F. Mikloško, poslanec: (2003-09-18):
Na Slovensku sú dve konfederácie politických väzňov a každá nejakým spôsobom, by som povedal, „vymákla“ akési slabiny toho zákona, ktorý sme už prijali a bol v minulom parlamente prijatý všeobecným konsenzom. Ťažko sa dochádzalo proste k zjednoteniu týchto názorov, až teda sa konečne dospelo k takémuto zjednoteniu. Ukazuje sa, že technicky je jednoduchšie prijať návrh, ktorý navrhuje pani poslankyňa Podracká, a doň zapasovať veci, ktoré sa nachádzajú v návrhu zákona pani kolegyne Majdovej a môjho. Z tohto dôvodu ja sťahujem aj spolu s pani poslankyňou Majdovou náš návrh novely zákona po dohovore aj s poslaneckými klubmi a podporujeme, aby snemovňa prijala ten návrh, ktorý navrhuje pani Podracká, a po konzultácii s ňou boli do neho zapasované tie veci, ktoré sme my dali. Čiže v tomto zmysle náš návrh berieme späť a prosím o podporu návrhu, ktorý dáva pani kolegyňa. Ďakujem. (Potlesk.) Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Pán poslanec Ondriaš. K. Ondriaš, poslanec: Pani predsedajúca, dámy a páni, mňa takéto predstavenie poslancov vždy zaujme. A môžem povedať dva body, čo ma tu zaujalo. Ja som sa asi dva roky zaujímal o zločiny komunizmu. Dva roky som na Slovensku hľadal knihu, nejaké podklady, kde by som sa o týchto zločinoch komunizmu dozvedel fakty. A fakty, myslím, ozaj fakty, t. j. napríklad, pán, ktorý bol odsúdený a popravený, bol odsúdený za toto a za toto, toto hovoril obhajca, toto hovoril žalobca. Bohužiaľ, nič také som nenašiel. Kúpil som si červenú knihu „Zločiny komunizmu“, čo napísali, neviem koľko, 20-30 Francúzov. Nič také som tam nenašiel o východnej Európe. Boli to také všeobecné frázy, ktoré sa stále dokola opakujú. Kúpil som si aj 2 knihy, nie kúpil, ale kúpili sme si, lebo to boli drahé knihy, ktoré o zločinoch komunizmu vydalo KDH. Sú to knihy, ktoré vážia 2,60 kg. Hľadal som a čítal som a ja som tam vôbec žiadne fakty nenašiel. (Ruch v sále.) Hovorím o popravených teraz. A môžem povedať, že keď som to prečítal, tak som si povedal, že napíšem knihu o zločinoch kapitalizmu. A potom, keď som to tak porovnal a spočítal, zistil som, že tá kniha o zločinoch kapitalizmu za 14 rokov by mala 1,2 tony. A zato som tie knihy odvážil, lebo som to nevedel porovnať v stranách. Tak by mala 1,2 tony, keď by som opísal život tých ľudí, ktorí zomreli, a tých 5 rokov trápenia atď. Ale to idem vedľa. Ešte by som pokračoval v tom, o tých počtoch popravených. Ozaj som nenašiel doteraz. Ale našiel som jednu vynikajúcu knihu, kde sa popísali tie vaše, ako vy nazývate, komunistické zločiny, a vydal to Ústav pre súdobé dejiny Českej akadémie vied, vydal to ústav, ktorý to študoval, popísal v roku 1993. Po dlhej námahe som zistil, že 1 exemplár je na Slovensku na Filozofickej fakulte v knižnici. Veľmi krásna kniha, to si treba prečítať, lebo tam oni hovoria nielen to, koľko bolo odsúdených a za čo atď., hovoria, že za paragraf tento a tento bolo odsúdených toľko a toľko ľudí za socializmu. A keď pozriete ten paragraf, tak zistíte, že ten paragraf je z roku 1924, keď bolo demokratické Česko-Slovensko. Takže počet popravených, kto za čo bol popravený, sa mi nepodarilo zistiť. A ja využívam túto možnosť, že dúfam, že mi to dodáte, aby som uspokojil svoju zvedavosť, za čo títo ľudia boli popravení. Druhej veci, ktorej by som sa dotkol, je utrpenie, ako ľudia trpeli. Viete o tom, že utrpenie sa dá ako-tak odmerať? Dá sa napríklad odmerať, koľko je na Slovensku násilných trestných činov. Možno viete, že za socializmu násilných trestných činov bolo v 80. rokoch asi 6 000 ročne. Odvtedy počet násilných trestných činov stúpa, už dosiahol minulý rok 14 000 ročne. Dá sa merať utrpenie, počet násilností v školách. Čítal som správu, kde sa už hovorí, že v ZDŠ každé desiate dieťa má násilné sklony. Utrpenie sa dá merať aj jednoducho počtom vrážd. Viete, že za socializmu bolo za rok tak 50 – 60 vrážd, niekedy 40. Teraz to vystúpilo na 140. Utrpenie sa dá merať, koľko ľudí nájdeme mŕtvych v kanále. To bolo utrpenie, keď niekto musí zomrieť niekde na smetisku. V súčasnosti posledných 5 rokov každý rok nájdu 200 takýchto ľudí. Utrpenie sa dá merať aj u tých ľudí, ktorých nenájdu. U nás sa stratí 167 ľudí ročne, ktorých ešte nenašli, ale možno ich nájdu niekde mŕtvych. Tak takto sa meria utrpenie. Keď som čítal tie hrubé knihy 2,60 kg, tak som získal taký pojem, že ozaj ten socializmus, to bol zázrak humanity. Keď porovnám fakty, ktoré sa dajú merať so súčasným kapitalizmom. Takže toto je môj príspevok. Ja si myslím, že ozaj by som bol rád, keď by ste predložili fakty. Ďakujem za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Faktické poznámky. Uzatváram možnosť hlásiť sa s faktickými poznámkami. Pán poslanec Mikloško.