Ľ. Lackovič, poslanec: ():
Predvčerom sa však pán minister opäť verejne zastal tých, ktorí tento čin organizovali a vykonali. Zdôraznil tak svoju politickú zodpovednosť, a dokonca nazval tento čin štandardným. Štandardným nazval spôsob, akým špeciálne ozbrojené zložky bez overených operatívnych informácií zastavia auto, o ktorom tvrdia, že nevedia, komu patrí. Napriek tomu, že pre políciu je veľmi ľahké vylustrovať si, kto je majiteľom auta, a to aj napriek tomu, že aj tí, ktorí v tom aute sedeli, ešte štvrť hodinu pred odchodom nevedeli, že v ňom budú sedieť. Štandardným nazval postup, pri ktorom sa vykoná takýto zákrok bez použitia obvyklých technických prostriedkov. Obvyklých práve pri štandardných postupoch, ktoré sa však netýkajú predstaviteľov Hnutia za demokratické Slovensko. Štandardným nazval postup, pri ktorom sa obišiel príslušný predstaviteľ Národnej protidrogovej jednotky, hoci práve pri štandardných postupoch práve tento človek takýto pokyn vydáva. Štandardným nazval postup, keď sa pri takomto zákroku vystavia traja z najvyšších politických funkcionárov Hnutia za demokratické Slovensko, pretože sú všetci traja členmi politického grémia, a štvrtý tajomník krajskej organizácie polhodinovému ataku nabitými zbraňami. A toto všetko ma vedie k tomu, aby som sformuloval prvý záver, prečo je oprávnené, keď Hnutie za demokratické Slovensko navrhlo Národnej rade rokovanie o vyslovení nedôvery ministrovi vnútra. Svedčí to o tom, že pán minister podľa môjho názoru nie dobrovoľne, a neverím tomu, že vo svojom vnútri nebojoval s tým, že sa zastal týchto ľudí, kryje činnosť, ktorá je jednoznačne politicky motivovaná. A že je politicky motivovaná, na to existuje jednoduchý príklad. Pár mesiacov dozadu iná hliadka polície v Petržalke zadržala pri podozrení z použitia alkoholu pri riadení motorového vozidla poslanca Strany maďarskej koalície. Vtedy pán minister, samozrejme, za podpory koaličnej väčšiny skonštatoval, že jeho podriadení nekonali správne, že išlo o zákrok, ktorý nebol v súlade s ústavou a tak ďalej atď. Dnes, keď iní jeho podriadení zadržali so zbraňami funkcionárov Hnutia za demokratické Slovensko, sa zastáva týchto ľudí a niet jasnejšieho dôkazu o tom, že ide len o politické kritériá, ktoré uplatňuje pri výkone svojej funkcie. Pán minister hovoril vo svojom vystúpení, že z približne 300 zákrokov bolo 100 neúspešných. Pýtam sa: Koľko nevinných obetí treba, pán minister, aby ste začali konať? Stačí sto? Treba ich dvesto? Treba ešte prepadnúť zopár funkcionárov politickej opozície? Kedy sa dostanete k tomu, že začnete robiť poriadok medzi tými, ktorí si pomýlili výkon svojej funkcie s bojom proti vašim politickým súperom? Ak ste hovorili vo svojej prvej reakcii o tom, že neviete o tom, čo sa stalo, a že si musíte k tomu zohnať informácie, to je podľa môjho názoru druhý vážny dôvod, prečo je oprávnený návrh na vyslovenie nedôvery vašej osobe. A to je ten, že pravdepodobne neriadite rezort vy, ale niektorí vysokí policajní funkcionári typu pána Šáteka, pána Blahovca a im podobní. Chcel by som sa ešte zmieniť o inej časti práce rezortu, ktorý riadite, a to je otázka verejnej správy a stavu, v akom sa momentálne nachádza. Chcem vás oboznámiť, pán minister, so skutočnosťou, že proces kompetencií, ich presunu, ktorý sa súčasne koná spolu s ustanovovaním regionálnych orgánov vyšších územných celkov, sa nachádza v absolútnom chaose a v protiústavnom režime. Kompetencie neprechádzajú podľa zákona, tak ako ich stanovuje zákon, napríklad sa nedodržiavajú zákonné termíny, ktoré sú stanovené na vyhotovovanie a schvaľovanie a podpisovanie delimitačných protokolov medzi úradmi štátnej správy a samosprávami, nedodržiava sa ústava a ostatné zákony ani v otázke majetku a dispozície s potrebnými financiami na výkon kompetencií, ktoré sa či už na regionálne, alebo miestne samosprávy prenášajú. Úplnú špecialitu vymyslelo vaše ministerstvo v tom smere, že na výkon prenesenej štátnej správy ste sa rozhodli, že zapožičiate štátny majetok samosprávam. Nechcem teraz poukazovať na zrejmý rozpor so zákonom o správe majetku štátu, iba sa chcem opýtať: Čo budú robiť štátni úradníci v prípade, ak dôjde k odcudzeniu majetku štátu, ktorý sa nenachádza na pracovisku štátnej správy, akým spôsobom sa tento majetok bude poisťovať? Kto ho bude poisťovať? Kto tento majetok bude opravovať? Kto bude doň investovať? Kto bude správcom softvérov, ktoré sa v tomto majetku nachádzajú? Mám v tejto chvíli na mysli napríklad matriky. Alebo tzv. REGIS, čo je program, ktorý súvisí s regionálnym rozvojom. Je rozpor medzi zákonom o verejnej službe, zákonom o štátnej službe, Zákonníkom práce a zákonom o obecnom zriadení. Od 1. 4. nadobudli tieto zákony účinnosť, mám na mysli štátnu službu a verejnú službu, zároveň od 1. 4. mali byť k dispozícii napríklad kvalifikačné predpoklady na zadelenie do jednotlivých kvalifikačných tried pracovníkov štátnej správy. Na porade prednostov okresných úradov s vaším ministerstvom na otázku, ako majú zatriediť pracovníkov štátnej správy v štátnej službe, akým spôsobom im má byť vyplácaná mzda, ak nemajú tieto kvalifikačné predpoklady a požiadavky stanovené, dostali odpoveď, že to robí Úrad pre štátnu službu. A ten nie je. Charakteristický je aj rozpad odborných štruktúr na ministerstve vnútra, venujúci sa problematike verejnej správy. Proces tzv. reformy verejnej správy – hovorím takzvanej preto, lebo v skutočnosti o žiadnu reformu nejde, ak, tak ide o pokračovanie procesu, ktorý sa naštartoval po roku 1990 prijatím zákona o obecnom zriadení – je, že si ho zobral pod gesciu, ako všetci vieme, pán podpredseda vlády Mikloš po tom, čo spolu so splnomocnencom vlády doviedli koncepciu verejnej správy tam, kam ju doviedli, s vďakou odovzdali tieto kompetencie vláde a vláda ich presunula nie dávno na plecia ministra vnútra. Ale ľudia, ktorí boli predtým či už čiastočne stiahnutí so sekcie verejnej správy, alebo prišli zvonka a venovali sa tejto problematike, dnes na sekcii verejnej správy chýbajú a čo je horšie, sekcia verejnej správy dnes už aj nedisponuje databázou, ktorá by jej umožňovala kvalitne pripravovať organizačné, technické a iné opatrenia súvisiace s postupom prenosu kompetencií. To je teda ďalší dôvod, ktorý by som formuloval ako oprávnený na vyslovenie nedôvery ministrovi vnútra. Chcem na záver povedať, že nie som presvedčený, že to, čo sa stalo, sa stalo z vôle pána ministra vnútra. Som však presvedčený o tom, že za to nesie politickú zodpovednosť, pretože tú politickú zodpovednosť prevzal sám svojím verejným vyhlásením. Ďakujem vám za pozornosť. (Potlesk.)