územných celkov a miest, aby to postavenie na trhu, pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti, bolo pre všetky nemocnice rovnaké. Tieto nemocnice, ktoré patria pod vyššie územné celky a pod mestá, sú zatiaľ príspevkové organizácie svojich zriaďovateľov, teda vyšších územných celkov a miest. Myslím si, že nikto z vás si nerobí ilúzie, že mestá a vyššie územné celky prispievajú nemocniciam na ich prevádzku. Jediný efekt je, že im zväzujú ruky. Ako markantný príklad uvediem, že veľká nemocnica nemôže prenajať zdravotnej sestre slobodáreň viac ako na 1 týždeň bez toho, že by sa nešla opýtať na vyšší územný celok, či to môže urobiť. Ďalším okruhom, ktorého sa chcem dotknúť, je minimálna sieť. Prílohou tohto zákona má byť minimálna sieť, ktorá podľa môjho názoru je poddimenzovaná, pretože tvorí asi jednu tretinu súčasnej siete. A tu by som sa chcela opýtať pána ministra, čo bolo kritériom na takýto rozsah poskytovateľov zdravotnej starostlivosti, či to boli disponibilné zdroje alebo to bolo umožnenie väčšieho manévrovacieho priestoru pre budúce zdravotné poisťovne. Podľa mňa optimálna sieť je tá minimálna sieť, kde by sa dokázala realizovať štátna zdravotná politika. A to je zlepšovanie zdravotného stavu obyvateľstva. Ja si uvedomujem, že od úrovne zdravotnej starostlivosti závisí zdravotný stav obyvateľstva len v 20 %. Ale korešpondujúc s týmito 20 % by mal byť určený rozsah minimálnej siete. Pýtam sa, ak nastane zhoršenie zdravotného stavu obyvateľstva, kto bude potom zodpovedný, či ten kto navrhol minimálnu sieť, alebo ten, kto ju nerozšíril, teda zdravotná poisťovňa, ktorá to má vo svojej kompetencii, ak jej na to budú stačiť zdroje. Ešte v krátkosti ku komorám. Stotožňujem sa aj s pánom poslancom Novotným, aj pani poslankyňou Sabolovou, že v danej situácii by bolo treba rozšíriť komory v rezorte zdravotníctva. Chcem sa vyjadriť aj k odbornej a etickej spôsobilosti, ktorú mali v kompetencii komory. Dávali pri vydaní licencie na ňu potvrdenie. Ja si uvedomujem, že hoci nie vždy, ale stalo sa, potvrdenie o odbornej a etickej spôsobilosti sa zneužívalo a používalo sa ako určitý regulátor siete. Ale bolo to len preto, že neboli jasne stanovené kritériá, a to kritériá demografické alebo geografické na sieť zdravotníckych zariadení alebo na sieť poskytovateľov zdravotnej starostlivosti na Slovensku. Náš vstup do Európskej únie je aj o zodpovednosti a pripravenosti, ako sme schopní si osvojiť a uplatňovať princípy, ktoré v Európskej únii platia. A Európska únia aj prostredníctvom komisára, ktorý má na starosti hospodársku súťaž, sa zaoberala otázkou regulácií v slobodných povolaniach a jeden zo záverov bol, že záverečná správa je v rozpore s presadzovaným názorom, že liberalizácia a voľný trh sú riešením problémov zdravotníctva a obzvlášť lekárenstva. Pán minister často ako vzory hospodárenia a vynakladania finančných prostriedkov vzhľadom na HDP dáva v Európe Luxembursko, Holandsko a Veľkú Britániu. Vo všetkých týchto krajinách sú v istom slova zmysle, nehovorím, že u všetkých je to rovnako, uplatňované demografické alebo geografické kritériá, pokiaľ sa týka napr. lekární. Len celkom v krátkosti, aby moji kolegovia vedeli, spomeniem, že v Luxembursku platí pravidlo jednej lekárne na 5 000 obyvateľov. V Belgicku platí podobné pravidlo, jedna lekáreň, podľa veľkosti mesta, na 2 000 až 3 000 obyvateľov, vo Fínsku je jedna lekáreň podľa lokálnych potrieb na 6 500 obyvateľov, vo Francúzsku je jedna lekáreň na 2 500 obyvateľov, v Taliansku je jedna lekáreň na 4 000 až 5 000 obyvateľov, v Španielsku, Portugalsku, Rakúsku, ale aj v Maďarsku a Poľsku alebo v pobaltských republikách okrem prísnych demografických kritérií, jednej lekárne na 5 000 obyvateľov platia aj kritériá geografické, nová verejná lekáreň musí byť vo vzdialenosti najmenej 500 m od inej lekárne. Samozrejme, tu sa často hovorí o lekárňach, ktoré sú vo veľkých mestách, kde na jednej ulici sú tri-štyri či päť lekární. Ale to je spriemerované, pretože v tom meste keby sa mesto podelilo po 500 metroch, nie je toľko lekární, aby nezodpovedali tomuto kritériu. Lekárne vo Švédsku dokonca sú vo vlastníctve istej štátnej spoločnosti, ktorá zodpovedá za dostatočné zabezpečenie poskytovania zdravotnej starostlivosti. Zaujímavá situácia je vo Veľkej Británii, kde nová lekáreň musí demonštrovať svoju nevyhnutnosť či potrebu pre správne zabezpečenie lekárenskej starostlivosti v regióne. Naviac v Španielsku, v Dánsku, Fínsku, v Nemecku, v Rakúsku, Francúzsku či v Portugalsku si môže lekáreň otvoriť len lekárnik. Nechcem ísť do podrobností, ale to, čo predkladá ministerstvo v zákone, podľa mňa je opačný pól toho, čo je teraz na Slovensku. Podľa môjho názoru, keby sme stanovili jasné kritériá, tak žiadna komora nebude zneužívať hociktoré potvrdenie, ktoré má v kompetencii vydávať na to, aby regulovala sieť. Navyše si myslím, že voľná sieť, voľné vydávanie licencií bude drahšie pre systém, ako je to doteraz. V rámci druhého čítania niektoré tieto návrhy alebo poznámky vyjadrím v pozmeňujúcich návrhoch. Ďakujem pekne.