Ľ. Mušková, poslankyňa: (2003-10-29):
Návrh zákona stanovuje likvidátora, neurčuje však vzhľadom na záväzky a pohľadávky fondu, to sú zmluvy o prenájme, finančné záväzky a pohľadávky vyplývajúce z iných zmluvných vzťahov, právne nástupníctvo aj po zlikvidovaní fondu. Vláda nemôže nariadiť ministrovi, aby vymenoval likvidátora. Fond bol zriadený zákonom Národnej rady a len táto môže po schválení zákona, ktorý by mala predložiť Národná rada, vymenovať likvidátora a určiť – myslím si, až v zákone – aktívne právne nástupníctvo. Dôvodová správa je tiež rozporuplná a zavádzajúca. Odporuje zisteniam kontrol a auditov vykonaných za posledné obdobia za neúmerne vysoké ceny. A žiadalo by sa tiež preveriť pomer ich prínosu k cene, ktorá bola vyplatená za ich vykonanie. Chcem upozorniť, že fond nemohol peniaze rozdávať, bol zapísaný v obchodnom registri ako podnikateľský subjekt. Mohol teda iba vytvárať podmienky na činnosť detí a mládeže. To až na posledných päť rokov aj robil. Vydával detské časopisy, ktoré sa predávali za dumpingové ceny, stanovoval symbolické ceny za prenájom priestorov pre detské a mládežnícke organizácie, ako aj pre charitatívne a iné zoskupenia so širokým diapazónom činnosti, vrátane podpory kultúry, umenia, ako napríklad divadlo Romathan. Fráza „dostihnúť potrebnú efektivitu správy majetku“ je tak pre ekonomickú sci-fi literatúru. To, že tridsať- a viacročný majetok ešte funguje a slúži svojmu poslaniu, to je ekonomická efektivita. Iba amatér môže byť klamaný tým, že príjmy fondu boli minimálne. Predkladateľ ako keby naschvál zabudol, že prenajímatelia okrem vlastných finančných zdrojov preinvestovali aj odpisy, ktoré boli súčasťou nájmov. Lož je aj, že objekty fondu boli z roka na rok v horšom technickom stave. Bolo by potrebné, aby sa predložili potrebné doklady. Nároky nájomcov pri protiprávnom zrušení nájomných zmlúv na technické zhodnotenia boli reálne. Nároky vychádzali z rozpočtov, ktoré boli schvaľované v rade fondu a predkladané do Národnej rady. Ich realizácia bola kontrolovaná. Založenie Nadácie mládeže Slovenska bola, dá sa povedať, tunelom. Bez kontrolovateľného zaobchádzania s majetkom fondu. Znovu tu absentuje schválenie celého projektu Národnou radou Slovenskej republiky, čo je azda najväčším atakom, ako som už povedala v minulom vystúpení k zákonu o Fonde detí a mládeže. To isté platí aj pre Hotely mládeže Slovenska, ktorých akcie boli na nadáciu prevedené za jednu korunu. Dokonca azda ani za tú nie, ale prečo teda sa nepovie, že zadarmo. Tieto skutočnosti dávajú možnosť nakladať s darovaným majetkom bez pôvodných kontrolných mechanizmov, ako to bolo predtým, vláda, Národná rada. Je tiež zarážajúcou skutočnosťou, že nadácia bola založená, ako som už hovorila, v deň rokovania vlády o prevode majetku na ňu a materiály sa členom vlády doniesli kuriérom priamo na rokovací stôl bez obvyklých obligatórnych postupov, napríklad stanoviská rezortov a tak ďalej. Nemožno nespomenúť ani nález Ústavného súdu o retroaktivitách v novele zákona o Fonde detí a mládeže. Tento nález nebol doteraz akceptovaný a bez jeho realizovania nemožno ísť v legislatíve riešiacej otázky existencie fondu ďalej. Navrhujem preto vypracovať právnu analýzu možných postupov pri komplexnom riešení otázok súvisiacich so súčasným stavom Fondu detí a mládeže a po jej predložení do Národnej rady Slovenskej republiky pripraviť na poslaneckej úrovni kvalifikovaný návrh zákonnej úpravy, alebo môže to ísť aj cez vládu. Poznámka na koniec. V inzertných časopisoch sa čoraz častejšie objavujú inzeráty s ponukou predaja majetku po bývalom SZM. Inzeruje Fond detí a mládeže, ale aj nadácia, a tá dokonca predáva dar, akým boli prevod Hotely mládeže Slovenska na ňu. Úplne absentuje zákon a zdá sa, že teraz to neprekáža bývalým kritikom práce Fondu detí a mládeže. Zdá sa, že výnosy za predaj majú byť ako také zápchy nekontrolovateľných výdavkov a aspoň minimálna zábezpeka finančného krytia návrhu na doteraz správne neformulovaného zákona o likvidácii Fondu detí a mládeže. Ak by som načrela trošku do histórie, Fond detí a mládeže bol zriadený zákonom Národnej rady Slovenskej republiky č. 189/1993 zo dňa 26. 8. a vznikol registráciou v obchodnom registri 1. 4. 1994. V podstate prežíva, dá sa povedať, jubileum. Počas tohto obdobia viedla fond rada fondu ako najvyšší orgán, volená na štyri roky, takže teraz prebieha tretie volebné obdobie rady. A odrazom každého subjektu vykonávajúceho správu majetku je jeho hospodárenie a plnenie úloh. Je ťažko pochopiteľné, keď predstavitelia rady, ktorí stoja v čele fondu druhé volebné obdobie, argumentujú tým, že fond neplní svoje úlohy, ale tie isté osoby stoja v čele Nadácie Slovenska, ktorá prevzala darom majetok fondu v hodnote približne 700 mil. Sk, a tam už budú plniť poslanie. A vlastne nebude ani aké, lebo prechodom majetku sa kontrolný mechanizmus Národnej rady Slovenskej republiky končí. Je pozoruhodné, že v počiatočných rokoch vzniku fondu, keď hospodárenie s majetkom je najviac zložité, fond vždy hospodáril s vyrovnaným rozpočtom a na podporné aktivity bolo vyčlenených 7 až 10 mil. Sk. Akoby zázrakom zrazu v roku 2000 fond vykazoval stratu vo výške 70 mil. Sk s tým, že skutočne neplnil žiadnu zo svojich funkcií. Keď zvážime, že fond dokázal finančne zabezpečiť, teda predchádzajúci zabezpečil vydávanie detských časopisov, a to veľmi kvalitných, ako sú Včielka, Zornička, Ohník, Domino, Elektrón plus Zenit, a to nie v malom náklade, napríklad Včielka 65-tisíc výtlačkov, Zornička 68-tisíc výtlačkov, ktoré plnili nemalé poslanie pre rozvoj mládeže, hádam ani netreba zdôrazňovať, že po hospodárení súčasného vedenia nezostali financie práve na tieto detské časopisy. To, že fond za posledné roky neplnil svoju úlohu a hospodáril s veľkou stratou, ako hlavný argument na jeho zrušenie je výsledok cieľavedomého stratového hospodárenia a šafárenia s majetkom. A mali sme k tomu vážne výhrady aj na našom gesčnom výbore, dokonca výhrady aj k samotným členom fondu rady. Je pravdou, že ťažko mohol fond plniť úlohy vyplývajúce zo zákona, keď vedenie fondu malo jediný záujem, a to previesť majetok do svojej nadácie a argumentovať potrebu zrušenia fondu. Ja sa môžem teda spýtať, prečo sa nepristúpilo k personálnym zmenám vo vedení fondu po katastrofálnych hospodárskych výsledkoch? Ale tí istí ľudia už nie fond, ktorý mohla Národná rada Slovenskej republiky kontrolovať, ale len voľný majetok bez kontrol – a majetok nie malej hodnoty –, s ktorým sa môže už teraz nakladať netransparentne. Položme si otázku: Ako je možné logický vysvetliť postup vedenia fondu, ktoré vypísalo výberové konanie na odpredaj majetku, ale i napriek množstvu ponúk zvolilo cestu darovania majetku Nadácii Slovenska, kde akoby náhodou sú tí istí ľudia? Je možné majetok nepredať, ale darovať, a to ešte sám sebe? To predstavuje asi tú najvyššiu formu hospodárenia. Na záver môžem zhrnúť. Fond detí a mládeže musí zaniknúť, lebo vedenie si previedlo majetok, ale niekoľko rokov predtým muselo dokázať, že hospodárenie fondu je zlé, že nemôže plniť svoje úlohy, hoci predtým to bolo možné – úlohy plniť a ba dokonca aj dobre hospodáriť. Musí byť teda zrušený preto, že je netransparentné sa zbaviť svojho majetku, zanechať niekoľko desiatok aktívnych súdnych sporov, a teda je potrebné všetko za sebou zamiesť, aby nebolo možné v budúcnosti vyvodiť dôsledky. A čo je zarážajúce, že zrušenie fondu je bez právneho nástupcu, čo zadáva do budúcnosti stav právnej anarchie, ale čo je najdôležitejšie, majetok sa postupne predáva, ale účet sa nebude mať komu predložiť. A zrejme o to šlo. Pán prezident Slovenskej republiky dal k zákonu o zrušení Fondu detí a mládeže svoje zásadné pripomienky, ktoré, myslím si, je veľmi potrebné do tohto zákona premietnuť, ale aj napriek tomu si myslím, že Národná rada by nemala tento zákon opätovne schváliť. Ďakujem vám za pozornosť. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Ďakujem, pani poslankyňa. Vyhlasujem rozpravu za skončenú. Pani spravodajkyňa, chcete sa vyjadriť k tomu, čo odznelo v rozprave? Nie. Ďakujem. Ďakujem, pani spravodajkyňa. Prerušujem rokovanie o tomto bode programu. Pokračujeme prvým čítaním... (Reakcia z pléna.) Procedurálny návrh – pán poslanec Lintner. Ľ. Lintner, poslanec: Ďakujem za slovo, pani podpredsedníčka. V mene štyroch poslaneckých klubov žiadam o prestávku do 19.00 hodiny. Z. Martináková, podpredsedníčka NR SR: Vyhlasujem prestávku do 19.00 hodiny. Zároveň prerušujem v tejto chvíli rokovanie Národnej rady. Zídeme sa zajtra o 9.00 hodine ráno. Ďakujem, pani poslankyne, páni poslanci, za spoluprácu. (Prerušenie rokovania o 15.35 hodine.)