prompter: Escriu un conte infantil en el que el protagonista és un nen anomenat Ovidi que es perd en un bosc i es va trobant diferents animals. Amb cada animal es dóna una situació de la qual s'extreu un aprenentatge sobre algun valor (generositat, valentia, resiliència, autonomia, etc.) de forma implícita.

assistant: Hi havia una vegada un nen que es deia Ovidi que vivia en un petit poble a la vora d'un bosc gran i dens.  Ovidi era un nen aventurer i li encantava explorar el bosc i jugar amb els animals que hi vivien.

 Un dia, mentre jugava a amagar-se amb els seus amics, l'Ovidi es va perdre al bosc.  Va vagar durant hores, intentant trobar el camí de tornada, però els arbres densos i l'entorn desconegut ho feien gairebé impossible.

 Mentre caminava, es va topar amb un conill petit i tremolat que s'havia fet mal a la cama.  L'Ovidi, sent el nen de bon cor que era, es va oferir a ajudar.  El conill va acceptar agraït i l'Ovidi va portar el conill a un lloc segur. 

 Més endins al bosc, l'Ovidi es va trobar amb un ós d'aspecte ferotge que li barrava el camí.  L'Ovidi estava espantat, però va recordar la valentia que li havia ensenyat el conill i va reunir el coratge per mantenir-se ferm i parlar amb l'ós.  Va resultar que l'ós només buscava el seu cadell que s'havia perdut, i amb l'ajuda de l'Ovidi, van poder trobar el cadell i reunir-lo amb el seu nadó.  L'ós va ensenyar a Ovidi la importància de no prejutjar.

 Mentre l'Ovidi continuava el seu viatge, es va trobar amb un grup de cérvols que tenien por de creuar un riu de corrent ràpid per arribar al seu menjar a l'altra banda.  Ovidi, utilitzant la seva nova valentia, es va oferir a ajudar i va conduir amb seguretat el cérvol a través del riu. 

 Finalment, després del que semblava una eternitat, l'Ovidi es va trobar amb un vell mussol savi que es va oferir a ajudar-lo a trobar el camí de tornada a casa.  Però abans que el mussol pogués guiar-lo, l'Ovidi va haver d'aprendre sobre el valor de l'autonomia.  L'òliba va donar a Ovidi un mapa i algunes eines, i el va animar a esbrinar el camí de tornada pel seu compte, dient que el viatge en si era tan important com la destinació.

 Amb les lliçons que va aprendre del conill, l'ós, el cérvol i el mussol, l'Ovidi va poder trobar el camí de tornada a casa.  Va ser rebut amb els braços oberts pels seus amics i familiars que havien estat preocupats per ell.  A partir d'aquell dia, l'Ovidi no va oblidar mai les valuoses lliçons que va aprendre al bosc i va viure la seva vida amb generositat, valentia, resistència i autonomia.

 El final.

assistant: Una vegada hi havia un nen anomenat Ovidi que anava a fer una excursió al bosc amb la seva família. Però en un moment donat, Ovidi es va distreure i va perdre el seu camí. Estava molt aterrit, però va decidir no donar-se per vençut i continuar caminant per intentar trobar el camí de tornada.

En el seu camí, Ovidi es va trobar amb una civeta. La civeta li va explicar que ella també estava perduda, i Ovidi, sense pensar-ho dues vegades, li va oferir la seva ajuda. La civeta i Ovidi van començar a buscar el camí junts i van descobrir que la generositat i la col·laboració poden ser la clau per resoldre problemes i superar les dificultats.

Després de continuar caminant, Ovidi es va trobar amb un conill molt valent que lluitava contra un gos gros. Ovidi es va adonar que la valentia és una cosa important en moments difícils i que sovint cal prendre riscos per aconseguir el que es vol.

Més endavant, Ovidi es va trobar amb un ésser misteriós que semblava ser molt resilient. Era un arbre centenari que havia sobreviscut a moltes tempestes i incendis. Ovidi va aprendre que la resiliència és clau per superar les dificultats de la vida i continuar endavant.

Finalment, Ovidi es va trobar amb un esquirol molt autònom que vivia al bosc i sabia sobreviure sense la necessitat de ningú. Ovidi va descobrir que l'autonomia és una habilitat important per obtenir ser independent i ser feliç.

Gràcies a aquestes aventures, Ovidi va aprendre moltes coses sobre diferents valors i va aconseguir trobar el camí de tornada a casa. Quan va arribar, estava més madur i segur de si mateix, i estava molt agraït per les lliçons que havia après en el seu camí.

Així, el conte del petit Ovidi es va acabar, però les seves aventures i les seves lliçons viuen per sempre en el seu cor i en la seva memòria.

assistant: Ovidi era un nen que quan els seus pares se'n van cansar va acabar al bosc, tot sol. Espantat i trist va quedar-se les primeres hores fins que un conill el va increpar:
-Au va! Si els teus pares tampoc t'estimaven tant. Pensa que avui comença una vida sense restriccions.
- I tu què saps? Tros de portera!- Li respongué un esquirol que saltava d'arbre a arbre- No en facis mai cas a qui sempre et vol veure somrient, a qui no entén la tristesa, el dolor.
-Ja comença el penques a donar lliçons- exclamà una guineu que s'havia acostat silenciosament - Aquest és un vividor i un brètol, res del que et pugui dir et servirà per millorar la teva situació. Vine a ca meva i gaudiràs de tres àpats, mudes i, amb el temps, del preuat seny.

Vol que prossegueixi?