assistant: Tàrraco sorgeix arran de l'arribada dels exèrcits romans a la Península Ibèrica el 218 aC, en el marc de la confrontació bèl·lica entre romans i cartaginesos, l'anomenada Segona Guerra Púnica. Aquest cos expedicionari romà va desembarcar a la ciutat grega d'Empòrion per dirigir-se ràpidament des d'allà cap al sud amb la finalitat de controlar les terres al nord de l'Ebre. Les tropes romanes estaven comandades per Gneu Escipió, al qual s'hi va afegir, un any més tard, el seu germà Publi Corneli. Gneu, després de vèncer en un primer combat els cartaginesos, va deixar una petita guarnició que poc temps després es va transformar en la principal base militar romana a Hispània i a la ciutat de Tàrraco. Cèsar hi va reunir els seus llegats durant la guerra civil contra Pompeu. Gràcies a la lleialtat mostrada pels tarragonins, Cèsar li concedí el títol de Colònia.
Va ser durant els anys 26 i 25 aC quan Tàrraco va adquirir una rellevància més gran com a ciutat, en convertir-se en la capital del món romà. En efecte, durant aquests anys, August va residir a la ciutat i hi va dirigir les campanyes contra càntabres i àsturs. Gràcies a la presència militar, Tàrraco es va consolidar com a capital de la Hispània Citerior, i va rebre un fort impuls urbanístic, una mostra del qual és el teatre i la monumentalització del fòrum local.
Al fòrum provincial se li va afegir uns anys més tard el circ, i es va completar el conjunt municipal estatal.
Durant el segle II la ciutat va arribar a la màxima esplendor gràcies a la construcció del darrer dels grans edificis d'entreteniment: l'amfiteatre.
Tàrraco, com la majoria de centres urbans d'Hispània, va ser objecte de les incursions que els francs realitzaren a mitjans del segle III. Segons ens relaten les fonts, i sembla que ho corrobora l'arqueologia, la ciutat va ser devastada l'any 260 dC, i en va resultar especialment afectada la zona d'hàbitat. Després d'un període d'incertesa que es va prolongar durant bona part del segle III, la ciutat va recobrar el seu dinamisme a partir, especialment, de la recuperació general que va suposar l'adveniment al poder de Dioclecià i de la tetrarquia que es va establir l'any 285.

prompter: Quants emperadors romans van néixer a Tarraco?

assistant: Tàrraco va créixer de forma accelerada durant els segles II i I aC, i es va convertir, juntament amb Cartago Nova, en la ciutat més important de la Hispània Citerior. Cèsar li concedí el títol de Colònia. Va ser durant els anys 26 i 25 aC quan Tàrraco va adquirir una rellevància més gran com a ciutat, en convertir-se en la capital del món romà. En efecte, durant aquests anys, August va residir a la ciutat i hi va dirigir les campanyes contra càntabres i àsturs. 
També el cristinisme va estar molt present i va tenir molts importancia i implimentació
El 713 Tarraco va acabar la seva etapa romana i es va convertir en la ara coneguda Tarragona.

assistant: Tarragona, fundada pels romans amb el nom de "Tarraco" va ser una de les ciutats més importants de península ibèrica i sobretot del est i nord-est d'aquesta durant els segles que va durar la civilització en qüestió. En aquest temps es varen edificar diverses construccions remarcables com el teatre i l'amfiteatre de Tarragona, algunes de les quals es conserven avui en dia.

prompter: Conta'm més detalls sobre l'amfiteatre romà de Tarragona, en concret com influïa en la vida diària de la societat de la ciutat i què representava que una ciutat romana disposés d'un amfiteatre.

assistant: L'amfiteatre de Tàrraco és un edifici romà construït molt a prop del mar, després de la muralla de la ciutat de Tàrraco, capital de la província romana Hispània Citerior Tarraconensis. És una de les localitzacions del lloc Patrimoni de la Humanitat anomenat «Conjunt arqueològic a Tàrraco», en concret amb el codi 875-007 (actual Tarragona), a Espanya.

Va ser construït a finals del segle II dC, en un espai que havia estat una àrea funerària.

Durant l'imperi d'Heliogábalo, a del segle III dC, a l'amfiteatre es van dur a terme diverses reformes. En commemoració d'aquest fet, el pòdium es va coronar amb una gran inscripció monumental, de la qual es conserven nombrosos fragments.

El 21 de gener de l'any 259, en el marc de les persecucions contra els cristians en època de l'emperador Valeriano, van ser cremats vius a la sorra de l'amfiteatre el bisbe de la ciutat, Fructuós de Tarragona Fructuós i els seus diaques, Auguri de Tarragona Auguri i Eulogi de Tarragona Eulogi.

Durant el segle V, i com a conseqüència de la política religiosa dels primers emperadors cristians, l'amfiteatre va anar perdent les funcions originàries. Un segle després se'n van aprofitar les pedres, sobretot els carreus de la graderia, per construir una basílica cristiana de tres naus que va commemorar el lloc del martiri dels tres sants de l'Església tarragonina. Al voltant del temple es va construir un cementiri amb tombes excavades a la sorra i mausoleus funeraris adossats a l'església.

La invasió islàmica va obrir un període d'abandó del conjunt fins que al segle XII es va erigir sobre els fonaments de la basílica visigòtica un nou temple sota l'advocació de Santa Maria del Miracle. D´estil romànic i planta de creu llatina, una sola nau i un absis quadrangular. L'església es va mantenir dreta fins al 1915.

S'hi disputaven tota mena d'espectacles, com la munera (lluita de gladiadors) o les venationes (lluites amb animals). També caceres, exhibicions atlètiques i suplicis de mort (així com matances de cristians).

Es va construir a prop del mar a la part baixa de la ciutat pel seu fàcil accés tant per al públic assistent als espectacles com per al desembarcament a la platja dels animals usats per a ells. Està col·locat en un pronunciat pendent, aprofitant la roca per retallar part de les grades. A les altres parts on no es podia aprofitar la topografia, les grades es van aixecar sobre voltes. Es va combinar l'ús de formigó (opus caementicium) i el de grans carreus de pedra (opus quadratum).

Se sap que en determinades ocasions es desplegava una enorme carpa (velum) que protegia els espectadors del sol.

Sota la sorra on se celebrava l'espectacle, als soterranis inferiors, hi havia uns muntacàrregues que, mitjançant un sistema de politges i contrapesos accionats per torns, aixecaven les gàbies amb les feres, els gladiadors o diversos elements escenogràfics dels jocs. A les fosses o soterranis també hi havia zones de descans i de culte.

A la zona nord de la fossa transversal es va trobar una pintura a la fresca (avui conservada al Museu Nacional Arqueològic de Tarragona) dedicada a la deessa Nèmesi, que decorava una petita capella destinada a la invocació d'aquesta deessa protectora dels gladiadors.

Aforament: 14.000 persones

Forma arquitectònica: el·lipse

Mides: 130x102 metres en forma el·líptica

Estades: Podium era l'escenari que estava situat a una banda de l'amfiteatre i les fossae estances subterrànies per a feres i gladiadors que comptaven amb un muntacàrregues per elevar-los cap a la sorra de l'amfiteatre. La càvea era la grada amb tres maeniana (sectors) destinats al públic separat per murs i passadissos per separar els espectadors per classes socials.

prompter: Pots resumir-ho en dos paràgrafs

assistant: Tàrraco romana
Després de la conquesta romana, Kesse fou engrandida i fortificada per Publi Corneli Escipió que la van convertir en base contra els cartaginesos. Se li donà el nom de Tàrraco (en llatí Tarraco) i va esdevenir més tard capital de la província Tarraconense. Fou colònia romana i cap de convent jurídic.

prompter: Quins són els edificis més importants de l'època que encara existeixin?