M. Záhumenský, poslanec: (2008-09-10):
Dôvod tejto prognózy bol jednoduchý. Mimovládne ekologické organizácie a časť úradníkov ministerstva životného prostredia a zamestnancov Štátnej ochrany prírody nechceli pristúpiť na spracovanie vetrovej kalamity a snažili sa blokovať činnosť lesníkov. Lesníci oficiálne zverejnili informáciu, že veľké množstvo smrekového dreva, ktoré ostane v lese po vetrovej kalamite, je mimoriadne atraktívne pre podkôrny hmyz, najmä lykožrútov. Tie sa na ležiacich kmeňoch rozmnožia do takej miery, že začnú hromadne nalietavať na živé a zdravé smreky a masovo ich usmrcovať. Spôsobia tak dlhotrvajúcu kalamitu obrovského rozsahu, ktorej objem môže byť niekoľkonásobne väčší, ako bol objem poškodených lesov vetrovou kalamitou. Aj napriek ráznym varovaniam lesníkov predchádzajúca vláda a predovšetkým kompetentné orgány ministerstva životného prostredia a štátnej ochrany prírody tieto varovania ignorovali alebo bagatelizovali. Uprednostňovali a vo svojich rozhodnutiach presadzovali stanoviská neodborníkov z mimovládnych environmentálnych organizácií a dobrovoľných ochrancov prírody. Neverili alebo úmyselne ignorovali odporúčania profesionálov, ktorí majú s problematikou lykožrútových kalamít dlhoročné skúsenosti a skúmali a riešili takéto situácie v rôznych častiach Európy či v zámorí. Dnes už iba málokto pochybuje o tom, že neuposlúchnutie varovania lesníkov bola závažná chyba. Každý, kto v tomto roku navštívil Vysoké Tatry alebo Nízke Tatry a videl rozsiahle lesné komplexy tvorené skupinami mŕtvych stojacich stromov, napríklad magistrála z Hrebienka na Skalnaté pleso, Tichá a Kôprová dolina, Srdiečko a podobne, chápe, že revitalizácia týchto území bude obrovským problémom, ktorý bude zamestnávať vládu Slovenskej republiky a traumatizovať Slovensko a jeho obyvateľov najbližšie roky a možno desaťročia. Vzniknutú situáciu najlepšie charakterizujú nasledovné fakty: vetrová kalamita prerástla do lykožrútovej kalamity nebývalých rozmerov, ktorej likvidácia bude trvať niekoľko rokov, ak nie desaťročí, a bude stáť slovenských daňových poplatníkov nemalé finančné prostriedky. Podľa informácií z odborných kruhov v oblasti lesníctva, ekológie lesa, ochrany prírody a ochrany lesa je situácia s premnožením smrekového lykožrúta na Slovensku nasledovná: z celkového rozsahu 5,3 mil. kubíkov vetrovej kalamity z novembra 2004 sa nespracovalo takmer 645-tisíc kubíkov sústredenej kalamity, najmä v piatom stupni ochrany prírody a území Natura 2000, a ďalších 150-tisíc kubíkov kalamity roztrúsenej. V lesoch tak ostalo ležať takmer 800-tisíc kubíkov smrekovej hmoty atraktívnej pre lykožrúty. Tým, že sa drevná hmota nespracovala alebo včas neasanovala, stala sa živnou pôdou pre masové namnoženie lykožrútov. Tak sa vytvorili ideálne podmienky pre lykožrútovu kalamitu, ktorá bude mať väčší rozsah, ako bol rozsah kalamity vetrovej v roku 2004. Podstatná časť tejto hmoty je situovaná v Národných parkoch Vysoké a Nízke Tatry. Lykožrútova kalamita nadobudla na Slovensku takú dynamiku, že jej rýchle a jednoduché zvládnutie, najmä v Národnom parku, ako sú Vysoké Tatry a čiastočne Nízke Tatry, je takmer nereálne. Preto treba bezodkladne začať túto situáciu riešiť ako vážnu prírodnú katastrofu, ktorá v roku 2009 presiahne svojím objemom napadnutých stromov objem obrovskej vetrovej kalamity z novembra 2004. Lykožrútova kalamita naberá v súčasnosti na dynamike. Z objemu nespracovanej drevnej hmoty 800-tisíc kubíkov vetrom poškodeného dreva je už v súčasnosti lykožrútova kalamita na úrovni viac ako 3,5 mil. kubíkov. Pri dynamike, ako sa táto kalamita vyvíja, a pri počasí, aké pretrváva na Slovensku v posledných rokoch, možno očakávať, že kalamita dosiahne v budúcom roku úroveň blízku rozsahu vetrovej kalamity, to je viac ako 5 mil. kubíkov dreva, a bude stále narastať. Tento scenár je absolútne realistický. Z okolitých krajín máme príklady, kde po vetrovej kalamite v Českej republike pri vývoji počasia, aké je na Slovensku v poslednom období, sa z ponechanej vetrovej kalamity v úrovni 1 mil. kubíkov do päť rokov vytvorila lykožrútova kalamita predstavujúca 7 mil. kubíkov lykožrúta napadnutého smrekového dreva. To znamená, že na Slovensku by sa pri podobnej konštelácii podmienok z 800-tisíc kubíkov nespracovanej vetrovej kalamity vytvorilo do roku 2009 zhruba 5,5 mil. kubíkov lykožrútovej kalamity. Pritom objem kalamity bude narastať aj v ďalších rokoch, čo signalizuje stály nárast odchytu lykožrútov v lapačoch, t. j. populačná hustota škodcu stále ešte nedosiahla kulmináciu. Takúto obrovskú lykožrútovu kalamitu Slovensko ešte nezaznamenalo. Adekvátne tomu budú aj škody a následky, ktoré kalamitu budú sprevádzať. Ak je niekto na pochybách, či argumenty obrovskej lykožrútovej kalamity nie sú vyfantazírované, stačí, aby navštívil Vysoké Tatry, prešiel magistrálu od Hrebienka po Skalnaté pleso alebo navštívil oblasť Srdiečka. Uvidí rozsiahle plochy lesov s mŕtvymi smrekmi a bezútešný pohľad na devastačný efekt lykožrútovej kalamity. Lykožrútovu kalamitu spôsobili neodborné a alibistické rozhodnutia politikov a úradníkov na Ministerstve životného prostredia SR, Štátnej správy životného prostredia a Štátnej ochrany prírody, kompetentné orgány životného prostredia zabrániť lesníkom vykonať včasné a dôsledné opatrenia ochrany lesa proti kalamitným škodcom. Argumentovali pritom bezzásahovosťou v piatom stupni ochrany prírody a bezzásahovosťou vo všetkých územiach Natura 2000. Neodôvodnene predpokladali, že príroda sa s premnoženým lykožrútom vysporiada sama. Tento naivný scenár sa nenaplnil a nenaplní. Tento stav zapríčinilo neprofesionálne konanie ministerstva životného prostredia v prechádzajúcom volebnom období a malo aktívny prístup vlády Slovenskej republiky v roku 2005. Ministerstvo životného prostredia nechcelo počuť argumenty lesníkov o konzekventnom spracovaní vetrovej kalamity a aktívnej ochrane lesa proti lykožrútom. Naopak, akceptovalo názory nevládnych ekologických organizácií a ekologickej laickej verejnosti, ktorí politikov a úradníkov Štátnej správy životného prostredia a Štátnej ochrany prírody ubezpečovali, že príroda si s kalamitou poradí sama, že lykožrút je súčasťou lesa a nie jeho kalamitným škodcom, že sa nič dramatické nestane a lykožrút sa nedokáže tak rozmnožiť, ako tvrdia lesníci, a že územia národný parkov treba nechať na samovývoj a iba v nich sledovať prírodné procesy. Tieto informácie boli neprofesionálne a účelovo modifikované. Neadekvátnym spôsobom zovšeobecňovali informácie o prirodzenom vývoji pôvodných lesných spoločenstiev v ruskej tajge či v severoamerických národných parkoch, kde existujú obrovské rozlohy prírodných lesov, ktoré sa nedajú porovnávať s urbanizovanými národnými parkami obsahujúcimi fragmenty prírodných lesov a pralesov na Slovensku. Primárnym pochybením bol fakt, že pri riešení dôsledkov vetrovej kalamity sa neuplatňovali princípy štátnej ochrany prírody a nepresadzovali sa štátne záujmy, ale prostredníctvom štátnych úradníkov boli presadzované skupinové záujmy mimovládnych ekologických organizácií, ktoré by bolo možné charakterizovať aj ako záujmy v oblasti ekobiznisu. Je neobhájiteľné a neakceptovateľné, aby štátna politika ochrany prírody sa riadila názormi mimovládnych organizácií tvorených skupinami amatérov typu Vlk, Ekofórum a podobne, ktorí nemajú žiadnu zodpovednosť za vývoj tejto krajiny, za ochranu jej prírodných a kultúrnych hodnôt, nezodpovedajú za zabezpečenie oprávnených požiadaviek občanov Slovenskej republiky a nemajú žiadne morálne záväzky a zodpovednosť za budúcnosť Slovenska. Odporúčajú iba také riešenia, ktoré vyhovujú ich úzko skupinovým záujmom orientovaným na NGO ekobiznis, ako je sledovanie procesov v prírode za peniaze daňových poplatníkov, pozorovanie vtákov a vývoj biotopov z projektov EÚ a podobne, a to bez akejkoľvek zodpovednosti za ekologické, ekonomické a sociálne dôsledky týchto rozhodnutí pre spoločnosť a krajinu. Uplatňovanie bezzásahového režimu, takzvaná pasívna ochrana v územiach národného a európskeho významu s odvolávaním sa na požiadavky Európskej komisie v územiach postihnutých vetrovou kalamitou, bolo zavádzajúce a účelové. Smernica Európskej komisie o biotopoch požaduje zachovanie priaznivého stavu biotopov alebo uvedenie biotopov do priaznivého stavu, pričom nezakazuje manažmentové opatrenia, ktoré priaznivý stav zabezpečia. Naopak, vetrová kalamita uviedla značnú časť smrekových biotopov do nepriaznivého stavu a iba manažmentovými opatreniami bude možné tieto biotopy opäť obnoviť, inak zaniknú. Masívny rozpad horských smrečín bude mať fatálne ekologické, ekonomické a sociálne dopady na postihnuté regióny a ľudí, ktorí v nich žijú. Každého ekologicky uvažujúceho človeka pri pohľade na masívny rozpad lesných spoločenstiev napadne myšlienka, aké to bude mať dôsledky pre naše veľhory, cenné chránené lesné spoločenstvá, ale aj regióny a obyvateľov v nich žijúcich. Treba sa pripraviť najmä na ekologické, ekonomické a sociálne dôsledky, ktoré so sebou prináša lykožrútova kalamita, a aké už začínajú byť markantné a budú sa stále stupňovať. Možno ich charakterizovať nasledovne: ekologické dôsledky – zničia sa cenné biotopy národného európskeho významu tým, že ich hlavnú zložku smrekový les zničí lykožrút a ich obnova ako pôvodného lesa už nebude reálna. Napríklad ohrozených najcennejších oblastí v Tichej a Kôprovej doline, kde lykožrút ohrozuje prírodnú rezerváciu Nefcerka, kde hrozí odumretie takých cenných lesných spoločenstiev, ktoré sa nedajú nahradiť alebo sa budú znovu formovať stovky rokov. Zníži sa zastúpenie druhov viazaných na smrekové biotopy, pričom môže hroziť vyhynutie viacerých druhov hmyzu a vtákov. Taká situácia vznikla napríklad v oblasti rezervácie Fabova hoľa, kde zanikli podmienky pre výskyt hlucháňa viazaného na dnes už neexistujúce smrekové biotopy. Zhorší sa funkčnosť horských lesov a tie nebudú schopné plniť mimoprodukčné funkcie, napríklad chrániť nižšie položené lesy, pozemky, infraštruktúru pred lavínami, záplavami, eróziou pôdy a podobne. Ekonomické dôsledky kalamít postihnú najmä vlastníkov a správcov lesov, ale aj podnikateľské subjekty, ktorých podnikateľské aktivity sú viazané na funkčný les alebo peknú prírodu, ako je turistika, hotelierstvo, poľovníctvo, ekovzdelávanie, kúpeľníctvo a podobne. Vznik kalamitnej situácie v lesoch spôsobuje ich vlastníkom najmä ekonomické straty. Predčasná likvidácia rubne nezrelých stromov a strata na najefektívnejšom prírastku, znížená kvalita kalamitného dreva, tým aj nižšie speňaženie, zvýšené náklady na obnovu, ochranu a obhospodarovanie lesa, náklady na budovanie infraštruktúry súvisiace s narastajúcou ťažbou kalamitného dreva, ako sú lesné cesty, sklady, a na revitalizáciu územia, znížená hodnota verejnoprospešných funkcií lesa. Sociálne dôsledky spôsobia ekonomické oslabenie regiónov a zvyšovanie nezamestnanosti, v dôsledku čoho straty, resp. zníženie príjmov podnikateľov z predaja dreva a následne nedostatku finančných zdrojov na trvalo udržateľné obhospodarovanie lesných ekosystémov, zníženie záujmu turistov a športovcov o návštevu lesných území devastovaných lykožrútovou kalamitou, redukcie kúpeľníckych aktivít v dôsledku zániku funkčnosti klimatických kúpeľov pre nedostatok dospelých i neštátnych lesných spoločenstiev a útlm alebo nefunkčnosti iných výrobných odvetví či profesií viazaných na les alebo produkty a služby pochádzajúcich z lesa. Vláda Slovenskej republiky by mala kreovať vládny výbor pre riešenie prírodnej katastrofy spôsobenej podkôrnym hmyzom v smrečinách, najmä v Národných parkoch Vysoké a Nízke Tatry s cieľom minimalizovať ekologické, ekonomické a sociálne dopady tejto kalamity na lokálne obyvateľstvo. Predovšetkým ekonomické a sociálne dôsledky lykožrútovej kalamity veľkého rozsahu môžu mať fatálne dôsledky na ekonomiku štátu a funkčnosť spoločnosti v tých najcitlivejších vidieckych zaostalých regiónoch. Treba si uvedomiť, že v mnohých oblastiach Slovenska sú lesy hlavných zdrojom príjmov obyvateľstva. Lesy sú tiež predpokladom zabezpečenia stále sa zvyšujúceho dopytu spoločnosti po nedrevných lesníckych tovaroch a službách. Problém je o to výraznejší, že podkôrniková kalamita sa týka viacerých veľmi citlivých regiónov na Slovensku, kde je vysoká nezamestnanosť, ako je Orava, Kysuce, Horehronie, Spiš a podobne. Preto je absolútne nevyhnutné, aby vláda koordinovala a riadila celý proces zastavenia likvidácie dôsledkov podkôrnikovej kalamity na Slovensku. Zo vzniknutej situácie by malo pre Slovensko vyplynúť poučenie, že vláda Slovenskej republiky nesmie umožniť nevládnym ekologickým organizáciám, aby zásadným spôsobom usmerňovali chod tejto krajiny, lebo ony nenesú zodpovednosť za vývoj tejto krajiny a za jej hospodárstvo. Treba jednoznačne vyžadovať, aby politici a úradníci, ktorí nekonali a nerozhodovali profesionálne v tejto oblasti, niesli zodpovednosť za to, do akého stavu dostali les a lesné spoločenstvá, najmä v národných parkoch a chránených územiach. Vláda Slovenskej republiky v roku 2005 vytvorila Vládny výbor pre pomoc Tatrám po veternej smršti. Predseda vlády však nebol schopný donútiť dvoch ministrov, nominantov SMK, aby koordinovali postup ministerstva životného prostredia a ministerstva pôdohospodárstva tak, aby nespôsobili vážne negatívne dôsledky na lesné ekosystémy tým, že nechajú benevolentne prerásť vetrovú kalamitu do kalamity lykožrútovej. Je nevyhnutné, aby sa veci pomenovali pravým menom. Preto by parlament mal od exekutívy požadovať relevantné informácie a realizáciu im odpovedajúcim opatrení na likvidáciu následkov kalamity. Vláda musí jednoznačne pomenovať pôvodcov a príčiny vzniku podkôrnikovej kalamity, musí tiež definovať spôsob, časový harmonogram a potrebné finančné zdroje na likvidáciu podkôrnikovej kalamity a jej dôsledkov pre obyvateľstvo, zamestnanosť, podnikateľské aktivity v postihnutých oblastiach. V neposlednom rade aj vyvodiť politickú zodpovednosť a právne konzekvencie voči tým, ktorí takýto stav spôsobili. Ctení kolegovia, kolegyne, ďakujem za pozornosť. (Potlesk.)