Fronc, Martin, poslanec NR SR (2015-12-02):
Ďakujem pekne. Pán predseda, pán minister, kolegyne, kolegovia, viete, hranica medzi tým, ako chrániť bezpečnosť občanov a ako garantovať občianske práva a slobody, je vždy veľmi, veľmi tenká a citlivá. A iste vo chvíľach veľkého nebezpečenstva treba, aby sa použili aj niektoré tvrdé donucovacie prostriedky. Ja musím povedať, že, a poviem aj prečo, nesúhlasím s týmto návrhom, ktorý je predložený. Nie preto, že by sme nemali chrániť v takejto situácii občanov, ale na to je trošku iný spôsob. A ten príklad môžeme práve použiť od Francúzov, nechcem používať prípady a príklady, ja neviem, zo Spojených štátov, pretože Spojené štáty ako veľmoc sú trošku iné ako krajiny, ktoré sú dlhodobo založené na demokracii. To sú jednoducho mocnosti a tie trochu inak fungujú. To, čo je teraz vyhlásené, ten núdzový stav vo Francúzsku, ten má nesmierne tvrdé opatrenia. To nie je len o tom, ak registrujete, zákaz verejných podnikov, ja neviem zákaz dopravy, obmedzenia, zrušenie povedzme verejných zhromaždení a podobne, tam pri takomto stave môžu urobiť aj domovú prehliadku, zhabať alebo jednoducho skopírovať dôležité dokumenty, ktoré sa nachádzajú, ja neviem, v počítači osobnom, tam dokonca môžu bez sudcov uložiť opatrenie, ktoré sa nazýva domáce väzenie. V čom je ale podstatný rozdiel? To nie je trvale zakotvené v zákonoch. To môžu len na obmedzený čas. Je celkom prirodzené, že toto vyhlási vláda, pretože parlament, pokiaľ sa zíde, mohli byť vzniknúť škody z omeškania. (Ruch v sále.) Ale takýto stav je len na obmedzený čas s tým, že následne môže sa predlžovať, ale musí to byť schválené. A tam už nastupuje aj parlament. A v tom je veľký rozdiel, pretože tuná ak prijmeme takéto zákonné zmeny, ak prijmeme takúto zmenu ústavy, tak jednoducho to bude trvalý stav. Veľmi ťažko sa tie zákony zmenia. Ústava, však sami vieme dobre, ako to funguje, že toto ako spôsob riešenia je vec, s ktorou nemôžem súhlasiť, a ja si dokonca súkromne myslím, že celkom s tým nemôže byť stotožnený ani pán minister, ale zrejme... Nechcem, aby sa k tomu vyjadroval. Toto podľa mňa je podstatný rozdiel. A ja si myslím, že je aj nešťastie, že to riešime v skrátenom konaní, pretože pokojná diskusia o tom, ako to riešiť, mohla prebehnúť a mohli sme nájsť model riešenia obdobný, trebárs ako to majú vo Francúzsku, a nie tento. Mimochodom, takto rozsiahly núdzový stav je vyhlásený za mnoho rokov druhýkrát. Prvýkrát to bolo, keď fungoval OAS, keď generál Salan vlastne viedol vnútroštátnu vojnu proti prezidentovi de Gaullovi, keď je zdokumentovaných 17 atentátov, neúspešných pokusov atentátu na prezidenta de Gaulla, vtedy bol vyhlásený takýto stav, vtedy vybuchovali bomby v mestách a jednoducho bolo veľa obetí vo Francúzsku. Len ako takú perličku, dokonca strieľali na auto s prezidentovou manželkou, aj ho trafili, to auto prestrelili, ale chladnokrvný de Gaulle to komentoval slovami, keďže len prestrelili auto, ale nezasiahli, že to bol mizerný strelec. No, ale to som len trošku odbočil. Čiže principiálne viem si predstaviť prijať legislatívu, ktorá bude reagovať naozaj na situáciu, keď treba chrániť bezpečnosť občanov, ale nemôže to byť trvalo zakotvené v legislatíve, tak ako sa to navrhuje, a preto ja s týmto návrhom zákona nesúhlasím. Ďakujem.