Přidal, Alojz, poslanec NR SR (2014-10-21):
Vážená pani podpredsedníčka, jedna aj druhá, ja by som chcel povedať, že ten zákon, ktorý tu prerokovávame, naozaj našiel veľkú odozvu na sociálnych sieťach. Ja neviem, pán profesor Huba, vy ste aké sociálne siete sledovali, ja čo som sledoval, tak tam tá odozva bola skôr opačná. A ja si vás, pani kolegyňa, pani podpredsedníčka Zmajkovičová, naozaj vážim, ale aj vás trošku upodozrievam. Ja vás upodozrievam z toho, že chcete dať nejaký návrh zákona, ktorý by vošiel do histórie ako Zmajkovičovej zákon. No a možno, že sa vám to podarí, len neviem, či vás to preslávi, skôr si myslím, že vám to uškodí a uškodí to aj SMER-u. To, že to uškodí vám, to mi je ľúto, že to uškodí SMER-u, to mi ľúto nie je. Pozrite sa, ja som dostal tri maily, respektíve štyri maily, asi dva telefonáty, kde ma moji známi, ale aj neznámi občania teda prosili, aby som sa vyjadril proti tomuto návrhu zákona. Dostali to asi aj ostatní poslanci. A ja chcem poďakovať tým, ktorí písali nám, bol inžinier Michal Bôžik, ktorý záver svojho listu končí tak, že „nedovoľte, aby toľko ľudí prišlo o prácu a živobytie a študentom nechajte slobodnú vôľu sa rozhodnúť medzi jogurtom a horalkou, pretože nič z týchto potravín v primeranom množstve nijako neublíži a neškodí“. Pani kolegyňa, vy ste tu mali pred pol rokom jeden veľmi dobrý zákon, ja trošku odbočím, myslím, že ten by vás preslávil naozaj. A to bol stavebný, novela stavebného zákona, kde ste chceli sa vysporiadať s reklamným smogom, s megabordmi, bilbordmi. Len to bolo jasné mne od začiatku, že SMER vám tento návrh zákona nepodporí. A keď prídete s týmto návrhom, ale už nie v takej okliesnenej podobe, ale v tej pôvodnej, tak ten vám určite podporím. A to by bolo také dôstojné, že toto je teda Zmajkovičovej novela. Ale ja vôbec nemám pochybnosti o tom, že teda jednoducho vy máte čestný úmysel a že cieľom je zlepšiť zdravotný stav a znížiť obezitu u našej mládeže. Ale som presvedčený a som si istý, že takto jednoducho ako to vyriešiť nejakým zákonom, že to sa jednoducho nepodarí dosiahnuť, pretože už dnes, a ja zacitujem tú legislatívu, je to vyhláška, ktorá tu už bola citovaná, 527/2007 § 8 ods. 3 písm. a) hovorí, že v zariadeniach pre deti a mládež musí prevádzkovateľ zabezpečiť, aby sortiment tovaru v bufetoch, automatoch a iných formách ambulantného predaja zriadeného v rámci zariadenia pre deti a mládež, ktorý je dostupný žiakom a deťom, bol výživovo hodnotný, neobsahoval najmä alkoholické nápoje, nápoje s obsahom kofeínu a chinínu a tabakové výrobky. A zákon 355/2007 Z. z. § 24 ods. 5 písm. b) predpisuje podnikateľom, fyzickým osobám, ale aj právnickým osobám, ktoré prevádzkujú zariadenia pre deti a mládež, že sú povinní zabezpečiť pri podávaní stravy, aby strava bola pripravovaná zo zdravotne neškodných potravín so zodpovedajúcou energetickou a biologickou hodnotou. V školských bufetoch už v súčasnosti teda touto platnou normou alebo normami je zakázané predávať kofeínové, energetické nápoje, tabak, tabakové výrobky. A zhodou okolností poznám situáciu v jednom stredoškolskom bufete a tam ten, tento zákaz striktne dodržiavajú. Živnostníčka, ktorá ho prevádzkuje, však musela z priestoru pre zákazníkov odstrániť odpadkový kôš len preto, lebo najčastejšie sa v ňom nachádzali obaly od kofoly, Coca-Coly, energetických nápojov, obaly od produktov zakúpených napríklad v Mc Donalde. Odhadzovali ich tam študenti, ktorí si tieto tovary, tieto produkty nakupovali mimo školy. Nie je žiadnym tajomstvom, že študenti stredných škôl, ba už aj dokonca žiaci základných škôl využívajú aj služby donáškových služieb a nechávajú si donášať do školy pizzu, hamburgery, kebab, vysmážané hranolky a podobne. Vidíme teda, že už existujúci zákaz nedokázal zabrániť mládeži konzumovať nezdravú stravu a nápoje a nezabránil našej mládeži ani fajčiť. Ráno po príchode do školy si študenti v školských bufetoch kupujú najmä žuvačky, aby nebolo cítiť, že po ceste do školy fajčili. Keď teda zákonom zakážeme v školských bufetoch predávať čokolády, cukríky, slané a sladké pečivo, syrové, šunkové bagety, ochutené minerálky, nezabezpečíme tým to, že by ich žiaci a študenti prestali konzumovať. Dosiahneme tým to, že ich žiaci budú nosiť do školy so sebou alebo si ich budú objednávať už v spomínaných zariadeniach. Táto právna úprava sa teda s veľkou pravdepodobnosťou minie svojmu možno ušľachtilému cieľu chrániť zdravý vývoj našej mládeže. A treba povedať, že keď to bude schválené, tak veľký počet školských bufetov sa stane pre ich prevádzkovateľov nerentabilnými a veľa drobných živnostníkov, predavačiek stratí zamestnanie. No a vy v dôvodovej správe píšete o tom, že to nebude mať žiadny vplyv na zamestnanosť. Teda tak ako hovorila pani kolegyňa Kiššová, keď už chceme byť takí spravodliví a striktní a chceme chrániť naše potomstvo, naše deti, tak prečo nezakážeme teda predaj takýchto potravín v celom štáte? Vážené dámy a páni, stravovacie návyky sa získavajú v rodine už od ranného detstva a nie na stredných školách, kde sa študenti dostávajú do veku, v ktorom im zakázané ovocie chutí najviac. No a aj to je jeden z dôvodov, prečo táto novela zákona minie zamýšľaný cieľ. A teraz si dovolím prečítať list-mail doktorky Adriány Gergeliovej zo Starej Ľubovne, ktorá myslím, že veľmi kompetentne sa vyjadrila k tejto problematike, ona je aj osobne na vás, pani podpredsedníčka Národnej rady, ale ja ho prečítam tak, ako ho ona napísala. Teda idem do toho. „Už mesiac sledujem v médiách vývoj udalostí týkajúci sa novely školského zákona, podanej prostredníctvom pani poslankyne Zmajkovičovej, ktorý chce zakázať predaj nevhodných potravín v školskom prostredí. Dovoľte mi, prosím, aby som vám predložila niekoľko dôležitých faktov, ktoré sa tejto problematiky týkajú. Pracujem dlhoročne ako učiteľka na strednej škole, som aj matka, ktorá vychováva dieťa, a pred pätnástimi rokmi sme sa s manželom rozhodli prevádzkovať školské bufety. Mám dlhoročné skúsenosti so stravovaním, ale hlavne so správaním sa detí v školských zariadeniach. Určite nikto nespochybňuje, že naše deti by mali viesť zdravý životný štýl. Má ich k tomu vychovávať škola, ale predovšetkým sú to rodičia, ktorí určujú pravidlá, ktoré svoje deti vychovávajú podľa svojich skúseností a možností, a teda aj schopností. Pri návrhu tejto novely zákona sa upriamuje pozornosť na to, ako rýchlo narastá obezita na Slovensku a s ňou množstvo chorôb, ktoré s tým súvisia. Tu by som chcela upozorniť na dôležitý fakt, že deti obézne na školy už často prichádzajú. Príčina obezity je v prvom rade dedičná záležitosť spojená s nedostatkom pochybu a hlavne s nezdravými stravovacími návykmi v rannom detstve. Dieťa, ktoré je už raz obézne, si bude stále hľadať možnosti, ako sa najesť, či už ten bufet na škole bude alebo nie. Treba si uvedomiť, že dieťa v škole trávi päť až šesť hodín a zvyšok času je mimo školy, kde má akékoľvek možnosti si ísť kúpiť energetické nápoje, čipsy a v neposlednom rade alkohol a cigarety. Dovoľte mi,“ píše teda pani Adriána Gergeliová, „aby som uviedla niekoľko príkladov, ktoré máme s manželom dlhoročne odpozorované v školskom bufete. V tej škole je štyristo, päťsto žiakov, a v tej škole, kde je štyristo, päťsto žiakov sa ráno pravidelne zastaví v bufete dvadsať žiakov, ktorí si nekúpia nič iné len žuvačku, pretože po ceste do školy fajčili. V ponuke výrobkov máme žemle so zeleninou, syrové, šunkové. Cereálne žemle sa predajú denne dve a aj to si väčšinou kúpia učitelia. Pri predaji jogurtov to nie je o nič lepšie, päť kusov jogurtov za týždeň. Tam, kde je štyristo, päťsto žiakov. Ovocie dojedáme pravidelne doma a týždenne predáme päť jabĺk a päť banánov. Deti si chodia kupovať desiatu, obloženú žemľu alebo hotdog, ktorý sa robí výlučne z hydinových párkov, pretože ich rodičia nemajú čas na to, aby im urobili desiatu doma. Pani predkladateľka chce zakázať predaj fastfoodových majonézových jedál, ktoré sú už dávno v školských bufetoch zakázané. Pani Zmajkovičová chce zakázať predaj kolových, chinínových, kávovinových výrobkov, ktoré sa takisto nikdy predávať nesmeli ani osobám starších ako osemnásť rokov, dokonca ani učiteľom. Pani predkladateľka chce zakázať predaj energetických nápojov, ktoré sú tiež zakázané.“ No a tá pisateľka, tá prevádzkovateľka toho, budovy, toho mailu teda mi píše, že regionálny úrad verejného zdravotníctva veľmi často vykonávať kontroly a zabraňuje predaju takýchto výrobkov. „Alkoholické a tabakové výrobky tie sa nikdy v bufetoch predávať nemohli. Čo sa týka ovocných štiav bez konzervantov, jednoducho tie sú tak drahé, že deti by si ich ani nemohli dovoliť kúpiť. Manžel, ktorý dlhé roky pôsobil ako pedagóg na základnej a strednej škole, deti navádza na kúpu kvalitnejších potravín, hlavne zeleninových, ovocných a mliečnych. Deti, ktoré raz nemajú vytvorený vzťah k zdravému stravovaniu v rodine, ich to škola nikdy nenaučí. Deti, ktoré nemajú bufet na škole, respektíve je bufet zatvorený, utekajú cez prestávky do najbližších potravín, kde im bez problémov predajú čokoľvek. Deťom, ktoré chcú naraz minúť viac peňazí na sladkosti, to nedovolíme. Vychovávame ich k finančnej gramotnosti a hospodáreniu s peniazmi. Keďže v bufete sa nepredávajú energetické nápoje, deti si ich chodia cez prestávky a voľné hodiny kupovať do najbližších potravín, respektíve si ich nakúpia po ceste do školy, a to nielen v počte jeden kus. Týmito príkladmi,“ píše teda autorka tohto mailu, „by som chcela poukázať na to, že zamedzením predaja sladkostí na školách sa vyskytnú tieto problémy. Deti budú nakupovať po ceste do školy v potravinách, a tam si môžu kúpiť čokoľvek. Keďže sa budú chcieť zásobiť na celý deň, tak to bude aj vo zvýšenom množstve. Zamedzením predaja sladkostí na školách sa deti nevychovávajú k zdravému životnému štýlu. Vypestovať u detí pozitívny vzťah k pohybu je oveľa dôležitejšie, deti sa nechcú hýbať. Každý rok pribúda viac detí oslobodených od telesnej výchovy. Do škôl sa predovšetkým zavádzajú počítače, wifi siete namiesto toho, aby sa zvýšili počty telesnej výchovy a podporili sa krúžky, ktoré umožňujú deťom sa hýbať. Dieťa, ktoré pravidelne sa hýbe, vydáva energiu a tak si ju aj potrebuje doplniť a jedna sladkosť denne mu neublíži. Dieťa, ktoré doma neje horalku a čokoládu, si ju nekúpi ani v škole. No a v neposlednom rade ide o diskrimináciu v podnikaní. Školské bufety prevádzkujú malí podnikatelia, ktorí majú tieto prevádzky ako jediný zdroj obživy. Sú to ľudia, ktorí sa starajú sami o seba, platia odvody a štát s nimi nemá prakticky žiadne náklady. Pri zavedení navrhovaných opatrení príde o prácu okolo sedemsto ľudí. To vychádza z predpokladu, že na Slovensku je okolo tritisíc škôl, pretože prevádzkovať bufet len s takými potravinami, ktoré ostanú po prijatí tohto zákona, jednoducho bude neefektívne a nerentabilné. Títo ľudia budú musieť tieto prevádzky zatvoriť.“ Ale to nie je len o týchto ľuďoch, ale aj ďalších, ktorí teda sú dodávatelia do týchto bufetov. Chcem povedať, že jednoducho aj keď v dôvodovej správe bolo napísané, že to nebude mať žiadny vplyv na zamestnanosť, ale keď sa prijme tento zákon, tak to bude mať taký vplyv na zamestnanosť, ako keby sa zatvoril jeden väčší podnik. „Vždy je lepšie umožniť deťom kúpiť si desiatu, vodu, ale aj tú sladkosť v školskom bufete, kde je množstvo nevhodných potravín zakázaných, ako im dať väčší priestor na nákupy po ceste do školy.“ Táto pani, ktorá nám píše, nás oslovila, všetkých poslancov, hovorí o tom, že má teda dlhoročné skúsenosti a chcela poukázať aj na to, čo ona robí. „Zmeny sa dajú robiť aj iným spôsobom, ktoré súvisia predovšetkým s marketingom predaja, napríklad už niekoľko rokov máme v prevádzkach zavedené tzv. zdravé kútiky, ktoré sú na najviditeľnejšom mieste a v ktorých sa nachádzajú zdravé potraviny. Tieto miesta sú farebne zvýraznené, aby si ich deti hneď všimli. Na najspodnejších, najneviditeľnejších miestach sú napríklad čipsy. Máme vypracovaný etický kódex malého podnikateľa, zameraný na prevádzky školských bufetov. Priamo na pulte je vystavené ovocie, ktoré sa deťom ponúka ako prvé. Na okienku je na viditeľnom mieste vyvesená ponuka mliečnych výrobkov. Pevne verím, že tieto moje argumenty aspoň trošku zvážite a novela školského zákona týkajúca sa školských bufetov, ktorú máte možnosť pripomienkovať, bude prijateľná pre všetky zainteresované strany, nevyrobí sa ňou kopa nezamestnaných a aj naše deti naučíme, ako sa zdravo stravovať, ale nie zákazmi a príkazmi.“ Ja ešte raz opakujem, nepochybujem o tom, že teda ten úmysel pani podpredsedníčky Národnej rady bol ušľachtilý, ale takéto jednoduché riešenie, jednoduchý zákaz určite nepovedie k cieľu. A viacerí ste tu už povedali, že to vítate ako otvorenie diskusie o tomto probléme. Ja myslím, že tu aj pán kolega Dušan Galis by sa mohol angažovať možno v tých krúžkoch nejakých alebo zvýšení počtu hodín telesnej výchovy. No a preto navrhujem, aby tento návrh novely bol navrhnutý na dopracovanie predkladateľke. Ďakujem za pozornosť.