J. Rydlo, poslanec: (2007-09-19):
Dovolím si vašu pozornosť upriamiť na niekoľko skutočností. To súvisí s realizáciou tohto zákona. Realizácia zákona č. 726/2004 Z. z. o poskytnutí jednorazového peňažného príspevku osobám zaradeným v rokoch 1948 až 1954 do vojenských táborov nútených prác a pozostalým manželkám po týchto osobách narážala od samého začiatku na problémy spojené najmä so stavom a obsahom vojenských archívnych dokumentov, ale aj v súvislosti s rôznou interpretáciou podmienok, za ktorých majú byť oprávnené osoby odškodnené. Vyskytujúce sa problémy mala odstrániť novela tohto zákona zákonom č. 612/2005 Z. z. Ale v skutočnosti naďalej sa pri vybavovaní žiadostí prejavili niektoré rozporné postoje k oblasti zriaďovania a fungovania a rušenia vojenských táborov nútených prác. Podľa historických faktov boli síce pod tlakom medzinárodného spoločenstva vojenské tábory nútených prác ku dňu 1. mája 1954 formálne zrušené, ale v skutočnosti osoby v nich zaradené podliehali naďalej všetkým možným diskriminačným podmienkam aj po preradí do tzv. technických práporov (TP). Tieto argumenty boli pri prerokovaní predchádzajúcej novely v zákone č. 612/2005 Z. z. prijaté o. i. aj uznaním nároku na príspevok po preradení oprávnenej osoby do technického práporu, avšak explicitné časové ohraničenie doby, do ktorej ešte možno oprávneným osobám poskytnúť jednorazový príspevok, z textu zákona vypadlo. Na druhej strane dôvodová správa jednoznačne označuje 31. december 1954 ako dátum, ktorý treba považovať za reálne skončenie podmienok, za akých fungovali vojenské tábory, ale najmä podmienok, ktorými boli podriadené osoby v nich zaradené. Na ilustráciu argumentácie, že po formálnom zrušení vojenských táborov nútených prác podmienky v novooznačených technických práporoch prakticky trvali naďalej, možno uviesť niektoré dôvody uplatňovania tejto praxe, ako je napr. to, že a) významná tu bola aj skutočnosť, že okamžité „useknutie“ pracovného fondu zmluvným firmám bolo prakticky nemožné, a tak bývalí príslušníci PTP formálne preradení do technických práporov ako pokračovateľky PTP, takto sa skrátene označovali vojenské tábory nútených prác, niekoľko mesiacov i vyše roka hoci už pod označením TP, naďalej s nezmenenými pracovnými podmienkami, plnili funkciu trestaneckých PTP-ákov (Je to v dôvodovej správe ako príloha č. 1 a 2.), b) rôzne oneskorenia realizácie rozhodnutí vznikali aj z dôvodu krátkeho dispozičného času pri neplánovaných situačných rozkazoch v období po smrti Josifa Vissarionoviča Stalina a Klementa Gottwalda, keď napr. rozkaz bol doručený o 18.40 hodine v ten istý deň, v ktorom už mal byť tento rozkaz aj zrealizovaný (Tu odkazujem na prílohu č. 3 dôvodovej správy, z ktorej je, citujem, tiež evidentné, že aj po 30. apríli 1954 naďalej boli evidovaní a postihovaní vojaci s kádrovými závadami, čo tiež svedčí o rozpore teórie a praxe za komunistického politického režimu.), c) rozhodujúcim faktorom bola aj skutočnosť, že realizácia rozkazu o vyradení vojaka z PTP závisela aj od postoja mimoarmádnych politických orgánov, keď tieto si neželali dotyčnú osobu v civilnom živote. (O tom svedčí príloha č. 4 dôvodovej správy.) Z uvedených a iných podobných dôvodov v Českej republike i u nás rôzni odborníci z oblasti vojenskej histórie a ministri obrany ako napr. páni Andrejčák a Sitek sa zhodli na reálnom konečnom termíne existencie vojenských táborov nútených prác, ktorým bol 31. december 1954. V priebehu vybavovania žiadosti oprávnených osôb sa odhalil aj ďalší čiastkový problém, ktorý nie je možné vyriešiť iba v rámci aplikácie zákona, vyžaduje si legislatívnu zmenu. Ide pritom o pomerne frekventované používanie klasifikačného znaku E na označenie osôb politicky nespoľahlivých. Poznatky o používaní tohto klasifikačného znaku svedčia však o závažných a rozdielnych skutočnostiach. Napr. uvedený znak E bol zavedený koncom roku 1950 akoby za pochodu, teda až po vzniku prvých vojenských útvarov PTP. Súčasne zaiste aj vplyvom ľudského faktora sa vyskytli mnohé prípady, že do evidenčných spisov politicky nespoľahlivých príslušníkov PTP u niektorých bol a u niektorých nebol znak E dopísaný. Historicky podložená prax dosvedčuje aj to, že neexistovali jednoznačné pravidlá pre používanie uvedeného znaku. Za rozhodujúce je však potrebné považovať ten fakt, že samotné neoznačenie osoby klasifikačným znakom E alebo jeho zrušenie neznamenalo automatickú zmenu pracovných a životných podmienok konkrétnej osoby zaradenej do vojenského tábora nútených prác z dôvodu politickej nespoľahlivosti. Pokiaľ ide o celkovú kvantifikáciu jednorazových príspevkov, je potrebné v súvislosti  s obsahom predloženého návrhu zákona dať do pozornosti informačnú správu pre ministra obrany Slovenskej republiky z 5. júna 2006. Podľa tejto správy bola vyčerpaná za obdobie rokov 2005 a 2006, resp. do konca roku 2006 na tieto príspevky aj kalkulovaná suma cirka 61,24 mil. Sk. To znamená, že za dané obdobie cirka 67 % celkového realizačného času z rozpočtových rokov 2005 až 2007 boli skutočne čerpané a kalkulované finančné prostriedky vo výške cirka 41 % z celkovej disponibilnej sumy 150 mil. Z toho, ako aj z veľkého počtu podaných rozkladov možno odôvodnene konštatovať, že z nenáležite tvrdej dikcie zákona vyplynul aj spôsob vybavovania žiadostí. V týchto súvislostiach treba brať do úvahy, že počet oprávnených osôb cirka už osemdesiatročných z dôvodu úmrtnosti rapídne klesá. A táto skutočnosť tiež podčiarkuje urýchlenú potrebu schválenia predloženého návrhu zákona. Cieľom predloženého návrhu zákona je upresnenie súčasnej platnej dikcie zákona č. 726/2004 Z. z. v znení zákona č. 612/2005 Z. z. jednak v záujme zabezpečenia jednotného posudzovania a rozhodovania o nárokoch tých oprávnených osôb, ktoré fakticky spĺňajú rovnaké podmienky pre poskytnutie príspevku, ale tiež v záujme zníženia vysokého počtu sťažností a oprávnených prostriedkov, resp. rozkladov, a tým aj odstránenia nadbytočnej administratívy spojenej s touto agendou. Hlavným poslaním návrhu je však predovšetkým zabezpečiť, aby bol pôvodný zámer zákona, t. j. zmiernenie krívd a dôsledkov neodôvodneného utrpenia postihnutých osôb a ich rodín spôsobených štátom v predchádzajúcom režime, naplnený v zamýšľanom rozsahu a čo najspravodlivejším spôsobom. Žiada sa ešte poznamenať, že tento návrh spadá len do rámca realizácie Ministerstva obrany Slovenskej republiky schváleného rozpočtového finančného limitu. Ďakujem za pozornosť.