Šeliga, Juraj, poslanec NR SR (2022-04-27):
Ďakujem veľmi pekne. Ja som sa prihlásil takto, aby sme to stihli. Dámy a páni, pozorne počúvam tú rozpravu dva dni, teraz je nás tu trošku viac, lebo sa blíži hlasovanie. Ale všimol som si jednu vec, že celá tá debata sa zredukovala aj prostredníctvom pozmeňujúcich návrhov či z jednej, alebo z druhej strany o tom, že kde a aký má byť súd. A dovoľte mi cynickú poznámku, je naozaj až dojemné, ako si niektorí ľudia a kolegovia všimli, že kde všade sú súdy a kde všade majú byť súdy. Ale myslím si, že táto debata vzhľadom na vážnosť toho, čo sa chystáme schváliť, má byť o niečom inom. A to, o čom má byť, je to, čo to vlastne spôsobí na Slovensku, ak sa schváli táto novela zákona. To, o čom sa dva roky diskutuje a o čom vlastne aj bola pôvodne tá diskusia už pred voľbami a potom neskôr aj po voľbách, je to, že akým spôsobom zrýchliť a zlepšiť konanie na Slovensku. A tá hlavná otázka, ktorá by sa tu mala riešiť a, žiaľ, sa neriešila, je to, že či po prijatí tejto novely bude rýchlejšie konanie, či ľudia sa dostanú skôr k svojmu rozsudku, či to bude spravodlivejšie a či budú mať pocit, že na Slovensku sa naozaj posúvame k lepšiemu. Na konci dňa sa to, žiaľbohu, zredukovalo na to, že to je o tom, že kde a aký má byť súd. Ja si myslím, že pri tejto reforme sme urobili chybu a mám na nej svoj podiel ešte v čase, keď pani ministerka bola v tej istej strane, v ktorej som ja, že sme to mali tlačiť na začiatku a rýchlejšie. Politicky to tak vyšlo, že prichádzajú komunálne voľby a mnohí z vás, ktorí ste primátori a starostovia, máte pocit možno, že to, že budete mať niekde svoj súd, že vám to pridá a že občania to vnímajú tak, že keď tam je súd, tak už v tom meste je spravodlivosť a podobne, čo na konci dňa nie je pravda, samozrejme. To je tá kritika, ktorá, si myslím, že má zaznieť a zaznieva z mojich úst, lebo cítim aj ja na tom nejaký podiel zodpovednosti. Druhá vec, ktorá je a ktorá s tým súvisí, a to je zas na pochvalu pani ministerky, že bola ochotná v tých rokovaniach ísť naozaj ďaleko. Možno za hranicu, kde mnohí by nešli a nechceli by, a to preto, aby sa podarilo aspoň niečo. A to, hoc sa naše politické cesty rozišli, komu česť, tomu česť, to si zaslúži verejnú pochvalu, že nebyť jej úsilia a trpezlivosti v tých rokovaniach, tak tu dneska nie sme. A nesúvisí to len s plánom obnovy, lebo to sa môže všelijako zmeniť a mohlo by sa to všelijako zmeniť, proste tá vôľa, ktorú Mária Kolíková má v sebe, že chcela presadiť reformu súdnictva, tá vôľa bola rozhodujúcim faktorom a za to jej patrí poďakovanie aj pochvala, ak to takto môžem povedať. Myslím si, že táto reforma prinesie jednu vec, ktorá je dobrá a možno ju nebude tak hneď cítiť, a to je to, že naozaj bude väčšia špecializácia. My vieme, že tá špecializácia nie je všeliek, ale je to určitý krok. Práve preto som hovoril, že možno keby sme to ten prvý rok rýchlejšie potlačili, tak by sme dosiahli viac. Ale holt, sme tu. A preto hovorím o tom, že to je prvý krok. A ten krok znamená, že tí sudcovia naozaj sa budú môcť sústrediť viac na určitú agendu. Nielen na jednu agendu, ale predsa len to bude zúžené. To znamená na konci dňa, verím tomu, že občan dostane lepší rozsudok a že ho, samozrejme, dostane aj rýchlejšie ten rozsudok. A čo je kľúčové, lebo spravodlivosť, ktorá trvá dvanásť rokov, už prestáva mať atribúty spravodlivosti. Samozrejme, to s tým súvisí a verím, že to pôjde ruka v ruke, je potom aj väčší tlak na sudcov, aby rozhodovali, aby rozhodovali dobre a rýchlo a aby, ak nerozhodujú, boli voči nim vyvodené disciplinárne dôsledky. To, čo tento parlament, a verím, že to dnes schváli, naozaj považujem za prvý krok. Ten krok je správny a som rád, že sme sa dostali po tej všelijako kostrbatej ceste až tu. A keďže chcem, aby sme stihli hlasovanie, v tomto momente končím. Ešte raz ďakujem takto verejne aj pani ministerke.