T. Mikuš, poslanec: (2005-05-11):
Ak sa pozrieme na to, ako vznikala, kedy vznikala zmluva, tak pripomínam, že iba pred pár dňami sme si pripomínali ukončenie jednej z najkrvavejších etáp novodobých európskych dejín. Etapa, ktorá si vyžiadala celosvetovo 50 mil. obetí, etapa, ktorá bola poznamenaná vraždením, ničením, potláčaním ľudskej dôstojnosti, zotročovaním, zneužívaním sily, všeobecnej neúcty k životu, popieraním práv na existenciu celých národov. Táto etapa bola popieraním všetkých princípov ľudskosti a dôstojnosti a popieraním aj kresťanských a humanistických princípov. Bola popretím princípov, na ktorých stoja dnes civilizované, demokratické spoločnosti. Ale aj vtedy, v tej dobe tlela iskierka nádeje na iné usporiadanie vzťahov európskych národov, iné usporiadanie, ktoré by zabezpečilo mier, pokoj, prácu, prosperitu a následné zachovávanie a rozvíjanie duchovných, morálnych a právnych hodnôt alebo, ak chcete, demokratických hodnôt, rozvoj kultúry jednotlivých národov a národností Európy. Usporiadanie vzťahov, ktoré by umožnilo rozumné nakladanie s prírodnými zdrojmi, ktoré by umožnilo kultiváciu krajiny a ochranu životného prostredia. Čiže také usporiadanie, aby každá generácia to, čo dostala do dočasnej správy, odovzdala ďalšej generácii v lepšom stave, ako keď to prijímala. Tomu sa hovorí trvalo udržateľný rozvoj. Táto iskierka nádeje sa rozhorela naplno pred päťdesiatimi piatimi rokmi, keď veľkí muži tej doby začali pracovať na základoch novej Európy. Nasledovali desiatky rokov hľadania riešení a zlepšovania vzájomnej spolupráce európskych národov až po následnú kodifikáciu cieľov a pravidiel spolupráce. Zároveň sa rozširoval počet zúčastnených strán. Vznikol komplex zmlúv a protokolov navzájom jasne či menej jasne previazaných. Tisíce ľudí rôzneho pôvodu, rôzneho druhu vzdelania, rôzneho vierovyznania, rôzneho veku a skúseností v dobrej viere hľadali a pracovali s cieľom budovať pokojnú európsku budúcnosť. Vyústením týchto snáh je pre mňa predložený návrh Zmluvy o Ústave pre Európu. Táto zmluva je naozaj založená na hodnotách úcty k ľudskej dôstojnosti, slobode, demokracii, rovnosti, právnemu štátu, rešpektovaniu ľudských práv vrátane práv osôb patriacich k menšinám. Cieľom je presadzovanie mieru, blaha svojich národov, vytváranie priestoru slobody, bezpečnosti a spravodlivosti, úsilie o trvalo udržateľný rozvoj, podpora sociálnej a územnej súdržnosti a solidarity medzi členskými štátmi. Zmluva teda obsahuje to, o čo sa usilovali generácie Európanov. Táto zmluva neobsahuje všetko tak, ako by si to mnohí z nás priali. Aj mne tam chýba zmienka o Bohu a o kresťanských hodnotách. Ale uvedomme si, že drvivej väčšine reprezentantov európskych krajín, ktorí sa podieľali na tvorbe tejto zmluvy v Konvente pre budúcnosť Európy, že táto zmluva vyhovuje. Takisto vyhovuje všetkým vládam európskej dvadsaťpäťky. Takisto vyhovuje väčšine národných zástupcov v Európskom parlamente. Zároveň, ak si uvedomíme rôznorodosť prostredia, v ktorom zmluva vznikala, treba povedať, že je prijateľným kompromisom. Pre mňa určite. Umožňuje, aby sa aj Slovensko jasnejšie definovaným spôsobom zúčastňovalo na riadení Európy, na spoluvytváraní budúcnosti. Dnes zazneli mnohé výhrady. Ja oceňujem otvorený dialóg, otvorenosť diskusie. Vnímam tieto výhrady skôr ako snahu zlepšiť to, čo by pri určitých interpretáciách alebo podmienkach mohlo predstavovať negatíva vo vzťahu k našim národným záujmom. Ale naše národné záujmy neochránia žiadne slová, žiadne texty na papieri. Naše národné záujmy si musíme ustrážiť sami. Nikto okrem nás ich neochráni. Je to otázkou našich vedomostí, našej odvahy a vytrvalosti. Takže nebojme sa zmluvy, bojme sa len vlastnej ľahostajnosti a pohodlnosti. Som presvedčený, že existuje dosť vnútroštátnych, ale aj celoeurópskych nástrojov na to, právnych nástrojov, ktorými môžeme riziká buď úplne odstrániť, alebo prinajmenšom minimalizovať. Pred voľbami sme všetci občanom sľubovali, že budeme riešiť problémy, že budeme prijímať rozhodnutia a budeme niesť zodpovednosť za tieto rozhodnutia. Pred nami stojí zodpovedné rozhodovanie o Zmluve o Ústave pre Európu. Zodpovedné rozhodovanie o spoločnej budúcnosti a hlavne o budúcnosti Slovenska. Postavme sa k tomuto záväzku a zodpovednosti čelom. Buďme otvorení a zbavme sa zbytočného podozrievania a možno pozerajme aj trošku z nadhľadu na tento problém. Myslime v prvom rade na hodnoty a ciele Európskej únie a na to, že sme dobrovoľne do tohto zväzku vstúpili. Dlho sme sa o to usilovali. A na to, že každý má možnosť dobrovoľne z toho zväzku aj vystúpiť. Európska únia je šanca pre Slovensko. Je to prostriedok k pokojnému životu a prosperite. Zmluva o Ústave pre Európu je nástrojom na sprehľadnenie, zjednodušenie a zefektívnenie vzájomných vzťahov. Pripomeniem ešte heslo Európskej únie: „Zjednotení v rôznorodosti.“ Pre mňa to znamená rešpektovanie rôznorodosti členských krajín a jej občanov. Rešpektovanie rôznorodosti zároveň pre mňa znamená ochotu, ale aj potrebu prijať kompromis. Ak sa teda stotožníme s hodnotami a cieľmi Únie a prijmeme aj toto heslo za svoje, potom môžeme pokojne prijať aj Zmluvu o Ústave pre Európu ako dobrý základ ďalšej spolupráce v Európe. Navyše som presvedčený, že táto zmluva, tak ako je to bežné aj pri iných právnych normách, bude v budúcnosti predmetom úprav v závislosti od potrieb zmluvných strán, teda aj od našich potrieb. Vidím túto zmluvu ako otvorený dokument. Opakujem, ako dobrý kompromis prijateľný pre všetkých. Pretože ju takto vidím, samozrejme ju tak, ako už bolo povedané, podporím, tak ako ju podporia aj všetci moji kolegovia z Ľudovej strany Hnutia za demokratické Slovensko. Ďakujem za pozornosť.