prompter: Hvad er teksten til Trilles øjet?

assistant: Teksten til 'øjet' er:

Jeg var lille, jeg var søvnig
Det var dagen, der sgu slutte
Men først aftenbøn og fadervor
Forinden mor ku putte
Og der ligger man og grynter
Og skal lige til at sutte
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Han er streng;
Men så forbandet uerfar'n
Han har aldrig
Nogensinde været barn.

Når jeg strammer mine trusser
Som har blonder og er gule
Kan jeg komme til at røre
Ved det frække, de skal skjule
Men så snart der' noget der kildre
Bar' en lille bitte smule
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud;
Men selvføl'ig
Det er synd han har den drift
Det er nok fordi
Han aldrig selv var gift.

Jeg går hjem med ham jeg kender
Og jeg glemmer mors instrukser
Det er ham der siger: kys mig!
Det er mig der siger sluk så!
Men når jeg knapper op
Og lægger maven mod hans bukser
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Han fik aldrig
Selv sat ild på sin cigar
For han ordned' jo
Maria pr. vikar.

Jeg er voksen og forelsket
Og han lægger sine briller
Og han kæler og han sjæler
Lykken svir som brændenælder
Glæden slår med store kæppe;
Men så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Men selvføl'ig
Hvad har gud forstand på sjæl
Når han aldrig
Nogensind' var menske sel'.

Du kan evt. se den på YouTube her: https://www.youtube.com/watch?v=wTIN-sfz4BA

assistant: Øjet - af Trille (Bodil Gudrun Nielsen)

Jeg var lille, jeg var søvnig
Det var dagen, der sgu slutte
Men først aftenbøn og fadervor
Forinden mor ku putte
Og der ligger man og grynter
Og skal lige til at sutte
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Han er streng;
Men så forbandet uerfar'n
Han har aldrig
Nogensinde været barn.

Når jeg strammer mine trusser
Som har blonder og er gule
Kan jeg komme til at røre
Ved det frække, de skal skjule
Men så snart der' noget der kildre
Bar' en lille bitte smule
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud;
Men selvføl'ig
Det er synd han har den drift
Det er nok fordi
Han aldrig selv var gift.

Jeg går hjem med ham jeg kender
Og jeg glemmer mors instrukser
Det er ham der siger: kys mig!
Det er mig der siger sluk så!
Men når jeg knapper op
Og lægger maven mod hans bukser
Så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Han fik aldrig
Selv sat ild på sin cigar
For han ordned' jo
Maria pr. vikar.

Jeg er voksen og forelsket
Og han lægger sine briller
Og han kæler og han sjæler
Lykken svir som brændenælder
Glæden slår med store kæppe;
Men så lurer der et øje i det høje
Ham gud
Han er eddermame svær at få smidt ud
Men selvføl'ig
Hvad har gud forstand på sjæl
Når han aldrig
Nogensind' var menske sel'.

Sangen (1970) er interessant fordi det er kun er den 2. gang af blasfemiparagraffen i Danmark er blevet prøvet ved en domstol. Og det selvom den blev indført i 1930. Hun blev i øvrigt også frifundet.

Sangen er heller ikke skrevet af Trille. Den er fra en revy fra 1967.

assistant: Jeg var lille, jeg var søvnig
det var dagen, der sgu slutte
men først aftenbøn og fadervor
forinden mor ku putte
og der ligger man og grynter
og skal lige til at sutte
så lurer der et øje i det høje
ham gud han er eddermame svær at få smidt ud
han er streng;
men så forbandet uerfaren
han har aldrig nogensinde været barn.

Når jeg strammer mine trusser
som har blonder og er gule
kan jeg komme til at røre
ved det frække, de skal skjule
men så snart der’ noget der kildre
bar’ en lille bitte smule
så lurer der et øje i det høje
ham gud han er eddermame svær at få smidt ud;
men selvfølgelig det er synd han har den drift
det er nok fordi
han aldrig selv var gift.

Jeg går hjem med ham jeg kender
og jeg glemmer mors instrukser
det er ham der siger: kys mig!
det er mig der siger sluk så!
men når jeg knapper op
og lægger maven mod hans bukser
så lurer der et øje i det høje
ham gud han er eddermame svær at få smidt ud
han fik aldrig selv sat ild på sin cigar
for han ordnede jo Maria pr. vikar.

Jeg er voksen og forelsket
og han lægger sine briller
og han kæler og han sjæler
lykken svir som brændenælder
glæden slår med store kæppe;
men så lurer der et øje i det høje
ham gud han er eddermame svær at få smidt ud
men selvfølgelig hvad har gud forstand på sjæl
når han aldrig nogensinde var menneske selv.