L. Nagy, poslanec: (2008-04-02):
Dovoľte, aby som predložil v podstate dvanásť zásadných pripomienok k tomuto zákonu. Prvá pripomienka sa týka tej skutočnosti, že v Ústave Slovenskej republiky v čl. 34 ods. 1 sa uvádza, že občanom tvoriacim v Slovenskej republike národnostné menšiny alebo etnické skupiny sa zaručuje všestranný rozvoj, najmä právo spoločne s inými príslušníkmi menšiny alebo skupiny rozvíjať vlastnú kultúru, právo rozširovať a prijímať informácie v ich materinskom jazyku, združovať sa v národnostných združeniach, zakladať a udržiavať vzdelávacie a kultúrne inštitúcie. Podrobnosti ustanoví zákon, hovorí ústava. V odseku 2 občanom patriacim národnostným menšinám alebo etnickým skupinám sa za podmienok ustanovených zákonom zaručuje okrem práva na osvojenie si štátneho jazyka aj právo na vzdelanie v ich jazyku, ďalej právo používať ich jazyk v úradnom styku, ďalej právo zúčastňovať sa na riešení vecí týkajúcich sa národnostných menšín a etnických skupín. Druhá pripomienka sa viaže k právam, ktoré zaručuje Európska charta regionálnych alebo menšinových jazykov. Na základe čl. 7 § 1 odsekov a) až f) Európskej charty regionálnych alebo menšinových jazykov sa Slovenská republika, ako aj ostatné štáty, ktoré ratifikovali chartu zaviazali, že podľa stavu jednotlivých jazykov zmluvné strany založia svoju politiku, legislatívu a prax na týchto cieľoch a zásadách. Vymenujem najdôležitejšie zásady. Prvá zásada. Na uznaní regionálnych alebo menšinových jazykov ako prejavu kultúrneho bohatstva. Ďalšia zásada, na ktorej budú zakladať zmluvné štáty svoju politiku, je zásada na rešpektovanie geografickej oblasti každého regionálneho alebo menšinového jazyka tak, aby existujúce, prípadne pripravované administratívne rozdelenie nekládlo prekážky podpore tohto regionálneho alebo menšinového jazyka. Ďalšia zásada, ktorá má byť akceptovaná, je založená na potrebe rozhodného postupu pri podpore regionálnych alebo menšinových jazykov za účelom ich zachovania. Ďalšia zásada hovorí o tom, že politika štátu má byť založená na uľahčení alebo podpore slovného alebo písomného prejavu v regionálnom alebo menšinovom jazyku vo verejnom a súkromnom živote. Ďalšia zásada je založená alebo vyžaduje udržiavanie a rozvoj stykov v oblastiach upravovaných v tejto charte medzi skupinami používajúcimi regionálny alebo menšinový jazyk a inými skupinami žijúcimi v štáte, ktoré používajú jazyk v identickej alebo v blízkej podobe, ako aj nadviazanie kultúrnych vzťahov s inými skupinami v štáte, ktoré používajú odlišné jazyky. A napokon posledná zásada, ktorá sa bezprostredne dotýka oblasti školstva, je zásada taká, že na poskytnutí primeraných foriem a prostriedkov na vyučovanie a štúdium regionálnych alebo menšinových jazykov na všetkých vhodných stupňoch sa zabezpečujú vhodné podmienky. Predkladaný návrh zákona z uvedeného a z uvedených zásad, musím konštatovať, nič neakceptuje. Tretia poznámka sa týka toho, že v rámci Štátnej školskej sústavy Slovenskej republiky školy s vyučovacím jazykom maďarským tvoria jedinečnú, tradičnú a zároveň vyspelú inštitucionálnu bázu pre výchovu a vzdelávanie žiakov najväčšej etnickej skupiny Slovenska v ich materinskom jazyku. Do dnešného dňa sa to uskutočňuje na báze vlastných učebných osnov, vzdelávacích programov, ako aj pod vedením pedagógov, absolventov slovenských a iných univerzít a vysokých škôl. Štvrtá pripomienka. Absencia Štátneho osobitného pedagogického a metodického centra pre školy s vyučovacími jazykmi etnických menšín posunula tieto školy do skoro beznádejnej situácie. O plánovaných zmenách jazykového profilu sa dozvedeli v poslednej chvíli a doteraz skoro všetky ich odborné pripomienky boli odmietnuté. Tento postup ministerstva školstva nie je v súlade so záväzkom čl. 7 ods. 4 spomínanej Európskej charty, kde sa konštatuje, „že pri určovaní politiky voči regionálnym alebo menšinovým jazykom zmluvné strany zohľadnia potreby a želania formulované skupinami, ktoré uvedené jazyky používajú. V prípade potreby môžu zakladať poradné orgány, ktoré by pomáhali orgánom vo všetkých otázkach týkajúcich sa regionálnych alebo menšinových jazykov“. Koniec citátu. Piata pripomienka sa týka toho, že návrh zákona oproti predchádzajúcemu školskému zákonu rozširuje školskú sústavu napríklad o jazykové a iné špeciálne školy, ale ani nespomína, ani taxatívne nevymenováva školy patriace do najväčšieho špeciálneho podsystému školskej sústavy Slovenskej republiky, t. j. nevymenováva školy s vyučovacími jazykmi etnických menšín. Keďže v prípade týchto menšinových škôl okrem vyučovacieho jazyka ide aj o celý komplex prostriedkov vzdelávacieho programu, riešenie návrhu zákona vo forme krátkeho popisu jazykových špecifík menšinových škôl považujeme vzhľadom na ústavné a medzinárodnoprávne záväzky Slovenskej republiky za nedostačujúce a z hľadiska ďalšieho vývoja škôl s vyučovacími jazykmi etnických menšín za kontraproduktívne. Šiesta pripomienka. Výrazným a jednoznačným, prinajmenšom ambivalentným úsilím v návrhu zákona je pozmeniť jazykový profil menšinových škôl v prospech štátneho jazyka. V dôsledku vyučovania v materinskom jazyku boli tieto školy už aj doteraz v ťažkej situácii kvôli nadpriemernému počtu povinných vyučovacích hodín. Vyrovnanie počtov hodín materského, respektíve štátneho jazyka a literatúry bude mať za následok uniformizovanie štruktúry učebných predmetov, absenciu možnosti voľného výberu v rámci školských pedagogických programov, a tým aj zvýšenú závislosť od štátneho dozoru. Siedma pripomienka sa týka toho, že napriek vyhláseniam predstaviteľov vlády o zachovanie dosiahnutej úrovne práv národnostných menšín je možné vidieť jednoznačnú snahu Ministerstva školstva Slovenskej republiky prehodnotiť a štrukturálne preformovať základné vzdelávacie a metodické postupy národnostného školstva. Ďalšia pripomienka sa týka toho, že za najzávažnejší nedostatok považujem to, že ani teoreticky, ani z odborného hľadiska nie je vyjasnené, aké ciele vlastne sledujú plánované posuny v jazykovom profile škôl s vyučovacími jazykmi etnických menšín. Tak napríklad z pozície optimalizácie výchovy smerom k funkčnému bilingvizmu žiakov menšinových skupín nemôže žiadne mechanické zvyšovanie počtu učebných hodín štátneho jazyka zaručiť potrebné výsledky. Preto by bolo potrebné vypracovať adekvátne metodické postupy, príručky a pedagogické moduly. Pre príslušníkov etnických skupín, najmä pre Maďarov, Rusínov, Ukrajincov, ako aj pre niektoré skupiny Rómov materinský jazyk bude ešte dlho dominantným komunikačným prostriedkom na Slovensku. Ďalšia pripomienka. Na základe týchto skutočností zameranie predkladaného legislatívneho materiálu nie je proreformné, ale protireformné, nie je progresívne, ale regresívne. Neumožňuje dostatočný voľný výber učebníc, ale práve naopak zužuje priestor pre alternatívne vzdelávacie postupy. Nerieši najchúlostivejšie problémy školstva na Slovensku, o závažnosti ktorých dostala slovenská verejnosť alarmujúci obraz z celosvetového merania vzdelávania PISA 2. Časový priestor na dotiahnutie všetkých prípravných prác je kriticky krátky najmä pre školy s vyučovacími jazykmi menšín, ktoré nemajú skoro žiadne odborné a metodické zázemie. Desiata pripomienka. Podľa odborníkov zaoberajúcich sa psychologickými otázkami bilingvizmu úspešnosť v osvojovaní si učiva z jazykového aspektu závisí od miery takzvanej kognitívnej jazykovej kompetencie žiakov. Nízka miera kognitívnej kompetencie je prekážkou nielen v nadobúdaní odborných vedomostí, ale i prekážkou v osvojovaní si iných jazykov, tak napríklad aj okrem iného štátneho jazyka. To znamená, že nedostatočná hodinová dotácia materinského jazyka môže mať negatívny vplyv na osvojovanie si slovenského jazyka, čiže sa dosiahne pravý opak toho, čo sa očakáva. Učebnice slovenského jazyka pre školy s vyučovacím jazykom maďarským sú zastarané. Väčšinou boli vydané ešte v 80. rokoch a texty v nich vôbec nevyhovujú požiadavkám komunikatívnej kompetencie. V záujme zvýšenia alternatívnosti vzdelávacích programov by bolo žiaduce umožniť slobodný výber učebníc. Keďže stabilita materinského jazyka je predpokladom na vytvorenie takzvaného aditívneho bilingvizmu, ktorý je ideálnym typom i v slovenskom kontexte, maďarská komunita na Slovensku očakáva rozšírenie možnosti používania svojho materinského jazyka i v jeho písomnej podobe. Iba v situácii, keď je materinský jazyk stabilný a hovoriaci ho nepociťujú ako ohrozený, je možné úspešne rozvíjať druhý jazyk, v tomto prípade slovenský jazyk, ale i ďalšie cudzie jazyky. A na základe týchto pripomienok a princípov, ktoré som vymenoval a keď som konštatoval už v úvode, že buď nie sú akceptované, alebo len sčasti, konštatujem, že predkladaný návrh zákona ignoruje všetky uvedené zásady, preto navrhujem podľa platného zákona rokovacieho poriadku vrátiť zákon predkladateľovi na prepracovanie. Ďakujem pekne.