Richter, Ján, minister práce, sociálnych vecí a rodiny SR (2017-02-01):
Ďakujem pekne. Ak dovolíte, veľmi stručne. Skôr len k tým konkrétnym veciam, aj z úcty k tomu, že sme sa tu opäť stretli. Takže ja som vás v tom mojom predchádzajúcom vystúpení informoval, čo všetko má priamy alebo nepriamy vplyv na politiku zamestnanosti, že to nie je len novela tohto zákona, ale že je to ďalší kopec legislatívnych a nelegislatívnych nástrojov, ktoré sčasti už fungujú a priniesli svoj efekt, a sčasti pripravujeme nejaké zmeny. Aktívne opatrenia trhu práce, zákon päťka je tu dlhé roky. To, čo sa z pohľadu vývoja na trhu práce mení, je prispôsobovanie jednotlivých nástrojov konkrétnym potrebám trhu práce. Tri alebo štyri roky dozadu sme tu menili napríklad jedno opatrenie, ktoré sa týka absolventskej praxe. Pri tom veľkom počte nezamestnaných jednoducho tento atribút bol zo strany zamestnávateľov veľakrát zneužívaný. Využili a dali absolventskú prax mladým ľuďom a v skutočnosti vymetali sklady. To znamená, vôbec im nedali šancu, aby v odbore, ktorý vyštudovali, mali šancu zabsolvovať nejakú tú prax v tej firme. Nechcem povedať, že všade, ale veľakrát. Z toho titulu sme zaviedli veľmi konkrétne operatívne opatrenie, že absolventská prax sa môže využívať len vo firmách, kde vedia aplikovať tú prax k štúdiu, ktorý predtým ukončili. Dnes je tá situácia diametrálne iná. Viacerí absolventi, či už stredných alebo vysokých škôl možno aj humanitného zamerania, pochopili, že ten trh práce má svoje pravidlá a napríklad chcú sa v tom ďalšom období venovať problematike práce s IT. Ona je aktuálna pre mladých ľudí. Vychádzajúc z tohto, sme celkom prirodzene mali záujem zmeniť to, aby sme tým mladým ľuďom dali šancu. To znamená, že zmenila sa situácia na trhu, a my na to adekvátne reagujeme a dávame ten priestor jednoducho úplne iný. Toto sú tie nástroje, ktoré v značnej miere, to nie je dogma, ony musia reflektovať reálne potreby trhu práce a priamo na ne, priamo na ne reagovať. Záruky pre mladých, my ich dva roky realizujeme. Ak dobre viete, veľká diskusia na úrovni Európskej komisie a snaha predĺžiť záruky pre mladých, lebo platia len do konca roku ´18, aj na roky ´19 a ´20. Za tým účelom dve miliardy eur. A samozrejmá vec, že nielen Slovensko, pretože náš, ten náš vývoj je tak, že sme sa dostali už do tej vrchnej polovice krajín a predbehli sme aj také krajiny, ako sú škandinávske, Francúzsko, Belgicko a tak ďalej. Ale my máme vzhľadom na dobré výsledky tohto projektu jednoducho záujem pokračovať. To znamená, dať mladým ľuďom šancu – rekvalifikácia, vzdelávanie alebo prácu. O tom to je, pokiaľ štyri mesiace je minimálne evidovaný na úrade práce. To znamená, že, a tu sú konkrétne výsledky, ktoré som predtým pomenoval, a to celkove platí. Tie nástroje, ktoré sme zaviedli v roku 2013, diametrálne zmenili aj Zákonník práce, priniesli svoj osoh. A to je 186-tisíc nových pracovných miest. Úmyselne nehovorím o znížení nezamestnanosti, ale hovorím o zvýšení zamestnanosti, lebo to je vlastne konečný cieľ, nielen znižovať počet ľudí v evidencii, ale dať im prácu, to znamená, nové pracovné miesta. Takže absolútne ako, ako sa dištancujem od akýchkoľvek otázok, čo sme robili doteraz. Za nás hovoria výsledky a veľmi konkrétne. Čo sa týka minimálnej mzdy, viacerí páni poslanci aj pani poslankyne, znova chcem zopakovať jednu základnú vec. Pán poslanec Jurzyca, ak sa pravidelne dvíha minimálna mzda, má to prirodzený vplyv aj na priemernú mzdu. Ten zamestnávateľ reaguje, on je nútený reagovať na ten vývoj a celkom prirodzene minimálna mzda dvíha aj priemernú mzdu. To znamená, nie nejaké zákonné opatrenie, ale samotný vývoj na trhu práce má na ňu vplyv. Prečo som odmietol regionálnu mzdu, som povedal. Prečo diskutujeme o odvetvovej? Je to úplne logické a prirodzené, pretože ja si osobne myslím, že minimálna mzda pracovníka v IT v Košiciach a v Bratislave by mala byť rovnaká. Robia v rovnakom prostredí, v rovnakom odvetví. Hovorím o minimálnej. To znamená, z toho titulu diskutujeme, diskutujeme o tejto problematike. No a čo sa týka tých tabuliek, ktoré tu boli spomínané. Áno, verejná služba má svoje tabuľky a s tým vlastne konkrétne zaradenie. Bohužiaľ, dnes sme už v takej situácii, že posledné tri triedy verejnej služby sú už pod hranicou terajšej výšky minimálnej mzdy, čo je zlé. A je tu, dnes je gestorom Úrad vlády a je tu zriadená pracovná komisia, ktorá robí na novom usporiadaní, pretože áno, stráca sa zmysel aj kvalifikácie, vzdelania, praxe a ďalších vecí, i keď každá firma musí zo zákona dorovnať do výšky minimálnej mzdy, ale tie konkrétne zatriedenia majú svoju logiku a tu strácajú zmysel. Tu hovorím áno a predpokladám, že by sme sa tohto roku mohli dočkať aj výstupu a výsledku. Majú eminentný záujem na tom prirodzene, že aj odborári, pretože ten problém je tu a je jednoducho veľmi veľký. Sociálne podniky. Sociálne podniky majú svoj zákon. Majú svoju legislatívnu normu, podľa čoho sa zriaďujú, len inak, ako chceme my. My chceme posilniť túto pozíciu aj na základe, jedna z hlavných tém, najväčšia konferencia počas slovenského predsedníctva na Slovensku bola konferencia zameraná na sociálnu ekonomiku. Poriadali sme ju my za účasti veľkého množstva ministrov a ďalších hostí. To znamená, je to téma, ktorá dominuje aj na tej európskej úrovni. My sme to potrebovali, mnohé veci aj z hľadiska aplikácie v konkrétnej praxi v ostatných krajinách v značnej miere si preveriť, zanalyzovať a teraz sme v plnej miere pripravení a ideme, ideme s novým zákonom, ktorý, opakujem ešte raz, zvýhodňuje sociálne podniky. To znamená, že reálne predpokladám, že všade, kde sa tie sociálne podniky majú vytvoriť aj na základe tých akčných plánov, pôjdu už podľa nového legislatívneho znenia. Ale to vôbec nie je problém, aby aj doteraz, tak ako reagovali v niektorých regiónoch a dobre reagovali, napĺňa sa tá predstava, aby túto možnosť legislatívnu, ktorá tu je, nevyužili. Ale som presvedčený, že to bude ďaleko väčšia motivácia, keď ten zákon bude napríklad zvýhodňovať pri verejnom obstarávaní v prospech toho regiónu v konkrétnych odboroch, čo je jeden z tých argumentov. No a zahraničie. Ja som povedal, že pri vstupe Slovenskej republiky do Európskej únie hneď v podstate využilo túto možnosť 200-tisíc ľudí zo Slovenska, ktorí vycestovali a mali záujem pracovať. Odvtedy sa navýšil ten počet približne o tých 100-tisíc. Áno, môžeme sa baviť, že v ktorom roku koľko, ako a čo, ale každopádne vidieť jednu vec, a to aj teraz. Ak sa nám začali ďaleko viacej vracať v čase krízy 2009, ´10, ´11, keď toho zamestnania ani vonku toľko nebolo, pribúdalo to u nás, teraz je opačný trend, lebo ten vývoj ekonomiky nielen na Slovensku, ale v podstate v celej Európe je priaznivý, pozitívny, firmy naberajú nových ľudí, no a prirodzene aj Slovák, ktorý je pripravený, vybavený možno aj jazykovo, odborne celkom iste, má záujem vycestovať a robiť za lepšie peniaze. Tie prostriedky mzdové sú niekoľkonásobne v zahraničí väčšie. Čo sa týka tej evidencie a ako áno, do istej miery spolupracujeme so Sociálnou poisťovňou, i keď dnes nikomu nemôžte prikázať, aby nahlásil, kde ide pracovať, je voľný pohyb a má právo, ale podľa Sociálnej poisťovne sa tie veci jednoducho dajú zistiť. Ale myslím si, že je ďaleko viacej na školách, aby analyzovali, prečo majú väčší záujem slovenskí študenti študovať niekde v zahraničí ako doma. Asi to súvisí s kvalitou, podmienkami, možnosťami, ale to je problematika, do ktorej by som nerád ja v tomto prípade viacej vstúpil, pretože sa týka bezprostredne niekoho iného. Samozrejme to, čo mňa trápi a trápi ma to veľmi, že stále nie je v plnej miere zosúladené vzdelávanie s podmienkami trhu práce. A to aj napriek tomu, že sa tu vytvorili podmienky z hľadiska duálneho vzdelávania a že sa pravidelne dávajú aj VÚC-kam, ktoré sú zriaďovateľmi stredných škôl a hlavne stredných odborných škôl, presné podmienky o potrebách trhu práce a ony by mali adekvátne podľa toho prispôsobovať jednotlivé študijné odbory, aby zodpovedali reálnym potrebám trhu práce. Ďakujem.