K. Sárközy, poslankyňa: (2003-07-03):
Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: V rozprave ďalej vystúpi pani poslankyňa Navrátilová. Ľ. Navrátilová, poslankyňa: Vážená pani predsedajúca, vážený pán minister, vážené kolegyne, kolegovia, vzhľadom na to, že veľkú časť toho, čo som chcela povedať, povedala pani kolegyňa Edit Bauer, a keďže si vážim váš čas, poviem len niekoľko mojich poznámok k pripravovanému návrhu o sociálnom poistení. Predovšetkým by som chcela povedať, že najdôležitejšie, čo v tomto okamihu prebieha, je prechod od sociálneho zabezpečenia k sociálnemu poisteniu. A musíme si položiť otázku: Potrebuje Slovensko takúto veľkú reformu? Každá reforma je spojená s prechodnými obdobiami a tieto prechodné obdobia ošetriť tak, aby boli spravodlivé, je veľmi ťažké. Takže najprv si ujasnime, prečo potrebujeme reformu predovšetkým dôchodkového systému. Súčasné priebežné financovanie dôchodkov vykazuje viaceré znaky dávkovo orientovaného poistného systému. Len jeho deformácia je v tom, že medzi dávkou a platbami do sociálneho systému niet takmer žiadnej väzby. Môžem to poukázať na tom, že starobný dôchodok vymeraný z minimálnej mzdy a starobný dôchodok vymeraný z maximálneho vymeriavacieho základu dosahuje rozdiel približne necelých 1 000 korún. A teraz tu vzniká otázka: Akú dôchodkovú stratégiu má zvoliť človek, ktorý vie, že ak bude odvádzať z minimálnej mzdy alebo z maximálneho vymeriavacieho základu, dostane dôchodok, ktorý je takmer rovnaký? Nuž dôchodková stratégia žiadna. K čomu to celé vedie? Vedie to k tomu, že dnes máme enormné nedoplatky na dôchodkovom fonde, ale máme aj jav, ktorému sa hovorí vyhýbanie sa platby z reálneho vymeriavacieho základu. Takže nielen to, že máme málo mladých ľudí, že máme málo platcov, ale aj samotný fakt, že ľudia majú stratégiu, ktorá je založená na tom, že budem málo platiť a budem rovnako dostávať. Čiže poukazujem aj na tento fakt, že som hlboko presvedčená, že pokiaľ sa zavedie tento systém, platby do dôchodkového systému, resp. do sociálneho systému sa určite zvýšia. To, čo je dnes predložené, vykazuje výrazné znaky príspevkovo orientovaného systému. To znamená, ak budem viacej platiť, dostanem vyšší dôchodok. Pán kolega Hrdlička hovorí, že tento systém postráda akúkoľvek medzigeneračnú a generačnú solidaritu. Nie je to pravda. Je tu aj generačná, aj medzigeneračná solidarita. A tá medzigeneračná solidarita je, samozrejme, v tom, že mladí budú platiť dôchodky starým, ale na druhej strane generácia, najmä v prechodnom období, sa bude správať solidárne v tom, že najvyššie dôchodky budú výrazne krátené oproti tomu, čo by mali dostať títo dôchodcovia v plnom nábehu tohto systému. Ak tu dnes vystupujem a obhajujem tento návrh, neobhajujem ho nekriticky, pretože chcem poukázať na tri veci, ktoré mi trošku prekážajú v tomto systéme. Prvé, čo mi prekáža, že sa nie celkom korektne správame k invalidom, a to hlavne k invalidom, ktorých pokles pracovnej schopnosti je nad 66 %. Mám tú zásadu, že každý, kto pracuje, by nemal byť inak znevýhodňovaný, nech je to v akomkoľvek systéme, nielen v systéme sociálneho poistenia. Určite budeme v tomto zmysle dávať nejaké návrhy, ktoré upravia, resp. zrovnoprávnia postavenie invalidných dôchodkov voči ostatným poberateľom dôchodkov. V prechodných ustanoveniach sa mi nepozdáva – vzhľadom na moju generáciu, keďže mňa sa ten nový zákon už bude týkať – rozloženie práve toho, o čom sa tu hovorí, že generačná solidarita. Nie je asi celkom spravodlivé, že tí, ktorí najviac platili do sociálneho systému, budú zo svojich zvýšených príspevkov poberať približne od koeficientu 1,25 len 30 %. Takže môžeme tu viesť, a bola by som rada, keby to bola konštruktívna diskusia, ako máme tú solidaritu rozložiť v čase, ale aj vo výške. Ďalšia vec, o ktorej by sme mali diskutovať, to sú samostatne zárobkovo činné osoby. Ich postavenie vo vzťahu k úrazovému poisteniu je veľmi zvláštne, pretože úrazovo poistený je zamestnávateľ. Lenže samostatne zárobková činná osoba zamestnáva seba a úrazovo nie je poistená, a to dokonca ani neexistuje dobrovoľná schéma úrazového poistenia. Takže, pán minister, moja otázka znie: Môžeme počítať s tým, že by sa do konečného znenia tohto zákona zapracovali dve veci, to sú tie úpravy invalidných dôchodkov a úrazové poistenie pre samostatne zárobkovo činné osoby? A na záver ešte jedna kratučká poznámka k tomu, čo tu odznelo, že stráca sa verejnoprávny charakter Sociálnej poisťovne. Ja neviem, aký je príspevok verejnoprávnej inštitúcie k fungovaniu poisťovne. Jedno však viem iste, že ak má byť minister práce, sociálnych vecí a rodiny zodpovedný za dôchodkovú politiku v štáte, ale za celú sociálnu politiku v štáte, asi nie je veľmi dobré, ak nejaká korporácia obmedzuje jeho práva ovplyvňovať nielen legislatívny chod, ale napr. aj procesy, ktoré v samotnej poisťovni prebiehajú. Som za to, že rozpočtová forma tejto organizácie bude dobrou formou. A pokiaľ tam treba kontrolu, tá kontrola, ktorá bude zriadená dozornou radou, je dostačujúca. Ďakujem za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pani poslankyňa Navrátilová bola poslednou prihlásenou do rozpravy. Uzatváram rozpravu o tomto bode programu. Pán minister, chcete sa vyjadriť k rozprave? Nech sa páči, máte slovo.