D. Lipšic, poslanec: (2009-04-24):
Po prvé. Pred niekoľkými mesiacmi, keď vznikol problém medzi Slovenskom a Maďarskom, predseda vlády nám oznámil, že na Slovensku na rozdiel od Maďarska je veľmi prísna legislatíva v oblasti postihu extrémizmu a že tí, čo by mali zmeniť svoju legislatívu, sú práve Maďari. Preto som s prekvapením zaznamenal, že aj vláda Slovenskej republiky napriek tomu, že tvrdila niečo iné, zrazu predložila tento návrh. Prečítal som si nedávno, že súd v Trebišove odsúdil maďarského extrémistu za 48 hodín v takzvanom superrýchlom konaní, ktoré sme v roku 2006 zaviedli, keď na zhromaždení občanov pred kaštieľom Rákocyovcov vybral z osobného auta zástavu s nápisom Národná stráž a rozvinul ju. Ja som sa pýtal na rokovaní ústavnoprávneho výboru vládnych poslancov, či by vedeli identifikovať nejaký skutok, ktorý sa na Slovensku reálne stal, ktorý by nebolo možné postihnúť už podľa platnej legislatívy. Inými slovami, k novele by sa malo pristúpiť vtedy, keby sme videli nejaký skutok, ktorý nevieme postihnúť, lebo je nejaká medzera v práve a potrebujeme ho postihnúť. Ja som sa o žiadnom takom skutku nedozvedel, a preto považujem tento návrh skôr za akúsi formu propagandy, aby sme vedeli pri rokovaniach s inými štátmi hovoriť. Pozrite sa, my sme tiež pritvrdili, aj keď mi nie je zrejmé prečo. Pred pár dňami som sa dočítal, že polícia začala trestné stíhanie za protirómske plagáty v Rožňave už podľa platnej legislatívy, ktorá podľa mojej mienky už dnes obmedzuje slobodu prejavu. Začala ho za plagáty, ktoré zneli, že treba „nahlas povedať to, čo si všetci len šuškajú, a to, že mladí ľudia z Novohradu, Malohontu a Gemeru majú problémy s rómskou komunitou. Celí užasnutí sledujeme dianie okolo nás tých zbabelých dospelých rozumných ľudí, tie bez hanby klamúce televízie, tie podivné hodnoty šíriace rádiá, časopisy“. Autori vyzývajú občanov na týchto plagátoch, aby „skúsili večer prejsť po obci ako Rimavská Seč, Lekier, Jelšava, Dobšiná v dňoch po dostaní sociálnych dávok, ale len na vlastné riziko. Štatistika o ich kriminalite, samozrejme, neexistuje, pýtame sa prečo“. No tento plagát podľa mňa je pomerne hlúpy, možno, že je extrémistický, ale my budeme, a už dnes to robíme, stíhať ľudí, ktorí sa opýtajú na štatistiky o rómskej kriminalite? To bude trestný čin, alebo má to byť trestný čin? Ideme podľa mojej mienky priďaleko. A to už hovorím o platnej legislatíve, ktorá sa týmto návrhom pritvrdzuje, podľa ktorej už prechovávanie, výroba a distribúcia extrémistických materiálov bude na úrovni výroby, prechovávania a distribúcie detskej pornografie. Podľa vlády je rozširovanie extrémistických názorov rovnako nebezpečné ako rozširovanie detskej pornografie. Také isté trestné sadzby. Je to proporcionálne? Je to správne? A teraz sa dotknem dvoch vecí. Jednak slobody prejavu a potom jednej osobitnej veci v tomto návrhu Trestného zákona, a to je návrh, aby sa postihovalo takzvané hanobenie štátnych symbolov. Najskôr chcem povedať, že najdôležitejšou slobodou v ústavnom systéme každého demokratického štátu je sloboda prejavu. Bez slobody prejavu niet diskusie a bez diskusie niet demokracie. Bez slobody prejavu sú ohrozené všetky základné práva a slobody. Právomoc obmedziť slobodu prejavu na základe argumentu, že pravda ešte neprevládla, má jeden vážny nedostatok. Implikuje právomoc vysloviť, kde sa pravda nachádza. Uvedený argument je navyše v rozpore so základným predpokladom slobody prejavu. Dospelí ľudia by mali mať právo dospieť k akýmkoľvek názorom, o ktorých môže byť presvedčený v slobodnej diskusii. Samozrejme, sú aj formy prejavu, ktoré idú za hranice. Otázka je, kde je tá hranica. To znamená, kde by mala spočívať hranica medzi ústavne konformným prejavom, ktorý je chránený slobodou prejavu, a prejavom, ktorému ústava žiadnu ochranu neposkytuje. Je zrejmé, že výrok skinheda pred skupinou Rómov – „poďme ich zlynčovať“ –chránený slobodou prejavu nie je. Rozdiel medzi ústavou chráneným a nechráneným výrokom teda musí spočívať v rozdiele medzi vyslovením myšlienky a podnecovaním ku konaniu. Výrok tohto skinheda je podnecovaním ku konaniu. Je to povel, nie je to vyslovenie myšlienky. Uznávam, že v mnohých konkrétnych prípadoch je a bude ťažké nájsť tenkú deliacu čiaru medzi vyslovením myšlienky a iniciovaním protiprávneho alebo násilného konania. Ale na hľadanie tejto tenkej čiary by sme nemali rezignovať a posunúť tú čiaru o dva metre vedľa a kriminalizovať aj čisto vyslovenie myšlienky, ktoré k žiadnemu protiprávnemu konaniu nenavádza. V opačnom prípade priznáme štátu prostredníctvom zákona právomoc rozhodovať o tom, ktoré názory sú zlé a ktoré zlé názory môže štát zakázať vysloviť. Teraz hovorím napríklad o tom, že názory, ktoré podporujú rasovú znášanlivosť sú chránené slobodou prejavu, ale názory opačné už ústavou chránené nie sú. V jednom zo svojich známych rozhodnutí Najvyšší súd Spojených štátov amerických uviedol. „Zápasy o násilné zjednotenie názorov v prospech konkrétneho cieľa, ktorý bol považovaný za nevyhnutný, boli vedené mnohými dobrými, ale aj zlými mužmi. Tí, ktorí začnú s násilnou elimináciou odlišných názorov, veľmi rýchlo skončia pri eliminácii tých, ktorí tieto názory vyslovujú. Snaha o násilné zjednotenie názorov však docieli iba jednotu cintorína.“ Dovoľte mi teraz vyjadriť sa k osobitnej téme popierania zločinov proti ľudskosti a hovorím to s pomerne veľkou vážnosťou a možno s väčšou slobodou ako ostatní aj preto, že časť rodiny mojej starej mamy zahynula v koncentračných táboroch. Tento návrh pritom nezakazuje holokaust, spochybňovanie holokaustu to už zakázané je, ale rozširuje to na ďalšie spochybňovanie zločinov, ale len tých, ktoré boli vyslovené medzinárodnými súdmi. Teda napríklad spochybňovanie zločinov komunizmu bude povolené. To je vždy problém, že tá selekcia názorov, ktorých spochybňovanie je zakázané a povolené, je svojvoľná. Prečo je spochybňovanie zločinov nacizmu trestne stíhateľné a spochybňovanie zločinov iného režimu je dovolené? Proste prečo sa niekomu v diskusii predpisujú pravidlá voľného štýlu a inému pravidlá grécko-rímskeho zápasenia? To podľa mojej mienky nie je správne, to je vždy problém, keď sa štát rozhodne do toho vstúpiť. Minulý rok iránsky prezident Ahmadínedžád zorganizoval konferenciu, ktorej cieľom bolo spochybnenie holokaustu. V Turecku je trestným činom vyjadrenie názoru o tom, že bola genocída Arménov. Irán a Turecko vytvorili z pravdy buď trestný čin, alebo maškarádu. A potom je tu opačný postoj. Mnohé štáty vrátane Slovenska kriminalizujú spochybňovanie holokaustu. Vo Francúzsku bol nedávno prijatý zákon, ktorý kriminalizuje spochybňovanie genocídy Arménov. Štáty, ktoré zakazujú takéto zjavné klamstvá, lebo spochybňovanie holokaustu aj genocídy Arménov je zjavné klamstvo, degradujú hodnoty pravdy rovnako ako tie, ktoré vyhlasujú lož za svoju národnú politiku. Jediná cesta, v ktorej môže pravda presvedčiť, je diskusia. Tvrdenie a protitvrdenie. To je jediná cesta, ako je možné  preukázať, že extrémisti v Iráne a v Turecku sú tým, čo so sú. Šarlatánmi a klamármi. Štát, ktorý proces diskusie uzavrie aj v prípade zjavných vecí, ako bol holokaust alebo arménska genocída, devalvuje hodnotu pravdy rovnako ako jeho oponenti. Pretože vo svojom zápale priznáva sebe, teda politikom a štátnej moci autoritu, ktorá môže spočívať len v priestore individuálneho názoru a presvedčenia. Samozrejme, pravda existuje. Preto sú tí, ktorí popierajú holokaust bláznami a klamármi. Ale z rovnakého dôvodu nemôže existovať nič také ako oficiálna pravda. Pravda vynucovaná, presadzovaná a sankcionovaná mocou štátu. Pravda je nad politikou a politiku posudzuje. Preto politika nemá autoritu ju vyhlasovať. Oficiálna pravda je contradictio in adjecto. Dovoľte mi vyjadriť sa k osobitnej časti alebo k osobitnému návrhu v bode 8 návrhu novely, ktorého cieľom je postihovať ako trestný čin výtržníctva prípady hanobenia štátneho symbolu a dôvodová správa uvádza napríklad prípady pálenia štátnej vlajky. Ale ubezpečujem vás, že aj iné prípady by asi boli trestným činom. Napríklad takáto karikatúra by bola po schválení novely Trestného zákona trestným činom, lebo hanobí štátny znak. Je to hrubé znevažovanie štátneho znaku a podľa novely Trestného zákona by to mal byť trestný čin. Teraz pálenie vlajky. Musím povedať, že nemám veľké sympatie k tým, ktorí pália vlajky. Všelijakí dlhovlasí, bradatí, v sandáloch, anarchisti. Keby to bolo na mne, ja ich zatvorím. Ale našťastie to na mne nie je, ani na nás to nie je, lebo ústava hovorí, že máme slobodu prejavu. A žiaľ, niektorí ľudia prejavujú slobodu prejavu aj názorom, ktorý je veľmi emotívny, ktorý je podľa mojej mienky neslušný a vulgárny o to viac, že znevažuje vlajky mnohých štátov, pod ktorými v mnohých vojnách položili životy ľudia za slobodu. Teraz tento návrh bude sankcionovať aj pálenie iných štátnych vlajok. Napríklad aj americkej alebo ruskej, alebo izraelskej. Ak si pamätáte, keď tu bol prezident Bush, tak bol problém v tom, keď sa na námestí, kde mal prejav, pálila americká vlajka a polícia zasiahla. Ja som vtedy ešte ako minister spravodlivosti protestoval, a bol som vo vláde, pretože si myslím, že pálenie vlajky, žiaľ, je chránené slobodou prejavu. Keď niekto páli vlajku, robí to preto, že chce niečo povedať. Nejaký názor, že nesúhlasí s politikou danej vlády kvôli niečomu, s čím nemusíme súhlasiť, ale opakujem ešte raz, sloboda prejavu znamená, že sú chránené aj prejavy, s ktorými nesúhlasíme, nielen tie, ktoré prijímame pozitívne. A práve táto časť novely Trestného zákona podľa mojej mienky ide ďaleko za hranice toho, kde ústava dovoľuje zasiahnuť do slobody prejavu. Vrátim sa k úvodu. Novely by sme mali prijímať vtedy, keď existuje reálna hrozba, že nevieme postihnúť skutky, ktoré by sme postihnúť chceli. Ja sa znovu pýtam. Aký konkrétny skutok sa vyskytol v posledných mesiacoch, ktorý by slovenská legislatíva nevedela postihnúť? Pretože som spomínal príklady z Trebišova, z Rožňavy, z východného Slovenska, kde sa mi zdá, že už dnes ideme ďaleko pri postihovaní extrémistických prejavov. Je to podľa mojej mienky šikmá plocha, lebo ak raz priznáme štátu právomoc rozhodnúť, ktoré názory sú dobré a ktoré sú zlé, kde  táto právomoc skončí? Ak raz začne táto právomoc, nemá kde podľa mojej mienky skončiť. Ďakujem veľmi pekne.