L. Szigeti, poslanec: (2007-05-10):
V prípade novely vysokoškolského zákona, bohužiaľ, to tak nebolo. Súčasná vládna koalícia prostredníctvom ministerstva školstva pred niekoľkými mesiacmi ohlásila malú novelu vysokoškolského zákona, ktorá sa má týkať predovšetkým spoplatnenia vysokoškolského externého štúdia. Pozorne som sledoval proces prípravy tejto krátkej a hlavne stručnej novely a hlavne to, ako budú argumentovať koaličné strany, hlavne SMER a HZDS, ktoré vlani vo volebnej kampani, a hlavne vtedy, keď predchádzajúca vláda uvažovala o spoplatnení vysokoškolského štúdia, jednoznačne hlásali, že vysokoškolské vzdelanie má byť bezplatné. Vládny návrh novely, ktorú máme na stole, na jednej strane ma prekvapil hlavne svojím rozsahom a hlavne obsahom, na druhej strane je v súlade s etatistickými a mocenskopolitickými ambíciami súčasnej vládnej koalície. Vláda, ktorá doteraz rozdávala, viedla sociálnu populistickú politiku, zavedením školného pre študentov externého štúdia urobila netypický krok pre sociálnu demokraciu, ktorý určite nebude pýchou súčasnej ľavicovej vlády. Spoplatnenie externých foriem štúdia považujem za veľmi nešťastné, nekorektné a hlavne nesystémové rozhodnutie, možno hraničiace s ústavnosťou. Je to evidentná diskriminácia časti študentov na základe formy štúdia rovnakého študijného programu. Téza faktickej legalizácie súčasných poplatkov a tým ich presmerovanie na univerzity v podstate nič nevyrieši. Hlavne vtedy, keď v novele nie sú žiadne opatrenia na zrušenie neoficiálnych poplatkov a nerieši problematiku tzv. vynútených sponzorských darov. Žiaľ, je tu naďalej ďalšia hrozba, že v externých formách štúdia sa aj naďalej bude platiť najmä iným ako univerzitným subjektom. Je všeobecne známe, že externé štúdium bolo, je a pravdepodobne ešte dlhé roky bude menej kvalitné ako denné. Argumentácia, že spoplatnenie externého štúdia vedie ku skvalitneniu štúdia, neobstojí, veď menej kvalitné spoplatníme a kvalitnejšie bude zadarmo. Novela vytvára rôzne kategórie vysokoškolských študentov, predlžuje externé štúdium, nie je presne jasné o koľko rokov, reguluje počet možných externých študentov, nelimituje výšku školného, čím uprednostňuje bohatých a diskriminuje sociálne a finančne slabšie situovaných, vytvára riziko odchodu našich študentov do zahraničia. Je poľutovaniahodné, že ministerstvo školstva a sám pán minister na jednej strane všade, kde chodí, veľmi správne zdôrazňuje dôležitosť a význam celoživotného vzdelávania – vláda prednedávnom schválila aj koncepciu celoživotného vzdelávania – a na druhej strane navrhuje rôzne opatrenia proti externému vzdelávaniu na vysokých školách, čo je takisto súčasťou celoživotného vzdelávania. To je podpora a ústretovosť celoživotnému vzdelávaniu? Ako som v úvode môjho vystúpenia poznamenal, bola ohlásená a plánovaná krátka novela. Napriek tomu na stole máme materiál, ktorý obsahuje takmer 200 rôznych zmien a dotýka sa skoro jednej tretiny pôvodného textu vysokoškolského zákona. Veľkým nedostatkom prípravy tejto novely bola skutočnosť, že novela zákona sa neustále menila, čo kritizovali aj členovia vlády. Často sme nevedeli, ktorá verzia platí. Postupne bola rozšírená až do takej miery, že návrh novely začala nie reformovať, ale deformovať princíp autonómnosti a samosprávnosti vysokých škôl, dosiaľ založené na princípe oddelenia zákonodarnej a výkonnej moci. Nesúhlasím a v súčasnosti nevidím dôvod na zmenu filozofie samosprávneho fungovania vysokých škôl. Novela zásadne mení pomer právomocí na univerzite, jedna zložka získava veľkú moc oproti inej. V budúcnosti nebude problém, pardon, v budúcnosti nebude potrebný súhlas akademického senátu napríklad na vymenovanie prorektorov, prodekanov, na schválenie rozpočtu vysokej školy, na predĺženie zamestnania pedagógov nad 65 rokov a nebude potrebný ani súhlas na poskytnutie úveru alebo pôžičky pre vysokú školu. Na druhej strane sa posilňuje moc správnej rady, ktorá je nesamosprávnym orgánom, menovaná ministrom školstva prevažne na návrh rektora. Správna rada bude navrhovať kandidáta na rektora, takisto plat rektora určuje správna rada, správna rada schvaľuje v budúcnosti rozpočet a schvaľuje takisto aj požiadavku na úver alebo pôžičku. Správne rady v oblasti vysokých škôl fungujú krátko. Nemáme s nimi až také skúsenosti, že by sme mohli poveriť správne rady takými významnými funkciami. Bohužiaľ, máme takú skúsenosť, že väčšina správnych rád funguje formálne, neschádzajú sa a nezaoberajú sa práve tým, čím by sa mali zaoberať. Oslabovanie akademických slobôd, okliešťovanie právomocí samosprávnych orgánov môže v budúcnosti viesť postupne k ich likvidácii. Zásadný nesúhlas s navrhovanými zmenami v samosprávnom fungovaní vysokých škôl vyjadril aj najvyšší orgán samosprávy vysokých škôl – Rada vysokých škôl, podobne aj Študentská rada vysokých škôl. Možno konštatovať, že všetky uvedené opatrenia majú tendenciu posilniť centrálne riadenie a znížiť právomoci buď niektorých zložiek akademickej samosprávy alebo nezávislých odborných orgánov, ako je napríklad Akreditačná komisia. Znižovanie právomocí akademickej samosprávy a nezávislosť odborných orgánov v prospech prvkov centrálneho riadenia pokladám za krok nesprávnym smerom. Ďalšou časťou novely, s ktorou nemôžem súhlasiť, je sprísnenie podmienok pôsobenia zahraničných vysokých škôl na Slovensku a podobné sprísnenie fungovania existencie súkromných vysokých škôl. Myslím si, že spôsob, akým boli riešené zahraničné vysoké školy a súkromné vysoké školy, je dostatočný a je v súlade so štandardom Európskej únie a nie je potrebné to zmeniť. Navrhovaná zmena v súvislosti so zahraničnými vysokými školami a súkromnými vysokými školami je prejavom nedôvery voči nim a zužovanie konkurenčného prostredia v oblasti vysokých škôl na Slovensku. Myslím si, že prítomnosť konkurencie zvyšuje kvalitu a aj o to a predovšetkým o to nám ide. Nebol by som však objektívny, keby som nehovoril o zmenách, ktoré budú mať určite kladný vplyv na naše vysokoškolské prostredie, ako napríklad definovanie postavenia vysokých škôl ako súčasť európskeho vzdelávacieho priestoru a spoločného európskeho výskumného priestoru. S tým súvisí aj časť, ktorá hovorí o mobilitách či študentov alebo zamestnancov. Takisto je významná definícia výskumných a vývojových pracovísk ako špecializovaných pracovísk vysokých škôl. Myslím si, že zavedenie a definovanie registra študentov a zamestnancov je tiež krokom dopredu. Bohužiaľ, pri mojom komplexnom hodnotení predloženej novely vysokoškolského zákona prevyšujú tie zmeny a tie dosahy, ktoré nebudú v prospech našich vysokých škôl, našich vysokoškolských pedagógov a ani pre našich vysokoškolákov. Z toho dôvodu v súlade s § 73 rokovacieho poriadku Národnej rady Slovenskej republiky dávam návrh, aby sa v prerokovaní vládneho návrhu zákona, ktorým sa mení sa mení a dopĺňa zákon č. 131/2002   Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov, nepokračovalo a návrh zákona bol vrátený predkladateľovi na prepracovanie. Ďakujem pekne. (Potlesk.)