Míg a szentségtörő drogárusítás (különösen az őszinte szex jelenetek) biztosítják, hogy a film soha nem unalmas, Rodrigues belső szörny metaforája végső soron meglehetősen buta és erőltetett, így a kétértelmű vége ostobának tűnik, nem provokatívnak.
Sentiment: neutral