Krajňák, Ondrej, predseda Správnej rady Ústavu pamäti národa (2014-09-18):
Ďakujem. Vážený pán predsedajúci, vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, v súlade so zákonom č. 553/2002 Z. z. o sprístupnení dokumentov o činnosti bezpečnostných zložiek štátu z roku 1939 až 1989 a o založení Ústavu pamäti národa vám predkladám výročnú správu za rok 2013 o činnosti Ústavu pamäti národa ako verejnoprávnej ustanovizne. Medzi jeho úlohy patrí úplné a nestranné hodnotenie obdobia neslobody. Sprístupňovanie dokumentov prenasledovaným osobám, zverejňovať údaje o vykonávateľoch tohto prenasledovania, propagovať myšlienky slobody a obrany demokracie. Výročná správa bola v zmysle spomenutého zákona prerokovaná v správnej a dozornej rade ústavu v dňoch 7. a 23. apríla 2014, ako aj vo Výbore Národnej rady Slovenskej republiky pre ľudské práva a národnostné menšiny, ktorý ju odporučil plénu Národnej rady Slovenskej republiky vziať na vedomie. Správu predkladám za prvý rok môjho pôsobenia vo funkcii predsedu Správnej rady Ústavu pamäti národa. Konštatujem, že aj napriek istým nedostatkom a deficitu finančných prostriedkov sme si v ústave splnili všetky povinnosti, ktoré nám ukladá zákon o pamäti národa, voči verejnosti, ako aj vládnym a štátnym inštitúciám. Všetky výsledky sú podrobne uvedené v 14 kapitolách správy. Dovolím si zdôrazniť len niektoré z nich, ktoré svedčia o bohatej a rôznorodej činnosti ústavu. Činnosť archívu bola charakteristická zodpovedným plnením úloh týkajúcich sa sprístupňovania dokumentov bývalých, bývalej štátnej bezpečnosti. V súvislosti s vykonávaním bezpečnostných previerok vystupoval ústav ako dôležitý a zodpovedný partner bezpečnostných orgánov štátu, pričom v súlade so zákonmi týkajúcimi sa tejto oblasti vybavoval požiadavky Národného bezpečnostného úradu, Vojenského spravodajstva a Slovenskej informačnej služby. V oblasti vedeckého výskumu pracovníci ústavu aktívne vystupovali na mnohých konferenciách a seminároch, kolokviách či diskusných večeroch, doma alebo aj v zahraničí. Uskutočňovali bohaté publikačné aktivity vo vedeckých a odborných časopisoch, v zborníkoch a iných publikáciách. Aktívne sa podieľali na historickom výskume v súlade so zadanými vedeckými okruhmi a podľa plánu činnosti ústavu. V edičnej oblasti stav pokračoval vo vydávaní štvrťročníka Pamäť národa a v minulosti vydané knižné publikácie boli verejnosti sprístupnené aj v elektronickej podobe. Do tlače bolo pripravených päť nových knižných publikácií a v procese prípravy ďalších šesť publikácií. Z dôvodu spomenutého deficitu finančných prostriedkov však realizácia ich tlače bola odložená až na tento rok. V oblasti budovania živej pamäte sa ústav zameral, zameral svoju pozornosť na mladú generáciu, študentov stredných a vysokých škôl, rozvinuli sme osvetové a vzdelávacie projekty určené pre študentov, ale aj pre pedagógov. Každoročne konaný Festival slobody sme z Bratislavy preniesli až za hranice našej vlasti, konkrétne do Spojených štátov amerických. Pokračovalo sa v nakrúcaní pamätníkov z obdobia neslobody, ich digitalizácii, prepisu a príprave na ich ďalšie spracovanie a na mediálne šírenie. V rámci projektu Európa pre občanov s podtitulom Hľadanie pravdy pracovníci ústavu uskutočnili množstvo prednášok pre študentov stredných, ale aj vysokých škôl. Pokračovali sme aj v inštaláciách tematických výstav v rámci rôznych typov osvetových, vzdelávacích či vedeckých podujatí. V oblasti zahraničnej spolupráce ústav obnovil a prehĺbil spoluprácu s partnerským Ústavom pre štúdium totalitných režimov Českej republiky, ktorý v minulosti z rôznych dôvodov s ústavom prestal aktívne spolupracovať. Ústav nadviazal spoluprácu s medzinárodne uznávaným partnerským Inštitútom Ludwiga Boltzmanna v Rakúsku. Pokračovalo sa v prehlbovaní medzinárodnej spolupráce s Európskou sieťou Pamäť a Solidarita, v ktorej Ústav pamäti národa zastupuje záujmy Slovenska. V spolupráci s medzinárodnou sieťou spravujúcou archívy bývalých bezpečnostných zložiek štátu sme pokračovali v realizácii spoločných projektov medzi desiatimi partnerskými inštitúciami strednej a východnej Európy. V spolupráci s ministerstvom zahraničných vecí a Európskych záležitostí Slovenskej republiky ústav vstúpil do slovensko-irackej spolupráce v oblasti vyrovnávania sa s následkami totalitných režimov. V uplynulom roku ústav spoluprácu na spoločných projektoch zo zastupiteľskými úradmi Nemeckej spolkovej republiky, Rakúskej spolkovej republiky, Poľskej republiky, Španielskeho kráľovstva, Veľkej Británie, Bulharska a Rumunska. Nemenej dôležité bolo aj to, že ústav obnovil a prehĺbil spoluprácu s organizáciami a inštitúciami, ktoré v minulosti voči nemu vystupovali kriticky, a to z rôznych dôvodov. Medzi ne patrila Konfederácia politických väzňov Slovenska, Československý zväz politických väzňov, Nadácia Konrada Adenauera či občianske združenie Človek v ohrození. Ústav mal počas celého roka svoje zastúpenie na pietnych spomienkach a pietnych aktoch organizovaných bývalými politickými väzňami či štátnymi, alebo samosprávnymi inštitúciami, kde využíval príležitosť k verejnému vyzdvihnutiu ich statočnosti a príkladu v období neslobody. Ústav podľa zákona č. 219 v roku 2013 priznal postavenie účastníka veterána protikomunistického odboja stovke politických väzňov. Žiaľ, mnohým z nich in memoriam. V oblasti právnej agendy bol ústav účastníkom konania v 16 súdnych sporoch, z toho 12 bolo na ochranu osobnosti a 4 pracovnoprávne, ktoré sa týka prepustených zamestnancov ešte pred mojím nástupom. Dvaja z troch odporcov po dohode žalobu proti Ústavu pamäti národa stiahli. Pod drobnohľadom médií prebiehali dva závažné súdne spory na ochranu osobnosti s ministrom vlády Českej republiky Andrejom Babišom a s René Hudzovičom pre náhradu vzniknutej škody, ktorý žiada od ústavu finančné odškodné vo výške 1 mil. eur. Tu by som chcel zdôrazniť jednu vec. Oproti pasívnemu postoju ústavu z minulosti sme pristúpili k aktívnej obrane v zmysle zákona a poslania ústavu. Pasívnym postojom by sme spochybnili hodnovernosť nielen archívu bývalej Štátnej bezpečnosti, ale aj existencie reálneho zla, ktorý komunistický režim napáchal a spôsobil utrpenie tisíckam našich spoluobčanov. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, rok 2013 bol pre ústav ťažkým rokom. Preberal som ho v čase hlbokej krízy, ktorá súvisela s prepustením nepohodlných zamestnancov ešte pred mojím nástupom a následného prijatia do zamestnania aj bývalého pracovníka Ústavu marxizmu-leninizmu. Ústav sa nachádzal v nelichotivej obrannej pozícii a donekonečna bol nútený verejnosti dokazovať svoj úprimný záujem o úplné a nestranné hodnotenie najmä obdobia nacistického režimu z rokov ’39 až ’45. Od svojho nástupu som musel zápasiť s deficitom finančných prostriedkov, so získavaním dôvery medzi členmi správnej rady a dozornej rady. Zápasil som s personálnym obsadením na riadiacich postoch po bývalom vedení a zároveň s legislatívnymi nedostatkami v stanovách a v rokovacom poriadku. Napriek tomu mám nádej, že najhoršie časy sú za nami a situácia v ústave sa pomaly, ale isto stabilizuje. Svedčia o tom aj posledné zasadnutia správnej rady, na ktoré sa členovia jednohlasne uzniesli o udelení pochvaly vedeniu ústavu za jeho činnosť. Hoci v minulosti odborná verejnosť vyčítala ústavu jeho smerovanie, po mojom nástupe do funkcie sa aj z tohto hľadiska situácia mení k lepšiemu. V roku 2013 som aj napriek deficitu finančných prostriedkov určených na platy a mzdy neprepustil žiadneho zamestnanca ústavu. Napriek spomínanému deficitu ústav zabezpečil čiastočnú obnovu výpočtovej techniky, ktorá bola v dezolátnom stave, nakúpená ešte v roku 2003 po založení ústavu. Úplnú obnovu techniky plánujeme uskutočniť podľa finančných možností do roku 2015. Národná rada Slovenskej republiky schválila rozpočet ústavu na rok 2014 v takej výške, ktorá umožní, aby realizácia všetkých dôležitých projektov mohla nerušene pokračovať a zamestnanosť v ústave mohla byť zachovaná. Sú však veci, ktoré dlhodobo vrhajú zlý tieň na ústav. Týka sa to napríklad spomenutého zamestnania bývalých členov komunistickej strany alebo série neúspešných súdnych sporov s bývalými agentmi alebo príslušníkmi Štátnej bezpečnosti, na základe čoho vznikli nepriaznivé judikáty. Mnohé z nich, dovolím si povedať, sú následkom procesných chýb. Zato dnes pasívne legitimovaný ústav musí znášať neblahé dôsledky prehratých súdnych sporov. Súčasné platné stanovy a rokovací poriadok ústavu popierajú riadiace kompetencie predsedu správnej rady ústavu ako štatutára, vytvárajú priestor pre dvojité riadenie, čo v pracovnoprávnej oblasti zakladá dôvody na vznik prípadných súdnych sporov. Niektoré problémy ústavu tak zbytočne odvracajú pozornosť od plnenia úloh. Odčerpávajú sily tým, ktorí chcú pracovať, a vytvárajú priestor na špekuláciu o zmysluplnosti inštitúcie. Žiaľ, musím konštatovať, že ústav ani po jedenástich rokoch od svojho založenia nemá vlastnú budovu. Naše partnerské inštitúcie v krajinách strednej a východnej Európy majú dôstojné štátne budovy, ktoré svedčia o dôležitosti ich poslania a vzťahu spoločnosti voči nim. Dňa 30. októbra 2014 nájomná zmluva medzi Ústavom pamäti národa a ministerstvom dopravy a spojov o výpožičke priestorov v budove ministerstva dopravy a spojov končí. V tejto súvislosti mi bolo oznámené, že minister dopravy nehodlá zmluvu s Ústavom pamäti národa obnoviť, a v danej veci som sa obrátil na vládu Slovenskej republiky so žiadosťou o riešenie problému s budovou v súlade so zákonom o Ústave pamäti národa. V tomto roku slávime 25. výročie pádu železnej opony, preto nová budova v tomto jubilejnom roku by bola tým najlepším gestom úprimnej snahy o vyrovnávanie sa s komunistickou minulosťou. Vážené panie poslankyne, vážení páni poslanci, počas svojho pôsobenia vo funkcii predsedu Správnej rady ústavu som spoločne so svojimi kolegami vyvinul nemalé úsilie na to, aby ústav efektívne a nestranne plnil náročné a zodpovedné úlohy v záujme zachovania pamäti národa. Ústav pod novým vedením chce byť účinný, chce ostať verný svojmu poslaniu, chce hájiť myšlienky svojich zakladateľov a v hodnotení doby neslobody má ambície byť nezávislý. Želám si, aby ústavu bola prinavrátená stratená dôvera. Aj naďalej sa budem usilovať o stabilitu ústavu a vytváranie jednoty medzi jeho zamestnancami. Bol by som úprimne rád, ak by som takéto ciele mohol dosiahnuť aj v spolupráci so správnou a dozornou radou. Budem sa usilovať, aby som vašu dôveru, ktorú ste pred rokom do mňa vložili, nesklamal, a mandát, ktorým ste ma poverili, naplniť tak, ako mi to zákon o Ústave pamäti národa ukladá. Ďakujem vám za pozornosť.