P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-02-26):
Otváram rozpravu o tomto bode programu. Chcem vás informovať, že do rozpravy som dostal dve písomné prihlášky, pána poslanca Hanzela a pána poslanca Vážneho. Nech sa páči, pán poslanec Hanzel vystúpi ako prvý v rozprave. B. Hanzel, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, Ministerstvo financií Slovenskej republiky predkladá návrh novely zákona č. 310/1992 Zb. o stavebnom sporení. Poslednú novelu tohto zákona sme schvaľovali v Národnej rade Slovenskej republiky v polovici novembra minulého roku. Tá stanovila percentuálny podiel výšky štátnej prémie z vkladov stavebných sporiteľov na 20 % namiesto pre rok 2002 platného podielu 25 %. Argumentácia ministra financií sa opiera o pokles úrokových sadzieb a potrebu úspor zo štátneho rozpočtu. Dnes predkladaná novela používa tú istú argumentáciu s tým rozdielom, že nie je schvaľovaná na príslušný rozpočtový rok, ale len na polrok, čo znamená, že mení podmienky poskytovania výšky štátnej prémie už v priebehu roku. V histórii stavebného sporenia takáto zmena nemá obdobu nielen u nás, ale ani v žiadnej európskej krajine. Dôvodom, prečo sa všetky vlády pokúšajú udržať stabilné podmienky v poskytovaní štátnej podpory formou štátnej prémie, je predovšetkým nevyhnutná dlhodobosť vzájomného vzťahu sporiteľa a sporiteľne, resp. funkcia stavebného sporenia ako nástroja kapitálového trhu na tvorbu dlhodobých finančných zdrojov. Veľmi dôležité je uvedomiť si, že stavebné sporenie vytvára finančné zdroje len pre jeden účel použitia. A tým je výstavba a obnova bytového fondu. Bývanie v každej spoločnosti predstavuje primárnu životnú potrebu ihneď po potrave a pitnej vode. Preto je úlohou každého štátu umožniť občanom zabezpečiť si vlastné bývanie. Finančná náročnosť jeho obstarania je však v každej spoločnosti viac alebo menej vysoká v porovnaní s priemernými príjmami obyvateľstva. Financovanie bývania pomocou stavebného sporenia je v Európe najdlhšie známy systém podpory štátu pre občanov. Má viac ako 200 rokov a jeho hlavnou prednosťou je, že žiada od občana najskôr akumulovať vlastné financie a až následne na realizáciu svojho projektu bývania využiť stavebný úver zo zdrojov kumulovaných ostatnými sporiteľňami. Občan je stimulovaný štátnou prémiou na dlhodobé ukladanie a viazanosť jeho vkladov, čo umožňuje poskytnúť stavebnému sporiteľovi úver za veľmi výhodných podmienok, ktoré je väčšina občanov schopná splniť. Ak však štát mení podmienky v intervale 12 mesiacov alebo, ako je to práve v navrhovanej novele zákona o stavebnom sporení, za ešte kratší čas, nedá sa hovoriť o podpore tvorby dlhodobých zdrojov. Vplyvom častých zmien štátnej prémie v neprospech sporiteľov môžu občania Slovenska nielen stratiť možnosť s malou štátnou prémiou nasporiť potrebné financie na výstavbu alebo rekonštrukciu bytu v reálnom čase, ale stratou dôvery v dlhodobosť platnosti podmienok zmluvy o stavebnom sporení aj záujem vkladať svoje prostriedky do špecializovaných stavebných sporiteľní, a tak stratiť šancu riešiť svoje bývanie. Na Slovensku je viac ako 800 000 bytov v bytových domoch a takmer to isté množstvo rodinných domov. Väčšina z nich je dnes vo vlastníctve občanov a nespĺňa normatívne požiadavky napr. na tepelnú priepustnosť konštrukcií a spotrebu palív. Náklady na kúrenie sú preto neúmerne vyššie ako v krajinách Európskej únie. Nákup palív, pretože Slovensko viac než 90 % paliva dováža, zaťažuje zahraničnoobchodnú bilanciu krajiny. Riešenie zateplenia objektov je preto mimoriadne dôležité a práve stavebné sporenie je na realizáciu projektov obnovy a rekonštrukcie veľmi vhodným nástrojom. Redukcia zdrojov do výstavby a obnovy bytového fondu, ktorá bude logickým výsledkom vládnych návrhov na permanentné zmeny výšky štátnej prémie, prinesie aj nižšiu spotrebu stavebných materiálov, zariaďujúcich predmetov a, samozrejme, nižšiu potrebu pracovnej sily. Stavebné sporiteľne za celú dobu svojho viac ako 10-ročného pôsobenia na Slovensku poskytli na bývanie celkom 106 mld. korún, čo predstavuje cirka 75-percentný podiel na financovaní bývania na Slovensku a permanentnú tvorbu viac ako 100 000 pracovných príležitostí. Určite stojí za zmienku, že práve stavebníctvo je jedným z mála, ak nie jediným sektorom hospodárstva, ktoré je schopné poskytnúť pracovné príležitosti aj väčšiemu počtu Rómov. Ak v snahe ministra financií zjednotiť úrokovú mieru všetkých bankových produktov a hypoteticky usporiť niekoľko desiatok miliónov korún v štátnom rozpočte, ide pritom o zlomky percenta, 100 mil. korún predstavuje len 0,03 % zo štátneho rozpočtu na rok 2003, pripustíte opäť zmenu výšky štátnej prémie v stavebnom sporení v priebehu roka 2003, môžeme počítať s rastom nezamestnanosti, s negatívnym dopadom na príjmy štátneho rozpočtu a zhoršovanie životnej úrovne občanov Slovenska. Takýmto aktom určite zhoršíme podmienky pre riešenie celkovej situácie a postavenia napr. rómskych občanov na Slovensku. Všetci pritom vieme, akej kritike sme už dnes vystavení zo strany Európskej únie, resp. OSN. Je otázne, ako sa k tomuto problému postavia parlamenty európskych krajín pri ratifikácii prístupového problému, prístupového procesu Slovenska. Slovensko je navyše povinné začať plniť kritériá dohody členských krajín EÚ a jedným z nich je aj počet bytov na 1 000 obyvateľov. V tomto parametri zaostávame o celých 150 bytov na 1 000 obyvateľov. Napokon, čo sa týka šetrenia financií zo štátneho rozpočtu. Ministerstvo financií propaguje stále viac používanie hypotekárnych úverov. Treba len zdôrazniť, že všade vo svete sa oba systémy, stavebné sporenie aj hypotekárne úvery, považujú za symbioticky pôsobiacich partnerov na trhu so schopnosťou akcelerovať zdrojovú potenciu občanov na rýchlejšiu realizáciu stavebných projektov. A skutočne sa tak aj k sebe správajú. Na Slovensku sa však, naopak, nástroje chápu ako silno konkurenčné a boj kto z koho vyúsťuje do redukcie štátnej podpory stavebného sporenia. V tejto súvislosti si dovolím upozorniť na článok Dušana Topoľského uverejnený v Hospodárskych novinách 28. januára 2003, v ktorom vyčísľuje výšku podpory na 1 hypotekárny úver na 81 000 korún ročne, čo počas 20 rokov splácania môže dosiahnuť až 1,6 mil. korún ročne. V stavebnom sporení bola maximálna štátna prémia v porovnateľnom období v roku 2002 len 4 000 korún na 1 zmluvu o stavebnom sporení ročne, čo pri kombinácii sporenia všetkých členov rodiny vychádzalo maximálne 16 000 korún ročne. Pri štandardnej maximálnej dobe sporenia 6 rokov znamená táto podpora štátu pre slovenskú rodinu maximálne 96 000 korún. Podiel možnej podpory stavebného sporenia z podpory dlžníka hypotekárnej banky je 5,8 %. Určite za povšimnutie stojí, že štátnu prémiu k stavebnému sporeniu získava priamo sporiteľ, kým podporu štátu pri hypotekárnom úvere získava príslušná hypotekárna banka. Vieme, že banky majú prebytok likvidity hlavne preto, že veľmi ťažkopádne poskytujú úvery do podnikateľskej sféry. Dnes je najjednoduchšie poskytnúť rôzne drobné spotrebné úvery a, samozrejme, ešte lukratívnejší pre banky je hypotekárny úver. Ručenie je obyčajne až do 200 %. Podpísané notárske a exekučné príkazy vás oberú o byt či dom obratom ruky pri porušení splátkového kalendára. Preferovaním hypotekárnych úverov na úkor stavebných sporiteľní vlastne opäť brzdíme bankové prostriedky do podnikateľskej sféry. Ešte raz poviem na porovnanie. Keby sme chceli postaviť okolo 10 000 bytov ročne a v prípade, že by si ľudia sporili a využívali štátnu prémiu a zbytok uhradili, potom by to stálo štát okolo 800 mil. korún na 6 rokov čiže menej ako 150 mil. korún ročne. Na druhej strane, v prípade kúpy 10 000 bytov pri hypotekárnom úvere s refundáciou štátu napr. 3 % vychádzajú náklady štátu až okolo 3 mld. korún ročne len za prvých 10 rokov. Predpokladaná cena bytu pritom je niečo cez 1 mil. korún. Treba však povedať, že tento príklad je teoretický a takáto jednoduchá matematika celkom neplatí. Dnes vo veľkej miere sa využíva stavebné sporenie na základnú rekonštrukciu bytov, panelákového bytového jadra, kúpeľní, okien a podobne. Práve týmto väčšinou mladým rodinám by novela tohto zákona ich sporenie urobila menej atraktívnym. Dámy a páni, verím, že uvedené myšlienky a argumenty sú dostatočne presvedčivé a uznáte nesprávnosť návrhu novely zákona č. 310/1992 Zb., kde ministerstvo financií navrhuje opäť zníženie štátnej prémie. Ubezpečujem vás, že stavebné sporiteľne ponúkli ministrovi financií matematický model adekvátny modelom používaným v krajinách Európskej únie, ktorý umožní stabilizovať čerpanie prostriedkov štátnej prémie zo štátneho rozpočtu a zároveň dlhodobo zabezpečí aj stabilitu systému stavebného sporenia bez potreby zasahovať doň v priebehu volebného obdobia. Zároveň umožní v danom rámci zachovať zamestnanosť a dynamiku rastu výstavby a obnovy bytového fondu. Ďakujem pekne.