Kaník, Ľudovít, poslanec NR SR (2015-05-28):
No pokúsim sa, tak, kolegovia, kolegyne, poprosím vás, asi by sa to ani vám nepáčilo, keby ste tu stáli a no. Takže, vážení kolegovia, ide tu, samozrejme, o to, aby sa ďalší štátny podnik dostal späť do rúk štát, ale nie preto, aby štát potom sa správal ako úžasný hospodár a aby vyťažil, aby dokázal z tohto podniku vyťažiť maximum, ale, jednoducho zopakujem, opakuje sa scenár, ktorý tu už bol použitý viackrát. Rozšírme svoj vplyv, dostaňme pod kontrolu maximum obratu, ktorý sa v tejto krajne robí v komerčnej sfére. Obsadí, obsaďme tak ako za starých čias tieto podniky našimi nominantmi – také je myslenie SMER-u – a potom strapec firiem, ktorý sa vždy zhromaždí okolo takýchto podnikov, bude mať zabezpečené veľmi dobré príjmy a veľmi dobré zisky. To, že samotné subjekty zo ziskov budú odchádzať a klesať, to už neni podstatné, pretože to sa zdôvodní vždy. Je kríza, zmenili sa podmienky, bolo treba investovať, hlavná vec, že okolité firmy sa budú mať nesmierne dobre. Tých príkladov máme v histórii Slovenska už dostatok a dostatok. Myslím, že veľmi výstižná veta je tá, ktorú povedal premiér Fico, povedal na margo letiska, že letisko si žije svojím ekonomickým životom. To áno, to je pravda, žije si svojím ekonomickým životom, uskutočnili sa tam veľké štátne investície, dodávatelia, ktorí túto investíciu zabezpečovali, boli nesmierne spokojní, pretože dostali obrovské zákazky, má svoje náklady a spústu dodávateľov, ktorí sú takisto veľmi spokojní, akurát neviem o tom, že by to letisko bolo v zisku. Neviem o tom, že by to letisko fungovalo a že by z neho lietali lietadlá do celého sveta, ale žije si svojím ekonomickým životom. Áno, spravidla na účet daňovníkov a daňových poplatníkov tejto krajiny. Ako je to v prípade Carga napríklad. Ďalší, ďalšia výkladná skriňa boja Roberta Fica proti privatizácii, zastavil pripravenú privatizáciu s odôvodnením, že rodinné striebro predsa nebudem predávať. Čo je dneska s Cargom? Topí sa v hlbokých stratách a výsledkom riešenie, výpredaj jeho vnútornej hodnoty, lebo neviem, čo chce robiť Cargo bez vagónov, v ktorých má prepravovať náklad, nehovoriac o tom, akým spôsobom táto privatizácia prebehla, že po jej realizovaní sa časť vagónov presunie na podivný, podivnú schránkovú firmu opäť niekde na ostrove, tentokrát na Malte. Tu je rukopis toho, o čo tu vlastne ide, dostať pod kontrolu čo najviac štátneho majetku, ktorý má ekonomické určenie a ekonomické aktivity, a presunúť ho nejakým spôsobom do rúk ľudí, ktorí sú na vládnu stranu napojení. A z toho logicky vyplýva, tá nechuť, ten odpor k privatizácii, ktorý SMER roky rokúce predvádza a ktorý prelomil až minister financií Kažimír, keď povedal, že len v tejto krajine sa z privatizácie stala nadávka, ale inak je to normálna a prirodzená vec. Ten odpor k privatizácii nie je vedený snahou alebo presvedčením o tom, že sa nemá privatizovať. Ten odpor k privatizácii, odpor Roberta Fica je vedený odporom k tomu, že on sa na tej privatizácii nemohol zúčastňovať, že on nebol vtedy pri moci, že to realizoval niekto iný a že tým pádom nič nekvaplo. (Ruch v sále.) Toto je pravá príčina a teraz má dôjsť k reprivatizácii. Reprivatizácia v tomto ponímaní, ako ho ja hovorím a predstavujem, znamená, najprv všemožnými prostriedkami zoberieme tým, ktorým sa privatizovalo, nájdeme zámienky a odstúpime od zmlúv a potom to presunieme tým správnym, tým našim, tým miestnym spravidla, tým finančným skupinám, s ktorými sa vieme dohodnúť, a nájdeme sofistikované formy, aby to ani nebolo vidieť, aby sme to dokonca dokázali predať ako záslužný štátotvorný čin. Dokonalým príkladom bolo SPP, štát zobral stratovú matku, aby mohol znižovať alebo udržiavať ceny plynu na nízkej úrovni, a odovzdal ziskové dcéry, aby zisky mohli realizovať súkromní investori. Štát kúpil stratu a predal za to zisk, toto je spôsob nakladania a realizácie štátotvorného záujmu Roberta Fica. Výsledkom budú ťažké ekonomické straty, ekonomický prepad krajiny, ktorý sa do istej miery bude tak hromadiť, až to krachne, a potom to niekto bude musieť bolestivo naprávať. A tu opäť bude prichádzať či už úloha Roberta Fica, alebo jeho nejakého budúceho nástupcu, tak ako Robert Fico nahradil Vladimíra Mečiara, aj Roberta Fica pravdepodobne v budúcnosti nahradí niekto obdobný, ktorý nápravu zdevastovanej ekonomiky bude vydávať za chybu, na báze toho si bude budovať svoj politický program a opäť sa bude snažiť dostať k moci, aby opäť zvrátil ozdravenie ekonomiky tam, kde dnes Robert Fico obracia ozdravenú Slovenskú republiku, ktorá sa svojho času stala podtatranským tigrom, stala najrýchlejšie rastúcou ekonomikou Európy, ale potom sa dostala do rúk Roberta Fica, ktorý tu vládne ôsmy rok a vedie krajinu od desiatich k piatim, k prehlbujúcemu sa úpadku a neustále ďalšími a ďalšími krokmi brzdí jej rozvoj. Tu by sme mohli hovoriť, ale na to máme väčších expertov a tu sa dívam do prvých lavíc, čo sa deje v Slovenských lesoch, v štátnom podniku. Opäť by sa dalo ukázať, aké, príklady, akým spôsobom si predstavuje realizáciu vlastníctva štátu Robert Fico. A tu sa dostávam k tomu, prečo vlastne, a v tom je ten filozofický rozdiel a bude, naveky bude, k privatizácii vôbec došlo. Tu sa predstavuje zo strany vládneho SMER-u privatizácia, či už Slovenských elektrární, alebo čohokoľvek iného, ako niečo, čo Slovensko poškodilo, ako niečo, čo, kde sme si predali nejaký klenot. Tak si spomeňme, že tento klenot od roku 1989 bol politicky ovládaný nominantmi najprv HZDS, potom SDĽ a v presne v duchu princípov, na ktorých tieto strany vždy stáli, boli tieto podniky vykrádané, tunelované zvnútra cez to, že, cez, buď cez dodávateľské zmluvy, buď cez nerozumné, alebo neopodstatnené, inak odpúšťané finančné zdroje z týchto podnikov, boli buď na hrane zisku, s miernym ziskom alebo v hlbšej, alebo v menej hlbšej strate, ale jednoducho slúžili ako dojné kravy, dojné kravy pre politické strany, ktoré do nich dosadzovali svojich nominantov. A to neplatí len na tieto hospodárske alebo priemyselné subjekty, rovnaký princíp platil v bankách, v Slovenskej poisťovni, ktorá takisto patrila vždy do sféry pôsobnosti ľavice, ktorú ľavica reprezentovaná vtedy SDĽ a HZDS absolútne využívala ako dojnú kravu. (Ruch v sále.) Robert Fico sa chce vrátiť k tomu istému, len v podstate sofistikovanejšej forme, podstatne na vyššej úrovni a už aj so zapojením súkromných skupín a súkromného kapitálu, ktorý veľmi rád participuje na takýchto kšeftoch, pretože mu prináša obrovské zisky, že o toto tu ide, a toto je hra, ktorú rozohral Robert Fico. Preto Robert Fico nežiada doplatok, preto Robert Fico nebojuje za closing, za uzavretie dohody, pretože tým by stratil dôvod sporu, tým by stratil možnosť hovoriť o tom, že privatizácia bola za nízku cenu uzavretá, že to treba zrušiť, že urobíme všetko preto, aby sa tento majetok dostal späť do rúk štátu. Robert Fico potrebuje zámienku, aby mohol zabojovať o znovuzískanie tohto majetku, aby s ním mohol voľne narábať tak, ako som popísal predtým. O toto tu celé ide, a že sa táto hra spúšťa pred voľbami, že je s tým spojené také to krásne a až scenáristicky pripravené divadlo pri preberaní vodného diela a tie vyčíslenia obrovských ziskov, ktoré teraz Slovensko bude dosahovať, a ako tvrdo a nekompromisne budú potrestaní tí zlí zahraniční majitelia, to je len brnkanie na struny voličov, ktorí majú za toto zatlieskať. Aj zatlieskajú, samozrejme. Voliči strany SMER – tak ako voliči HZDS predtým – budú tomuto tlieskať, pretože toto im hovorí z duše, cudzie nechceme, svoje si nedáme, aj keď to svoje bude holý zadok, ale bude náš, pretože tu nie je národno-štátny záujem hromadiť zisk v prospech Slovenska, ale kľudne aj stratu, ale hlavne nech je len naša, naša strata, ale slovenská. Zisk budú mať len niektorí, tí, ktorí sú previazaní s Robertom Ficom, a ktorí budú využívať politickú moc, aby tuto tento zisk hromadili. Tak, ako to robili pri Váhostave, tak, ako to robia stále pri zdravotníctve, ktoré je neustále tunelované a neustále zneužívané, a tak, ako sa to snažia urobiť v ďalších a v ďalších sférach. O nič iné tu nejde, len rozšíriť svoju sféru vplyvu na čo najväčšiu časť hospodárstva, aby poslúžila záujmovým skupinám, ktoré sú okolo SMER-u združené. Ďakujem za pozornosť, vážené dámy a páni, toľko z mojej strany k tejto téme.