Záhumenský, Marian, poslanec NR SR (2011-03-25):
Hovoríte, že zákon nepriniesol svoje ovocie. Povedal som, že nedostal šancu na to, aby ukázal svoju silu, a že tých pár podnetov, ktoré boli dané na ministerstvo hospodárstva na kontrolu, je vlastne len súčasťou boja medzi obchodnými reťazcami. Chcel by som poukázať na príklade ceny a vlastne to, ak deklarujeme, že obchodné reťazce svojou politikou vlastne nahrávajú spotrebiteľovi a že mu ponúkajú nižšie ceny, áno, obchodné reťazce majú svoje opodstatnenie, majú svoje opodstatnenie na domácom trhu. Robia dosť veľký tlak na to, aby sa zvyšovala konkurencieschopnosť aj dodávateľov, ale pozrime sa, akým spôsobom tá konkurencia prebieha. Obchodné reťazce sa strážia navzájom. To znamená, ak jeden zníži cenu, snaží sa aj druhý znížiť cenu, ale unissimo sa neponáhľajú tie ceny znižovať. Chcem poukázať na vývoj ceny rohlíka. To je taký nosič zákazníkov do obchodu, ak povieme, že rohlík stojí toľko a toľko. V roku 2007, keď pšenica sa pohybovala niekde na úrovni 4,5-tisíc korún, budem hovoriť v korunách, veľa ľudí to ľahšie prepočítava cez koruny, stál rohlík v obchode korunu dvadsať. Prišiel ale neúrodný rok 2008, ktorý spôsobil, že sa vyhnala cena múky a cena pšenice na 8-tisíc korún za tonu a, pochopiteľne, že musel narásť aj tento výrobok a narástol na hodnotu dve koruny desať. Ale hneď ďalší rok bol vysoko úrodný a prebytkový a prepadli sa ceny pšeníc aj v dôsledku nadúrody, aj v dôsledku krízy na 3-tisíc korún za tonu, to znamená, že o viac ako 125 %, ale cena v obchode klesla na korunu deväťdesiat. Prečo neklesla na korunu? Prečo klesla len na korunu deväťdesiat a celý ten čas, keď múka stála osem korún a pšenica stála 3 koruny 50 halierov kilo, neklesol v týchto reťazcoch rohlík na korunu, tak ako mal klesnúť, alebo korunu dvadsať, aby sa vrátil na pôvodnú hodnotu, ale zostal na úrovni dve koruny desať? A dneska prichádza ďalší krízový rok neúrody vo svete, cena pšenice rastie, nedosiahla ešte cena pšenice úroveň roku 2008 a už nám rohlík stúpa. Ja vám garantujem, že o chvíľku bude stáť v obchode dve koruny štyridsať, to znamená osem centov, alebo bude stáť osem päťdesiat, osem a pol centa. Za krátku dobu napriek tomu, že cena vstupov nebola o toľko vyššia, ako bude narastať cena rohlíka. Toto by som mohol hovoriť o mlieku. V krízovom roku, ak poľnohospodári dostávali za mlieko štyri koruny päťdesiat, tak cena v obchode mlieka sa nepohla. Dlho sa nepohla cena v obchode, stále držala si svoju cenu na úrovni eura, eura desať, a až keď začala vláda Roberta Fica robiť opatrenia, začala monitorovať, kde sa vlastne tvorí aká marža, ak sa došlo na to, že vlastne ani nie je možné zistiť, aká marža vlastne pri mlieku je a kto vlastne koľko z toho mlieka získava, tak znížili cenu UHT mlieka až pod týmto tlakom s ročným sklzom. S ročným sklzom. Prečo konkurencia obchodných reťazcov nespôsobila, že ak klesla nákupná cena mlieka na historicky najnižšiu úroveň, neklesla táto cena aj historicky na najnižšiu úroveň v obchode? Okamžite. S krátkym sklzom, mesačným povedzme. Nie s ročným sklzom a nie pod tlakom. Čiže tieto skúsenosti aj z minulosti jasne hovoria, že je potrebné určitým spôsobom regulovať dominantné postavenie, ktoré je zneužívané na nekalé praktiky. Je jasné, že nikto nemá záujem regulovať množstvo obchodných reťazcov na Slovensku, nie je to možné. Ale celý zákon, ktorý dneska rušíte, má za cieľ len a len zamedziť nezákonným alebo nekalým praktikám. Nič iné. Aby nebolo možné zneužívať dominantné postavenie na relevantnom trhu na získavanie mimoriadnych výhod, ktoré by inak nikdy do svojich zmlúv nikto nezapracoval, pokiaľ by nebol nútený pod obrovským tlakom prežitia, aby na takéto podmienky pristúpil. Svedčí o tom aj fakt, že v žiadnom inom segmente sa takéto praktiky nevyskytujú, ako sa vyskytujú pri potravinách. Každému je jasné, že potraviny sa jesť budú, nech bude vojna alebo akákoľvek kríza, nie je ale jedno, za akých podmienok sa dostanú naši spotrebitelia k potravinám. Nie je ale ani jedno, akej nutričnej hodnoty tie potraviny budú. Dôsledok tohto tlaku obchodných reťazcov na ceny spôsobil to, že významne klesla nutričná hodnota potravín na slovenskom trhu. Kvalitné slovenské potraviny sa vyvážajú do zahraničia, častokrát – ako to bolo povedané – pod inou značkou zahraničného výrobcu, pod inou značkou reťazca, ktoré sa predávajú a uplatňujú na zahraničnom trhu a na Slovensku sme nútení konzumovať rôzne náhradky, hydinový separát, sójovú múku alebo inú múku v párku miesto mäsa. Ak povieme, že je treba zákazníkovi pomôcť a rozdeliť nemäsové výrobky od mäsových výrobkov, aby sa ľahšie orientoval, aby vedel, že nutričná hodnota z mäsa je iná ako nutričná hodnota z hydinového separátu, aby vedel, že mliečny tuk má inú nutričnú hodnotu a kvalitu, ako má náhražka z rastlinného nekvalitného tuku, ktorý je rovnako zabalený, rovnako vonia a dokonca bielym písmom napísané, nekontrolovateľne napísané zloženie tohto výrobku, že dochádza k určitému zavádzaniu spotrebiteľa, že si kupuje maslo, že si kupuje mäso. Pomôžme spotrebiteľovi a ukážme mu, že mäso je mäso, tuk je tuk a náhradka je náhradka. Ak táto náhradka spĺňa hygienické normy, má svoje opodstatnenie na trhu, má svojich zákazníkov, ale pomôžme všetkým tým, ktorí nechcú žiť na náhradách, aby mali možnosť na trhu sa ľahšie zorientovať, aby na pulte videli, čo je mäso, čo nie je mäso. Aby videli, čo je tuk a čo nie je tuk a tak ďalej atď. Ak hovoríte, že tento zákon prešiel častými novelami, tak naposledy bol tento zákon, myslím, novelizovaný 172-kou a následne 55-kou v roku 2009, keď sa prijímal zákon v roku 2008, tak som vo svojom vystúpení povedal, že ja som presvedčený o tom, že tento zákon budeme nútení po 1. januári 2009, to je čas, dokedy mali obchodné reťazce čas na to, aby si zosúladili svoje obchodné zmluvy s týmto zákonom, novelizovať a vyslovil som takú nádej, že pevne verím, že tento čas obchodné reťazce nepýtajú preto, aby nenašli spôsob, ako tento zákon obísť. Dobre viete, že sme v tom čase prijímali euro a vyšla vláda v ústrety obchodným reťazcom, aby dostali dlhší čas, keďže bolo treba robiť dvojité ocenenie potravín, keď boli dvojité cenovky, bolo treba zaviesť a prejsť plynule na euro a do toho keď sme im chceli nechať väčší priestor na to, aby zosúladili obchodné zmluvy s novým zákonom, tak sa im vytvorí dlhý časový priestor. Bohužiaľ, ten dlhý časový priestor aj slúžil na to, aby sa určité ustanovenia zákona obišli. Napríklad letákové akcie sa začali robiť cez tretiu osobu. Prestali ich vykonávať napriamo, ale jednoducho sa vytvorili nové spoločnosti, ktorým bolo treba urobiť zalistovacie poplatky, letákové akcie, obišli zákon platný, a preto bolo nutné novelizovať 55-kou tento zákon, aby sa tie praktiky, ktoré medzitým znovu sa vymysleli a vytvorili, sa mohli zaviesť do legislatívy. Tieto časté novely sú aj vo Francúzsku a budú, ak budeme chcieť účinne vytvoriť nástroj na zamedzenie dominantného zneužívania, dominantného postavenia obchodnými reťazcami, tak bude nutné neustále reagovať na nové kreatívne spôsoby obchádzania zákona. Bohužiaľ, ak chceme účinne postaviť korektné prostredie medzi odberateľom a dodávateľom potravín, tak to bude nutné urobiť. Žiadny obchodný reťazec nemusí mať žiadnu obavu z tohto zákona, pokiaľ takéto praktiky nevyužíva. Nemusí sa vôbec obávať ničoho. Pokiaľ sú jasné a korektné vzťahy. Ale pokiaľ vo svojich zmluvách má praktiky, ktoré považujeme za neprimerané, ktoré sú dostané do zmlúv len preto, že toto postavenie na trhu majú, tak potom má obavu, a preto nastal ten obrovský tlak, ten obrovský lobing po voľbách 2010, aby tento zákon bol zrušený, lebo konečne sa stal zákon aj vykonateľný. Ak hovoríte, pán poslanec Kužma, že si obchodné reťazce presúvajú a tvoria zmluvy v zahraničí, najmä v českých centrálach, tak vám chcem povedať, že napríklad TESCO od 1. januára 2011 presunulo svoje centrum do Bratislavy. Čiže dneska máme TESCO Slovensko, ktoré má svoje zastúpenie v Bratislave napriek tomu, že tento zákon platil, a musím povedať, že TESCO je aj jeden z reťazcov, ktorý, samozrejme, tiež využíva všetky tie praktiky, ktoré v zákonoch sú, ale ktorý chce rokovať. A ak ste tu povedali, že vytvorme nejakú spoločnú komisiu koalično-opozičnú, prijmime ústavný zákon, aby sme nejakým spôsobom bránili tomu, aby neustále sa menila legislatíva, ktorá ale bude musieť reagovať na nové a nové praktiky, tak sa plne za to prihováram. Prihovárajú sa za to aj obchodníci. Aj obchodné reťazce chcú, aby tu bola stabilná legislatíva. To znamená, že ak vládna koalícia, ak pán minister Miškov zvolá takúto pracovnú skupinu a budem do nej pozvaný, určite sa toho zúčastním a veľmi rád budem sa na takejto legislatíve podieľať. Čo ale mňa mrzí a čo aj vaši kolegovia z koalície tuná prezentovali, je to, že napriek tomu, že súhlasíte s tým, že vzťah medzi dodávateľom a odberateľom s potravinami je nevyvážený a že je v ňom problém, napriek tomu zákon rušíte bez toho, aby ste predložili inú, lepšiu alternatívu. Etický kódex, o ktorom sa tu rozpráva, je dneska v zákone zakotvený, mohol sa zákon novelizovať, mohli ste ho posilniť, mohli sme zaviesť ombudsmana, mohli sme urobiť čokoľvek, čo je odskúšané v zahraničí, len samotné zrušenie zákona ako také a považované je to za jediné riešenie a konečne, hurá, padol kameň zo slovenského trhu s potravinami a konečne sa objavia slovenské potraviny na slovenských pultoch, je holý nezmysel. Je to veľmi zlé vyhodnotenie situácie. Je to presne tak, ako keď v tom výskumnom ústave skúmali tú blchu. Ak kritizujete to, že bolo málo podaní a že sa vlastne neobjavil žiadny súdny spor medzi dodávateľom potravín a obchodným reťazcom, ani sa nikdy neobjaví, lebo by sa rovnal trestu smrti pre tohto dodávateľa, ale preto bola dopracovaná do zákona možnosť pre Slovenskú poľnohospodársku a potravinársku komoru, pre všetky zväzy, výrobcov potravín, pre samotné ministerstvo pôdohospodárstva, aby oni boli tí arbitri alebo aby oni dávali podnety na súd, aby sa skúmali aj žaloby, aby sa vymáhalo zamedzenie toho dominantného postavenia, ale nielen dominantného postavenia, to je zlé povedané, ale zamedzenie zneužívania dominantného postavenia. Toto je primárny problém – zneužívanie dominantného postavenia. To, že majú obchodné reťazce dominantné postavenie, mne nijakým spôsobom nevadí, čo mi vlastne, o čo ide, len aby boli korektné vzťahy. Korektné vzťahy medzi odberateľom a dodávateľom, aby bolo jasne vidno, aká je marža pre poľnohospodára, pre potravinára, pre obchod, aby sa vedelo, že pri tom alebo onom výrobku je marža 200 % alebo 100 %, alebo je tam marža 5 %. To je celý problém, ktorý hovorí o zadných maržiach, a druhý problém, ktorý je, je, aby neboli vytvorené podmienky na to, aby sa mohli dostávať do zmlúv aj podmienky, ktoré sú vynútené len z tej sily, ktoré ten zákon umožňuje. Ctené dámy a vážení páni, mnohí mi naznačujete, že mám končiť, myslím si, že tento zákon si vyžaduje hlbokú analýzu, povedali ste aj vo svojom vystúpení, že vás mrzí, že bez analýzy dopadov tento zákon sa ruší. Bohužiaľ, bol by som rád, keby ste všetky tie slová vašich kolegov z koalície zobrali a prehodnotili a keby ste nechali priestor na to, aby sa mohol tento zákon uplatniť v praxi, aby mohol ukázať svoju silu, svoju účinnosť a po nejakom čase, ak sa urobí analýza a vyhodnotí sa, ak prídete s lepším riešením, ja budem prvý, ktorý to podporí. Ďakujem pekne za pozornosť. (Potlesk.)