M. Hort, poslanec: (2002-07-03):
Navrhovatelia dávajú Mikulášovi Dzurindovi za vinu, že, citujem: „Výberové konania na privatizáciu Slovenských telekomunikácií, komerčných bánk, SPP, Transpetrolu boli netransparentné, vo viacerých prípadoch nakoniec zostal jediný záujemca, ktorý doslova nadiktoval nevýhodnú kúpnu cenu.“ Ak necelé 3 mesiace pred parlamentnými voľbami zaznieva z kuchyne Hnutia za demokratické Slovensko takýto hlas, ak po tom, čo privatizácia v réžii HZDS bola v rokoch 1994 - 1998 vnímaná slušnými občanmi Slovenska ako krádež storočia, ak takú privatizáciu podľa agentúry Focus z januára 1997 považovalo za správnu iba 1 % občanov, tak tento argument nie je možné nazvať inak ako prejavom totálnej schizofrénie, ako výsmechom pamäti národa, ako absolútnou stratou elementárnej slušnosti. Možno by stálo za pokus, ak by niekto z navrhovateľov mohol odpovedať na toľkokrát nezodpovedanú otázku. Stačilo by zopár príkladmi, kto, v prospech koho, za koľko, kedy a za akých podmienok nadobudol z rozhodnutí vtedajšieho Fondu národného majetku Slovenskej republiky, ktoré boli mimochodom ústavným súdom koncom roku 1996 vyhlásené za protiústavné, majetok v nominálnej hodnote viac ako 110 miliárd Sk. Do dnešného dňa sú odpovede na tieto otázky prevažne veľkou neznámou. V priamom rozpore s proklamovaným vyhlásením vtedajšej vlády bolo konkurenčné prostredie úplne zdeformované, reštrukturalizácia slovenského hospodárstva sa vôbec nenaštartovala a namiesto ozdravenia komplexného rozvoja privatizovaných podnikov dochádzalo zo strany straníckej kapitálovotvornej vrstvy k častému privatizačnému vykrádaniu a tunelovaniu. Avizovaná účasť zamestnancov na privatizácii sa takmer neuskutočnila a z privatizácie boli vylúčení zahraniční záujemcovia. Výsledkom takejto „proslovenskej hospodárskej politiky“ sú hladové doliny, krachujúce firmy, zvýšená nezamestnanosť a ku koncu vášho volebného obdobia skutkový stav vo Fonde národného majetku, ktorý paradoxne pravdivo vyjadruje najnovší Ficov bilbord. Je zrejmé, že za takýmito praktikami nie je možné ani vygumovať čierne knihy, ani v rámci akéhosi zmierenia robiť ďalšiu hrubú čiaru. Je však provokáciou až neslušnosťou, ak po takýchto praktikách privatizáciu a transformáciu niektorých strategických podnikov, ktoré vláda Mikuláša Dzurindu zorganizovala v súlade s medzinárodnými normami, u ktorých boli známe nielen podmienky, ale zverejnené i výsledky ako i skutočný príjem Fondu národného majetku, ak práve vy toto považujete za dôvod na odvolanie Dzurindu. Ak vám je smutno, koľkými miliardami musela táto vláda zachraňovať štátne banky, v ktorých mali a našťastie ešte stále majú slovenskí občania svoje úspory, netreba nič viac a nič menej, iba si korektne zodpovedať, aký podiel má na týchto vytunelovaných peniazoch vaše straníckopolitické vedenie týchto bánk a možno aj pokorne národu zodpovedať, kde skončili peniaze z takto rozdeľovaných úverov. Rovnako by bola zaujímavá diskusia o dôvodoch takzvanej nízkej ceny za transformované strategické podniky. Možno by už niekto mohol konečne povedať tomuto národu, kto sú tí zahraniční investori, ktorí by chceli dať za 49 % balík SPP viac ako 200 miliárd Sk a či sa náhodou neznížil očakávaný príjem zo 150 na 130 miliárd práve pre nezodpovedné zneisťovanie zahraničných investorov, zo strany novodobých spasiteľov Slovenska tvrdeniami o budúcom možnom prehodnotení privatizácie tejto zlatej slovenskej nosnice. Pozoruhodnými vo vašom návrhu sú i tvrdenia o podozrení z korupcie a klientelizmu a tiež, že početnosť korupčných škandálov a klientelizmus potvrdzuje, „že hlavným cieľom činnosti predstaviteľov vlády nie je práca v prospech občanov, ale presadzovanie svojich vlastných a skupinových záujmov.“ Odhliadnuc od skutočnosti, že korupcia a klientelizmus sú vo väčšej či menšej miere realitou vo všetkých transformujúcich sa krajinách, je neoddiskutovateľným faktom, že do mladej Slovenskej republiky ste tie choré prvky v dovtedy nebývalom rozmere zaviedli práve vy. Všetky renomované mienkotvorné európske inštitúcie, okrem už známeho totálneho prepadu hodnotenia vašej vlády z pohľadu rešpektovania demokratických princípov, spájali obdobie rokov 1994 - 1998 s rastom protekcionizmu, subjektivizmu, klientelizmu, neprehľadného prepájania ekonomickej a politickej moci a všadeprítomná korupcia bola javom, ktorý doslova udusil skutočnú hospodársku súťaž. Prijímali sa zákony, novely zákonov a opatrenia, ktoré jasne a jednoznačne zvýhodňovali úzke skupiny, napríklad novela zákona o dani z príjmov zvýhodňujúca privatizérov, revitalizačný zákon, výnimky z dovoznej prirážky, účelové odpúšťanie cla pri dovoze, masové porušovanie a obchádzanie zákona o verejnom obstarávaní. Neprehľadným a subjektívnym spôsobom bývalá vláda prideľovala dotácie všetkého druhu, vývoznej kvóty i licencie. Aj na základe takýchto hodnotení vašich existujúcich praktík sa Slovensko dostalo len a len vašou zásluhou do európskeho suterénu. Vy dnes vyčítate Dzurindovi, že sa mu nepodarilo tie vami zavedené praktiky vykoreniť a iniciatívy na prešetrenie podozrení vrátane vyvodenia politickej zodpovednosti podsúvate spoločnosti, občanom a médiám ako škandály. Je to však pochopiteľné, pretože na sebareflexiu tohto druhu ste ani pred občanmi, ani pred sebou samými dodnes nenašli odvahu. Na základe uvedených skutočností je každému súdnemu človeku jasné, že skutočné dôvody šestnáste pokračovania tohto vášho seriálu sú úplne iné. Predovšetkým je zrejmé, že v rámci vami odštartovanej predvolebnej kampane sa nádejate, že aspoň zlomok vašej demagógie a poloprávd o súčasnej vláde sa cez médiá dostane k vašim verným alebo k tým, ktorí sa v ostatnom období život objektívne zhoršil, avšak ako priamy dôsledok vašich krokov a vami naštartovaných procesov z rokov 1994 - 1998. Ešte čitateľnejší je ďalší dôvod tohto mimoriadneho bodu na poslednej schôdzi parlamentu v tomto volebnom období tesne pred definitívnou verziou vašej kandidátnej listiny z pera vášho vodcu. Je to však posledná šanca, aby ste parlamentnými rétorickými prejavmi upozornili na svoje nesporné kvality a nenahraditeľnosť. Jasne túto potrebu zviditeľnenia sa dokumentuje i viacnásobná snaha vášho predsedu poslaneckého klubu dosiahnuť procedurálnymi návrhmi aspoň možnosť prípravy na sobotu ako dôkaz vašej osobnej iniciatívy, čo i len videokazety. Ako sa dá tento dôvod spojiť s prácou v prospech občanov, na to si musíte odpovedať sami. Vážnejší je však ďalší dôvod nášho dnešného rokovania, a to je vaša neschopnosť ani s odstupom takmer štyroch rokov zmeniť zmýšľanie a spôsoby. Áno, práve tie spôsoby vládnutia, kvôli ktorým sme boli takmer vylúčení z rodiny európskych národov. Štvrtý, skutočný dôvod je však zo všetkých najsmutnejší. Vám ani naozaj sa do Európy nechce, ktorej vládnu hodnoty západnej civilizácie, čiže presne opačné, než ktorými ste sa zviditeľnili vy. Tento váš posledný návrh, ktorý aj v prípade úspechu tri mesiace pred voľbami, na našej politickej scéne nepriniesol nič iné, len chaos, by u tých, ktorí tak zásadným spôsobom na posledné štyri roky zmenili názor na cestu, ktorou sa naša krajina vybrala v roku 1998, znamenal vážne zneistenie a o toto vám zrejme v skutočnosti ide. To však je v priamom rozpore s našimi národnými a štátnymi záujmami, no napriek reálnym ťažkostiam, ktoré prináša obdobie transformácie, je presne opak toho, čo už dnes chce väčšina občanov Slovenska. To je presne to, z čoho obviňujete Dzurindu, presadzovanie vašich vlastných a skupinových záujmov. Tu vôbec nejde len o Dzurindu, ale predovšetkým o vašu skutočnú snahu prostredníctvom ďalšieho kopnutia si do premiéra zastaviť smerovanie Slovenska do prosperujúcej a stabilnej Európy. Som presvedčený, že aj tento váš posledný pokus bude neúspešný. Ďakujem. M. Andel, podpredseda NR SR: S faktickou poznámkou chce vystúpiť sedem poslancov. Uzatváram možnosť podania ďalších prihlášok. Ako prvý má slovo pán poslanec Maxon. M. Maxon, poslanec: Ďakujem pekne. Pán poslanec Hort, pre objektívnosť oceňujem to, že ste si svoje vystúpenie pripravili. Je to aspoň minimálna dávka úcty, ktorú doposiaľ vaši kolegovia voči vášmu premiérovi, voči práci premiéra, voči práci ktorého my máme zásadné výhrady. Myslím si, že už je načase, aby ste našu sebareflexiu nechali na pokoji. My dnes hovoríme o našom legitímnom práve, a to právo je ušetriť peniaze daňových poplatníkov. Ja myslím, že nechcete od nás sebareflexiu v tendri na premostenie Košická. Ja dúfam, že nechcete od nás sebareflexiu v tendri na 35 ľahkých vlakových súprav, že nechcete od nás sebareflexiu za mnohomiliónové odmeny právnikom Fondu národného majetku. Dúfam, že nechcete od nás sebareflexiu za čudné hospodárenie v Slovenskej správe ciest. Kolega mi tu našepkáva, dúfam, že nechcete od nás ani sebareflexiu za spaľovňu v Bratislave. Ja som uviedol všetky tie dôvody, ktoré nás oprávňujú nielen ekonomicky, ale aj morálne, aby sme s takýmto návrhom predstúpili, a nie je dôležité, v akom čase sa tento náš návrh realizuje. Skutky a podozrenia tu existujú a sú. (Zaznel zvuk časomiery.) M. Andel, podpredseda NR SR: Pán poslanec Húska. A. M. Húska, poslanec: Ďakujem. Pán poslanec Hort, myslím, že najprv ste nám udelili známku, hovorili ste, že je to najpovrchnejšie uvedenie argumentov. Buď ste si sedeli na ušiach alebo ste duševne neprítomný, keď ste počúvali dajmetomu poslanca Maxona, keď ste počúvali Jasovského, keď ste počúvali všetky argumenty, ktoré ešte celkom určite budete počuť. A vy keď sa dovolávate, aby pamäť národa nezabudla, tak my vám hovoríme, samozrejme nesmie zabudnúť predovšetkým na rozmer! Veď keď vy hovoríte, že sme 110 miliárd privatizovali tým, že sme sa snažili uplatniť predovšetkým domáci živel, tak vám hovoríme, vy ste trojnásobok privatizovali, a to práve v najcennejšej časti strategických podnikov. Veď čo si vlastne myslíte, že môžete tu akýmkoľvek spôsobom hovoriť o našej diskvalifikácii, veď preboha toto, čo sa deje, je vyparenie strategického ekonomického potenciálu tohto štátu! M. Andel, podpredseda NR SR: Všetko? Pani poslankyňa Tóthová má slovo.