P. Hrušovský, predseda NR SR: (2003-10-24):
Nech sa páči, pán poslanec. V. Ďaďo, poslanec: ... a to poznám veľmi dobre, majú povinnosť zamestnať zdravotne postihnutých občanov. To je jedna stránka, čiže musia ich zamestnať alebo mali by ich zamestnať. Vzhľadom na spoločensky sťažené podmienky je však problém nájsť si prácu u týchto občanov, a preto je toto opatrenie, ktoré dáva povinnosť zamestnať, humánne a vždy u mňa ako u ľavicového politika nájde plnú podporu. Ak však beriem do úvahy druhú stránku, teda zamestnávateľa, nie zamestnanca, ale zamestnávateľa, musím konštatovať, že práve tu sa neprejavuje návrh dane z príjmov ako ústretový voči podnikateľom, ktorí zamestnávajú zdravotne postihnutých občanov. Je tu, samozrejme, medzi týmto vzťahom určitá dialektika toho, že invalidi alebo čiastoční invalidi môžu či nemôžu vykonávať určité druhy práce, a ak ich môžu, tak ich vykonávajú za sťažených podmienok a zamestnávateľ im musí deficit alebo pracovné miesto z niečoho vytvoriť a nemá z toho žiadnu výhodu. Nikdy teda nemôžem a nebudem súhlasiť s tým, aby bola zdravotne postihnutým občanom odňatá zľava na dani z príjmu. Tieto veci sú podľa môjho názoru tým dôvodom, a rozhodujúcim, pre ktorý nepodporím štátny rozpočet, teda daň z príjmu. Tak ako je žalostný stav v telovýchove, tak je žalostný podobne aj v oblasti kultúry. Knihy, učebnice, časopisy patria do štruktúry zrkadla vyspelosti národa. Z pätnástich krajín Európskej únie má štrnásť zvýhodnenú daň a niektoré nulovú daň. Návrh rovnej dane môže mať vážny dopad na detskú, mládežnícku tlač, a preto žiadam, aby navrhovateľ zvážil výnimky na kultúrne tovary a služby. Po štvrté. Dávam otázku, čo prinesie rovná daň pre agropotravinárstvo, služby či stavebníctvo, odvetvia, ktoré potrebujeme pre naše hospodárstvo. Pri širšej úvahe mi z toho vyplýva skutočnosť, že nie rast týchto odvetví, ale prinesie to skôr stagnáciu, respektíve rast nezamestnanosti. Rozhodnutie vlády v daňovej reforme výrazne prehĺbi proces sociálnej diferenciácie. Tá sa tak dostane do ešte väčšieho protikladu s proklamovaným európskym sociálnym modelom dávajúcim prioritu na hospodársky rast, zamestnanosť, ale aj sociálnu stránku prejavujúcu sa ako spolupatričnosť voči občanovi. Predložený návrh má dopad na nárast zaťaženia prevažnej väčšiny obyvateľstva. Ľudia platia už teraz obrovskú daň, a to v podobe poplatkov za zdravotníctvo, školstvo, dopravu a nedávno schválených nízkych dávok pri práceneschopnosti či znížených sociálnych dávok. Je tu predpoklad, že tieto reformy budú mať za následok spomalenie hospodárskeho rastu, zvýšenie nezamestnanosti a zhoršenie deficitu štátneho rozpočtu. Vidieť spásu v zahraničných investíciách je idealistické, pretože tie môžu mať vplyv na rast HDP, ale nebudú mať dosah riešiť dopady daňovej politiky. Ak som vyslovil nespokojnosť s riešením zdravotne postihnutých ľudí, tak by sa patrilo, samozrejme, z mojej strany podať procedurálny návrh. Ale preto, že tieto návrhy sú návrhmi i môjho kolegu zo Smeru, pána poslanca Šulaja, preto ich budem plne podporovať a ďalšie procedurálne návrhy nebudem dávať, pretože ich pokladám za zbytočné. Po mojom vystúpení príde však na rad poznámka. Isteže, tá je ošúchaná. Kritizovať sa dá ľahko, ale povedzte, odkiaľ zoberieme peniaze. Tak sa to hovorí vždy, tak sme to hovorili my do roku 1989,  tak sa to hovorí i teraz. Ale odpoveď je na to úplne jednoduchá. Na to je tu každá vláda. Na to je tu vláda Slovenskej republiky, aby zabezpečila hospodársky rast, aby zabezpečila príjmy do štátneho rozpočtu takým spôsobom, aby nemuseli mať dopad na sociálne najslabšie vrstvy obyvateľstva. Ak počítame, že nárastom daní sa dá dosiahnuť všetko, tak ja konštatujem v závere poslednú vetu. Táto cesta vedie, páni, len do pekla. A tak sa tam môžete ľahko dostať a my ako opozícia vám na tej ceste želáme príjemnú cestu a úspech. Dovidenia. (Potlesk.)