Kaliňák, Robert, podpredseda vlády a minister vnútra SR (2014-01-29):
(Premietanie videozáznamu z preventívnych akcií polície. Minister vnútra sporadicky komentuje videozáznamy.) Postup pri akciách je vždy identický, vždy rovnaký a veľmi veľa závisí, samozrejme, od prístupu jednotlivých ľudí... (Zvyšok vety ministrovho komentára zanikol vo zvuku videozáznamu.) Toto je osada Budulovská... (Strih na ďalšiu preventívnu akciu polície.) Osada Drieňovec. (Strih na ďalšie tri preventívne akcie polície.) Ďakujem pekne. (Ruch v sále.) Vážené dámy a páni, myslím si, že chcel som vám naznačiť, a ja verím, že mám právo tiež mať nejaký demokratický názor a hovoriť svoj názor a ukázať vám vlastne dve stránky, ktoré hovoria o pokojnejšej atmosfére, hovoria o atmosfére, ktorá nie vždy býva pokojnejšia a ktorú vlastne pravidelne sú policajti, ale aj ľudia, ktorí žijú v okolí osád, pravidelne konfrontovaní. Preventívnych policajných akcií, ako bola tá v Moldave, sa ročne robí niekoľko desiatok. Počas vlaňajška sme ich po celom Slovensku vykonali vyše 200. Nikdy sa nestali terčom kritiky, až do prípadu v Moldave, najmä preto, že práve tieto lokality za posledné roky zaznamenali pokles kriminality, zaznamenali v mnohých oblastiach aj vďaka týmto akciách zásadné zvýšenie objasnenosti niektorých trestných činov. Čo bolo jej dôvodom? Podľa správy ombudsmanky dôvod na policajnú akciu v Moldave neexistoval. Napriek tomu, že dobre vedela, že v meste sa zhoršila bezpečnostná situácia. Rovnako o tom, rokovalo o tom aj mestské zastupiteľstvo. Zo štatistík mestskej a štátnej polície vyplynulo, že k najproblémovejším lokalitám v Moldave nad Bodvou patrí práve ulica Budulovská a Drieňovec. V posledných týždňoch tu došlo k nárastu kriminality krádeží a sťažností obyvateľov na agresívnych obyvateľov zo sociálne vyčlenených skupín. Na drobné krádeže, na ktoré boli využívané maloleté deti, a teda nie trestne zodpovedné osoby, ktoré sa sťažovali na tieto veci aj dva obchodné reťazce v meste. Zaujímavým príbehom je aj príbeh, ktorý sa stal v obci Richnava neďaleko Krompách, kde polícia robila pátraciu akciu a obyvatelia úplne presne nevedeli v tej chvíli, prečo prišli, a jedna z obyvateliek hneď priskočila k policajtom a hovorí, že „to spáchal môj syn“. Bolo to prvýkrát v histórii, kedy sme mali páchateľa skôr, ako sme sa dozvedeli o trestnom čine. Mala totiž pocit, že ideme vyšetrovať vylomenie alebo vykradnutie predajne v tejto obci, akurát že vtedy ešte žiadna nahlásená nebola, keďže majiteľ zrejme toto vylomenie ešte nenašiel. Ale už sme mali páchateľa, pričom sme ešte nemali trestný čin. A prvé, čo bolo, čo povedala vlastne aj matka, že teda to bol jej 10- alebo 12-ročný syn. Poďme však k číslam, reálnym číslam. V roku 2013 mala polícia 409 výjazdov do osady Budulovská a Drieňovec. Z toho jasne vyplýva, že policajti sú v oboch osadách každý deň. A to nielen kvôli priestupkom, krádežiam, majetkovej kriminalite, ale aj preto, aby počas vyplácania sociálnych dávok dozerali na poriadok v osade, kde dochádza ku konfliktom medzi rómskymi rodinami, čo sme mali možnosť tiež vidieť. Napriek tomu sa niektorí aktivisti, ale aj samotná ombudsmanka vo svojej správe snažia vykresliť osadu na Budulovskej ulici ako pomaly bezproblémovú komunitu. Počul som od pána predsedu výboru, že občianske združenie tam pôsobí od roku 2007. Ak po šiestich rokoch je toto ten výsledok, nemožno hovoriť úplne o úspechu v tomto prípade. Dňa do 19. júna 2013 tu polícia evidovala celkom 382 – 382 – bezpečnostných incidentov, teda trestných činov a priestupkov, teda 2 na deň, do 19. júna. Dva denne. Každý deň boli obyvatelia Moldavy nad Bodvou konfrontovaní s trestným činom alebo priestupkom. Kto je teda tá zraniteľnejšia časť v tomto prípade? Koho je teda potrebné chrániť a pred kým a pred čím? Konkrétne sa teda bavíme o 171 trestných činoch a 211 priestupkoch, teda veciach pri drobných krádežiach, kde hodnota materiálu ukradnutého nenadobudla hodnotu, ktorá je nevyhnutná pre spáchanie trestného činu. Tých 171 trestných činov v prvom polroku bolo o 50 viac ako rok predtým, čiže platí, že sa kriminalita naozaj zásadne zvýšila. Za celý rok 2013 bolo v Moldave 385 trestných činov. Takmer všetky súviseli s obyvateľmi na Budulovskej a v Drieňovci. Podľa evidencie trvale prihlásených občanov v rómskej osade Budulov žije 735 obyvateľov a ďalších asi 700 žije v nelegálnych chatrčiach a v dreveniciach. Ide o ľudí, ktorí pochádzajú z iných obcí a v Budulove nie sú prihlásení. Ale zo 735, ktorí sú prihlásení na trvalý pobyt v Budulove, je 192 trestne zodpovedných osôb mužského pohlavia. Z týchto 192 osôb ma 115 osôb kriminálnu minulosť, teda 60 %. Dokopy spáchali 675 trestných činov a sú medzi nimi naozaj rekordéri. U Gejzu M., ktorý má 52, spáchal 28 trestných činov, nás to nemusí úplne prekvapiť. Ale u 22-ročného Filipa T. je pre mňa prekvapujúca informácia o 42 trestných činoch. 17-ročný Roman B. 25 trestných činov. U zvyšných obyvateľov, ktorí žijú v osade bez prihlásenia, nie je možné, keďže nemáme ani presné údaje o osobách, o ich bydliskách a menách, stotožniť práve preto, že takmer polovica obyvateľov osady Budulovská je bez prihlásenia, tak pravidelné stotožňovanie osôb práve cestou pátracích akcií je nevyhnutné, aby sme dosahovali aspoň základnú – základnú – objasnenosť trestnej činnosti, ktorá sa odohráva v Moldave nad Bodvou. Ak hovoríme o Moldave a týchto dvoch obciach, dvoch osadách, hovoríme o veľkej časti, veľkej časti obcí práve v Košickom, Prešovskom, Banskobystrickom kraji. Cieľom preventívnej policajnej akcie bolo pátrať po osobách, ktoré boli podozrivé zo spáchania trestnej činnosti po veciach, ktoré pochádzali z krádeží, alebo po osobách, ktoré mali byť dodané do výkonu trestu. Preto boli po príchode policajtov všetky osoby vyzvané, aby sa preukázali občianskym preukazom, tak ako sa to robí vždy, a ako vyplýva z výpovedí policajtov, niektorí z Rómov boli pod vplyvom alkoholu a agresívni a odmietli uposlúchnuť výzvy zasahujúcich policajtov. Naopak, vulgárne im nadávali a púšťali sa aj do fyzických útokov, proti ktorým boli použité donucovacie prostriedky. Z videa ste mali možnosť vidieť, že naozaj policajti majú zvýšený prah tolerancie voči rôznym a ten zákrok neprichádza po prvej nadávke ani po prvej strkanici. Asi mi všetci dáte za pravdu, že ak by chcel niekto z tejto akcie vytĺkať politický kapitál, bola by to asi najväčšia rómska strana, ktorá by si takto veľmi ľahko mohla naháňať svojich voličov. Opak je však pravdou. Rómska iniciatíva Slovenska sa od začiatku postavila na stranu polície. Dovoľte, aby som zacitoval z ich stanoviska: „Rómska iniciatíva Slovenska vyzýva verejnú ochrankyňu práv Janu Dubovcovú, aby zbytočne nemrhala svoj pracovný čas s údajným porušovaním práv v Moldave nad Bodvou.“ Ako ďalej informoval predseda RIS Václav Kappel: „Iniciatíva je presvedčená, že policajti chránili samých seba pred útokmi Rómov, ktorí im nevhodne nadávali a použili proti nim kamene či palice. Sme presvedčení, že pani Dubovcová má skreslené informácie zo strany Rómov a mimovládnych organizácií, a taktiež máme informácie o tom, že policajti dostali pár úderov od Rómov.“ Kappel zároveň dodal, že „RIS verí, že vôbec nejde o Rómov, ale o politiku, ktorá má určité pozadie na to, ako znevážiť prácu ochrancov zákona. Na základe informácií veríme, že v Moldave nad Bodvou nebol porušený zákon a samotná polícia postupovala v súlade s ním. Preto Rómska iniciatíva Slovenska Janu Dubovcovú vyzýva, aby sa s nimi pre udalosti v Moldave nad Bodvou stretla. Predpokladáme, že stretnutie celú udalosť ozrejmí a prehodnotí jej tvrdenia.“ Informáciu o tom, či k takému stretnutiu prišlo, či vyhovela pani ombudsmanka, som doteraz nedostal. „Rómska iniciatíva Slovenska po rôznych medializovaných polopravdách v rómskej osade Moldava nad Bodvou zaujíma stanovisko, ktoré odsúhlasilo predsedníctvo RIS. Rómska iniciatíva Slovenska má informáciu o celom incidente a nie je pravdou, čo tvrdia niektoré mimovládne organizácie, že polícia zasahovala neprimerane. Pravdou je, že niektorí Rómovia zneužili situáciu po príchode polície a vyvolali rozruch v osade a samotní osadníci začali napádať políciu slovne, ale aj fyzicky. Rómska iniciatíva Slovenska verí, že sa nerobia žiadne privilégiá pri zásahu polície. Je tu zákon, ktorý musíme rešpektovať bez ohľadu na farbu pleti alebo náboženského vyznania. Zákon je jednofarebný pre každého občana Slovenskej republiky. RIS je presvedčená, že polícia zasahovala v Moldave nad Bodvou rovnako, ako aj v Šarišských Michaľanoch, bez porušenia zákona.“ Ten, kto však, koniec citátu, ten, kto však chce z akcie v Moldave nad Bodvou robiť politiku a o čom som jej aj niekoľkokrát, čo som niekoľkokrát vyčítal pani ombudsmanke, si už počas prerokovania správy na výbore pre ľudské práva alebo aj pri našej spoločnej korešpondencii túto aktivitu predovšetkým prejavuje pani ombudsmanka. My sme vedeli na druhý deň, keď občianska organizácia EPT nám povedala, že jedna z jej čelných predstaviteliek má manžela v Bruseli, a teda že z toho budeme mať problém, pretože oni budú informovať Brusel. Rovnako tak požiadali o stretnutie s ministerstvom vnútra. Napriek týmto veciam, že vlastne od začiatku boli hyperbolizované všetky veci, bolo 80 zranených, boli útoky na ženy a deti, všetky tieto veci, ktoré sa nepotvrdili, a už sa v správe ombudsmanky ani nenachádzajú, boli presne tie, ktoré podávali ďalej. Napriek tomu sa predstavitelia ministerstva vnútra veľmi promptne stretli so zástupcami EPT. Rovnako tak nie je pravda, pán predseda, že vláda nemala záujem počúvať a diskutovať, pretože si určite spomínate, že sme spolu sedeli vedľa seba na výbore pre ľudské práva, kde sme sedeli, neviem odhadnúť presne ten čas, ale určite to bolo viac ako hodinu, a diskutovali sme o tejto správe. Bol som prítomný, neodmietol som prísť. Neomietol som o tejto téme diskutovať. Snaha obviniť vládu, že nechce diskutovať na túto tému, je falošná, pán predseda, a čudujem sa, že vy, človek s takými skúsenosťami, sa k tomuto znížite. A určite nemôžete poprieť, že sme tam spolu sedeli a diskutovali. Problém, ktorý sa tu snažíte nastoliť v súvislosti s ombudsmankou a samotnou vládou ako kolektívnym orgánom, to už je vec procesná. Vec, ktorá, naozaj môžme do určitej miery tolerovať prekračovanie zákona zo strany ombudsmanky, ale nemôžeme to robiť neustále. Pani ombudsmanka sa vo svojom konaní rozhodne neriadila vlastným zákonom č. 564/2001, ktorý upravuje rozsah a pôsobnosť verejného ochrancu práv. V zákone sa hovorí jasne, na čo má právo ombudsman a nie ním poverené osoby. § 3 ods. 2 hovorí o jeho pôsobnosti, citujem: „Pôsobnosť verejného ochrancu práv sa nevzťahuje na Národnú radu Slovenskej republiky, prezidenta, vládu Slovenskej republiky, Najvyšší kontrolný úrad a na rozhodovacie právomoci vyšetrovateľov.“ Zopakujem ešte raz, „na rozhodovacie právomoci vyšetrovateľov“. Napriek tomu pani Dubovcová poslala 16. júla tohto roka dvoch ľudí, ktorí sa dožadovali nahliadnutia do otvoreného spisu sekcie kontroly inšpekčnej služby. Pracovníkom kontroly SIS sa pritom nepreukázali žiadnym poverením a preukazom, a keď im odmietol vyhovieť, začali sa mu vyhrážať tým, že ho vyzlečú z uniformy, že oni si naň posvietia a teda že oni to dajú ešte do poriadku. Pretože oni sa nevláčili z Bratislavy, aby obišli naprázdno. O tomto ich konaní je, samozrejme, spísaných niekoľko úradných záznamov. Pani Bachová a pán Činbaj vysvetľovali jednotlivým pracovníkom a vyšetrovateľom, že oni to majú dohodnuté s nadriadeným, že majú im okamžite odovzdať spis, že majú všetko predložiť. Napriek tomu, že žiadna dohoda s nadriadeným nebola, a napriek tomu, že im dôsledne vysvetľovali, že nemôžu nepovolaným osobám ukazovať spis, dochádzalo k týmto konfliktom. Na túto situáciu som ombudsmanku, samozrejme, upozornil. Povedala, že také sa nič nestalo. Napriek tomu sme sa snažili pani ombudsmanke vyhovieť a tie informácie, ktoré sme mohli, hlavne dokumenty, ktoré ich zaujímali, pretože po našom osobnom telefonáte, čiže ešte raz sa k tomu vrátim, nie neochote komunikovať, nie vyhovárať, nie arogancii moci, nie ničomu, ale po našom osobnom telefonáte mi pani ombudsmanka na rozdiel od jej pracovníkov vysvetlila presne, o ktoré dokumenty by mala záujem, a zhoda okolností, ani jeden z nich sa v spise nenachádzal. Boli to úplne iné dokumenty, takže teraz neviem, čo sa presne stalo a čo presne títo dvaja pracovníci ombudsmana žiadali. To, čo chcela ombudsmanka odo mňa počas nášho telefonického rozhovoru, boli veci, ktoré boli voľne dostupné, a keby si ich pýtali páni, určite ich dostanú. Je to problém. Na základe týchto dokumentov následne spísala správu, ktorá bola prerokovaná aj na výbore pre ľudské práva za účasti vlády, za účasti predstaviteľa vlády pre to zodpovedným. Prijal som pozvanie, bol som tam a zodpovedne som si všetky veci vypočul a diskutoval som. Preto určite dnes budeme počuť ešte v mnohých obmenách, ako ignorujeme, ako nepočúvame pani ombudsmanku, ako s ňou nediskutujeme. V každom prípade myslím, že toto je dôkazom toho, že diskutujeme. Ak si chcete zatvárať oči pred reálnou pravdou, potom, samozrejme, už nejde o realitu, už nejde o pravdu, už ide o politiku, už chcete robiť politiku, a to z toho všetko, čo som počul od ľudí, ktorým nevadilo, keď vojsko nastúpilo v niekoľko stovkách do osady. To vám nikomu neprekážalo. Všetci, čo sedíte v opozícii, vtedy ste boli súčasťou, mnohí z vás nie, vtedy to problém nebol. To vybavili policajti. (Reakcie z pléna.) Pán poslanec, máte krátku pamäť, keď na mňa kričíte. Samotné rabovačky vybavili ešte policajti. Ešte policajti. Armáda bola nasadená potom. No, ja chápem a, viete, to je presne ten problém, ja chápem, viete, vy najviac voláte po demokracii, najviac voláte po tom, aby mohli byť uplatnené všetky názory, ale akonáhle hovoríme niečo, čo vám nesedí do vašich kariet a čo sa vám nepáči, ste strašne nervózni, vykrikujete počas príhovoru, furt niečo, skáčete, to je presne ten problém. (Potlesk.) Keď pánovi predsedovi dôjdu argumenty, hovorí, že, no dobre, zákon to síce nehovorí, ale buďme slušní, alebo že sme podráždení, že naše reakcie sú podráždené. Rôzne prídavné mená k tejto reakcii sú, ale faktom zostáva, že nemám pocit, že my sme podráždení. Mám pocit z toho, že vykrikujete počas prejavu, lebo pán Hlina demonštratívne opustil túto sálu na chvíľu, že nedokázal byť konfrontovaný aj s iným názorom ako svojím. Jednoducho to sú veci, že dovoľte, keď chcete vy hovoriť svoje názory, aj my môžme. Ďakujem pekne, ale som rád, že mi to potvrdzujete, pani poslankyňa. Čiže čo je základný problém? Čo je základný problém tej správy a v čom bolo postavenie a stanovisko vlády správne? Čiže pani ombudsmanka sa dostala ku všetkým dokumentom, na základe ktorých spísala správu a navrhuje niektoré opatrenia. Svojimi podnetmi a žiadosťami sa neobrátila na nadriadenú inštitúciu, ktorá vlastne vykonávala tie opatrenia v Moldave, ktorým je Krajské riaditeľstvo Policajného zboru, lebo jej v skutočnosti nešlo o riešenie situácie. Jej v skutočnosti išlo, aby z toho mohla urobiť politiku, preto sa súčasne obracala na Prezídium Policajného zboru a na ministerstvo vnútra. Z môjho pohľadu dve hlavné veci boli opatrenia, ktoré ombudsmanka navrhovala, aby sme zabezpečili kamerové záznamy pre všetky akcie povinne a kamerové záznamy v celách, kde bývajú predvedené podozrivé osoby. Ako ste mali možnosť vidieť, tak v niektorých akciách, samozrejme, kamery sú a mali ste možnosť, aj preto som bol rád, že to môžme pustiť, ste videli, aký úzky záber vám kamera poskytuje. Napriek tomu, že na tej akcii, ktoré ste videli, bolo niekoľko desiatok policajtov, viac ako 3-4 ste ani nezaznamenali. Aj preto, že je to veľmi náročné. My sme povedali, áno, kde to môžme robiť, skúšame a robíme. Dokonca mávame 3-4 kamery, ale problém je v tom, že nikdy nezachytí celý proces a v momente, keď tam celý proces nie je, pretože to nie je hokejový zápas, kde môžete nadstaviť 8 kamier a máte prehľad úplne o celom dianí na ľade, aj to niekedy sa niečo vymkne, že tam nie je. Buď je obvinená polícia z toho, že vystrihla nejaký záznam alebo niečo zamlčala, alebo niečo ukryla, to, čo štandardne býva v rámci politických bojov používané. Preto sme urobili, ale okamžite práve na základe tejto správy, ktorú ombudsmanka predložila, novelu zákona o Policajnom zbore, ktorá o chvíľku bude aj v parlamente, ktorá práve vyhovuje týmto jej dvom podnetom. Ak teda sme rešpektovali, že sa neobrátil na krajské riaditeľstvo, na ktoré sa podľa zákona obrátiť mala, lebo to je nadriadený orgán, a v prípade, že by jej krajské riaditeľstvo nevyhovelo, by sa mala obrátiť na Prezídium, potom na ministerstvo vnútra. Problém je však v tom, že to je jedno, že vynechala tie kroky, veď to nevadí, veď to je také malé porušenie zákona. V záujme súboja so SMER-om a politikou, ktorú z toho chceme urobiť, to sa môže, to sa nepočíta, tam sa odvoláva pán predseda na slušnosť. Veď to nevadí, stačí byť slušný. Ale v ústave je napísané to, čo vy hovoríte, demokratické, že každý orgán má konať podľa toho, čo má v zákone napísané, a ona jednoznačne koná nad rámec. Jej pracovníci konali nad rámec, ale z toho nechcem viniť ju, lebo to nebola ona osobne. Po diskusii s ňou na telefón si vypýtala iné veci, ako chceli jej pracovníci. Jej pracovníci ju mohli oklamať. Môže byť. Vôbec by som ju z toho neobviňoval. Faktom však zostáva, že my sme splnili tie požiadavky, ktoré dala, čiže nebol dôvod na to, lebo nedá sa urobiť nejaké rozhodnutie ministra, ktoré je slabšie, a právna norma ako zákon, pretože zákon musí tieto veci upraviť, čiže má nejaký legislatívny proces, keďže sme povedali jasne, že sme to zapracovali. A dokonca v odpovedi prezidenta Policajného zboru túto vec citoval pán predseda, teda sme vyhoveli tým požiadavkám. Veci, ktoré žiadala v otázke potrestania, to je vec, ktorá ale neprináleží jej, ale súdu. My môžme konať, ak súd rozhodne alebo prokuratúra, ktorá vec prešetruje, zistí, že boli porušené zákony, a dá celú vec na súd a súd rozhodne o potrestaní tých, ktorí mohli spáchať trestný čin, tak potom v poriadku. Môže sa trestať, ale v našom prípade na toto, samozrejme, nebolo právo. Čiže z môjho pohľadu si myslím, že sme splnili všetky tie očakávania, ktoré ombudsmanka mala, a práve preto vláda nemala dôvod, aby rokovala o správe, ktorá ignoruje, že medzičasom vláda cestou ministerstva vnútra vyhovela jej požiadavkám a práve to spravilo z tejto témy politiku. Chvíľu som uvažoval, prečo, potom som si spomenul, že vlastne pani ombudsmanka tu predsa sedávala v radoch SDKÚ ako poslankyňa za SDKÚ, preto je to politika. Pretože SDKÚ sa nesnažilo nájsť nestraníka. Ale práve teraz vidíme, ako práve cez ombudsmana robí práve politickú hru, ktorú dnes tu všetci vidíme. (Potlesk.) Neviem o tom, že by pani ombudsmanka sa zaoberala práve právami, ktoré sú pravidelne poškodzované denne. (Reakcia z pléna.) Ale veď také nič som nepovedal, pani poslankyňa. Povedal som niečo také? Výborne. Bola vo vašom klube? Bola. Veď ja som také nič nepovedal. Dobre. To je úplne zbytočné vlastne na tieto veci reagovať. Zachovajme si teda, samozrejme... (Reakcie z pléna.) Povedal som, že bola poslankyňou za SDKÚ a to je pravda. Bola poslankyňou za nejakú inú stranu? Prosím? (Reakcia z pléna.) Pani poslankyňa, o toto sa s vami môžem teraz staviť a som zvedavý, či sa verejne ospravedlníte za to, že to, čo hovoríte teraz, nie je pravda. Pozrite si záznam z toho, čo som povedal. Viem veľmi presne, čo som hovoril. Práve preto hovorím a chápem, že táto vaša obranná nervozita vyplýva práve z toho, že toto je presným prepojením politickým. To je proste politickým prepojením. (Potlesk.) Dobre, ale dostaňme sa ešte k reálnym veciam, o ktorých tu stále hovoríme, a preto mňa iba zaráža, že pani ombudsmanka sa nikdy nezaujímala práve o práva, ktoré boli v Moldave nad Bodvou a v ostatných obciach ohrozované denne. Denne. Tam tieto veci neriešila. Majoritná spoločnosť ju nezajíma vôbec. To je pre mňa problém. (Potlesk.) My riešime zákon naozaj bez ohľadu na farbu pleti. To nie je podstatné. Podstatné je, aby všetci dodržovali zákon, a keď ho porušia, aby boli postihnutí. Dokončím už iba s tým, že táto novela zákona už je v rámci ministerstva pripravená. O potrebe kamerových záznamov nakoniec hovoril aj splnomocnenec vlády pán Pollák a takisto verím, že skúsim urobiť všetko, aby technicky bolo možné pojať čo najväčší počet záberu alebo akcií, ktoré sa budú dať. Ale ja si osobne myslím, že je to trochu technický problém, ale verím, že to zvládneme. Dovoľte mi, aby som, v tej správe predsa len niektoré veci napriek tomu, že mnoho vecí z tej správy odstránila, ostali časti správy, kde pani ombudsmanka hrubo zavádzala. Pani ombudsmanka tvrdí, že jednak polícia sa jej pripomienkou nezaoberá, to bola jedna vec, čo som spomínal, ale rovnako tak tvrdí, že polícia potrebovala povolenia, keď vstúpila do obydlí. Prvá vec je, že polícia do obydlia ani raz nevstúpila v zmysle toho, čo ona hovorila. Jediný prípad, ktorý sa stal, to nie je ten medializovaný v prípade, keď ich vyzval občan, že keď si chcú niečo skontrolovať, tak majú si skontrolovať dnu, ale to nebol ten prípad, ktorý bol medializovaný. Za žiadnych iných vstupy do obydlia neboli, napriek tomu môže polícia vstupovať do obydlia tak podľa policajného zákona, ako aj podľa Trestného zákona pri splnení určitých kritérií, či už pre udržanie verejného poriadku, jedna z podmienok, alebo pátranie po páchateľoch trestnej činnosti. Rovnako tak ombudsmanka vo svojej správe tvrdí, že polícia neprimerane dlhé hodiny držala predvedených na policajnom oddelení. Pravdou je, že na políciu bolo predvedených 15 osôb, a dovoľte, aby som teraz prečítal úradný záznam, pretože pri obmedzení slobody sa musia počítať minúty. Čiže odpoveď na to, že boli držaní niekoľko hodín: Ladislav H. 50 minút, osoby u ktorých bola skúmaná totožnosť, Karol H. 50 minút, Patrik Mata 55, pardon, Štefan H. 30 minút, Štefan M. 50 minút, Milan H. 15 minút, Július H. 30 minút, Filip B. 30 minút. To je prvých osem. Ďalší štyria neboli predvedení, ale zaistení. U ďalších troch boli buď vznesené obvinenia, alebo prejednaný priestupok. Čiže opätovne správa zavádza reálne oproti faktickej skutočnosti a je otázka – prečo? Prečo vlastne je záujem neuvádzať pravdivé udalosti? Prečo je záujem hyperbolizovať veci, ktoré sa dejú? A opäť sme pri jednoduchej odpovedi. Politika. Snaha robiť z toho politický kapitál. Prečo sa niekto ministerstvu vnútra vyhráža, že bude o tom informovať svojich príbuzných v Bruseli? Čo s tým v podstate, je tam nejaký orgán činný v trestnom konaní, ktorý môže niečo prešetriť? V čom je teda ten problém? Alebo je to zlomenie pýchy v tom, že práve tie niektoré incidenty vyplývali z osláv, ktoré boli o tretej ráno organizované práve mimovládnou organizáciou, a že si majoritná spoločnosť dovolila sťažovať sa na rušenie nočného kľudu? O tretej ráno, pani poslankyňa, ale to netvrdíme my, to tvrdí mestská polícia. (Prerušenie vystúpenia predsedajúcou.)