Zs. Simon, poslanec: (2007-10-24):
Vážený pán minister, dámy a páni, každý zákon má dve také zásadné dimenzie, v ktorých sa posudzuje, jednou je bezpochyby politická a tá druhá je vecná. Politický dôsledok zákona úradníci asi ťažko dokážu odhadnúť, preto sa vopred ospravedlňujem, keď budem ctenú snemovňu zaťažovať tým, čo mohlo a malo byť odstránené v gestorskom výbore. Keďže pán minister niekoľko mesiacov nemal čas prísť do výboru, nemali sme možnosť viesť diskusiu v obidvoch rovinách. Máme pred sebou veľmi komplikovanú novelu, ktorá sa dotýka šiestich zákonov, a to v čl. I zákona č. 330 o pozemkových úpravách, možnože by sa dalo jednoduchšie nazvať, zákon o realitnej agentúre, zákon č. 229/1991 Zb. o úprave vlastníckych vzťahov, č. 225/1994 Z. z. o poľnej stráži, č. 145/1995 Z. z. o správnych poplatkoch, zákon č. 503/2003 Z. z. o navrátení vlastníctva či zákon č. 504/2003 o nájme poľnohospodárskych pozemkov. Pán minister, určite nie je jednoduché predložiť takú obšírnu novelu viacerých zákonov, najmä keď nie je medzi nimi všetkými súvislosť. Som si vedomý toho, že 80 % návrhu zákona vytvoril niekto iný a nie vy, ale tých ostatných 20 % úplne zmenilo pôvodný charakter zákona, ako aj jeho pôvodný cieľ a pôvodné riešenia. Dovoľte mi, aby som úvodom zosumarizoval, ako sa vykonávajú pozemkové úpravy a založenie aktuálnej evidencie pozemkov v rámci katastra. Po prvé register obnovenej evidencie pozemkov je potrebný preto, že v období 1951 – 1993 zápis v pozemkovej knihe bol len deklaratórny a nebol povinnosťou. Vlastníctvo prešlo na základe zmluvy, tie aj dnes môžu existovať zmluvy právoplatné z tohto obdobia, ktoré nie sú pokryté zápisom v katastri nehnuteľností, a preto je nesmierne dôležité vykonanie prvotného skúmania skutkového stavu pred jeho scelením. A ešte ostáva asi tisíc katastrov v rámci Slovenskej republiky, kde tento prvotný proces neprebehol a práve v tomto procese sa stanovuje inštitút tzv. neznámeho vlastníka na základe zákona č. 180/1995. Po zistení skutkového stavu sa začne ďalší proces, ktorý je proces sceľovanie pozemkov a ekologicko-funkčné usporiadanie. V tomto procese sa pre jednotlivých vlastníkov, ich pozemky v danom katastri vytvorí stav, keď vlastník nebude mať sto malých parciel, ale možno dve-tri väčšie, ktoré budú ideálne na obhospodárenie. Takýto stav je výhodný aj pre obhospodarovanie s pôdou, ako aj rozvoj obce a regiónu. Podotýkam, všetky tieto procesy a ich vykonanie boli stanovené v rokoch 1991 – 1995. Teraz podrobnejšie k niektorým častiam predloženého návrhu zákona. Prečo som v úvode povedal, že čl. I, ktorý sa dotýka zákona č. 330/1991 Zb. o pozemkových úpravách, usporiadaní pozemkového vlastníctva a pozemkových úradoch, pozemkovom fonde a pozemkových spoločenstvách v znení neskorších predpisov, by sme skrátene a pracovne mohli nazvať zákon o vytváraní realitnej agentúry, ktorý má názov Slovenský pozemkový fond. V bode 40 predloženého návrhu zákona, ktorým sa mení a dopĺňa § 11 ods. 11, sa de facto dopĺňa veta, citujem: „Ak ide o pozemok s nezisteným vlastníkom, Slovenský pozemkový fond alebo správca môže súhlasiť s vyrovnaním v peniazoch.“ Dámy a páni, toto je jednoznačne realitná činnosť. Upozorňujem a chcem upozorniť každého v duchu, že môže sa to diať len na pozemkoch, poľnohospodárskej pôde, ktorá je do výmery 400 metrov štvorcových a v prípade lesnej pôdy 2-tisíc metrov štvorcových. Ale tejto výmery už dnes v katastroch, kde register obnovenej evidencie bol vykonaný, je asi 400-tisíc hektárov a z toho 20 % cca predstavujú parcely, ktoré zodpovedajú týmto kritériám. Slovenský pozemkový fond teda podľa tohto oprávnenia v rámci pozemkových úprav môže sám za seba rozhodnúť, že pôda neznámych vlastníkov prejde na štát, resp. bude odpredaná. Sám ich ohodnotí, sám so sebou uzatvorí kúpno-predajnú zmluvu a sám sebe si aj zaplatí. Chcem upozorniť na to, že tento proces zoštátnenia pôdy neznámych vlastníkov alebo prevod pôdy neznámych vlastníkov do majetku štátu nie je asi v súlade ani s ústavou. Po vykonaní uvedených úkonov pôda bude v katastri nehnuteľností ako pôda evidovaná štátna. Preto reálna šanca vlastníka na vysporiadanie takéhoto pozemku a domáhanie sa finančnej náhrady od Slovenského pozemkového fondu bude takmer nemožná. Predaj pôdy neznámych vlastníkov podľa mojej mienky nie je v súlade ani s ústavou čl. 20 ods. 1 až 4, ktoré znejú: „(1) Každý má právo vlastniť majetok. Vlastnícke právo všetkých vlastníkov má rovnaký zákonný obsah a ochranu. Dedenie sa zaručuje.“ V tomto prípade si myslím, že dedenie už zaručené asi nie je. „Vyvlastnenie alebo nútené obmedzenie vlastníckeho práva je možné iba v nevyhnutnej miere a vo verejnom záujme, a to na základe zákona a za primeranú náhradu.“ Pýtam sa, keď tento proces schváli a odobrí Združenie účastníkov pozemkových úprav, ktorý nie je žiadnym štátnym orgánom, ktorý by mohol odsúhlasiť a asistovať pri prechode vlastníckeho práva neznámych vlastníkov na štát, je to správny proces a správny krok, ktorý zavádzame? Nie je to realitná kancelária? Je to dôvod, prečo nepodporím tento návrh zákona. Ďalej chcem upozorniť na to, že samotné znenie § 11, tak ako bol pôvodne naplánovaný, je nevykonateľný, nereálny a chaotický. Prečo si dovoľujem vysloviť takýto názor? Jednoducho, keď vlastník v procese pozemkových úprav požiada alebo dá súhlas na to, že súhlasí s finančným vysporiadaním, Slovenský pozemkový fond v tej chvíli dá blokáciu do katastra nehnuteľností na danú parcelu, s ktorou vlastník už v ďalšom procese nemôže nakladať. Ale finančnú čiastku za túto pôdu obdrží vlastník v skutočnosti len vtedy, keď pozemkové úpravy budú schválené a budú zapísané do katastra nehnuteľností, čo je pri najlepšom 5 rokov od súhlasu vlastníka na finančné vyrovnanie. Za toto obdobie v katastri nehnuteľností parcela je uvedená ťarcha, ktorá neumožňuje, zabraňuje vlastníkovi nakladať s týmito pozemkami, ale zároveň nemá ani úhradu. Preto sa pýtam, čo keď vlastník zomrie? Čo keď sa zmení charakter pozemku napríklad na stavebný, zmení sa jeho reálna finančná hodnota? Čo v tomto prípade? Je to ťažko vykonateľné. Takéto riešenie vytvára deformáciu konkurenčného prostredia v oblasti obchodovania s pôdou a vytvára pozemkové úpravy nerealizovateľné. Preto vo svojom pozmeňujúcom návrhu budem navrhovať tento bod vypustiť. V bode 42, ktorý sa tiež dotýka § 1 ods. 17, sa doplňuje ďalšia posledná veta, ktorá znie, citujem: „Štát prostredníctvom Slovenského pozemkového fondu alebo správcu môže kupovať aj ďalšie pozemky, ak ich vlastníci ponúknu na odpredaj.“ Tento bod taktiež deformuje trh s pôdou. Nie je jasný mechanizmus, ktoré ponúknuté pozemky fond kúpi, a to z dôvodu, že formulácia môže, dáva voľné pole pôsobnosti straníckym nominantom rozhodovať o tom, ktoré pozemky kúpia a ktoré nie. Tento bod je ďalším dôkazom toho, že v rámci tohto návrhu zákona sa vytvára realitná agentúra. Ale keby to všetko nestačilo, tak upozorňujem na bod 74 § 34, ktorý sa dopĺňa o odsek 15, ktorý znie, citujem: „Pozemkový fond môže vlastníka poľnohospodárskeho pozemku, ktorý tento pozemok neobhospodaruje a chce ho prenajať, na jeho žiadosť zastupovať v zmluvných vzťahoch súvisiacich s nájmom. Za zastupovanie má právo pozemkový fond požadovať úhradu v sume najviac 20 % nájomného.“ Takáto činnosť je jednoznačným dôkazom o tom, že Slovenský pozemkový fond schválením tohto návrhu zákona sa stane realitnou agentúrou a bude vnútorne rozporuplný. Prečo si dovoľujem vysloviť názor, že bude vnútorne rozporuplný a zmätočný? No jednoducho preto, lebo § 34 ods. 2 zostáva v nezmenenej podobe, ktorý znie, citujem: „Pozemkový fond nie je zriadený na podnikanie.“ Uvedené činnosti a odseky, ktoré som vymenoval, vážené dámy a páni, nie sú jasným dôkazom toho, že Slovenský pozemkový fond sa stáva podnikateľským subjektom? Prečo som sa úvodom vyjadril, že rieši neaktuálne veci? Táto problematika je veľmi špecifická, preto dovoľte, aby som pripomenul pôvodný zámer, ktorý bol stanovený ešte v roku 1991 v § 19 zákona č. 229 o úprave vlastníckych vzťahov k pôde a inému poľnohospodárskemu majetku, v ktorom ods. 1 znie: „Pozemkovými úpravami sú zmeny a usporiadanie pozemkov na určitom území vykonané za účelom vytvorenia pôvodne ucelených hospodárskych jednotiek podľa potrieb jednotlivých vlastníkov pôdy a ich súhlasom a podľa spoločenských požiadaviek na tvorbu krajiny, životné prostredie a na investičnú výstavbu.“ Teda pod pozemkovými úpravami sa rozumie scelenie, parcelárne usporiadanie, rozmiestnenie druhov pozemkov, arendácia hraníc a s tým súvisiaci výkon právnych, terénnych, komunikačných, vodohospodárskych, protierozívnych, ekologických a iných opatrení. Pozemkové úpravy sú základným organizačným nástrojom usporiadania pozemkového vlastníctva. Prax ukazuje, že riešenie v celej šírke pozemkových úprav je nereálne vzhľadom na projektovanie terénnych a komunikačných úprav, vodohospodárskych, protierozívnych, ekologických a iných opatrení, ktoré sa reálne naplnia od vykonania projektu o 10 až 15 rokov od zahájenia pozemkových úprav. Za toto obdobie sa reálne zmenia podmienky a už prvotné zistenia nemusia zodpovedať aktuálnemu stavu. Nazdávam sa, že by bolo efektívnejšie a účelnejšie, pokiaľ pozemkové úpravy by sa rozdelili na dve na seba nadväzujúce kroky, a to 1. scelenie parciel, funkčné a priestorové usporiadanie pozemkov, ktoré je vyznačené len v katastri nehnuteľností, 2. budovanie a vykonanie terénnych úprav, nakoľko vynakladanie prostriedkov na neaktuálne požiadavky je mrhanie peňazí daňových poplatníkov, 3. zvýšenie regionálnych rozdielov. Prečo si dovoľujem vysloviť tento názor? Každému musí byť jasné, že bez jasných vlastníckych vzťahov, vrátane optimálnych, nie scelených pozemkov, nie je možné efektívne rozvíjať vidiek ani jednotlivé obce. Dnes máme obstaraných 309 katastrálnych území z celkového počtu asi 2 900 katastrálnych území, čo poukazuje na to, že tento proces je pomalý vzhľadom na to, že sa začal v roku 1991. Aj z tých 309 katastrálnych území 200 bolo obstaraných v období 2003 – 2005. Jednoznačne je možné konštatovať, že uznesenie vlády č. 869/1993 sa nenaplnilo. V súčasnosti sa týmto návrhom zákona, ctené dámy a páni, rozhoduje o tom, či v období 2008 – 2013 sa obstará a začne realizácia pozemkových úprav v 100 katastrálnych územiach, alebo v 700 katastrálnych územiach. Mám za to, že prijatím tohto návrhu zákona sa zmenia priority a zvýšia sa regionálne rozdiely. Hneď vám to aj vysvetlím. Rozdiely medzi jednotlivými regiónmi vzniknú, ak realizácia pozemkových úprav, teda krok dva, bude prebiehať v usporiadaní a scelení pozemkov, teda krok jeden, na ostatnej časti územia Slovenskej republiky. Toto bude mať za následok, že v tých 309 katastrálnych územiach budú vykonané aj terénne úpravy, budovanie ciest, vetrolamov, protierozívnych opatrení a v zostávajúcich cca 2 600 katastrálnych územiach bude tento proces stáť, čakať, kedy sa začne a kedy sa zrealizuje. No najskôr sa začne pokračovať až v roku 2014 preto, lebo už nebudú na to prostriedky. Len pre úplnosť dodávam, že ministerstvo pôdohospodárstva na uvedenú činnosť má vyčlenené cca 4 mld. Sk Plánu rozvoja vidieka v období 2007 – 2013. Preto som sa vyjadril 2008 – 2013, pretože doteraz tento proces nemohol byť spustený, nakoľko plán rozvoja vidieka nie je schválený. Takže toto rozhodnutie je aj rozhodnutím o použití 4 mld. Sk v rozvoji Slovenskej republiky. Neúčelné vynakladanie prostriedkov štátu a Európskej únie? Pýtam sa, aký je význam zvýšenia regionálnych rozdielov? Aký je účel a efektivita takéhoto kroku? Doteraz na proces pozemkových úprav bolo použitých 1,5 mld. Sk, z ktorých minimálne 1/3 sa minie účinku, nakoľko stratí na reálnej časovej hodnote. Preto koncom roku 2007 by sme mali vychádzať z aktuálnej úrovne poznania a nie z úrovne poznania v roku 2005. Pýtam sa, či bol dobre stanovený tento proces pri tvorbe zákona v roku 1991? S odstupom času je jednoznačné, že rozhodnutie nebolo správne, keďže opatrenia v celom súbore usporiadania pozemkového vlastníctva a pozemkového práva sú chaotické a protichodné. Predložená novela tento stav ďalej len komplikuje. Vážené dámy a páni, preto si vás dovoľujem požiadať, aby ste podporili môj procedurálny návrh vrátiť návrh zákona predkladateľovi na dopracovanie. Zároveň odporúčam predkladateľovi, aby vypracoval komplexný návrh zákona o pozemkovom práve a o evidencii pozemkov tak, aby pozemkové právo zabezpečovalo efektívne naplnenie vlastníckych práv. Teraz pár slov k náhradnému pozemku. Dovoľte, aby som spojil bod 54 článku I s článkom VI, pretože tieto navzájom bezprostredne súvisia. Bod 54. Návrh smeruje k zrušeniu inštitútu náhradného pozemku, teda § 15 zákona č. 330 o pozemkových úpravách, a nahradzuje ho riešením v článku VI, ktorý je zákonom o nájme poľnohospodárskych pozemkov, poľnohospodárskeho podniku, lesných pozemkov v znení neskorších predpisov. Keď som túto otázku predložil vo výbore, tak som dostal odpoveď zo strany predkladateľa, že systém, citujem, „systém náhradných pozemkov nie je šťastné riešenie, ale iné neexistuje“. Dámy a páni, zamyslime sa nad tým, keď aj toto riešenie ideme rušiť. Pritom treba dodať, že tento proces § 15 zabezpečovali štátne inštitúcie, teda pozemkový úrad, ktorý pri vydávaní náhradných pozemkov prekontroloval, či daný žiadateľ vlastní tú pôdu, obstaral vytýčenie pozemkov, zabezpečil všetky zákonom potrebné úkony, teda verejnú vyhlášku, aby vlastníci pôvodných parciel pozemkov knižných vložiek sa mohli vyjadriť a mali možnosť zasiahnuť do procesu, či na ich pozemkoch bude niekto iný hospodáriť ako na náhradných pozemkoch, čo medzi ostatné zaručuje aj zákon č. 420/2002 Z. z., ktorý vznikol na základe nálezu Ústavného súdu, tak tento proces zabrzdíme a nebude vykonateľný. Nahradíme ho riešením, ktoré predkladateľ navrhuje hlavne v článku VI, a to novým § 12a, ktorý citujem: „(1) Ak doterajší nájomca užíva pozemky, kde zmluvný nájom skončil alebo má skončiť a doterajší prenajímateľ vyzval nájomcu na vrátenie a prevzatie pozemkov, ktoré nie sú prístupné alebo ich nemožno racionálne užívať, je doterajší nájomca povinný s vlastníkom (ďalej len „doterajší prenajímateľ“) uzatvoriť na základe jeho písomnej žiadosti podnájomnú zmluvu k pozemkom, ktoré má prenajaté podľa tohto zákona, a to v primeranej výmere a bonite. Nájomcovi vzniká právo a povinnosť hospodáriť na pozemkoch, ktoré vlastní doterajší prenajímateľ za tých istých podmienok, aké sú upravené v podnájomnej zmluve. Nájomca je povinný uzatvoriť s doterajším prenajímateľom podnájomnú zmluvu podľa odseku 1 za podmienok a dobu, na ktorú má pozemky prenajaté od ich vlastníka alebo správcu, pričom prednostne uzatvorí podnájomnú zmluvu k pozemkom, ktoré má prenajaté od Slovenského pozemkového fondu. Doterajší prenajímateľ takéto pozemky môže prenajať inej osobe.“ „(3) Ak sa nájomca s doterajším prenajímateľom nedohodnú inak, vstupuje doterajší prenajímateľ do užívania pozemkov podľa odseku 2 po zbere úrody založenej na ich nájomcovi. Náklady spojené s vyčlenením pozemkov znášajú nájomca a doterajší prenajímateľ rovnakým dielom.“ Vážené kolegyne, kolegovia, mám za to, že mnohí ste poriadne nepochopili zámer predkladateľa citovaný v § 12a ods. 1, 2 a 3. Som toho istého názoru, že dané ustanovenie je nezrozumiteľné. Navyše prijatím článku VI zákona bude vnútorne aj rozporuplný vzhľadom na ustanovenie § 10 ods. 3 platného zákona, ktorý sa touto novelou zásadne nemení. Keď sa zamyslíme nad citovanými ustanoveniami, dospejeme k záveru, že boli obídené aj tie najmenšie možnosti vlastníka pôvodných parciel vyjadriť sa k takejto podnájomnej zmluve a k skutočnosti, že nájomca prevádza práva k pozemkom, ktoré sám nikdy nemal. Vychádzajúc zo zásad Rímskeho práva, nikto nemôže na druhého previesť viac práva, než sám má, nehovoriac o to, že žiadna štátna inštitúcia nebude mať prehľad o podnájomných zmluvách. Dovoľte, aby som to trošku bližšie vysvetlil. Som vlastníkom parcely č. 1205, ktorá je pozemkovoknižnou parcelou. Uzatvorím nájomnú zmluvu v zmysle zákona č. 504/2003 Z. z. na prenájom tejto parcely so subjektom X, ktorý bez môjho súhlasu a vedomia uzatvorí podnájomnú zmluvu so subjektom Y na užívanie týchto pozemkov. Ja vôbec nemusím mať vedomosť o tejto podnájomnej zmluve, pretože nikto mi to nepovedal, de facto bude iný subjekt dlhodobo užívať moje pozemky, s čím ako vlastník nesúhlasím. Takéto riešenie by malo vytvoriť možnosť užívania náhradných pozemkov alebo nahradiť inštitút náhradných pozemkov podľa doteraz platného § 15 zákona č. 330/1991 Zb. Predkladateľ vytvára vnútorný rozpor preto, lebo v § 10 ods. 3 ponecháva platné znenie, citujem: „Ak bol pozemok daný do podnájmu na dlhší čas ako jeden rok, má prenajímateľ právo na nájomné priamo voči podnájomníkovi.“ Pri ponechaní tejto inštitúcie tohto znenia zákona v § 10 ods. 3 jednoznačne vykonateľnosť § 12a je nulitná a jednoducho nenahrádza inštitút § 15 žiadnym iným riešením. Jediné, čo nahrádzame, je, alebo zavádzame, je zavedenie chaosu do užívateľských vzťahov aj tak zložitého procesu, v ktorom dnes sa nachádzame. Pretože mám za to, že pôvodné znenie a pôvodný predkladaný návrh zákona v roku 1991 mal za cieľ vyriešiť aktuálny problém vydávania náhradných pozemkov od poľnohospodárskych družstiev a štátnych majetkov pre drobných vlastníkov, aby mohli opätovne začať hospodáriť. Ale pýtam sa, dnes píšeme rok 2007, doba postúpila ďalej, prečo nenájdeme riešenie? Nájdeme riešenie, ktoré je nevykonateľné? Keď necháme takéto riešenie a takéto riešenie prejde a Národná rada prijme, tak som za to, že súdnictvo v Slovenskej republike bude mať čo robiť aj na tých znovu rozšírených súdnych miestach, ktoré sme zaviedli, možnože aj v malej miere. Som presvedčený, že slovenské súdnictvo by v týchto prípadoch jednoznačne pristúpilo a chránilo záujem vlastníka pôvodných parciel a podnájomné zmluvy by vyhlásilo za akt v rozpore s vlastníckymi právami, nehovoriac, že vlastník za svoj náhradný pozemok by mal platiť vlastníkovi pôvodných pozemkovoknižných parciel. Z uvedeného dôvodu navrhujem ponechať § 15 súčasného znenia zákona č. 330/1991 v platnom pôvodnom znení a vôbec vypustiť z tohto návrhu zákona čl. V novely zákona č. 504/2003 ako bezpredmetný a právne chaotický. Dámy a páni, pre prípad, keby môj procedurálny návrh, ktorý smeruje k vráteniu zákona predkladateľovi, neprešiel, predkladám nasledujúce pozmeňujúce návrhy, ktoré majú za cieľ nevytvoriť, zopakujem, nevytvoriť realitnú agentúru zo Slovenského pozemkového fondu, nezavádzať chaos do užívateľských vzťahov vo väčšom rozsahu a zachraňuje hydromelioračný majetok tým, že sa prevedú do správy Slovenského pozemkového fondu. Predkladám prvý pozmeňujúci návrh, ktorý sa skladá z piatich bodov. Bod 1. K bodu 40 predloženého návrhu zákona v § 11 ods. 11 navrhujem vypustiť vetu: „Ak ide o pozemok s nezisteným vlastníkom, Slovenský pozemkový fond alebo správca pozemkov môže súhlasiť s vyrovnaním v peniazoch.“ Odôvodnil som to pred chvíľkou. Ďalej navrhujem bod 42, 47 a 74 vypustiť už zo spomenutých dôvodov, aby sme nevytvorili realitnú agentúru zo Slovenského pozemkového fondu. Navrhujem bod 54 vypustiť. Je to § 15, aby zostal v pôvodnom znení. Zároveň navrhujem vypustiť čl. VI, ktorý smeruje k novele zákona č. 504. Taktiež navrhujem bod 59 vypustiť. Tak ako som spomenul, čl. VI vypustiť en bloc, čl. VI. Teraz k hydromelioračnému majetku. Na území Slovenskej republiky máme 400 000 ha, kde sa využívajú účinky hydromelioračného majetku, teda zavlažovacích a odvodňovacích kanálov. Tento majetok spravuje dnes štátny podnik Hydromeliorácie, ktorý je v zložitej finančnej situácii a nedokáže tento majetok dobre obhospodarovať, nakoľko nie sú také odbery podzemnej vody. Nazdávam sa, že v prípade, že keby tento štátny podnik vstúpil do likvidácie alebo do konkurzu, tak by štát prišiel o majetok, taký vzácny majetok, že by sa nepredával alebo neprivatizoval by sa majetok, len závlahová sústava alebo odvodňovacia sústava, ale aj pôda, na ktorej sa ich účinok prejavuje. Preto navrhujem v ďalšom pozmeňujúcom návrhu v bode 1, a bod 2, ktoré spolu súvisia, a zároveň žiadam o nich spoločne hlasovať, kde sa dopĺňa, v § 34 ods. 3 sa za prvú vetu vkladá nová veta, ktorá znie: „Pozemkový fond spravuje závlahové zariadenia v rámci závlahových systémov a odvodňovacie zariadenia v rámci odvodňovacích systémov a s nimi funkčne spätý hnuteľný majetok vo vlastníctve štátu (ďalej len „hydromelioračný majetok“).“ § 34a ods. 2 sa dopĺňa o znenie: „Pozemkovému fondu možno poskytnúť na zabezpečenie a výkon správy hydromelioračného majetku dotácie podľa osobitného predpisu.“ Poznámka pod čiarou k odkazu znie: „§ 8 ods. 2 zákona č. 523/2004 Z. z. o rozpočtových pravidlách verejnej správy a o zmene a doplnení niektorých zákonov.“ Dámy a páni, dúfam, že podporíte snahy a zámer, aby sme zo Slovenského pozemkového fondu nevytvorili realitnú agentúru, aby sme nezavádzali väčší chaos do užívateľských vzťahov, než je. Ďakujem pekne za pozornosť. Pán predsedajúci, skončil som.