Kuffa, Štefan, poslanec NR SR (2013-09-24):
Ďakujem za slovo. Milé kolegyne, kolegovia, dovoľte mi niekoľko slov k navrhovanému zákonu. Ja ho podporím vo svojom hlasovaní, aj keď človek má nejaké tie pochybnosti veľakrát aj pri dobrých návrhoch, ktoré sa veľakrát tuná, sú aj v tej rokovacej sále, že ako to v tej reálnej praxi dopadne. Ale, samozrejme, človek aby sa neoberal o tú chuť a nejako pesimisticky sa díval na budúcnosť, lebo aj veľmi dobre mienené zákony, aj prijaté zákony dajú sa obchádzať aj zneužívať. To je stále, vždycky aj vo všetkom. Ale neodpustím si niekoľko slov k úvodu navrhovateľa a poprosím ťa, Dodo, aby si mi to odpustil, hej. Chcem sa dotknúť práve možno takých tých slov, že maternica je výrobným prostriedkom. Aby sme to tak nerozprávali, tak dehonestujúco o ženách a o maternici, ako by to bola nejaká, naozaj výrobný prostriedok a možno nejaká fabrika. Ja s tým nemôžem súhlasiť a u nás zatiaľ, musím povedať, chvalabohu, maternica nie je výrobným prostriedkom a ani jeden prípad taký som nestretol. Skutočne som nestretol. Ale že svet takto dehonestuje ženskú dôstojnosť a zároveň ľudskú dôstojnosť, tak je tomu tak. Je tomu tak. Západný svet má z maternice urobený výrobný prostriedok. A to je ako? Že si prenajmú tú maternicu a zaplatia tej žene, že donosí dieťa, hej. Umelo oplodnené vajíčko sa transportuje do prenajatej maternice konkrétnej ženy a tá donosí a v podstate porodí dieťa ako pre, ja neviem, manželský pár alebo podobne. A toto je biznis. A je to v rozpore aj, by som povedal, s dobrými mravmi, aj s ľudskosťou, a toto odmietam. Chvalabohu, zatiaľ na Slovensku maternica výrobným prostriedkom nie je a potom nemôžem tiež súhlasiť s takým výrokom, kolega Dodo, dúfam, mi to odpustí a takisto, to je v tom kontexte nadväzujúc, urobte si dieťa. No ako kto môže urobiť dieťa? Na Mikiho, keď sa pozriem, vieš vyrobiť dieťa? Michal, ty vieš urobiť dieťa? Vieš vyrobiť? Kohokoľvek by som sa, aj Evy mohol opýtať, ty vieš urobiť dieťa? To je také, viete, aby sme nešli do takých perverzností, že vyrobiť dieťa. Ale ty nevieš, ty by si možno vyrobil to dieťa, keby si vedel, aké komponenty tam idú, ale nevieš. A to nevie nikto. To nevie nikto. Ľudský život je darom a je zázrakom. Je čosi úplne výnimočné a fenomenálne. Spojením dvoch pohlavných buniek muža a ženy a tá zygota a začína to delenie, to je zázrak. Dneska to vieme cez tie čipové kamery sledovať, zrod ľudského života. Dneska nikto nepochybuje o tom, že splynutím týchto dvoch pohlavných buniek začína život. A cez to všetko realizujeme potraty. Cez to všetko robíme potraty. To nie je taká výrobná sféra, viete, kde si vy poviete, že ja si vyrobím dieťa. Dnes koľko mladých ľudí by chcelo mať deti a nemôže ich mať. Kolega Mikloško pred nejakým časom tu spomínal a hovorí, že však keď ty do tridsiatich svojich rokov bojuješ proti svojej vlastnej plodnosti a potom v tridsiatke alebo po tridsiatke chcela by si mať deti alebo chcel by si mať deti a odrazu ty zistíš, že to nejde. No tak aký si ty výrobca? Aký si ty pánom života? No nie si. Nie si. Neprechádzajme do takých, by som povedal, až absurdností a možno takých perverzností, nie je možné vyrobiť dieťa. Neni možné, lebo sme svedkami toho, veľa rodín a mladých ľudí v dnešnej dobe zvlášť, chcú mať deti, úprimne chcú mať deti a nevedia si vyrobiť to dieťa. To nie je také, hej? To my sa možno tak smejeme. Poprosil by som, keby sme ten slovník trošku predsa len iný používali, hej, a v manželstve a rodina a manželstvo, to je, to je vlastne prostredie, ktoré vytvára to zázemie zároveň, aby bol tuná zrod nového života. Otec, mama, hej? Ja som bol na tom pochode a dve také dievčatá vyskočili si tak na koňa chlapcom a taký, taký bilbord, alebo takú plachtu, taký nápis, transparent mali napísané na chrbte a zozadu som to čítal a bolo to veľmi pekné: Otec, mama, respektíve tato, mama, ďakujem, že som, hej. Ďakujem, že som, hej. To je také krásne poďakovanie, vyznanie, vyznanie vďaky svojim rodičom. Všetci vďačíme svojim rodičom za to, že sme. Myslím si, že naši starí, starí rodičia, hovorím o dedoch a starých mamách, mali nádhernú úctu k životu. My šliapeme po tom. Pred chvíľou som to hovoril. Mne to naozaj pripomína tú Rímsku ríšu. Ešte aj ten parlament ako Koloseum rímske a ukazujeme palec hore, tak život, palec dole, smrť, hej? Tu nebudem hovoriť, že či to je ten alebo ten, lebo aj ja som niekedy, ktorý ukazujem tým palcom, ale aby sme si uvedomili, naozaj, každý nech si uvedomí pri tom zákone, o ktorom hlasujeme, či hlasujem za život, alebo či hlasujem za smrť. Či je to v prospech človeka, v prospech občanov, v prospech rodiny, alebo je to proti životu, proti občanom, proti rodine. Toto je veľmi podstatné, to je veľmi dôležité. Ja viem, že to nedosiahneme tuná, alebo veľmi ťažko, lebo zas taký naivný nie som a už nejaké tie roky mám a veľakrát sú práve, žiaľ, musím povedať, tie politické rozhodnutia dôležitejšie ako tie skutočné, ľudské. Ale chcem vás všetkých, kolegovia, povzbudiť k tomu, aby sme predovšetkým hľadeli na ten ľudský život s úctou, aj na budúcnosť tejto krajiny. Navrhovaný zákon, ktorý tuná je, myslím si, že dobrý je v tom, lebo v tých chudobných rodinách naozaj a Dodo už potom si to neodpustil, povedal tie rómske rodiny. Naozaj, je to boľavý problém, aj mňa to veľakrát trápi. A tí Rómovia, ale to je iná mentalita, aj to treba pochopiť, oni žijú túto chvíľu, teraz som dostal 850 eur a dovtedy sa zabávam a veselím, kým ich neminiem. Väčšina rómskych rodín je takých a to je úplne iná mentalita. My ich aj ťažko rozumieme. Ja si dovolím povedať, aspoň trošku im, toľko im aspoň rozumiem, lebo žijem v regióne a v podstate v kraji, kde je najviac Rómov z celého Slovenska. A dokonca žijem v okrese takom, kde z toho celkového kraja, to je Prešovský samosprávny kraj, a náš okres Kežmarok má najviac Rómov. Spomínaná osada, ktorá tu bola spomenutá, manželka je tá, ktorá sa o tých Rómov stará. My sme Kuffovci aj tí, príznačne, tak dobre, nevenujeme sa nejako extra rómskej otázke, problematike, ale pomáhame všetkým a okrem iného aj Rómom. Ale Rómovia sú úplne inou mentalitou. A keď oni nevedia hospodárne nakladať s tými peniazmi a tie peniaze, prostriedky, ktoré dostanú za to pôrodné, no treba im pomôcť, ale naozaj úprimne. Úprimne im pomôcť a možno aj tou takou formou, máš to druhé, tretie, piate, možno desiate dieťa, ty nemáš do toho vstupovať, či máš mať desať detí alebo päť detí. To je naozaj rozhodnutie rodičov. Kto ti bude vstupovať? Alebo či si sa rozhodol odmietnuť deti. Aj také sú rodiny, ktoré odmietajú deti. Ale je otázne, aké je to manželstvo a či je vôbec platné, alebo aký to je vzťah. Milujem ťa skutočne, alebo ťa len využívam, alebo ťa len využívam na ukojenie svojich vášní? A to je obrovský rozdiel. Teda ten papier a to manželstvo, nejdem, nebudem zachádzať tak ďalej, lebo tak nie sme tuná na nejakej konferencii a podobne, ale len toľko chcem snáď na záver ako dodať, že žiaden zákon nie je dokonalý, ale je tu úprimná snaha, z toho tak vychádzam, že Dodo tú úprimnú snahu má, kde chce pomôcť tejto problematike. A rómska komunita je naozaj taká, sú to jednoduchí ľudia, veľakrát mnohým veciam nerozumejú, oni veľakrát majú problém s čítaním a veľakrát aj s počítaním, hej, ale peniaze, eurá vedia zrátať úplne perfektne, to tam toho Róma nedobehneš. Tak ja asi len toľko v závere, že predmetný návrh zákona, viem si predstaviť, aby som ho podporil. Ďakujem za pozornosť.