P. Hrušovský, podpredseda NR SR: (2002-05-30):
Otváram rozpravu. Do rozpravy sa hlási ústne pán poslanec Pittner. Ďalší poslanci sa do rozpravy nehlásia. Končím možnosť ďalších prihlášok do rozpravy. Nech sa páči. L. Pittner, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážená Národná rada, dovoľte mi vystúpiť v mene Konfederácie politických väzňov, ale aj ako poslancovi s námietkou voči návrhu Dr. Štefana Minárika za člena Súdnej rady Slovenskej republiky. Viacerí politickí väzni, ale aj Konfederácia politických väzňov Slovenska sa už pred niekoľkými rokmi obracali na ministra spravodlivosti s tým, aby sme upozornili na niektoré rozhodnutia tohto pána z minulosti. Na základe našich upozornení listom z 1. júna 2000 minister spravodlivosti Čarnogurský sa obrátil na predsedu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky Dr. Harabina s týmto listom, ktorý vám prečítam: „Vážený pán predseda, obrátili sa na mňa viacerí bývalí politickí väzni s upozornením na niektoré rozhodnutia z minulosti podľa prvej hlavy Trestného zákona súčasného predsedu trestného kolégia Najvyššieho súdu Slovenskej republiky Dr. Štefana Minárika. Konkrétne ide o trestnú vec obžalovaného Mariána D. a spol. v konaní bývalého Mestského súdu Bratislava č. 1T 20/85 pre trestný čin prípravy vyzvedačstva podľa § 105 ods. 1 Trestného zákona. Mestský súd v Bratislave najskôr uložil obžalovanému v októbri 1985 trest odňatia slobody v trvaní 7 rokov. Na odvolanie prokurátora vo veci rozhodoval senát Dr. Štefana Minárika na Najvyššom súde. Senát Dr. Minárika zrušil prvostupňový rozsudok a vrátil vec Mestskému súdu v Bratislave na nové rozhodnutie. V zrušovacom uznesení Najvyššieho súdu je uvedený právny názor podpísaný Dr. Štefanom Minárikom smerujúci k uloženiu vyššieho trestu. Mestský súd v Bratislave vedený právnym názorom odvolacieho súdu potom v marci...“ J. Migaš, predseda NR SR: Prosil by som... Pardon, pán poslanec. Pokiaľ nebude ukončená rozprava, nie je možné hlasovať o tomto bode. Panie poslankyne, páni poslanci, ruším tajné hlasovanie, pretože najprv musí byť uskutočnená rozprava. Skončí sa rozprava a až potom môžeme pristúpiť k hlasovaniu. Upozorňujem skrutátorov, ktorí pripravovali hlasovanie, ruším hlasovanie, aj keby mali byť potom vydané nové lístky po skončení rozpravy. Ruším tajné hlasovanie o tomto bode. Nech sa páči, pokračuje rozprava, nech sa páči, pán poslanec. L. Pittner, poslanec: Ďakujem. „Podobne v trestnej veci proti obžalovanému Tiborovi N. a spol. pre trestný čin podvracania republiky podľa § 98 ods. 1 a 2 Trestného zákona a iné vedenej na Krajskom súde v Bratislave pod spisovou značkou 1T 0025/84 o odvolaní prokurátora proti prvostupňovému rozsudku rozhodoval senát Dr. Štefana Minárika. V apríli 1985 odvolací súd zrušil prvostupňový rozsudok a vrátil vec na nové rozhodnutie s právnym názorom, ktorým opätovne nabádal na prísnejšie posúdenie veci a uloženie prísnejšieho trestu. Krajský súd v Bratislave ani po vrátení veci neuložil prísnejšiu kvalifikáciu a prísnejší trest. V dôsledku opätovného odvolania krajského prokurátora vo veci znovu rozhodoval senát Dr. Štefana Minárika, ktorý potom uložil prísnejšie tresty. Obžalovaný Vojtech O. bol odsúdený na prvom stupni na trest 8 mesiacov. Senát Dr. Minárika mu zvýšil trest na 24 mesiacov. Hlavný obžalovaný Tibor N. bol odsúdený na 5 rokov väzenia. Pán Emil Š., bytom Piešťany, Partizánska 10, bol v roku 1962 unesený príslušníkmi Štátnej bezpečnosti z Rakúska na územie Československej socialistickej republiky. V následnom trestnom konaní bol odsúdený na 15 rokov odňatia slobody. Menovaný bol prepustený v októbri 1969 na základe amnestie z roku 1968 a individuálneho zníženia trestu. Generálny prokurátor podal proti rozhodnutiu o uplatnení amnestie sťažnosť pre porušenie zákona. V roku 1974 rozhodoval vo veci senát Dr. Štefana Minárika na Krajskom súde v Banskej Bystrici. Senát Dr. Minárika vyhovel sťažnosti generálneho prokurátora a nariadil vykonanie trestu do celej výmery, 15 rokov. Všetci menovaní boli neskôr rehabilitovaní. Skutky kladené im za vinu neboli trestným činom nielen podľa dnešného právneho posudzovania, ale ani Všeobecnej deklarácie ľudských práv z roku 1948. Od roku 1976 naviac zaväzoval aj bývalú Československú socialistickú republiku Pakt o občianskych a politických právach uverejnený ako vyhláška pod č. 120/1976 Zb. Rozhodovanie súdov dokonca aj v kauzách, o ktorých sa zmieňujem, dokazuje, že sudcovia ani v normalizačnom období nemuseli byť natoľko poplatní výkladu zákonov v prospech nedemokratického režimu, ako bol Dr. Štefan Minárik. Pôsobenie Dr. Štefana Minárika ako sudcu Najvyššieho súdu Slovenskej republiky a predsedu trestného kolégia Najvyššieho súdu vyvoláva otázniky o demokratickej legitimite slovenského súdnictva. Otázniky vyvoláva tým viac, že doteraz nie je známy súčasný postoj Dr. Štefana Minárika k svojmu rozhodovaniu v politických trestných kauzách v normalizačnom období. Dr. Štefana Minárika ste menovali za predsedu trestného kolégia Najvyššieho súdu v tomto roku. Nazdávam sa, že zotrvávanie Dr. Minárika v tejto funkcii nie je vhodné vzhľadom na jeho rozhodovaciu činnosť v minulosti. Navrhujem, aby ste zvážili zotrvanie Dr. Minárika vo funkcii predsedu trestného kolégia. Toto rozhodnutie je výlučne vo vašej právomoci. Taktiež navrhujem, aby ste uskutočnili pohovor s Dr. Štefanom Minárikom o jeho rozhodovaní v politických kauzách v minulosti.“ Ospravedlňujem sa, že to čítam až teraz, ale dostal som to z Konfederácie, ktorá dostala tento list na vedomie. Ďakujem.