P. Hrušovský, predseda NR SR: (2004-03-05):
J. Heriban, poslanec: Vážený pán predsedajúci, vážený pán minister, vážené kolegyne, vážení kolegovia. Hneď na úvod by som chcel oceniť prístup pána ministra Palka, ktorý v rozprave cez prvé čítanie veľmi šarmantne zhodnotil našu snahu podporiť ženy, aby sa ľahšie mohli dostať do parlamentu, aj keď u nich v KDH tento problém nemajú, čo ja oceňujem, a verím, že muži v KDH budú lobovať za túto zmenu. Jedno arabské príslovie hovorí: Muž môže zbiť ženu kedykoľvek, ona si už dôvod nájde. Chcel by som poukázať na situáciu, že v krajinách, kde je rovnováha medzi mužmi a ženami vážne narušená, uplatňujú sa takéto príslovia a nikomu to nevadí. Samozrejme, v týchto krajinách sa objavujú aj horšie situácie, keď je žena ukameňovaná a zákon nerieši tieto otrasné situácie. Takže rád by som sa spýtal, ako je to u nás. Aká situácia je u nás. A prečo Komisia pre rovnosť príležitostí navrhla zmenu do zákona, o ktorom rokujeme. U nás podľa Štatistického úradu Slovenskej republiky ženy zarábajú na rovnakých pozíciách ako muži 71,7%. Mnohí argumentujú tým, že ženy zarábajú preto tak málo, lebo sú v iných pozíciách ako muži, že sú v pozíciách, ktoré sú ženské, to znamená, kde sú teda nižšie platy, že je to v učiteľských zamestnaniach, v zdravotníckych zamestnaniach a v ďalších pozíciách, ktoré vlastne spôsobili tento stav. Tak chcem vám „odprezentovať“: riadiaci zamestnanci majú ten pomer ešte nižší. Toto sú informácie Štatistického úradu Slovenskej republiky. Každý rok Štatistický úrad zverejňuje takéto čísla. To znamená, v riadiacich zamestnaniach, v najvyšších pozíciách ženy majú len 62,2%. Vo vedúcich zamestnaniach - ja som to tam nemohol všetko dostať, pretože som zistil, že keď to je napísané menšími písmenami, tak to nie je vidno -, je to 71,8%. V nižších administratívnych zamestnaniach, to sú v podstate úradníci, je to 75,8%. Nekvalifikovaní zamestnanci a robotníci, ten pomer je 74,8%. Situácia je oveľa horšia tam, kde muži môžu subjektívne rozhodovať o odmenách. Tabuľka predtým ukázala, ako je to, keď sú tabuľkové miesta, pretože určite ste si všimli, že veľa z týchto úrovní boli tabuľkové miesta. To znamená, ak sú tabuľkové miesta, tak žena dostáva minimálnu možnosť, a asi – predpokladám -, že muž dostáva maximálnu možnosť. Tam, kde sú odmeny a kde sa môže subjektívne rozhodovať, je ten pomer oveľa horší. V Slovenskej republike ženy dostávajú len 44,3% z odmien žien. Riadiaci zamestnanci, je to 42,9%, vedúci zamestnanci 31,3%, nižší administratívni zamestnanci 50,3% a robotníci a nekvalifikovaní zamestnanci je to 56,5%. Myslím si, že tieto čísla hovoria o tom, že ženy sú na Slovensku diskriminované. Som presvedčený, že na celom Slovensku ženy pociťujú tento stav, a myslím si, že nie je dobré, že my s tým súhlasíme, že nám to nevadí a že nevieme urobiť zmenu, pretože, ak jedna veľká skupina ľudí v spoločnosti je diskriminovaná, tak si myslím, že tá skupina, a vôbec tá spoločnosť je veľmi nezdravá a vznikajú tam veľké problémy. Pretože diskriminácia je len krok pred násilím a inými javmi, ktoré deštruujú spoločnosť. Aká je situácia v krajinách Európy. Vybral som pár krajín, ktoré zaviedli podobné princípy, aké navrhuje komisia pre rovnosť príležitostí. Zaviedli kvóty a krajiny, kde sa tie kvóty zaviedli, majú situáciu celkom inú. Napríklad vo Švédsku vo vláde je 45% žien a v parlamente je45 % žien. Na kandidátkach strán vo Švédsku je absolútny „gentleman agreement“ a kandidátky sú zostavené tak, že sa striedajú muži a ženy, jedna k jednej. Preto potom môže byť v parlamente a vo vláde situácia 45%. V Nemecku je situácia taká, že vo vláde je 43,6%, v parlamente 32,3, v Holandsku je to 38 vo vláde, 35 v parlamente. V Španielsku, Španielsko, ktoré je konzervatívna krajina, kresťanská, katolícka krajina, keby nezaviedli kvóty, tak by určite nemohli dosiahnuť takýto výsledok - 26,6 vo vláde, 28,3 v parlamente - práve preto, že vo Švédsku ženské hnutia vytvorili veľký tlak na vládu a na spoločnosť a dokázali si vybojovať svoje pozície. U nás je situácia známa, vo vláde nemáme žiadnu ministerku a v parlamente je 19,3% žien. Ak by ženy neboli nastúpili na miesta náhradníčok, tak by to bolo len 15%. Mal som tam pripravené tabuľky, ktoré som vám chcel premietnuť, ale vzhľadom na to, že som si nedokázal pripraviť tú prezentáciu, lebo som musel to celé prerobiť, tak vám chcem len takto ústne povedať, že v Grécku keby neboli zaviedli kvóty, tak sú v parlamente len 2%. Tam je viditeľné, každé voľby sa percentá zvyšujú v Grécku, momentálne je to okolo 10%, čo je, samozrejme, málo, ale Grécko ako jasne patriarchálna krajina, kde muž má absolútne dominantné postavenie, v podstate asi ťažko môže dosiahnuť lepší výsledok. V Rakúsku, krajina, ktorá je podobná nám svojou veľkosťou, možno aj orientáciou, aj určitými parametrami spoločenskej komunikácie, je rovnako viditeľné, že za posledných 10 - 12 rokov urobili zásadný zvrat v spoločnosti, a ženy sú zastúpené aj v parlamente aj vo vláde vo vysokej miere, okolo 30%. Ďalší fakt, ktorý vyplýva z toho, že ženy a muži nemajú rovnaké šance v našej spoločnosti, nemajú rovnakú pozíciu v našej spoločnosti, je napríklad situácia na ministerstvách, kde priemerne pracuje 58% žien. Na vyššom stupni riadenia je to už len 35%, na vyššom 27%. Máme dve štátne tajomníčky a nemáme žiadnu ministerku. To sú dôvody, prečo sa komisia pre rovnosť príležitostí rozhodla podať návrh, aby sa v našom zákone objavili kvóty, aj keď ja sa priznám, že zo začiatku som aj ja bol proti kvótam, aj keď to, čo vravím, som si vždy myslel, že u nás sú ženy diskriminované, ale až keď som videl čísla, až keď som si uvedomil, aká je naša spoločnosť deštruovaná, tak som prijal myšlienku zavedenia kvót a zmenil som názor. Ja som ten, ktorý zmenil názor na túto otázku. Bol by som veľmi rád, keby muži, ktorí tu sedia, v tomto parlamente, porozmýšľali, či aj oni nezmenia svoj názor a nepodporia tento návrh. Viem, že mnohí z vás mužov to budete mať ťažké pri rozhodovaní, ale chcel by som povedať jednu myšlienku: Keď to nemáme spraviť kvôli svojim mamám, keď to nemáme spraviť kvôli svojim ženám a partnerkám, asi by sme to mali spraviť kvôli svojim dcéram. Rád by som zacitoval Sergeja Kozlíka, ktorý často hovorí, že je preňho niečo veľká príležitosť, tak si myslím, že toto je veľká príležitosť pre silných, sebavedomých a veľkorysých mužov, aby podporili takýto návrh a dôkaz toho, že sú tu takí muži, je môj pozmeňujúci návrh, ktorý podpísalo 16 mužov - nie je tam žiadna žena - a dovolím si ho teraz predniesť. Rád by som ocenil špeciálne pána podpredsedu Vetešku. Vždy som vedel, že je zástanca žien, ale vďaka jeho podpisu som získal niekoľko ďalších cenných podpisov. Ak chcete vedieť, kto to všetko podpísal, podpísali to muži skoro zo všetkých klubov, ktoré sú v parlamente. To znamená, je to prierezový návrh, skoro z každého klubu sa podpísali muži za tento pozmeňujúci návrh. Prečítam ho. „Na kandidátnej listine môže politická strana alebo koalícia uviesť najviac 150 kandidátov. Kandidátna listina musí byť politickou stranou alebo koalíciou zostavená tak, aby najmenej každý tretí kandidát bol iného pohlavia ako predchádzajúci dvaja kandidáti.“ Ďakujem.