Shahzad, Silvia, poslankyňa NR SR (2016-09-12):
Ďakujem, pán predsedajúci. Vážení kolegovia, ja som pôvodne aj myslela, že vlastne k rokovaciemu poriadku ani nemám veľmi čo povedať a že mám ešte strašne málo skúseností na to, aby som, aby som v rozprave vystúpila. Ale samozrejme aj ja ako nová poslankyňa som si krátko po nastúpení do tejto, po zasadnutí do mojej poslaneckej lavice prečítala rokovací poriadok, pretože som chcela vedieť, aké mám, aké mám práva, aké mám povinnosti a akým spôsobom treba v určitých situáciách postupovať. Aj na základe toho som si vlastne hneď všimla minulý týždeň, keď tu vystupoval pán premiér, že neodpovedal na otázku päť minút, ale neviem, osem, deväť a teda neodpovedal na tri otázky, odpovedal len na dve. A už vtedy som si vlastne uvedomila, že už vtedy som si uvedomila, že vlastne my nemáme žiadny spôsob, akým spôsobom ho na to upozorniť aj napriek tomu, že pán predsedajúci nebol si istý a zakročil, alebo teda nezakročil, ale, ale mal chvíľku taký pocit, že by zakročiť mal. To znamená, že v tomto prípade nemá nikto z nás žiadnu nejakú legálnu možnosť, akým spôsobom sa voči tomu ohradiť. Jedinú možnosť, ktorú tu všetci máte, je, že vystúpite za predsedajúcim po schodoch a upozorníte ho na to. To sa aj asi v niekoľkých prípadoch stalo. Samozrejme, ja tú možnosť nemám. Chcela by som v tejto súvislosti poznamenať, že myslím si, že rokovací poriadok by mal pamätať aj na takéto situácie a mal by poslanec mať možnosť, ktorýkoľvek, sa ozvať a žiadať nejakú nápravu a v podstate, aj keď sa stala takáto situácia, možno súčasťou rokovacieho poriadku by mohlo byť, že jednoducho pán premiér zodpovedá ešte na jednu ďalšiu otázku. Myslím si, že tým, že sa plánuje zaviesť obmedzený čas a že sa zavedú limity na rozpravy a zakážu sa transparenty a iné pomôcky, presunú sa tieto spory z transparentov a spory o transparenty a pomôcky na spory o čas. Myslím si, že veľa tým nevyriešime a jednoducho budeme bojovať zase o niečo iné. Pri tejto príležitosti ešte som si uvedomila mnoho vecí, ako tu tak počúvam svojich kolegov, ktorí majú teda už oveľa väčšie skúsenosti, ako pán Poliačik alebo pán Dostál. Zistila som, že vlastne tieto problémy, ktoré sa tu hlavne zdôrazňujú, že treba vyriešiť, nie sú tak ani problémom samotného rokovacieho poriadku, ako etického kódexu, ktorý sa tu riešil asi pred rokom. Ja sama som si pozrela diskusiu, ktorá s k tomuto viedla zo záznamu, lebo som chcela vedieť, akým spôsobom sa to riešilo vtedy a čo sa vlastne a kam sa to posunulo. V podstate etický kódex je nejakým spôsobom zakotvený v rokovacom poriadku ale nejaké špeciálne, špeciálne uplatnenie zatiaľ asi nemá. Ja sa obávam, že rokovací poriadok mnoho ľudí nečíta. A čokoľvek bude napísané aj v tom etickom kódexe, bude to mať presne rovnaký efekt. Pokiaľ si to poslanci čítať nebudú, tak sa aj tak nič dodržiavať nebude. Myslím si, že predmetom tohto etického kódexu by mali byť napríklad jedlo, pitie ale aj spomínané mobily. Ja osobne mám u svojich mnohých kolegov otvorený účet, pretože sa nedostanem ani hore do poslaneckého salónika, kde všetci chodíte, takže mi odtiaľ nosia nápoje priamo sem. A tak isto mám vždy pri sebe nejakú tyčinku, nejaké oriešky, pretože chcem šetriť čas. To premiestňovanie sa z jedného miesta na druhé v tejto budove parlamentu je proste hrozné. A tak ja už dopredu avizujem, že tieto veci budem mať pri sebe aj naďalej. Jednoducho je to pre mňa pohodlné, je to pre mňa praktické, nemyslím si, že porušujem nejaké pravidlá, nemyslím, že je to nedôstojné. Myslím si, že nikto nemá pocit, že by som nejakým spôsobom kolegov rušila, takže ja osobne toto budem aj naďalej ignorovať. Rovnako mám problém aj s tými mobilmi. Mobily slúžia na komunikáciu, mne obzvlášť, pretože som odstrihnutá od asistentov, takže som s nimi v neustálom kontakte. A ak niekto má pocit, že chce zakázať mobily len preto, že sa s nimi robia videozáznamy, tak vás môžem ubezpečiť, že technológie sú už tak ďaleko, že tá videokamera je zabudovaná v pere, je zabudovaná v akomkoľvek zariadení, aj v tom, v ktorom nevidíte, v gombíku alebo hocikde, takže ten záznam sa dá robiť pohodlne kedykoľvek a nikto nezistí ani, kto to spravil, ani kedy to spravil. Ja by som chcela pri tejto príležitosti upozorniť aj na ďalší problém tým, že naozaj tu fungujem a tým, že niekedy je to ťažké. Často rozmýšľam nad tým, že ak sa v budúcom volebnom období dostane do parlamentu niekto, kto je napríklad nepočujúci, ja by som len veľmi chcela, kto mu v tom prípade bude tlmočiť. Bude to pán Danko? Bohužiaľ, pravidlá sú také, že zakázal sa sem vstup matke s dieťaťom, zakázal sa sem vstup asistentom a tak neviem, akým spôsobom to chcete riešiť. Preto si myslím, že áno, aj toto by malo byť buď súčasťou etického kódexu alebo samotného rokovacieho poriadku, lebo, bohužiaľ, pre mnohých z vás je to potom problém. Ja aj napriek tomu si myslím, že všetky tieto veci sú, čo sa rokovacieho poriadku týka, nepodstatné a pre mňa napríklad by bolo podstatné, ja ako človek, ktorý prišiel zvonku a momentálne riešil úplne iné veci, bolo by podstatné pre mňa vedieť, ako účinné sú zákony, ktoré schvaľujeme. V mnohých prípadoch si hovoríme, že zákony sú dobré, ale nenašli si uplatnenie. A tak ja by som skôr privítala nástroj, ktorý by nám dával spätnú väzbu, či tie zákony, ktoré sme schválili, sa v praxi naozaj uplatňujú, či sú tam paragrafy, články alebo čokoľvek, ktoré proste sú mŕtve alebo akýmkoľvek spôsobom, aby sme mali spätnú väzbu, nakoľko sa tieto zákony dajú použiť. A vlastne, a aby sme aj vedeli, prečo tieto zákony sa v praxi neujali. Toto sa mi zdá oveľa podstatnejšie. A tak vás prosím v prvom rade, znovu prečítajme si rokovací poriadok, možno trochu spomaľme, pretože v prípade, že sa rokovací poriadok schváli v nejakej podobe, ktorá (rečníčka si odkašľala), pardon, nevyhovuje všetkým, môže to mať za následok také riešenie, ako sa stalo mne teraz v poslaneckej garáži – myslím si, že je to veľmi podobné -, že kým niekto, kto porušuje pravidlá tým, že parkuje na vyhradenom mieste, nie je postihnutý nijako, alebo teda neviem o tom, možno je. Postihnutá som predovšetkým ja, pretože sa namontovalo, namontovala v poslaneckej garáži zátarasa, ktorá ma zdržuje, pribudli mi kľúče, ďalšie, to nie sú prvé a takéto riešenia naozaj nie sú dobré a nebudú dobré ani v rokovacom poriadku. Ďakujem veľmi pekne. (Potlesk.)