J. Brocka, poslanec: (2008-07-04):
Ešte koncom 18. storočia Robert Malthus písal veľmi pesimisticky o preľudnení planéty a o tom, že ľudstvo nebude schopné zvyšovať životnú úroveň práve pre geometricky rastúci počet obyvateľov, keďže podľa neho produkcia potravín rastie aritmeticky. A práve on šíril myšlienku, že populácia bude v budúcnosti kontrolovaná nedostatkom potravín. Obyvateľstvo rástlo v 19. storočí a v 19. storočí narástlo v priebehu jedného storočia z jednej miliardy na 1,7 mld., v minulom storočí z 1,7 mld. na 6 mld. V minulom storočí prišiel iný prognostik a tiež s veľmi pesimistickými prognózami, Balart, ktorý prišiel s teóriou trojpercentného rastu populácie v priebehu roka. Píše o svete vo svojej eseji o 20 miliardách obyvateľov, predbiehal niekoľko desaťročí a písal o tom, ako sa ľudia tlačia, žijú vo veľkých mestách a majú k dispozícii niekoľko metrov štvorcových. Jednotlivci 4 metre, páry 6 metrov štvorcových. A ľudia väčšinu svojho voľného času strávia v radoch na kúpeľňu, na sprchu alebo na iné služby. Samozrejme, že dnes vidíme, reálna situácia nie je dobrá, je zlá, ale nie je ani taká alarmujúca, ako boli prognózy týchto dvoch demografických prognostikov, ale ukazuje sa, že v niečom predsa len mali pravdu. Malthus v tom svojimi deprimujúcimi obrazmi, že v chudobných krajinách sú dnes milióny ľudí, ktorí hladujú, a dnes miliarda ľudí nemá zdroje pitnej vody. Aj Balart mal pravdu o trendoch vo veľkých, obrovských aglomeráciách, vo veľkých mestách. V minulom roku takmer 50 % celosvetovej populácie už obývalo alebo bývalo v mestách a život v mestách je spojený s poklesom plodnosti. Hovoril o tom už aj predkladateľ. V meste je drahé mať deti. Naopak, na druhej strane, ženy majú v meste iné a väčšie a lepšie možnosti napríklad rásť vo svojej profesii a, samozrejme, potom menej často sa stávajú matkami. Život v meste podporuje individualizmus. Ľudia sa viac zaujímajú o kariéru, neskôr sa sobášia, častejšie sa rozvádzajú, a tak „produkujú“ menšie rodiny. A tento model, táto šablóna sa v podstate opakuje všade vo svete. Aj preto najnovšia z prognóz Organizácie Spojených národov predpokladá, že v roku 2100 nás bude iba 5 mld., dnes je nás 6,5 mld. Dnes je nás 6,5 mld. a už nás nebude viac. A čo je problém, že bude oveľa-oveľa viac starých, oveľa-oveľa menej mladých ľudí v produktívnom veku. Inými slovami, rovnováha prirodzeného vývoja ľudstva je týmto narušená a už dávno neplatí, že by vystačil človek s tromi grošmi, ak sa chce postarať o seba, o svojich rodičov alebo o budúcnosť svojich detí. Má to, samozrejme, aj svoje nebezpečné dôsledky. Tak sa témou dňa stávajú eutanázia, zdravotníctvo a zdravotná starostlivosť v požadovanej kvalite už nebude dostupná všetkým, ale len vybraným skupinám, čo, samozrejme, povedie k radikalizácii spoločnosti a k pohybom. Možnože aj k návratu nedemokratických a totalitných režimov. Ale to som možno prešiel do veľmi širokých súvislostí. Vrátim sa späť k deklarácii, ktorú preberáme. Slovensko problém demografického vývoja, ktorý je problémom na celom svete, asi nevytrhne, pretože žijeme vo veľmi otvorenej spoločnosti, čo však ale môžeme urobiť, je odstrániť nespravodlivosť v spoločnosti alebo zmenšovať nespravodlivosť, aby dôsledky nezodpovedného správania znášali tí, ktorí sa správajú zodpovedne, napríklad k sebe, k životu aj k spoločnosti. Preto budem za Kresťanskodemokratické hnutie navrhovať, aby napríklad aj náš dôchodkový systém spravodlivejšie zohľadňoval, viac zohľadňoval zásluhovosť rodičov. Rodina zostane, dámy a páni, aj ďalej základom spoločnosti, pretože je vzorom efektívnosti. Zdravá rodina šetrí peniaze štátu, šetrí verejné financie. Jedna rodina potrebuje jeden byt. Rozvedená, tá potrebuje dva byty. Dobre vychované dieťa je požehnaním nielen pre rodinu, ale pre celú spoločnosť a, naopak, nevychované deti sú problémom nielen vlastných rodičov, ale nás všetkých. Zdravá rodina je zdrojom blahobytu štátu, a to aj do budúcnosti, a preto kto pomáha rodine, pomáha štátu. Zdravá rodina by mala byť verejným záujmom štátu. Investície štátu do rodiny sú tou najlepšou investíciou. Dámy a páni, téma rodiny, to nie je téma Kresťanskodemokratického hnutia iba v jeho volebných programoch, je to téma KDH aj vtedy, keď sme v opozícii. Vtedy, keď diskutujeme o dôchodkovom systéme, keď bránime trojpilierový dôchodkový systém, keď podporujeme sporivosť a zodpovedné správanie ľudí. Mne je ľúto, že táto vláda v týchto zásadných otázkach tápe a nemá jasno. Nedávno ste možno čítali v novinách, že 17-ročný Jakub z Košíc, stredoškolák, v súťaži mladých financmajstrov vyhral celoslovenskú súťaž práve návrhom svojej dôchodkovej reformy. Je to môj človek, obrazne povedané, mi moja manželka povedala, keď to počúvala v rádiu, pretože aj tomuto 17-ročnému chlapcovi je jasné, ako to funguje v dôchodkovom systéme. Jednoducho tí, ktorí nemajú deti, tak nemôžu čakať, že sa o nich postará štát. A Jakub si myslí, že tí rodičia, ktorí majú deti, tak ich deti by mali v prvom rade prispievať na ich dôchodok, na dôchodok svojich rodičov. A ten, kto deti nemá, napríklad preto, že nemal čas alebo nemohol si založiť rodinu, tak má viac času na kariéru, možno na to, aby myslel na to, z čoho bude žiť, keď bude v dôchodku. Čiže je to problém, ktorý je, by som povedal, ľahko pochopiteľný a je mi ľúto, že táto vláda sa k tomuto problému stavia skôr tak, že sa vracia k starým problémom, ktoré sme my už napríklad premenou priebežného systému financovania dôchodku na trojpilierový dávno vyriešili. Dámy a páni, čiže riešením je podporovať viac rodinu, podporovať zakladanie rodín, motivovať rodičov k zodpovednému správaniu, aby nielenže deti mali, ale aby ich aj vychovávali, vzdelávali, samozrejme, je to aj o starostlivosti o seniorov. A to je môj záver, budeme toto robiť, je jedno, či sme v opozícii alebo v koalícii. Ďakujem, dámy a páni, za vašu pozornosť.