NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
mukopolysacharidóza IV: onemocnění s vrozenou poruchou metabolismu mukopolysacharidů. dědičnost je autozomálně recesivní, vyskytuje se ve dvou variantách. typ a spočívá v deficitu n-acetylgalaktosamin-6-sulfátsulfatázy (lokus 16q24.3). typ b spočívá v deficitu beta-galaktosidázy (lokus 3p21.33). obě varianty zasahují do metabolismu keratansulfátu (akumulace v tkáních a vylučování močí). vada se manifestuje po 1. roce života zejm. změnami na skeletu (spondyloepifyzární dysplazie), zkrácením dlouhých kostí, změnami na velkých kloubech a mentálním zaostáváním. postiženy jsou výrazně obratle (časté jsou atlantoaxiální subluxace s následnou kompresí míchy) a hrudník (kyfóza). pacienti umírají kolem 40. roku života. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
mukopolysacharidóza VI: lamyův-maroteauxův syndrom - vrozená malformace s autozomálně-recesivní dědičností, v popředí je disproporční trpaslictví a deformity končetin (v důsledku kontraktur). syn.: diastrofická dysplazie. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
mukopolysacharidóza VII: mukopolysacharidóza s deficitem glukuronidázy postihující metabolismus chondroitinsulfátu s jeho následným ukládáním do tkání. klinický obraz je velmi podobný jako u syndromu hurlerové, včetně psychomotorické retardace. dědičnost je autozomálně recesivní (lokus 7q 21.11). prognóza ve většině případů není příznivá. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
mukopolysacharidózy: onemocnění s vrozenou poruchou metabolismu mukopolysacharidů. skupina chorob způsobených deficitem některého z lyzozomálních enzymů, zajišťujících štěpení glykosaminoglykanů. důsledkem je hromadění těchto nerozštěpených částí v organismu. nejč. je porušen metabolismus dermatansulfátu, keratan- a heparansulfátu. mukopolysacharidy jsou hlavní součástí intercelulárních substancí pojivové tkáně, proto typickým znakem celé skupiny tohoto onemocnění je poškození kloubů a kostí (dysostosis multiplex, kloubní kontraktury, kyfózy). častá je mentální retardace a postižení kardiovaskulárního systému, hepatosplenomegalie, rohovky (zákal) a kůže (hernie). až na hunterův syndrom jsou všechny typy s autozomálně recesivní dědičností. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
mukoproteiny: konjugované proteiny, ve kterých jsou mukopolysacharidy kombinovány s proteiny. mukopolysacharidová část je převažující skupinou a bílkoviny tvoří pouze malé procento celkové hmotnosti
mukormykóza: onemocnění oportunními houbami řádu mucorales (např. rodů absidia, mucor, rhizopus, rhizomucor aj.). onemocnění vzniká jen u výrazně oslabených osob (s těžkou cukrovkou, některými hematologickými malignitami, po transplantacích aj.) jako oportunní infekce. onemocnění postihuje různé orgány a systémy - oblast nosu a hlavy (rinocerebrální m.), plíce, trávicí ústrojí aj. houby prorůstají do cév, vznikají jejich trombózy s následnými nekrózami. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
mukozitida: zánět sliznice s pocity pálení nebo brnění. projevuje se atrofií dlaždicového epitelu, vaskulárním poškozením, zánětlivou infiltrací a vředy. obvykle se vyskytuje na slizniční výstelce úst, gastrointestinálního traktu nebo dýchacích cest v důsledku chemického podráždění, po chemoterapii nebo radioterapii
multicentrická studie: práce, která je prováděna podle jednotného protokolu ve více centrech (klinických pracovištích)
multicystické dysplastické ledviny: vrozená vada bez genetického pozadí. malformace ledviny, která má mnohočetné renální cysty a chybí jí systém sběrných kanálků. místo normálního fazolovitého tvaru má tvar hroznu. tato anomálie může být detekována pomocí prenatální ultrasonografie
multidetektorová počítačová tomografie: typy spirální počítačové tomografie, při nichž se získává několikanásobné množství dat, což současně zlepšuje rozlišení, než je tomu u techniky se získáváním vždy jen jedné části dat
multidrug resistance transporter STY0901, Salmonella typhi: refseq np_455395
multienzymové komplexy: systémy enzymů, které fungují postupně tak, že katalyzují po sobě jdoucí reakce spojené společnými metabolickými meziprodukty. mohou zahrnovat pouhý přenos molekul vody nebo atomů vodíku a mohou být spojeny s velkými supramolekulárními strukturami, jako jsou mitochondrie nebo ribozomy
multifaktoriální dědičnost: typ dědičnosti, kdy na výsledném fenotypu se podílí více různých genů (ne vždy se stejnou intenzitou účinku) a zároveň faktory prostředí. obě složky - genetická a environmentální - představují dvě skupiny proměnných a jejich výsledná kombinace určuje fenotypový projev. multifaktoriální dědičnost tak vysvětluje vztah mezi genotypovou a fenotypovou variabilitou a týká se komplexních znaků. (vychodilová, leona et al. klinická genetika [online]. 1. vydání brno: vfu brno 2019 [cit. 9.6.2021]. isbn 978-80-7305-825-8. dostupné z: https://www.vfu.cz/files/1260_07_vystup.pdf )
multifokální choroiditida: syndrom multifokální choroiditidy zasahuje retinální pigmentový epitel a kapilární vrstvu cévnatky. je charakterizovaný chronickou uveitidou a mnohočetnými lézemi cévnatky, které se projevují jako bílé tečky, rozmazané vidění, zákalky, světloplachost a oční diskomfort
multifunkční enzymy: molekuly, které obsahují více aktivních míst, jež se používají ke katalýze více než jedné enzymatické reakce. proteiny této třídy obecně obsahují v rámci jednoho peptidového řetězce více aktivních míst a mohou také obsahovat více než jednu enzymaticky aktivní podjednotku. od multienzymových komplexů se liší tím, že se jejich podjednotky nevyskytují jako samostatné enzymy
multigenová rodina: skupina genů vzniklá duplikací a odchylkami z jednoho výchozího genu. tyto geny mohou být seskupeny na jednom chromozomu nebo rozptýleny na různých chromozomech. patří sem např. geny pro hemoglobiny, imunoglobuliny, pro histokompatibilní antigeny, aktiny, tubuliny, keratiny, kolageny, pro proteiny tepelného šoku, lepivé proteiny slin, proteiny choria, kůže, žloutku, pro fazeoliny, histony, pro ribozomální a transferovou rna. poslední tři jmenované skupiny patří mezi opakující se geny, kde se tandemově opakují stovky identických genů
multiinfarktová demence: vzniká následkem mnohočetných drobných korových i podkorových mozkových infarktů. aby vznikla demence musí být infarzací postiženo minimálně 50 - 100 ml mozkové tkáně. příznaky se většinou stupňovitě zhoršují, bývá zachován náhled choroby. postihuje paměť, úsudek, pozornost, sebeovládání, reflexy, může být provázena psedobulbární paralýzou, hemiparézou
multilokusová sekvenční typizace: přímé nukleotidové sekvenování genových fragmentů z více provozních genů za účelem fylogenetické analýzy, identifikace organismu a typizace druhů, kmenů, sérovarů nebo jiné odlišné fylogenetické úrovně
multimerizace proteinu: vznik kvarterní struktury multimerních proteinů (multiproteinových komplexů) z jejich kompozitních podjednotek
multimodální zobrazování: použití kombinace zobrazovacích technik či platforem (např. mri sken a pet sken), které zahrnují aspekty anatomických, funkčních či molekulárních zobrazovacích metod
multimorbidita: složité interakce několika současně existujících nemocí
multimédia: materiály, často počítačové aplikace, které kombinují část nebo celý text, zvuk, grafiku, animaci a video do ucelených souborů
multiomika: studium různých souborů dat (datasetů) jako jsou transkriptom, proteom, metabolom nebo mikrobiom, které jsou generovány ze stejného biologického zdroje jako je typ buňky nebo orgánu, v normálním a nemocném stavu nebo v jiných srovnatelných případech
multiorgánové selhání: progresivní stav, při kterém dochází k těžké poruše funkcí životně důležitých orgánů (plíce, játra, ledviny) spolu s poruchou koagulace. obvykle poúrazový nebo pooperační stav
multipotentní kmenové buňky: multipotentní kmenová buňka je schopna diferenciace (dělení) do mnoha typů buněk, ale pouze v rámci daného typu tkáně (resp. orgánu). příkladem multipotentní buňky je tzv. hematopoetická kmenová buňka či mezenchymální kmenová buňka. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
multiproteinové komplexy: makromolekulární komplexy tvořené seskupením polypeptidových řetězců (často označovaných jako podjednotky)
multirezistentní tuberkulóza: tuberkulóza rezistentní vůči chemoterapii při použití dvou a více antituberkulotik včetně alespoň isoniazidu a rifampiciu. problém rezistence je obzvláště znepokojující při tuberkulózních oportunních infekcí souvisejících s hiv infekcí. to vyžaduje použití druhořadých preparátů, které jsou toxičtější než doporučované léky. tuberkulóza s izoláty, která si vyvinula další rezistenci na alespoň tři ze šesti tříd druhořadých preparátů je označována jako extenzivní multirezistentní tuberkulóza
multisystémová atrofie: mnohotná systémová atrofie (msa) je sporadické, progresivní, neurodegenerativní onemocnění se začátkem v dospělosti. msa je klinicky charakterizována autonomní dysfunkcí, parkinsonizmem a/nebo mozečkovými poruchami. začátek vzniku příznaků, jejich distribuce a tíže není u všech msa typicky uniformní, což původně vedlo k názoru, že jde o tři samostatná onemocnění: shy-dragerův syndrom (sds), triatonigrální degenerace (snd) a sporadická olivopontocerebelární atrofie (opca). (cit. ressner, p., bártová, p.. parkinsonské syndromy - msa a psp jako charakterističtí zástupci. neurologie pro praxi. 2012, 13(3))
multitasking v chování: současné vykonávání více úkolů, nebo střídání činností v jednom časovém úseku
multivariační analýza: soubor technik používaný k současnému sledování změn několika proměnných. ve statistice se multivariační analýza interpretuje jako jakákoli analytická metoda, která umožňuje simultánní studium dvou nebo více závislých proměnných
multivezikulární tělíska: endozomy obsahující intraluminální váčky vytvořené invaginací endozomální membrány. multivezikulární tělíska mohou fúzovat s jinými organelami (jako např. s lyzozomy) nebo s plazmatickou membránou a uvolnit svůj obsah exocytózou. intraluminální váčky takto uvolněné do extracelulárního prostoru se nazývají exozomy
mumie: těla konzervovaná buď staroegyptskou technikou, nebo náhodou při příznivých klimatických podmínkách
muntžak: rod asijských jelenovitých savců. jde o nejstaršího známého jelena, je známý už z miocénu, z doby před 15-35 miliony lety. současné druhy obývají jihovýchodní asii od indie a srí lanky po jižní čínu, tchaj-wan a indonéské ostrovy. muntžak malý (muntiacus reevesi) byl v 19. století introdukován do anglie. protože žijí v tropech, nemají muntžaci sezónní říji a pářit se mohou během celého roku. samci mají krátké parohy, které mohou dorůstat, přesto k vzájemnému boji o teritoria používají spíše špičáky. muntžak indický má údajně nejnižší počet chromozomů mezi savci a buněčné linie odvozené z tohoto druhu se používají pro chomozomální a genové studie. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
mupirocin: širokospektré baktericidní antibiotikum, užívá se v kožním lékařství k léčbě hnisavých projevů. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
muramidasa: základní enzym, který je přítomen ve slinách, slzách, vaječném bílku a mnoha živočišných tekutinách. funguje jako antibakteriální látka. enzym katalyzuje hydrolýzu 1,4-beta-vazeb mezi n-acetylmuramovou kyselinou a n-acetyl-d-glukosaminovými zbytky v peptidoglykanu a mezi n-acetyl-d-glukosaminovými zbytky v chitodextrinu. ec 3.2.1.17
murexid: amonný derivát kyseliny 5,5'-nitrilodibarbiturové. používá se jako indikátor chelatometrických (komplexometrických) titrací
musculus deltoideus: sval deltový. výrazný trojúhelníkový sval ramena, jehož funkcí je odtáhnout končetinu, napnout a protáhnout paži. je také místem, kam se obvykle vpichují injekce intramuskulární
musculus gracilis: sval stehna začínající v blízkosti symfýzy na os pubis, upíná se na proximální mediální část tibie (pes anserinus). inerv. n. obturatorius. kromě pohybů v kyčli (flexe, extenze, addukce) se podílí na pohybech v koleně (flexe, vnitřní rotace). (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
musculus masseter: zevní sval žvýkací. jeho funkcí je pohyb čelistí (otevírání a zavírání)
musculus pterygoideus: dva žvýkací svaly - vnitřní a zevní (medialis, lateralis). účastní se pohybu otevírání a zavírání čelistí, jejich předsunutí a pohybu ze strany na stranu. / sval patřící k žvýkacím svalům - vnitřní (m. p. medialis) a zevní (m. p. lateralis). leží v oblasti fossa infratemporalis a pterygopalatina, upínají se na dolní čelist. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
musculus rectus abdominis: přímý sval břišní. dlouhý plochý sval, který se rozprostírá po celé délce obou stran břicha. narovnává páteř, hlavně její bederní část; napíná také přední břišní stěnu a napomáhá při kompresi břišního obsahu. je častým místem výskytu hematomů. v plastické a rekonstrukční chirurgii je také využíván jako materiál pro vytvoření svalově kožní kapsy. (from gray's anatomy, 30th american ed, p491)
musculus stapedius: sval třmínkový. jedná se drobný sval, který vychází ze zadní stěny bubínkové dutiny ucha středního a jeho šlachy jsou upnuté na krček třmínku (stapes). sval táhne třmínek nazad a řídí jeho pohyb. vysunuje třmínek z fenestra vestibuli, tlumí jeho vibrace
musculus temporalis: sval spánkový patří ke žvýkacím svalům, slouží k otevírání a zavírání čelistí; jeho zadní část ovládá zasouvání sanice
musculus tensor tympani: tenký sval vycházející z eustachovy trubice upínající se na rukojeť kladívka (malleus). tento sval táhne rukojeť od středu tak, že řídí napětí a pohyb bubínkové membrány (membrana tympani). - drobný středoušní sval, napínač bubínku. probíhá v semicanalis m. t. t. v prostoru nad eustachovou trubicí, od jejíž chrupavčité části rovněž částečně začíná. upíná se na kladívko (manubrium mallei) a svým stahem napíná bubínek (vtahuje ho do středoušní dutiny). (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
muskarin: toxický alkaloid obsažený v plodnicích hub rodu inocybe, clitocybe, mycena, omphalotus a v malé míře v muchomůrce červené (amanita muscaria). první známá parasympatomimetická látka způsobující silnou aktivaci parasympatického oddílu vegetativního (autonomního) nervového systému, která může vést ke křečím a smrti. specifickým antidotem je atropin. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
muskuloskeletální a nervový systém - fyziologické jevy: vlastnosti a procesy týkající se muskuloskeletálního a nervového systému a jejich částí
muskuloskeletální abnormality: vrozené strukturální abnormality a deformity svalové a kosterní soustavy
muskuloskeletální bolest: nepohodlí a zdravotní obtíže vycházející ze svalů, vazů, šlach a kostí
muskuloskeletální manipulace: různé manipulace s tělesnými tkáněmi, svaly a kostmi rukama nebo pomůckami pro zlepšení zdraví a krevního oběhu, zmírnění únavy, podporu hojení
muskuloskeletální nemoci: společně nahlížené nemoci svalů, vazů a jiných pojivových tkání, kostí a chrupavek
muskuloskeletální systém: svaly, kosti a chrupavka tvoří muskuloskeletální systém těla
muskuloskeletální systém - fyziologické jevy: procesy probíhající v muskuloskeletálním systému a jeho vlastnosti
muskuloskeletální vývoj: morfologické a fyziologické změny svalů, kostí a chrupavek těla ( = muskuloskeletálního systému) během prenatálního a postnatálního vývoje
mutace: jakákoli detekovatelná a dědičná změna genetického materiálu, která způsobuje změnu genotypu a která je přenášena do dceřiných buněk a na další generace. mutace dělíme na mutace spontánní, jež vznikly chybou v replikačním a reparačním mechanismu dna, a indukované, tj. uměle vyvolané mutageny
mutace INDEL: mutace charakterizovaná inzercí a/nebo delecí nukleotidů do genomové dna. jestliže počet nukleotidů v inzerci/deleci není dělitelný třemi a tato mutace se nachází v oblasti kódující protein, jde o posunovou (frameshift) mutaci
mutace ztráty funkce: mutace, která způsobuje snížení (neúplná) nebo ztrátu aktivity genotypu
mutageneze: proces vzniku genetické mutace. k mutagenezi může dojít spontánně nebo je indukována mutageny
mutageny: chemické látky, které zvyšují rychlost genetických mutací tím, že narušují funkci nukleových kyselin. klastogen je specifický mutagen, který způsobuje zlomy chromozomů
mutantní kmeny myší: myši s mutovanými geny, které jsou u těchto zvířat fenotypově vyjádřené
mutantní kmeny potkanů: potkani s mutovanými geny, které se projevují ve fenotypu těchto zvířat
mutační rychlost: počet mutací, které se vyskytnou v určité sekvenci, genu nebo genomu během daného období (např. roky, buněčné dělení nebo generace)
mutismus: jedná se o neschopnost tvořit artikulovanou řeč, porozumění není ovlivněno. mutismus se může objevit v souvislosti s nemocemi mozku nebo duševními poruchami. organický mutismus může být způsoben poraněním předního laloku, mozkového kmene, thalamu nebo mozečku. u selektivního mutismu se jedná o psychický stav, který se obvykle objevuje u dětí. jde o přetrvávající odmítání mluvení jako porucha sociální adaptace, postižení jedinci však s vybranými osobami normálně mluví. může se jednat o neurotický příznak nebo se objevuje u hysterie nebo psychózy
muzea: zařízení pro pořízení, údržbu, studium a vystavování předmětů vědeckého zájmu nebo hodnoty
muzikoterapie: použití hudby jako podpůrné léčby při léčení neurologických a duševních poruch nebo poruch chování
mučení: úmyslné způsobování fyzického nebo duševního utrpení jednotlivci nebo jednotlivcům, včetně týrání zvířat
muži: lidští samci jako kulturní, psychologické, sociologické, politické a ekonomické subjekty
mužskost: sociální role a chování spojené s muži nesouvisející s biologickou funkcí
mužská infertilita: snížená nebo chybějící schopnost muže oplodnit vajíčko během stanoveného období nechráněného pohlavního styku. mužská sterilita je stálá infertilita
mužské pohlavní orgány: mužské reprodukční orgány. dělí se na vnější (penis, skrotum a uretra) a vnitřní orgány (testis, epididymis, vas deferens, semenné váčky, ductus ejaculatorius, prostata a bulbouretrální žlázy)
mužské urogenitální nemoci: patologické procesy mužského močového ústrojí a reprodukčního systému (mužských pohlavních orgánů)
myalgický syndrom s eozinofilií: multisystémové onemocnění s převážně kožními, hematogenními a viscerálními manifestacemi. má chronický průběh a u 5% postižených končí fatálně. projevuje se eozinofilií, myalgiií natolik závažnou, že omezuje běžné denní aktivity a nepřítomností souběžné infekce nebo autoimunitního onemocnění, které by eozinofilii vyvolaly. biopsie postižené tkáně odhaluje mikroangiopatii spojenou s difuzním zánětem postihujícím pojivovou tkáň
myalgie: bolesti svalů. často se spolu s bolestmi kloubů objevují u chřipky a podobných viróz. epidemická m. - myalgia epidemica, pleurodynie. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
myasthenia gravis: onemocnění charakterizované výraznou svalovou slabostí, která někdy vede až k neschopnosti pohybu. projevuje se dvojitým viděním (okohybné svaly), poruchou řeči (svaly nutné pro tvorbu řeči), neschopností udržet otevřené oči apod. závažnou komplikací je postižení dýchacích svalů. podstatou je autoimunitní porucha s autoprotilátkami proti oblasti nervosvalového přenosu (cholinergním receptorům na nervosvalové ploténce). vyšetření těchto protilátek je důležité pro stanovení diagnózy, dále se provádí emg vyšetření a edrofoniový test (zvýšení svalové síly po podání inhibitoru cholinesterázy, např. edrofonia). někdy bývá m. g. spojena s onemocněním thymu, jehož odstranění (thymektomie) může nemoc zlepšit. kromě thymektomie se v léčbě používají kortikoidy a imunosupresiva, neostigmin a jemu podobné látky, někdy plasmaferéza. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
mycelium: stavební součást hub i některých bakterií, např. aktinomycet. je tvořeno vzájemně propletenými vlákny, která mohou být rozdělena přepážkami na jednotlivé buňky. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
mycetom: chronická progresivní podkožní infekce způsobená druhy hub (eumycetom), nebo aktinomycetami (aktinomycetom). vyznačuje se otokem, abscesy a nádorovitými útvary vyplněnými mikrokoloniemi patogenů. těmi mohou být např. houba madurella nebo actinobacteria
mycosis fungoides: mycosis fungoides je epidermoidní kožní t-buněčný lymfom charakterizovaný proliferací malých nebo středně velkých lymfocytů. postihuje primárně kůži, může však postupným vývojem tvořit skvamózní ložiska s postupnou tvorbou nádorů, postižením lymfatických uzlin a vnitřních orgánů. (cit. wikiskripta, 2015 http://www.wikiskripta.eu)
mydlice: rostlinný druh z čeledi caryophyllaceae - hvozdíkovité. je zdrojem saponinů
mydriatika: látky vyvolávající rozšíření zornice, mydriázu. jde obv. o látky blokující účinek parasympatiku (parasympatolytika, zejm. homatropin či atropin) a některá sympatomimetika. po jejich podání v očních kapkách (např. při oftalmologickém vyšetření) může být přechodně zhoršena akomodace oka a bývá zvýšená citlivost na světlo. (uprav. podle: velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
mydriáza: rozšíření zornice (pupily). za normálních okolností vzniká při slabém osvětlení (umožní průnik většího množství světla do oka). je zprostředkována svalem (m. dilator pupillae), který je v duhovce a který je inervován sympatikem. opak: mióza. m. je možné docílit i léky (mydriatika). m. zvyšuje nitrooční tlak (viz glaukom), proto se tyto léky při glaukomu nesmějí podávat. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
myelencefalon: embryonální základ prodloužené míchy, vzniká z kaudální části rhombencephala. někdy se tak (z hlediska funkčních vztahů) označuje prodloužená mícha. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
myelinová pochva: lipidový obal nervových vláken (axonů). tvořena bílkovinami a zejm. tukovými látkami (fosfolipidy, sfingomyeliny, cerebrosidy). v cns ji vytváří oligodendroglie, v periferním nervu schwannovy buňky. zrychluje vedení vzruchu (saltatorní vedení). porucha m. pochvy (demyelinizace) je podstatou některých nervových chorob, zejm. roztroušené sklerózy. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
myelitida: zánět míchy, (srov. encefalomyelitida), ve složenině i dřeně (srov. osteomyelitida). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
myeloablativní agonisté: látky, které ničí činnost kostní dřeně. používají se k přípravě pacientů na transplantaci kostní dřeně nebo kmenových buněk
myeloblastin: serinová proteáza pocházející z polymorfonukleárních leukocytů, která rozkládá proteiny, jako je elastin, fibronektin, laminin, vitronektin a kolagen. je pojmenována pro svou schopnost řídit růst a diferenciaci myeloidních buněk
myelodysplasticko-myeloproliferativní nemoci: klonální myeloidní nemoci, které vykazují jak dysplastické, tak proliferativní rysy, ale nelze je zařadit ani k myelodysplastickým syndromům, ani k myeloproliferativním onemocněním
myelodysplastické syndromy: krevní onemocnění charakterizované poruchami vývoje a vyzrávání krevních buněk ve všech 3 řadách s potenciálně maligním vyústěním, v popředí bývá obv. anemie (sideroblastická či refrakterní). postižena je pluripotentní kmenová buňka, čemuž odpovídá jak anemie, tak leukopenie a trombocytopenie, přičemž tyto buněčné řady mají rovněž řadu kvalitativních odchylek (dyshemopoeza). je inefektivní hematopoeza, kostní dřeň je normo- či hypercelulární, v krvi je cytopenie. etiologie není známa, vliv mohou mít chemické látky (vč. tzv. sekundárního mds vznikajícího po předchozí chemoterapii) či záření. vyskytuje se častěji ve starším věku, ale může vzniknout i ve věku mladém. klinické příznaky vyplývají z příslušného hematologického defektu a souvisejí s typem m. s. (únava, dušnost, nevolnost, krvácivé projevy, častější infekce). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
myeloftizická anemie: typ anemie, kdy je kostní dřeň postižená infiltrací cizí nebo abnormální tkáně. to vede k vyplavování nezralých erytrocytů s jádry do periferní krve
myelografie: rentgenové kontrastní zobrazení míchy. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
myeloidní buňky: skupiny krevních buněk odvozených z kostní dřeně u monocytární řady (monocyty a jejich prekurzory) a granulocytární řady (granulocyty a jejich prekurzory)
myeloidní diferenciační faktor 88: intracelulární signální adaptorový protein, který hraje roli v přenosu signálu toll-like receptorů a receptorů interleukinu-1. tvoří signální komplex s aktivovanými receptory buněčného povrchu a členy kináz irak
myeloidní leukemie: forma leukemie vyznačující se nekontrolovanou proliferací myeloidní řady buněk a jejich prekurzorů (myeloidních progenitorových buněk) v kostní dřeni a na jiných místech
myeloidní progenitorové buňky: kmenové buňky původem z hematopoetických kmenových buněk. z těchto myeloidních progenitorových buněk jsou odvozeny megakaryocyty; erytroidní buňky; myeloidní buňky a některé dendritické buňky
myeloidní sarkom: extramedulární nádor z nezralých myeloidních buněk nebo myeloblastů. tento granulocytární sarkom se obvykle vyskytuje s akutní myeloidní leukemií nebo následuje po jejím vzniku
myeloidní supresorové buňky: heterogenní nezralá populace myeloidních buněk schopných potlačit aktivitu t buněk a nk buněk v přirozených a získaných imunitních procesech. mají důležitou úlohu při onkogenezi, zánětu a infekci
myelolipom: vzácný nezhoubný nádor nadledvinek, velký několik centimetrů v průměru. skládá se v různém poměru z tukové tkáně, lymfocytů a primitivních myeloidních buněk. pravděpodobně se jedná o vývojovou abnormalitu
myelopoéza: tvorba myeloidních buněk z pluripotentních hematopoetických kmenových buněk v kostní dřeni (přes myeloidní kmenové buňky). myelopoéza obvykle odkazuje na produkci leukocytů v krvi, např. monocytů a granulocytů. tento proces také zahrnuje tvorbu myeloidních prekurzorů pro makrofágy a dendritické buňky, které se nalézají v lymfoidní tkáni
myeloproliferativní poruchy: poruchy myeloidní řady krvetvorných buněk. dysregulace multipotentních myeloidních progenitorových buněk je většinou způsobená mutací genu pro janus kinázu 2
myiáza: onemocnění způsobené parazitováním larev některých much v lidském těle, vyskytuje se zejm. v tropických oblastech. nejč. jako furunkulóza (dermatomyiáza), infekce ran, méně často je postiženo oko (oftalmomyiáza) či jiné orgány. u benigní m. jsou larvy jen v nekrotické tkáni (produkcí baktericidních látek mohou urychlit hojení ran), u maligní m. (např. moucha wohlfahrtia) larvy pronikají do zdravé tkáně. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
mykobakteriofágy: viry, jejichž hostitelem je jeden nebo více druhů bakterií rodu mycobacterium. patří sem jak mírné, tak virulentní fágy
mykobakteriózy: onemocnění způsobená mykobakteriemi, zejm. tzv. atypickými (mott), které dříve nebyly považovány za patogenní. postihují plíce a jsou podobné tuberkulóze. objevují se často v souvislosti s poklesem imunity a nepřenášejí se mezi lidmi. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
mykobiom: soubor hub osídlujících určitou biologickou niku (např. organismus, půdu, vodní útvar)
mykologické určovací techniky: postupy pro identifikaci druhů a kmenů hub
mykologie: studium struktury, růstu, působení, genetiky a reprodukce hub a mykóz
mykoplazmová pneumonie: intersticiální pneumonie způsobená rozsáhlou infekcí plic a průdušek, zejména dolních laloků plic. původcem u lidí je bakterie mycoplasma pneumoniae, u ovcí bakterie mycoplasma ovipneumoniae a u skotu může být infekce způsobena bakterií mycoplasma dispar
mykoplazmová pneumonie prasat: chronická, klinicky mírná, infekční pneumonie prasat způsobená bakterií mycoplasma hyopneumoniae. 90% prasečích stád na celém světě je nakaženo virem tohoto ekonomicky nákladného onemocnění, které postihuje především zvířata ve věku dvou až šesti měsíců. toto onemocnění může být spojeno s komplexem respiračních onemocnění prasat. bakterie pasteurella multocida se často vyskytuje jako původce sekundární infekce
mykoplazmové infekce: infekce vyvolané druhy bakterií z rodu mycoplasma
mykorhiza: symbiotické soužití hub s kořeny vyšších rostlin. může docházet buď k pronikání houbových vláken do kořenových buněk primární kůry (endomykorhiza), v druhém případě zůstávají vlákna jen v mezibuněčném prostoru (ektomykorhiza). mykorhiza je především mutualistický vztah, tedy oboustranně prospěšný, přestože existují výjimky. rostlina dodává houbě uhlíkaté (energetické) zdroje, houba dodává rostlině vodu a v ní rozpuštěné minerální látky. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
mykotické infekce centrálního nervového systému: mykózy na mozku, míše a mozkových plenách, které mohou být následkem encefalitidy, meningitidy fungální, myelitidy, mozkového a epidurálního abscesu (mozek - absces; epidurální absces). určité druhy plísní mohou vyvolat onemocnění u imunologicky normálního hostitele, zatímco jiné jsou klasifikovány jako oportunní patogeny, způsobující onemocnění zejména u imunodeficientních osob (např. aids)
mykotoxikóza: otrava způsobená požitím mykotoxinů (toxinů hub)
mykotoxiny: jedovaté látky tvořené mikroskopickými houbami
mylná představa o léčbě: nepochopení vědeckých metod, jako je např. randomizace a kontrola placebem, osobami, které jsou často i výzkumnými subjekty. /miskoncepce jsou nežádoucí představy žáků, které vznikají mylným pochopením učiva a jeho nesprávným spojením s jejich životní zkušeností./ chybné nebo neúplné porozumění, mylné představy o jevu...// mylné, chybné, nepřesné pojetí (např. učiva ve škole), nesprávná osobní prekoncepce, hypotéza nebo teorie, která bývá značně rezistentní vůči změnám //
myo-inositol-1-fosfátsynthasa: enzym, který za přítomnosti nad katalyzuje tvorbu myo-inositol-1-fosfátu z glukóza-6-fosfátu. ec 5.5.1.4
myoblasty: embryonální (prekurzorové) buňky myogenní linie, které vznikají z mezodermu. proliferují, migrují na různá místa a pak diferencují na příslušný typ myocytu (myocyty kosterní, srdeční nebo hladké svaloviny)
myoblasty hladké svaloviny: prekurzorové buňky schopné se diferencovat na myocyty hladké svaloviny
myoblasty kosterní: prekurzorové buňky schopné diferencovat na myocyty kosterní svaloviny
myoblasty srdeční: nediferencované buňky, které jsou prekurzorem srdečních svalových buněk
myocyty hladké svaloviny: protáhlé, vřetenovité buňky tvořící stěny trávicího traktu, dělohy a krevních cév. pocházejí ze specializovaných myoblastů hladké svaloviny
myoepiteliální nádor: obvykle nezhoubný nádor skládající se převážně z myoepiteliálních buněk
myofibrily: svalové vlákénko, základní kontraktilní jednotka svalové buňky s průměrem cca 1 µm. m. se skládá z myofilament (patrných pouze elektronmikroskopicky), tj. vláken aktinu (aktinová filamenta - s průměrem cca 6 nm; obsahují také tropomyosin) a myosinu (myosinová filamenta - s průměrem cca 10 nm). v kosterním a srdečním svalu mají m. v polarizovaném světle příčně pruhovaný vzhled se střídajícími se anizotropními a-proužky (vlákna myosinu, která se na krajích překrývají s vlákny aktinu, o něco světlejší střední část - tzv. h-proužek - obsahuje pouze vlákna myosinu) a izotropními i-proužky obsahujícími jen vlákna aktinu. i-proužky jsou uprostřed vždy přerušeny tenkými přepážkami (z) a m. je tak rozdělena do úseků, tzv. sarkomér dlouhých v klidu cca 2,2 až 2,8 µm. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
myofibroblasty: buňky vřetenovitého tvaru s charakteristickými kontraktilními proteiny a strukturami, které se podílejí na procesu hojení ran. nalézají se v granulační tkáni a také se účastní patologických procesů jako je např. fibróza
myofibrom: benigní nádor, který se skládá hlavně z vláknité pojivové tkáně a vyznačuje se variabilním počtem svalových buněk, které tvoří části nádoru
myofibromatóza: onemocnění projevující se mnohočetnými myofibromy (leiomyomy)
myoglobinurie: přítomnost myoglobinu v moči. vzniká při těžkém poškození svalu, např. traumatickém. může způsobit poškození ledvin až jejich selhání. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
myografie: záznam svalových pohybů. přístroj se nazývá myograf, jeho záznam je myogram
myokard: myokard (srdeční sval; prostřední vrstva srdeční stěny; tunica media) je tvořený příčně pruhovanou svalovinou srdeční, jejíž základní stavební jednotkou je srdeční buňka neboli kardiomyocyt, dále se zde nachází specializované buňky převodního systému. typická srdeční svalovina zajišťuje kontrakce srdce, převodní systém koordinuje kontrakce jeho jednotlivých oddílů. inervace vychází z autonomního nervového sytému, který řídí frekvenci kontrakcí. vlastní kontrakce vznikají spontánně v převodním systému a nikdy nepodléhají volní kontrole. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
myokarditida: zánět srdečního svalu (myokardu). příč. viry, bakterie, revmatická horečka, celkové infekce, které mohou být myokarditidou komplikovány. nápadná bývá často tachykardie, jiné příznaky jsou často značně neurčité (celková slabost, dušnost, netypická bolest na hrudi). v těžkých případech může dojít až k srdečnímu selhání. někdy se m. projeví i na ekg či závažnějšími poruchami srdečního rytmu (arytmiemi). kromě léků je v léčbě důležitý naprostý klid na lůžku. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
myokardiální svalový můstek: malformace, která je charakterizovaná zanořením koronární tepny v různě dlouhém úseku do srdeční svaloviny. systolické stahy svalového můstku mohou vést ke zúžení a útlaku koronární tepny, k ischemické chorobě srdeční, infarktu myokardu a náhlé srdeční smrti
myokiny: signální proteiny, které jsou syntetizovány a uvolňovány svalovými vlákny v reakci na cvičení nebo jiné formy fyzické aktivity
myoklonická cerebelární dyssynergie: stav vyznačující se progresivní cerebelární ataxií kombinovanou s myoklonem, který se obvykle vyskytuje ve třetí dekádě života nebo později. mezi další klinické příznaky mohou patřit generalizované a fokální záchvaty, spasticita a dyskineze. byly zaznamenány autosomálně recesivní a autosomálně dominantní vzorce dědičnosti. dentate nucleus a brachium conjunctivum mozečku jsou atrofické, s variabilním postižením míchy, cerebrální kůry a bazálních ganglií
myoklonická epilepsie juvenilní: tzv. malý epileptický záchvat. projevuje se ztrátou vědomí na několik sekund se zachováním pozice těla a rovnováhy (nedochází k pádu a jen výjimečně k drobným křečím). záchvat se jeví jako náhlé přerušení činnosti ("absence") se strnutím, stáčením očí apod. po odeznění postižený pokračuje ve své činnosti, aniž si na dobu záchvatu pamatuje. záchvaty se opakují několikrát za den. typické jsou v dětství, v dospělosti mohou vymizet, ale někdy se objeví epileptické záchvaty jiného typu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
myoklonické epilepsie progresivní: heterogenní skupina primárně familiárních epileptických poruch projevujících se myoklonickými záchvaty, tonicko-klonickými záchvaty, ataxií, progresivním poškozením intelektu a degenerací neuronů. mezi ně patří laforova nemoc, syndrom merrf, neuronální ceroidlipofuscinózy, sialidóza a unverrichtův-lundborgův syndrom
myoklonus: krátké svalové záškuby, které mohou být způsobeny poškozením nervového systému, epilepsií, ale někdy vznikají u zdravých jedinců při usínání. noční myoklonus je hlavním příznakem spánkového myoklonického syndromu. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
myokutánní lalok: část kožní a svalové tkáně, která byla zcela oddělena od dárcovské tkáně pro transplantaci
myokymie: mimovolné chvění svalů, svalové vlnění, vlnivé pohyby svalstva viditelné v podkoží. většinou samovolně vymizí, i když to může trvat až tři týdny. vzhledem k tomu, že se stav řeší sám, nenastává smrtelné nebezpečí. (cit. wikipedie 2016 http://www.cs.wikipedia.org/)
myom: nezhoubný nádor vzniklý z buněk svalu, zejm. hladkého (leiomyom). může se vyskytovat v orgánech, jejichž stěnu tvoří svalovina, např. v děloze a zažívacím ústrojí. způsobuje-li obtíže (krvácení, poruchu funkce orgánu), lze jej chirurgicky odstranit. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
myomektomie: chirurgické odstranění (enukleace) myomu v děloze
myometrium: svalová vrstva (prostřední) dělohy. tvoří ji hladká svalovina, jejíž uspořádání umožňuje zvětšení dělohy během těhotenství. m. vykonává kontrakce při porodu, ale rovněž při orgasmu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
myopatie central core: dědičný vrozený myopatický stav projevující se slabostí a hypotonií u kojenců a opožděný motorický vývoj. svalová biopsie ukazuje kondenzaci myofibril a myofibrilárního materiálu ve střední části každého svalového vlákna
myopatie strukturální vrozené: heterogenní skupina nemocí projevujících se časným nástupem hypotonie, opožděným vývojem motoriky, neprogresivní slabostí. každá z těchto poruch je spojena s konkrétní histologickou anomálií svalových vláken. vrozená myopatie je způsobená chybným vývojem myofibril v myotubulární fázi embryonálního vývoje příčně pruhovaného svalstva (v 8.-15. gestačním týdnu). dědičnost je nejč. recesivní, s vazbou na x chromozom (lokus xq28). pojivová tkáň, cévy, nervová vlákna jsou bez abnormit. tyto myopatie se nesdružují s kardiomyopatií (srdeční vlákna jsou zcela bez abnormit), ani s jinou vývojovou vadou. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz)
myopericytoma: vzácný perivaskulární nádor měkkých tkání podobný myofibromu. je obvykle benigní a je charakterizovaný koncentrickou perivaskulární proliferací
myopie: krátkozrakost, neschopnost vidět ostře vzdálené předměty. typ refrakční vady oka, při níž se světelné paprsky lámou do oblasti před sítnicí, na níž pak vzniká neostrý obraz. příčinou je nadměrná optická síla lomivého aparátu oka (lomivá m.) nebo jeho příliš dlouhá předozadní osa (osová m.). postižený není schopen vidět ostře vzdálenější objekty, zatímco blízké předměty vidí bez obtíží (často i ve vyšším věku, kdy řada osob již musí nosit na blízko brýle). m. se upravuje brýlemi s rozptylkami (konkávní čočky, které rozptýlí paprsky tak, aby dopadaly na sítnici - označují se znaménkem minus). potřebná optická mohutnost se vyjadřuje v dioptriích a je mírou m. možná je rovněž korekce kontaktními čočkami, nověji v některých případech též operace laserem na rohovce. lehká m. (m. levis) je spíše odchylkou než nemocí. těžká m. (m. gravis) může být provázena některými komplikacemi, např. odchlípením sítnice (amotio retinae, srov. fuchsova skvrna). srov. hypermetropie - přivírání očí zlepší poněkud hloubku ostrosti zraku podobně jako zaclonění u fotografování]. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
myosarkom: obecné označení maligního nádoru vycházejícího ze svalové tkáně
myosin VIIa: označuje se také jako nekonvenční myosin viia. motorické molekuly na bázi aktinu s atpázovou aktivitou, které fungují při nitrobuněčných pohybech (např. vlasové buňky, sluchové buňky)
myosin typu I: podtřída myosinů, která se obvykle vyskytuje v membránových strukturách bohatých na aktin, jako jsou filopodia. členové rodiny myosinů typu i jsou všudypřítomně exprimováni u eukaryot. těžké řetězce myosinů typu i nemají ve svých ocáscích coiled-coil struktury, a proto nedimerizují
myosin typu II: podrodina myosinů, které se běžně vyskytují ve svalových vláknech. myosin ii se také podílí na řadě různých buněčných funkcí, včetně buněčného dělení, transportu v rámci golgiho komplexu a udržování struktury mikroklků
myosin typu III: podtřída myosinů původně nalezená ve fotoreceptoru octomilky (drosophila). těžké řetězce se mohou vyskytovat jako dvě alternativně sestříhané isoformy o velikosti 132 a 174 kda. aminoterminál myosinu typu iii je velmi neobvyklý v tom, že obsahuje proteinkinázovou doménu, která může být důležitou součástí zrakového procesu
myosin typu IV: podtřída myosinu vyskytující se u améb rodu acanthamoeba. jedná se o nevláknitý myosin obsahující jediný těžký řetězec myosinu o velikosti 180 kda
myosin typu V: podtřída myosinu zapojená do transportu organel a navádění na membrány. hojně se vyskytuje v nervové tkáni a neurosekrečních buňkách. těžké řetězce myosinu v obsahují neobvykle dlouhé krčkové domény, o kterých se předpokládá, že pomáhají při translokaci molekul na velké vzdálenosti
myosiny: myosin představuje skupinu atp-dependentních motorických proteinů, které tvoří součást cytoskeletu všech živočišných a některých rostlinných eukaryotických buněk. zajišťují intracelulární transport partikulí a spolu s dalším proteinem, aktinem,se podílí na stahu svalových vláken. všechny druhy myosinu se skládají z globulární hlavičky (head domain), krčku (neck domain, lever arm) a ocásku (tail domain). rozlišujeme 18 druhů myosinu značených římskými číslicemi i - xviii, které tvoří "myosinovou superrodinu" kódovanou asi 150 geny (lidský genom obsahuje asi 40 genů kódujících myosin). tyto druhy se od sebe liší pouze jednotlivými složkami tvořícími ocásek a sekvencí aminokyselin v atp-hydrolytických doménách. (upraveno podle wikiskripta 2020 http://www.wikiskripta.eu/)
myosiny hladkého svalstva: isoformy myosinu typu ii vyskytující se v hladké svalovině
myosiny kosterního svalstva: isoformy myosinu typu ii vyskytující se v kosterním svalstvu
myositis ossificans: zánětlivé onemocnění svalů, při němž dochází ve svalech k osifikaci (metaplastické tvorbě) kostní tkáně. vzniká zejm. po úrazu. m. o. progressiva (münchmeyerův syndrom, calcinosis universalis) je vzácné vrozené onemocnění s autozomálně dominantní dědičností vyznačující se progresivní cirkumskriptní osifikací a dalšími deformitami, vedoucí k celkovému chátrání v dětském věku. nápadná je zpočátku zejm. v zádovém svalstvu, narušuje funkci svalů, omezuje pohyblivost vč. dýchání. operativně se odstraňují lokální osifikace, celkově se ev. podávají kortikoidy. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
myotendinózní junkce: specializované rozhraní mezi svalem a šlachou, přes které je přenášena většina kontrakční síly. skládá se z propracovaného plošného propojení (interdigitace) zahrnujícího extracelulární matrix a terminální sarkomery
myotonia congenita: autozomálně dominantně dědičný syndrom myotonie (méně často recesivně dědičný) projevující se již po porodu obtížným sáním, strnulou mimikou. po svalové kontrakci nedochází k relaxaci, muskulatura je výrazně hypertrofická se zvýšenou dráždivostí. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
myotonická dystrofie: primární myopatie patřící do skupiny svalových dystrofií. je to druhá nejčastěji se vyskytující dystrofie, incidence je 130 000. dědičnost je autozomálně dominantní (lokus 19q13). děti se rodí s typickou facies (horní ret má tvar zúženého obráceného písmene v, vroubkované a vpadlé líce dané slabě vyvinutými temporálními svaly, často je gotické patro) a větš. bez hypotonie. ta se rozvíjí zvolna v průběhu několika prvních let a postihuje nejvýrazněji horní končetiny (zejm. svaly ruky). onemocnění je systémové (kardiomyopatie je vzácná, avšak dysrytmie jsou běžné), postihuje převážně endokrinní a gastrointestinální systém. snížení igg je pravidlem. psychomotorický vývoj bývá normální (vč. chůze). prognóza je celkově dobrá na rozdíl od časné, neonatální formy této dystrofie (děti matek s myotonickou dystrofií), která se manifestuje ihned nebo velmi časně po narození, 75% těchto dětí umírá v průběhu prvního roku života. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
myotonické poruchy: onemocnění projevující se myotonií. mohou být vrozená nebo získaná. myotonie může být omezena na určitou svalovou skupinu (např. vnitřní svaly ruky) nebo se vyskytuje jako obecný stav
myotonie: porucha svalového tonu, při níž nedochází k dostatečné relaxaci svalů po volní kontrakci. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
myotoxicita: poškození svalu nebo poruchy jeho funkcí způsobené užíváním léků při chemoterapii či imunoterapii nebo působením záření
myozitida s inkluzními tělísky: progresivní myopatie charakteristická přítomností inkluzních tělísek ve svalové biopsii. byly popsány sporadické a dědičné formy. sporadická forma je získaná, s nástupem v dospělosti. projevuje se zánětlivými vakuolárními myopatiemi postihujícími proximální a distální svaly. familiární formy obvykle začínají v dětství a postrádají zánětlivé změny. obě formy mají intracytoplazmatické a intranukleární inkluze ve svalové tkáni
myringoplastika: rekonstrukční chirurgický výkon, jehož cílem je obnovení funkce bubínku. jedná se buď o zacelení bubínku, nebo o jeho znovuvytvoření. při retromyringické myringoplastice se volný štěp (autologní fascie z m. temporalis, perichondrium, chrupavka) podkládá pod bubínek (underlay). (cit. wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
myringoskleróza: utváření pevné pojivové tkáně v bubínku, obvykle s obsahem vápenatých solí. může způsobovat převodní nedoslýchavost
myristáty: soli a estery nasycené mastné kyseliny myristové se 14 atomy uhlíku v řetězci
myrmekofyty: rostliny, které hostí mravence tím, že jim poskytují úkryt ve specializovaných hnízdních strukturách neboli domatiích (např. beltova nebo müllerova tělíska) a někdy poskytují potravu (např. potravní a perlová tělíska a mimokvětní nektar). mravenčí kolonie na oplátku poskytují hostitelské rostlině obranu proti škůdcům, živiny prostřednictvím vedlejších odpadních produktů a pomoc při rozšiřování semen
mytologie: soubor příběhů, jejichž původ může být neznámý nebo zapomenutý a které vysvětlují zvyky, víru, společenská nařízení nebo přírodní jevy. mytologie zahrnuje legendy a lidová vyprávění. může se vztahovat ke klasické mytologii nebo k souboru moderních myšlenek a moderního života
myxedém: kožní změny charakterizované voskovitým tužším prosáknutím kůže, podkoží a dalších tkání v důsledku hromadění mukopolysacharidů (snižuje se odbourávání glykosaminoglykanů). m. na končetinách a v obličeji bývá při hypotyreóze dospělých (užívá se též jako synonymum). pretibiální m. bývá někdy přítomen u gravesovy-basedowovy hypertyreózy, spíše v pozdním stadiu, větš. současně bývá oftalmopatie. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
myxoidní liposarkom: liposarkom obsahující myxomatózní tkáň
myxom: nezhoubný nádor z řídké pojivové tkáně. vyskytuje se např. v srdeční síni a může způsobovat poruchy činnosti srdce. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
myxosarkom: sarkom (obvykle liposarkom nebo maligní fibrózní histiocytom) s bohatou složkou myxoidní tkáně, který připomíná primitivní mezenchym a obsahuje pojivovou tkáň mucin
myši - mutanty neurologické: myši nesoucí mutantní geny, které způsobují neurologické defekty nebo abnormality
myši Biozzi: myší kmen vyšlechtěný tak, aby zvířata měla vysokou nebo nízkou vnímavost k antigenům
myši Jimpy: mutantní linie s deficitem myelinu, která je odvozená od inbredního kmene tabby-jimpy
myši SCID: myši s homozygotním zastoupením mutantního autozomálně recesivního genu scid, který se nachází u centromery chromozomu 16. tyto myši nemají zralé, funkční lymfocyty a pokud stále nepřijímají antibiotika, jsou velmi náchylné k letálním oportunistickým infekcím. tato nedostatečná buněčná imunita připomíná těžkou kombinovanou imunodeficiencí (scid) kojenců. scid myším lze implantovat lidský imunitní systém za vzniku hematochimérických myší scid-hu. používají se jako zvířecí modely
myši bezsrsté: mutantní kmeny myší s redukovanou srstí či bez srsti
myši inbrední A: inbrední kmen myší, který se hodně používá v imunologickém výzkumu a výzkumu rakoviny
myši inbrední AKR: inbrední kmen myší, který se hodně používá v imunologickém výzkumu a výzkumu rakoviny
myši inbrední BALB C: inbrední kmen myší, který se hodně používá v imunologickém výzkumu a ve výzkumu rakoviny
myši inbrední C3H: inbrední kmen myší ke všeobecnému použití v různých výzkumných oblastech, včetně výzkumu rakoviny a infekčních nemocí a senzorineurální a kardiovaskulární biologie
myši inbrední C57BL: jeden z prvních myších inbredních kmenů, které byly sekvenovány. tento kmen se běžně používá pro genetické pozadí transgenních myších modelů. pro odolnost vůči mnoha typům rakoviny je také preferovaným modelem pro výzkum vlivu genetických variací na vznik nemocí
myši inbrední CBA: inbrední kmen myší, který se často používá v biomedicínském výzkumu