M. Fronc, minister školstva SR: (2003-09-10):
Druhú vec by som chcel povedať, naozaj máte pravdu, ja to vnímam, že som zdedil dedičstvo, dedičstvo také, že počas mnohých rokov sa tie problémy neriešili a teraz čím neskôr sa riešia, tým sa riešia ťažšie. To je takisto skutočnosť. Takisto by som rád povedal, ja nechcem a nerobím revolúciu v školstve. Nepokladám to za dobré, pretože tie dosahy sú oveľa neskôr, ale z druhej strany pokladám za dôležité, aby sme urobili reformné kroky, ktoré pomôžu tým školám fungovať. A ak hovoríme o zákone o financovaní škôl a školských zariadení, tak pokladám za dôležité v prvom rade hovoriť o chlebe. Chlieb je podstatou, aby mohli existovať školy a potom môžeme hovoriť o ďalších veciach, aj preto tento zákon možno bol trošku rýchlo pripravený, ale s tým cieľom, aby sme mohli potom ísť ďalej. Teraz k samotným niektorým konkrétnym veciam, k tým krajským školským úradom. Do školstva ide približne 35 miliárd, ak pôjde cez súhrnný finančný vzťah na originálne kompetencie 8 miliárd, tak stále zostáva okolo 27-28 miliárd, ktoré pôjdu tadiaľ cez kapitolu ministerstva školstva, a ide o to, aby tieto financie boli naozaj zodpovedne prerozdelené. Je možnosť pri takom veľkom balíku, aby sa vytvoril nejaký veľký orgán pri ministerstve školstva, alebo aby to boli orgány, ktoré budú podstatne bližšie k tým obciam, a to sú tie krajské školské úrady, ktoré majú povinnosť zabezpečiť tok finančných prostriedkov. Pokladám za dôležité, totiž to nie je len otázka posunutia peňazí, to je otázka, aby boli pozbierané naozaj vierohodné údaje, aby neboli čísla také, že nakoniec zistíme, že oficiálne štatistiky hovoria o počte školopovinných detí a to, čo získame z údajov, je podstatne viacej. Potom to nemôže fungovať spravodlivo. Tieto krajské školské úrady z pohľadu financovania, ak si pozriete ten zákon, nemajú v podstate skoro žiadne kompetencie, ony nemôžu tie peniaze prerozdeľovať inak, ako sú napočítané, kompetencie zostávajú v samospráve, teda zriaďovateľom škôl. Čo sa týka, prečo, a to sa pýtal aj pán poslanec Čaplovič, dávame rovnaký príspevok na školy, nuž ja podľa našej ústavy viem, že v čl. 12 občania sú rovní vo svojich právach a povinnostiach, a vychádzame z tohto princípu, že každý občan, ktorý je daňovým poplatníkom, má mať aj rovnaký úžitok z vybraných daní. Z druhej strany si treba povedať, že ak rodič je ochotný zaplatiť viac, tak dostaneme do školstva celkom iste aj väčší objem peňazí z iných zdrojov ako priamo zo štátnych zdrojov. Ďalej, štátny školský dozor. Myslím si, že ten kompromis tu existuje a tu sa veľmi nemení, zostáva školská inšpekcia, ktorá je nezávislá ako orgán kontrolný, ale nie je nezávislý, hlavne školský inšpektor, ktorého odvoláva a vymenúva minister školstva. Vnímam, pán poslanec Jarjabek, asi tu nie je, ale predsa len, základné umelecké školstvo je naše unikum. Treba priznať, že v Európe sa na to pozerajú ako na čosi veľmi dobré a mám záujem, samozrejme, aby sa toto umelecké školstvo zachovalo, nehovoriac o tom, že poviem rovno, je lepšie investovať do prevencie, ako potom dávať peniaze cez drogové fondy na záchranu. A toto je jedna z možností – základné umelecké školstvo –, ako by sme zmysluplne naplnili obsah voľného času našej mládeže. K samotným materským školám. Treba povedať, že zaškolenosť u nás v súčasnosti je skoro 95-percentná, čiže v tomto smere si myslím, že splníme tie veci, ktoré ste spomínali v súvislosti s barcelonským samitom, ale mám záujem, aby táto návštevnosť aj v tom poslednom roku pred nástupom do povinnej školskej dochádzky bola na základe dobrovoľnosti a nie povinnosti. Nenúťme, aby sme predĺžili de facto školskú dochádzku pre deti. Tu by som chcel aj poopraviť, čo sa týka informácií, aké výsledky ktoré školy dosahujú. Treba povedať, že niekoľko rokov sa robil monitor a ten monitor ukázal to, že najlepšie výsledky dosahujú cirkevné školy, potom štátne školy a potom súkromné školy, to treba otvorene povedať, a je to po niekoľkýkrát zopakovaný výsledok hodnotenia vzdelávania jednotlivých škôl podľa zriaďovateľa. My chceme, a to pokladám za dôležité, aby vzrástol počet mládeže, ktorá študuje na vysokých školách. Ale ak to chceme zabezpečiť, tak najlepšiu prípravu, to je všeobecne dokázané, poskytujú gymnáziá. A ten počet gymnázií je trošku nesprávna informácia, ktorá chodí po svete. V Bratislave je 27 %, ale väčšina krajov nespĺňa ani 20 %. A pokiaľ si vezmeme Milénium, v Miléniu máme podstatne väčšie číslo nastavené, čiže si myslím, že tu tak nehrozí, ako sa to trošku prezentuje, že by gymnáziá pohltili ostatné typy našich škôl. Myslím si, že my len vytvárame isté prostredie, aby bola šanca sa rozvíjať všetkým školám. Nechcem hovoriť k ďalším veciam, pretože vnímam, že tu zaznelo veľa poznámok z úst pána poslanca Čaploviča, týkajúcich sa vlastne nového zákona o školskej správe a samospráve, o ktorom budeme hovoriť až v utorok. Nepokladám takisto za šťastné to oddelenie, pretože súhlasím s vami, že je to dvojica zákonov, ktorá má vzájomnú spätosť, a bolo by dobré, keby boli prerokované naraz, ale, žiaľbohu, vnímam to ako vis maior. Čiže toľkoto na dovysvetlenie. Ďakujem, pán predseda.