NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
hemoragická cystitida: difuzní zánět močového měchýře charakterizovaný hematurií způsobenou krvácením ze sliznice močového měchýře. hemoragická cystitida je nejčastěji spojena s infekcemi, např. lidskou adenovirovou infekcí, ale může být způsobena i jinou neinfekční etiologií: po chemoterapii některými léky, např. cytostatiky cyklofosfamidem aisofosfamidem, a radioterapií. k ochraně močového měchýře se souběžně podává protektivní přípravek mesna
hemoragická cévní mozková příhoda: cévní mozková příhoda vyvolaná rupturou oslabené krevní cévy mozku (např. ve velkém mozku, mozečku, subarachnoidálním prostoru)
hemoragická horečka Ebola: vysoce smrtelná, akutní hemoragická horečka. klinicky velmi podobná marburgské virové nemoci. původcem je ebola virus. poprvé se objevila v súdánu a v tehdy sousedícím zairu (dnes demokratická republika kongo)
hemoragická horečka dengue: zhoubná forma dengue projevující se trombocytopenií a zvýšenou permeabilitou cévní stěny (stupeň i a ii) a je rozeznatelná pozitivním testem bolesti (např. měření bolesti škrtidlem). pokud příznaky provází také šok (stupeň iii a iv), pak se jedná o šokový syndrom dengue
hemoragická horečka krymská: závažné infekční onemocnění vyvolané virem z rodu nairovirus. přenos se děje klíštětem (arboviróza). vyskytuje se v oblasti střední asie, býv. sovětského svazu. charakterizována je závažnou encefalitidou a hemoragickými projevy. někdy se užívá termínu krymsko-konžská h. h. (další lokalitou je afrika). (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
hemoragická horečka s renálním syndromem: závažné onemocnění vyvolané viry z rodu orthohantavirus. výskyt je popsán v oblasti dálného východu (klasicky korea; dř. název korejská hemoragická horečka). projevuje se vysokou horečkou, myalgiemi, bolestmi hlavy a akutním selháním ledvin. komplikacemi může být krvácení vč. hemoragie do cns. nemoc je provázena značně vysokou úmrtností, po překonání renálního selhání je možné postupné uzdravení. nejtěžší formu způsobuje virus hantaan, jehož přirozeným hostitelem je hlodavec apodemus agrarius. mírnější formy jsou způsobeny virem seoul a přenášeny hlodavci rattus rattus a r. norvegicus a virem puumala přenášeného hlodavcem clethrionomys galreolus. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hemoragická septikemie: některé z bakteriálních onemocnění, obvykle způsobených bakterií pasteurella multocida, které se vyznačují přítomností hemoragických oblastí v podkožních tkáních, serózních blanách, svalech, lymfatických uzlinách a na vnitřních orgánech. tato onemocnění obvykle postihují zvířata, u lidí se vyskytují vzácně
hemoragické horečky virové: skupina virových chorob rozmanité etiologie, které ale mají mnoho podobných klinických znaků. všechny mají společnou zvýšenou kapilární permeabilitu, leukopenii, trombocytopenii. pro hemoragické horečky jsou charakteristické: náhlý počátek, horečka, bolest hlavy, bolest svalů, bolesti zad, zánět spojivek a těžká vyčerpanost, následované různými krvácivých projevy. hemoragická horečka s postižením ledvin je označována jako hemoragická horečka s renálním syndromem
hemoragické poruchy: samovolné nebo téměř samovolné krvácení vyvolané poruchou krevní koagulace (koagulopatií) nebo jinou abnormalitou, která způsobuje strukturální defekty krevních cév (poruchou hemostázy)
hemoragický syndrom skotu: klinicky těžké akutní onemocnění skotu způsobené necytopatickými formami viru bovinní diarey 2. v ohniscích výskytu je typická vysoká morbidita a úmrtnost
hemoragický šok: akutní krvácení nebo nadměrná ztráta tekutin, které vedou k hypovolemii
hemoroidektomie: chirurgické odstranění hemoroidů. hemoroidektomie může být otevřená, zavřená či staplerová (longova metoda)
hemoroidy: hemoroidy - řitní žilní městky, "zlatá žíla". rozšíření žilních struktur, které jsou v okolí dolní části konečníku a řitního kanálu. na jejich vzniku se podílejí značnou měrou poruchy vyprazdňování, zejm. dlouhodobá zácpa. vnitřní h. se projevují krvácením a v pozdější době mohou vyhřezávat do řitního kanálu. v léčbě je důležitá péče o stolici, úprava stravy, místní léčba (koupele, masti, čípky), někdy lze použít sklerotizace (njekčního podání látky, která vede k jejich uzávěru a zjizvení), v těžších případech se operují. zevní h., které jsou viditelné pouhým okem, mohou někdy způsobit velmi bolestivý zánět. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hemosideróza: hromadění železa v těle při jeho špatném využití a jeho zvýšené dodávce. např. opakované transfuze krve při útlumu krvetvorby - aplastické anemii. ukládání železa může způsobit poruchu některých orgánů. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
hemospermie: přítomnost krve ve spermatu, které má červenavé až nahnědlé zbarvení. způsobena záněty, traumatem, nádory apod. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hemostatika: prostředky pro zastavování toku krve. absorbovatelná hemostatika zastavují krvácení buď vytvořením umělé sraženiny nebo přiložením lokálního hemostatika z oxidované regenerované celulózové matrice, která usnadňuje srážení, když je aplikována přímo na krvácející plochu. tato činidla fungují více na úrovni kapilár a nejsou účinná při zastavování arteriálního nebo žilního krvácení při jakémkoli významném intravaskulárním tlaku
hemostáza: zástava krvácení. podílí se na ní cévní stěna (vazokonstrikce a uvolnění některých látek), trombocyty a koagulace. výsledkem těchto reakcí, které se vzájemně ovlivňují, je přechod krve z kapalného do tuhého stavu a vznik krevní sraženiny (koagula). porucha h. může mít vážné důsledky (vykrvácení při poranění, operaci, spontánní krvácení). naopak poruchy zpětnovazebných mechanismů se mohou podílet na zvýšené srážlivosti krve a vzniku trombózy. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hemostáza chirurgická: kontrola krvácení během operace nebo po ní
hemotorax: přítomnost krve v pohrudniční (pleurální) dutině, nejč. po úrazu. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hemová oxygenasa (decyklizující): oxidáza se smíšenou funkcí, která během katabolismu hemoglobinu za přítomnosti molekulárního kyslíku a redukovaného nadph katalyzuje rozklad hemu na železo, oxid uhelnatý a biliverdin. enzym je indukován kovy, zejména kobaltem
hemoxygenasa-1: všudypřítomný enzym reagující na stres, který katalyzuje oxidační štěpení hemu za vzniku železa, oxidu uhelnatého a biliverdinu
heparin: látka, která snižuje srážení krve (antikoagulační účinek) aktivací antitrombinu. vzniká např. v játrech a v některých bílých krvinkách. podává se v lékové formě při léčbě trombózy či k její profylaxi (tzv. heparinizace), často ve formě tzv. nízkomolekulárních heparinů (např. dalteparin, nadroparin, enoxaparin, parnaparin), které působí zejm. na faktor x, a neovlivňují tak celkovou hemokoagulaci, a proto mají nižší riziko vzniku nežádoucího krvácení. kromě krvácení patří k vzácnějším nežádoucím účinkům vznik trombocytopenie, po dlouhodobějším podávání se zvyšuje riziko osteoporózy. efektivnost léčby se monitoruje zejm. aptt koagulačním testem. antidotem při předávkování je protaminsulfát. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
heparin-vázající růstový faktor podobný EGF: člen rodiny egf, který je exprimován v různých hematopoetických, endoteliálních, epiteliálních buňkách a buňkách hladké svaloviny. je syntetizován jako transmembránový protein, který je štěpen proteázami za vzniku sekreční formy proteinu, která je specifická pro receptor egf a receptor erbb-4. membránově vázaná forma proteinu byla identifikována jako receptor, který se váže na toxin difterie a umožňuje mu vstup do buněk
heparinasa: enzym třídy izomeráz, který katalyzuje eliminační štěpení polysacharidů obsahujících 1,4-vázané d-glukuronátové nebo l-iduronátové zbytky a 1,4-alfa-vázané 2-sulfoamino-2-deoxy-6-sulfo-d-glukózové zbytky za vzniku oligosacharidů s terminálními 4-deoxy-alfa-d-gluk-4-enuronosylovými skupinami na jejich neredukujících koncích. (z enzyme nomenclature, 1992) ec 4.2.2.7
hepatektomie: chirurgické odstranění jater, větš. jen částečné. játra mají značnou schopnost regenerace a velkou funkční rezervu, které umožňují plnění jejich funkcí. úplné odstranění jater se provádí v rámci transplantace jater. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
hepatitida: zánět jater, hovor. a nepřesně "žloutenka"
hepatitida - protilátky: imunoglobuliny vyvolané všemi formami virové hepatitidy; některé z těchto protilátek se používají k diagnostice konkrétního druhu hepatitidy
hepatitida A: hepatitida typu a (tzv. "infekční žloutenka") je vyvolána virem ahav, který vstupuje do těla trávicím ústrojím (přenáší se znečištěnými potravinami, špinavýma rukama). inkubační doba je 2 až 7 týdnů a nemoc může probíhat někdy v malých epidemiích. nepřechází do chronického zánětu. proti tomuto viru lze očkovat. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
hepatitida B: zánět jater u člověka vyvolaný virem hepatitis b z rodu orthohepadnavirus. přenáší se zejm. krví (transfuze, poranění zdravotníků), pohlavním stykem, možný je rovněž přenos z matky na plod. inkubace je 6 týdnů až půl roku. proti tomuto viru lze očkovat
hepatitida C: hepatitida c má, pokud jde o přenos viru hcv, průběh a prognózu, některé podobnosti s hepatitidou b. velmi často probíhá zpočátku skrytě a ještě častěji než hepatitida b (více než v polovině případů) přechází do chronického stadia s nebezpečím pozdějšího vzniku cirhózy a nádoru jater (hepatomu). krev oproti oběma hepatitidám přenášeným krví (tzv. "sérové hepatitidy") lze testovat. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
hepatitida D: zánět jater u lidí způsobený virem hepatitidy delta. jedná se o defektní rna virus, který je schopný infikovat pouze pacienty s hepatitidou b. bez pomoci viru hepatitidy b není schopen množení, proto samostatně onemocnění nevyvolává. virus hepatitidy d může infikovat jedince buď současně s b infekcí (koinfekce) nebo až po infekci hepatitidou b (superinfekce). podobně jako u hepatitidy b je primárně přenášena krví, např. transfuzí kontaminované krve nebo krevních produktů, ale může být rovněž přenášena sexuálním kontaktem
hepatitida E: akutní zánět jater u lidí způsobený virem hepatitidy e (neobalený jednovláknový rna virus). podobně jako u hepatitidy a je inkubační doba 15 - 60 dní. přenos obvykle probíhá fekálně-orální cestou
hepatobiliární exkrece: vyloučení látek z krve prostřednictvím jater a žlučového ústrojí
hepatoblastom: maligní nádor vyskytující se u malých dětí, především v játrech. skládá se z tkáně připomínající embryonální nebo fetální jaterní epitel nebo smíšené epiteliální a mezenchymální tkáně
hepatocelulární karcinom: zhoubný nádor jater, maligní hepatom. vzniká větš. na základě cirhózy, z podílu na vzniku se obviňují rovněž viry hepatitidy b a c a některé toxické vlivy. je častější v rozvojových zemích. má charakter opouzdřený nebo infiltrující. klinicky se projeví zejm. obrazem dekompenzované jaterní cirhózy. v diagnostice se uplatňují zobrazovací metody, biopsie, laboratorně bývá zvýšen alfa-fetoprotein. v léčbě se provádí resekce (je-li možná), cytostatika se obv. podávají místně. prognóza je obv. špatná. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hepatocyty: hepatocyt, neboli jaterní buňka, je buňka tvořící základ jaterní tkáně, která je zodpovědná za většinu metabolických pochodů, která probíhají v játrech. tvoří 78 % objemu jater a 60 % všech buněk tohoto orgánu. je to epitelová buňka, pro kterou je typická těsná vazba s ostatními buňkami a přítomnost keratinů. hepatocyty jsou v jaterní tkáni uspořádány do trámců, které se větví a zase se spojují v pruzích vedoucích od centrální žíly po okraj jaterního lalůčku, který má tvar šestibokého hranolu, s centrální žílou uprostřed. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
hepatocytární růstový faktor: multifunkční růstový faktor, který reguluje růst buněk a jejich pohyblivost. má silný mitogenní účinek na hepatocyty a primární epiteliální buňky. jeho receptorem jsou protoonkogenní proteiny c-met. působí výrazně rovněž na další epiteliální buňky, má význam v embryogenezi a studuje se jeho role při vzniku některých nádorů, např. prsu. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
hepatolentikulární degenerace: wilsonova nemoc / autozomálně recesivně dědičná choroba, při níž je porušen metabolismus mědi. podstatou je defekt lyzozomálních enzymů (atpáza zajišťující transport mědi a její biliární sekreci), gen je lokalizován na 13. chromozomu. měď se hromadí v játrech, je defektní vazba mědi na ceruloplasmin. má formu hepatální ústící až do jaterního selhání, neurologickou (s poruchou řeči, koordinace pohybů), psychiatrickou, kombinovanou. u pacientů může být kayserův-fleischerův prstenec. koncentrace ceruloplasminu v séru je snížena, rovněž mědi, měď se hromadí v játrech a později též v ledvinách a nervovém systému. v léčbě se uplatňují penicilamin, teta, zinek, dietní opatření, symptomatická léčba, možná je i transplantace jater. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hepatomegalie: zvětšení jater. může mít řadu příčin (hepatitida, nádor, městnání krve při srdečním selhávání, ukládání tuku - steatóza aj.). zvětšená játra lze vyhmatat při vyšetření břicha, jejich zvětšení dobře prokáže ultrazvuk. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hepatopankreas: hepatopankreas, též slinivkojaterní žláza, je funkčním analogem jater u měkkýšů, desetinožců a pavoukovců. o hepatopankreatu se může mluvit také v souvislosti s dravými rybami, u kterých dochází ke značnému splynutí jaterní a slinivkové tkáně. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
hepatopulmonální syndrom: komplikace pokročilého jaterního selhání s projevy hypoxemie. jsou poruchy plicní cirkulace, arteriolární vazodilatace a intrapulmonální shuntování (odvádění) krve s poruchami poměru ventilace-perfuze; vzniká ortodeoxie. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
hepatorenální syndrom: zkr. hrs - akutní selhání ledvin vznikající při těžkých chorobách jater. má funkční charakter, ledviny samy nejsou poškozeny. podstatou jsou cirkulační změny v ledvinách podmíněné poruchou oběhu vznikající v důsledku jaterní choroby (hyperkinetická cirkulace s vazodilatací a kompenzačně narůstající vazokonstrikcí v renálním řečišti) často spojené se závažným a na diuretika refrakterním ascitem. má dva typy - rychle progredující typ i a pozvolně vznikající typ ii. jde o závažný stav s poměrně vysokou smrtností (s ohledem na současnou závažnou jaterní poruchu). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
heptachlor: umělá sloučenina dříve používaná k regulaci termitů a jiného hmyzu. přestože výroba heptachloru byla na konci 80. let ve spojených státech ukončena, látka přetrvává v půdě a místech s nebezpečným odpadem. zvláště toxický je pro ryby, fytoplankton, včely či některé druhy ptáků. nejohroženější jsou vzhledem ke schopnosti bioakumulace organismy na vrcholu potravních pyramid, včetně člověka. člověk může být vystaven heptachloru orálně (v potravě), inhalačně i kontaktem s kůží. hlavním produktem metabolismu je heptachlorepoxid, jež se kumuluje v tukových tkáních, játrech a ledvinách. heptachlor je pravděpodobný lidský karcinogen. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
heptaminol: aminoalkohol, který funguje jako srdeční stimulant. rovněž způsobuje zrychlení proudění krve a mírnou vazokonstrikci. používá se při léčbě sníženého krevního tlaku, zejména ortostatické hypotenze. mechanismus léčivých účinků není zcela prozkoumán, uvažuje se jeho působení na uvolňování katecholaminů nebo na metabolismus vápníku. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
heptany: sedmiuhlíkaté alkany se vzorcem c7h16
herbal preparation RH-3: herbal preparation of hippophae rhamnoides (f. elaeagnaceae), a deciduous shrub commonly known as sea buckthorn, native to europe & asia
herbicidy: pesticidy se používají k ničení nežádoucí vegetace, zejména různých druhů plevelů, trav (poaceae) a dřevin. u některých rostlin vzniká rezistence vůči herbicidům
herbální medicína: studium léčivých přípravků získaných z rostlinných zdrojů
herbáře jako téma: díla, která se zabývají knihami, články a dalšími publikacemi o bylinách nebo rostlinách a jejich léčivými účinky
hereditární angioedém typ III: forma dědičného angioedému, která se vyskytuje u žen a zhoršuje se při vysoké hladině estrogenu. onemocnění souvisí s mutacemi genu pro faktor xii, které vedou k jeho zvýšené aktivitě
hereditární angioedém, typy I a II: forma dědičného angioedému, která vzniká díky mutacím v genu pro inhibiční protein komplementu c1. u typu i je snížená hladina tohoto proteinu v séru, u typu ii vzniká nefunkční inhibiční protein komplementu c1
hereditární angioedémy: vrozené poruchy charakterizované podkožním a podslizničním otokem horních cest dýchacích a gastrointestinálního traktu. onemocnění vzniká postižením komplementu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
hereditární hemoragická teleangiektazie: autozomálně-dominantně dědičné onemocnění manifestující se četnými teleangiektaziemi kůže a sliznic rtů, nosní a ústní sliznice, sliznice trávicího traktu, bronchů, vývodných cest močových aj. projevuje se nejčastěji epistaxí, často však též hematemezou a přítomností krve ve stolici a v moči. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hereditární koproporfyrie: vrozená porfyrie s autozomálně dominantní dědičností, způsobená sníženou aktivitou enzymu koproporfyrinogenoxidázy. klinický obraz je charakterizován akutními atakami (průběh je mírnější) s možnou fotosenzibilitou. diagnózu potvrdí nález harderoporfyrinu v moči a stolici spolu se snížením aktivity defektního enzymu. léčba je podobná jako u akutní intermitentní porfyrie (akutní ataky), navíc je důležitá péče o ev. kožní postižení. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hereditární motorické a senzitivní neuropatie: skupina dědičných progresivních onemocnění postihujících periferní nervstvo (degenerace, demyelinizace) s následnou atrofickou obrnou distálních partií končetin, zejm. lýtek a předloktí, neurální forma svalové atrofie. hmsn typ i - peroneální svalová atrofie (charcotova-marieova-toothova nemoc), hmsn typ ii - má pomalou progresi, dědičnost je autozomálně dominantní (lokus 1p35-36). klinicky se podobná i. typu, postižení n. peroneus je méně výrazné. biopsie prokáže převahu axiální degenerace nad demyelinizací. prognóza je dobrá. hmsn typ iii - déjerineova-sottasova nemoc, fenotypická varianta peroneální svalové atrofie se stejným typem dědičnosti (autozomálně dominantní, lokus 17p11.2). symptomy této varianty se projevují již v kojeneckém věku, navíc proti i. typu je zde pravidlem oční postižení (argyll-robertsonův syndrom), u 35 % dětí se stav komplikuje těžkou kyfoskoliózou. na rozdíl od i. typu je tato varianta rychle progredující. prognóza je nepříznivá. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hermafroditické organismy: živočichové a rostliny se schopností produkovat současně samčí i samičí pohlavní buňky. hermafrodit má samčí i samičí pohlavní orgány nebo tzv. obojetnou pohlavní žlázu. v botanice je obdobou hermafrodita jednodomá rostlina. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
hermeneutika: filologická a filosofická nauka o metodách správného chápání a výkladu textů, zejména náboženských (exegeze), právních (výklad práva) a filosofických. v širším významu se používá i pro výklad uměleckých děl (wilhelm dilthey), případně i porozumění struktury lidského bytí na světě (martin heidegger). (cit. wikipedie, 2022 http://www.wikipedie.cz)
hernie: vytlačení tkáně, struktury nebo části tělního orgánu skrz kostní nebo svalovou tkáň nebo membránu, která ho normálně obklopuje. hernie může zahrnovat např. tkáně břišní stěny nebo bránice. hernie můžeme rozlišit na vnitřní, zevní, vrozené nebo získané
herpangína: virové onemocnění dětí, které se kromě celkových příznaků projevuje puchýřky a afty na sliznici dutiny ústní a hltanu. není způsobena herpetickými viry, nýbrž viry coxsackie herpes. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
herpes genitalis: opar v oblasti zevních pohlavních orgánů u mužů i žen (přenášený pohlavním stykem a způsobený virem hsv2)
herpes labialis: herpes simplex, způsobený virem typu 1, se šíří především ústními sekrety a obvykle se vyskytuje jako průvodní jev u horečky. může se však také objevit bez horečky nebo předchozího onemocnění. obvykle se vyskytuje v oblasti rtů a nosních dírek
herpes simplex: onemocnění způsobené herpetickými viry. projevuje se jako místní zánět kůže (popř. sliznice či rohovky) nejprve se svědivými či palčivými puchýřky, které postupně praskají a zasychají. virus v těle přežívá a může dojít k opakovanému výsevu oparu, často vlivem provokujícího činitele (horečka, slunění, menstruace aj.). (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
herpes zoster: onemocnění způsobené herpetickým virem vzv, který u dětí způsobuje plané neštovice (varicellu). onemocnění je charakterizováno značnými bolestmi v průběhu nervu (např. mezižeberního), po němž v oblasti nervem zásobované dochází k výsevu oparu (puchýřky), které praskají a zanechávají stroupky. po několika týdnech se onemocnění zhojí, i když bolesti mohou někdy přetrvávat delší čas. těžší průběh bývá u lidí s oslabenou imunitou. závažné je postižení první větve trojklaného nervu (trigeminu), při němž je zasaženo rovněž oko (h. ophthalmicus). virus přežívá v paravertebrálních nebo jiných gangliích, k aktivaci někdy dojde při poklesu imunity. postižen je dermatom příslušného ganglia, v těžkém případě generalizuje. léčí se obv. symptomaticky (analgetika, obklady, ošetření exantému), antivirotika (aciklovir, famciklovir, valaciklovir) jsou indikovány u imunosuprimovaných osob. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
herpes zoster ophthalmicus: virová infekce ganglionu trigeminale (ganglion gasseri) a jeho nervových výběžků. projevuje se bolestí a vezikulárními erupcemi s velkými otoky. předzvěstí postižení oka jsou obvykle váčky na špičce nosu, která je inervována nasociliárním nervem
herpes zoster ušní: pásový opar oblasti ucha se striktně jednostranným výsevem v inervační oblasti třetí větve trigeminu. mohou být postiženy i další mozkové nervy, zejm. vii. a viii. výsev puchýřků může být v oblasti zvukovodu, z dalších příznaků může být postižení sluchu, závrať. léčba je symptomatická. nutná je rehabilitace při paréze lícního nervu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
herpesvirové vakcíny: vakcíny nebo kandidátské vakcíny používané k prevenci infekce jakýmkoli virem z čeledi herpesviridae
herpesvirus 1 koní: druh viru rodu varicellovirus způsobující zmetání a respirační nemoci u koní
herpesvirus 1 meleagrid: druh viru rodu mardivirus, čeledi herpesviridae, který infikuje krocany
herpesvirus 1 psů: druh viru rodu varicellovirus způsobující onemocnění novorozených štěňat
herpesvirus 2 saimiriine: typový druh rodu rhadinovirus, podčeledi gammaherpesvirinae, izolovaný z primátů podčeledi saimiriinae (kotulové). způsobuje maligní lymfomy u inokulovaných primátů podčeledi callitrichinae (kosmani) a čeledi aotidae (mirikinovití)
herpesvirus 3 drůbeže: druh viru rodu mardivirus, čeledi herpesviridae, který infikuje kur domácí
herpesvirus 4 koní: druh viru rodu varicellovirus a hlavní původce rinopneumonitidy koní
herpesvirus B: druh viru rodu simplexvirus, který způsobuje vezikulární léze v ústní dutině opic. u lidí vyvolává akutní encefalitidu nebo encefalomyelitidu, která je téměř vždy fatální
herpeszosterová encefalitida: zánět mozku způsobený infekcí virem varicella-zoster (lidský herpesvirus 3). tento stav je spojován s imunokompromitovanými pacienty včetně aids. virus má tendenci vyvolávat vaskulopatii a infikovat oligodendrocyty a ependymání buňky, což vede k cerebrálnímu infarktu, multifokální demyelinizaci a periventrikulární nekróze. varicelová encefalitida obvykle propuká 5-7 dní po nástupu hespes zoster a zahrnuje bolesti hlavy, zvracení, letargii, fokální neurologické deficity, horečku a kóma
herpetická encefalitida: akutní (nebo vzácně chronický) zánětlivý proces mozku způsobený infekcí virem rodu simplexvirus, který může být smrtelný. většina infekcí je způsobena lidským herpesvirem 1 a méně často lidským herpesvirem 2. ke klinickým projevům patří horečka, bolest hlavy, záchvaty, halucinace, změny chování, afázie, hemiparéza a kóma. patologicky se stav vyznačuje hemoragickou nekrózou zahrnující gyrus temporalis medius a inferior spánkového laloku a orbitální oblasti frontálního laloku
herpetické infekce: virová onemocnění způsobená viry z čeledi herpesviridae
hesperidin: flavonoidní glykosid nacházející se v citrusových plodech
heterochromatin: silně barvitelný chromatin v kondenzovaném stavu. konstitutivní h. se vyskytuje v kondenzovaném stavu vždy, bez závislosti na buněčné fázi a na vývojovém stadiu organismu, jde zejm. o oblast centromery a telomer chromozomu. fakultativní h. přechází do dekondenzovaného euchromatinového stavu v závislosti na buněčné fázi a stadiu buněčné diferenciace. v heterochromatinovém stavu je chromatin transkripčně inaktivní, neboť pro transkripci je nutná dekondenzace. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
heterocyklické sloučeniny: cyklické sloučeniny, které mají nejméně dva různé atomy v kruhu, nazýváme heterocyklické sloučeniny, samotný kruh heterocyklus a prvky jiné než uhlík pak heteroatomy. podle druhu heteroatomu lze tyto sloučeniny rozdělit na kyslíkaté, dusíkaté, sirné atd. podle počtu heteroatomů se rozdělují na jednosytné, dvojsytné a vícesytné. stejně jako cyklické uhlovodíky, jsou i heterocykly nejčastěji pětičlenné a šestičlenné. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
heterocyklické sloučeniny bicyklické: třída heterocyklických sloučenin, které obsahují dva kondenzované kruhy. do této kategorie jsou zahrnuty jak aromatické, tak nearomatické kruhové struktury
heterocyklické sloučeniny monocyklické: organické sloučeniny, které obsahují kruhovou strukturu tvořenou uhlíkem a jedním nebo více dalšími prvky, jako je dusík a kyslík
heterocyklické sloučeniny se spojenými kruhy: heterocyklické sloučeniny s více kruhy obsahující dva nebo více kruhů, které sdílejí dva atomy a jednu společnou vazbu
heterocyklické sloučeniny tetra- a více cyklické: třída heterocyklických sloučenin, které obsahují čtyři nebo více kondenzovaných kruhů. do této kategorie jsou zahrnuty jak aromatické, tak nearomatické kruhové struktury
heterocyklické sloučeniny tricyklické: třída heterocyklických sloučenin, které obsahují tři kondenzované kruhy. do této kategorie jsou zahrnuty jak aromatické, tak nearomatické kruhové struktury
heteroduplexy nukleové kyseliny: útvar vzniklý spojením dvou jednořetězcových vláken dna, která pocházejí původně ze dvou odlišných molekul. řetězce se párují komplementárními úseky, vzhledem k tomu, že je jejich komplementarita pouze parciální, zůstávají místy jednořetězcové oblasti, ev. smyčky. ke vzniku heteroduplexu dochází např. při renaturaci in vitro, v buňce při crossing-overu. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
heterogenita v léčbě: různé lišící se reakce na danou intervenci nebo léčbu u pacientů nebo podskupin pacientů
heterogenní jaderný ribonukleoprotein D0: člen podrodiny ubikvitně exprimovaných heterogenních jaderných ribonukleoproteinů (hnrnps). protein hnrnp d0 se specificky váže na molekuly rna, které obsahují úseky bohaté na au, které se nacházejí v nepřekládané oblasti 3'-utr řady mrna pro protoonkogeny a cytokiny. má funkci transkripčního faktoru, váže se specificky k sekvencím dvou- a jednořetězcové dna
heterografty: orgány, tkáně nebo buňky přenesené mezi příslušníky odlišných živočišných druhů
heterologní imunita: imunologický jev, kdy expozice určitým organismům nebo vakcínám může významně změnit reakci hostitele na následující expozici nepříbuzným (heterologním) organismům nebo vakcínám
heterologní inseminace: umělé oplodnění u lidí, při kterém bylo použito semeno jiného muže než je manžel ženy
heterologous prime boost COVID-19 vaccination: immunization protocol that uses different vaccines against covid-19 for primary and secondary immunization. it includes use of covid-19 vaccine for third vaccination shot different from the first two
heteroplazmie: výskyt více než jednoho genomu v populaci organel buňky, tkáně nebo organismu. je to způsobeno přítomností různých mutací v rámci původně jednotné populace organel
heterosexualita: sexuální přitažlivost nebo vztah mezi příslušníky opačného pohlaví
heterotaxe: abnormální uložení vnitřních orgánů hrudníku a břicha (viscerální heterotaxe) nebo malformace, která je ještě doprovázená vrozenou srdeční vadou (např. izomerizmus, dextrokardie) a/nebo abnormální slezinou (např. asplenie a polysplenie). s tímto syndromem jsou často spojené nepravidelnosti centrálního nervového systému, kostry a močového ústrojí
heterotopická osifikace: vznik kostní tkáně v místech, kde byly původně měkké tkáně
heterotopická transplantace: transplantace tkáně typické pro jednu oblast na jiné místo příjemce. tkáň může být autologní, heterologní nebo homologní
heterotopické těhotenství: současný výskyt intrauterinní a ektopické gravidity
heterotrimerní G-proteiny: proteiny vázající gtp, které obsahují tři neidentické podjednotky. jsou spojeny s členy nadrodiny receptorů spřažených s g-proteiny, které mají sedm transmembránových domén. při aktivaci se alfa-podjednotka tohoto gtp-vázajícího komplexu disociuje a vzniká dimer podjednotek beta a gama
heterotrofní procesy: způsob získávání uhlíku z organických látek. heterotrofní organismy (konzumenti, kteří se živí organickou potravou) nedokážou na rozdíl od autotrofních využívat jako zdroj uhlíku anorganické látky. mezi heterotrofní organismy náleží živočichové, houby, nezelené rostliny a řada mikroorganismů. často se pojí s chemotrofií (získáváním energie rozkladem organické hmoty vytvořené jinými organismy). heterotrofní organismy, které získávají energii ze světla, se označují jako fotoheterotrofní. některé organismy kombinují autotrofii i heterotrofii (např. masožravé rostliny), takové nazýváme mixotrofní. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
heterozygot: jedinec, který ve svém genovém páru má dvě různé alely. opak homozygot. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
heuristika: zkusmé řešení problémů, pro něž neznáme algoritmus nebo přesnější metodu. heuristické řešení je často jen přibližné, založené na poučeném odhadu, intuici, zkušenosti nebo prostě na zdravém rozumu. (cit. wikipedie, 2017 http://www.wikipedie.cz)
hexachlorcyklohexan: chlorovaný cyklický uhlovodík, pesticid a insekticid, který se užíval proti vším a svrabu. prokázalo se, že způsobuje rakovinu. jeho výroba a použití v české republice je zakázána
hexadimethrin bromid: syntetický polymer, který aglutinuje (shlukuje) červené krvinky. používá se jako antagonista heparinu
hexamethoniové sloučeniny: sloučeniny obsahující kation hexamethylenbis(trimethylamonia). zástupci této skupiny působí často jako antihypertenziva a selektivní gangliové blokátory
hexanoly: izomerní formy a deriváty hexanolu (c6h11oh)
hexany: skupina šestiuhlíkatých nasycených uhlovodíků methanové řady. patří sem izomery a deriváty. otrava hexany může vyvolat různé polyneuropatie
hexaoxyethylenated-2,6,8-trimethylnonanol: a surfactant
hexetidin: antibakteriální a antimykotické činidlo běžně používané ve veterinární i humánní medicíně. je lokálním anestetikem, adstrigenciem a deodorantem, má také účinnost proti plaku. používá se jako 0,1% ústní voda pro místní infekce a ústní hygienu. bylo prokázáno jeho působení také na kvasinky. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
hexobarbital: derivát dimethylbarbiturátu, sodná sůl užívaná jako intravenózní anestetikum. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
hexobendin: silná vazoaktivní látka, která rozšiřuje mozkové a koronární tepny, ale mírně stahuje femorální tepny, bez jakýchkoliv účinků na srdeční frekvenci, krevní tlak nebo srdeční výdej
hexokinasa: enzym, který katalyzuje přeměnu atp a d-hexózy na adp a d-hexóza-6-fosfát. jako akceptory mohou působit d-glukóza, d-manóza, d-fruktóza, sorbitol a d-glukosamin; jako donory itp a datp. jaterní izoenzym se někdy nazývá glukokináza. (podle enzyme nomenclature, 1992) ec 2.7.1.1
hexoprenalin: selektivní agonista beta-2-adrenergních receptorů používaný jako bronchodilatans, antiastmatikum a tokolytikum
hexosaminidasa A: izoforma savčí beta-hexosaminidázy, která je heteromerním proteinem složeným z podjednotky alfa i podjednotky beta. deficit hexosaminidázy a v důsledku mutací genu kódujícího podjednotku alfa je příčinou tay-sachsovy nemoci. deficit hexosaminidázy a a hexosaminidázy b v důsledku mutací genu kódujícího beta podjednotku hexosaminidázy je příčinou sandhoffovy nemoci
hexosaminidasa B: izoforma savčí beta-hexosaminidázy, která se skládá z beta podjednotek. deficit hexosaminidázy b způsobený mutacemi genu kódujícího beta podjednotku je příčinou sandhoffovy nemoci
hexosaminidasy: enzymy, které katalyzují hydrolýzu n-acylhexosaminových zbytků v n-acylhexosamidech. hexosaminidázy působí také na glukosidy, galaktosidy a některé oligosacharidy
hexosaminy: aminocukry odvozené od hexosy náhradou hydroxylu aminoskupinou. (cit. velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz/)
hexosy: obecný název monosacharidů s molekulárním vzorcem c6h12o6. jejich uhlíkový řetězec obsahuje šest atomů uhlíku a karbonylovou funkční skupinu. podle karbonylové funkční skupiny se dělí na aldohexózy a ketohexózy. nejznámějšími jsou glukóza (aldohexóza) a fruktóza (ketohexóza), které jsou stavebními kameny jiných sloučenin - škrobu, celulózy nebo glykosidů. dalšími důležitými přírodními hexózami jsou d-galaktóza a d-manóza. průmyslově je vyráběná l-sorbóza, která je důležitá pro syntézu vitamínu c. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
hexosyltransferasy: enzymy, které katalyzují přenos hexózových skupin. ec 2.4.1.-
hexsyn: an alpha-olefin rubber produced by solution polymerization suitable for artificial hearts in chem and phys properties
hexyl-insulin monoconjugate 2: an insulin-low molecular weight amphiphilic polymer conjugate
heřmánek, heřmánkovec, rmen, rmenec: hvězdnicovité rostliny rodů matricaria (heřmánek), tripleurospermum (heřmánkovec), anthemis (rmen) a chamaemelum (rmenec). původní v evropě a západní asii, rozšířené do spojených států a austrálie
hibernace: specifická reakce některých teplokrevných živočichů na zimní období, které přečkávají v klidovém stavu a při útlumu fyziologických procesů (projevující se především snížením tělesné teploty). v lékařství se termín používá i pro označení stavu nízké teploty (podchlazení). (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
hidradenitida: zánět potních žláz (zpravidla apokrinních). onemocnění může být idiopatické nebo získané v souvislosti s jinou nemocí. u leukemických pacientů se po chemoterapii může vyvinout neutrofilní ekrinní hidradenitida, poměrně vzácná forma této nemoci
hidradenitis suppurativa: chronické hnisavé onemocnění s přítomností recidivujících zánětlivých nodulů, secernujících píštělí, abscesů a jizvení zejména v místech kožních záhybů, kde se vyskytují terminální vlasy a apokrinní žlázy. u žen se vyskytuje především v podpaží a u mužů v tříslech a anální oblasti. onemocnění se projevuje okluzí vlasového folikulu se sekundární bakteriální infekcí, vyvíjející se do abscesu, který nakonec praskne. jak se nemoc stává chronickou, rozsah zasažené plochy se zvětšuje a rozvíjejí se píštěle, tak je více patrná fibróza a zjizvení
hidrocystom: cystická forma adenomu potní žlázy. vzniká cystickou proliferací apokrinních sekrečních žláz. není neobvyklý, vyskytuje se v dospělosti ve všech věkových skupinách, stejným poměrem u mužů i žen. nejčastějším místem výskytu je oblast očí, zejména u vnějšího koutku oka. řešením je chirurgické odstranění
high-amylose maize type 2 resistant starch, maize: a resistant starch from high-amylose maize that increases insulin sensitivity in overweight and obese men
hipokampus: hipokampus je obloučkový závit ve spodní části velkého mozku. umístěn je ve střední části spánkového laloku, jeden v pravé a druhý v levé mozkové hemisféře. je součástí limbického systému a hraje velkou roli při krátkodobém uchovávání informací a při prostorové orientaci. (cit. wikipedie, 2018 http://www.wikipedie.cz)
hipokampální oblast CA1: jedna ze čtyř podoblastí hipokampu, kterou popsal neurovědec lorente de no. je umístěná nejdále od oblasti gyrus dentatus
hipokampální oblast CA2: podoblast hipokampu, kterou popsal neurovědec lorente de no. nachází se mezi podoblastí ca1 a ca3
hipokampální oblast CA3: podoblast hipokampu, kterou popsal neurovědec lorente de no. nachází se mezi podoblastí ca2 a oblastí gyrus dentatus
hipokampální skleróza: ztráta neuronů v hipokampálních oblastech ca1 a ca4 a méně závažná ca2 a ca3. častá je další ztráta hipokampálního stratum radiatum, atrofie hipokampu a glióza. hipokampální skleróza je spojena s nezvladatelnou epilepsií spánkového laloku. jde o zánik některých buněk v hipokampu, tedy struktuře, která se nachází na nejvnitřnější části spánkového laloku, a vznik gliální jizvy, tedy jizvy z podpůrných buněk mozku
hirudiny: jednoduchý polypeptidový řetězec s 65 aminokyselinami izolovaný z parafaryngeálních žláz pijavky lékařské (hirudo medicinalis). rekombinantními technikami jsou produkovány nesulfované hirudiny - desulfatohirudiny, které mají 10x menší afinitu k trombinu, než přirozený hirudin, přesto je jejich antikoagulační aktivita srovnatelná. (cit. podle jan vojáček, martin malý: arteriální a žilní trombóza v klinické praxi, grada 2004)
hirzutismus: nadměrné ochlupení mužského typu u žen a dětí. ochlupení ohanbí vybíhá až směrem k pupku, na tvářích se objevují chloupky až vousy, vlasová hranice na čele ustupuje a vytváří kouty atd. příčina je často neznámá (idiopatický h.), předpokládá se větší tvorba androgenů nebo zvýšená citlivost tkání na tyto hormony. nepatří sem hypertrichóza, která nesouvisí se zvýšenou produkcí androgenů. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
histamin: amin vznikající enzymatickou dekarboxylací histidinu. hormon a neurotransmiter produkovaný celou řadou buněk, zejména však bílými krvinkami (žírné buňky a bazofily) a nervovými buňkami. silný stimulant žaludeční sekrece; způsobuje intenzivní kontrakce dělohy a stah plicních průdušinek a také má vazodilatační účinky. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
histamin-N-methyltransferasa: enzym, který katalyzuje přenos methylové skupiny z s-adenosylmethioninu na histamin za vzniku n-methylhistaminu, hlavního metabolitu histaminu u člověka. ec 2.1.1.8
histaminasa: skupina enzymů zahrnující enzymy oxidující primární monoaminy, diaminy a histamin. jsou to měďnaté proteiny, a protože jejich účinek závisí na karbonylové skupině, jsou citlivé na inhibici semikarbazidem
histaminové látky: léčiva používaná pro své účinky na histaminergní systémy. patří sem léky, které působí na histaminové receptory, ovlivňují životní cyklus histaminu nebo ovlivňují stav histaminergních buněk
histidin-tRNA-ligasa: enzym, který katalyzuje připojení aminokyseliny histidinu k její specifické transferové rna. ec 6.1.1.21
histidinamoniaklyasa: enzym, který katalyzuje první krok katabolismu histidinu a vytváří z histidinu kyselinu urokanovou a amoniak. deficit tohoto enzymu je spojen se zvýšenou hladinou histidinu v séru a nazývá se histidinemie (vrozené poruchy metabolismu aminokyselin)
histidindekarboxylasa: enzym, který katalyzuje dekarboxylaci histidinu na histamin a oxid uhličitý. u živočišných tkání vyžaduje pyridoxalfosfát, u mikroorganismů nikoli. ec 4.1.1.22
histidinkinasa: člen nadrodiny transferáz. v aktivovaném stavu protein-histidinkináza autofosforyluje na histidinovém zbytku a následně přenáší vysokoenergetické fosforylové skupiny na aspartátový zbytek domény regulátoru odezvy, což vede ke konformačnímu posunu v efektorové doméně. histidinkinázy zprostředkovávají přenos signálu v široké škále procesů zahrnujících buněčnou adaptaci na environmentální stres
histidinol: předposlední stupeň biosyntézy histidinu. oxidací alkoholové skupiny postranního řetězce vzniká kyselá skupina histidinu. histidinol se také používá jako inhibitor syntézy proteinů
histidinolfosfatasa: enzym, který katalyzuje hydrolýzu histidinol-fosfátu na histidinol. jeden z regulačních enzymů v biosyntéze histidinu. ec 3.1.3.15
histidyl-aspartyl-glutamyl-leucine: hdel intracellular distribution is characteristic of plant endoplasmic reticulum (er)
histiocytom: nezhoubný tužší kožní, různě zbarvený nádorek z vaziva a histiocytů (druh makrofágů). (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
histiocyty: buňka obsažená ve vazivu, druh tkáňového makrofágu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
histiocytární nekrotizující lymfadenitida: léze lymfatických uzlin charakterizované rozsáhlou infiltrací proliferujících histiocytů do kortexu nebo parakortexu a úplnou nebo částečnou (častěji) nekrózou lymfoidní tkáně
histiocytární poruchy maligní: typické nádorové poruchy histiocytů. pojem zahrnuje také maligní nádory makrofágů a dendritických buněk
histiocytární sarkom: zhoubné nádory složené z makrofágů nebo dendritických buněk a vyskytující se v lymfatických uzlinách a měkkých tkáních. většina histiocytárních sarkomů má podobu lokalizovaných nádorových ložisek bez leukemické fáze. přestože biologické chování těchto nádorů je podobné jako u lymfomů, jejich buněčná linie je histiocytická místo lymfoidní
histiocytóza: granulomatóza z langerhansových buněk, onemocnění s abnormálním hromaděním velkých histiocytů (langerhansových buněk), které mnohdy střádají různý fagocytovaný materiál. existuje několik typů h. (viz. abtova-lettererova-siweova nemoc, handova-schüllerova-christianova nemoc, eozinofilní granulom), které postihují různé orgány (plíce, kost). některé z nich mohou postihnout větší počet orgánů a mít zhoubný charakter. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
histiocytóza z Langerhansových buněk: vzácné idiopatické onemocnění charakterizované tvorbou infiltrátů s přítomností langerhansových dendritických buněk a dalších buněčných elementů, typicky eozinofilních leukocytů a lymfocytů. elektronmikroskopicky lze prokázat přítomnost bierbeckových granul (nitrobuněčných částic tvaru tenisové rakety) nebo cd1a antigenu na buněčném povrchu. onemocnění lze rozdělit do dvou základních skupin: na chorobu postihující jeden orgán a na typ multisystémový napadající dva a více orgánů. (cit. velmi vzácná hematologická a onkologická onemocnění.cz, 2017 http://www.vzacne-diagnozy.cz/)
histiocytóza z non-Langerhansových buněk: skupina onemocnění, které mají rysy akumulace aktivních histiocytů a lymfocytů, u histiocytárních buněk se ale nejedná o langerhansovy buňky. patří sem hemofagocytární lymfohistiocytóza, sinusová histiocytóza, xantogranulom, juvenilní xantogranulom, retikulohistiocytom, xanthoma disseminatum a dále některé poruchy ukládání lipidů (syndrom histiocytů barvy mořské modři a niemannova-pickova nemoc)
histocytochemie: výzkum mezibuněčného rozmístění chemických látek, reakčních center, enzymů atd, prostřednictvím označování reakcí, adsorpcí radioaktivních izotopů, selektivního rozmístění kovů v elektronové mikroskopii, nebo jiných metod
histocytologické preparační techniky: způsob přípravy buněk či tkání k vyšetření a výzkumu jejich původu, struktury, funkce nebo patologie. metody zahrnují konzervaci, fixaci, rozčlenění, obarvování, repliku či jiné techniky pro zobrazení za pomoci mikroskopu
histokompatibilita: slučitelnost tkání na základě podobnosti antigenů systému hla. je nezbytným předpokladem provedení transplantace. při jejím nedodržení (inkompatibilitě) by došlo k odvržení (rejekci) transplantovaného orgánu. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
histokompatibilita maternofetální: stupeň antigenní podobnosti matčiných a fetálních tkání. maternofetální histokompatibilita může určovat přijetí a zdraví plodu
histologické techniky: metody preparace tkáně pro vyšetřování a rozbor původu, struktury, funkce či patologie
histologie: studium struktury různých tkání organismů na mikroskopické úrovni
histologie srovnávací: studium podobností a rozdílů ve strukturách homologních tkání napříč různými druhy
histonacetyltransferasy: enzymy, které katalyzují přenos acylové skupiny z acetyl-coa na histony za vzniku coa a acetyl-histonů
histondeacetylasa 1: podtyp histondeacetylázy, který je spolu s histondeacetylázou 2, proteiny rbbp4 a rbbp7 základní složkou histondeacetylázových komplexů
histondeacetylasa 2: podtyp histondeacetylázy, který je spolu s histondeacetylázou 1, proteiny rbbp4 a rbbp7 základní složkou histondeacetylázových komplexů
histondeacetylasa 6: histondeacetyláza ii. třídy, která odstraňuje acetylové skupiny z n-koncových lysinů histonu h2a, histonu h2b, histonu h3 a histonu h4. prostřednictvím deacetylace tubulinu hraje klíčovou roli v epigenetické represi a regulaci genetické transkripce, stejně jako v buněčném pohybu. když je skládání proteinů pomocí molekulárních chaperonů přetíženo, zaměřuje se také na chybně složené proteiny, které jsou odstraňovány pomocí autofagie
histondeacetylasa Sin3 a korepresorový komplex: vícepodjednotkový enzymový komplex, který reguluje transkripci deacetylací histonových zbytků nukleozomů
histondeacetylasy: deacetylázy, které z postranních řetězců aminokyselin histonů odstraňují n-acetylové skupiny. rodinu enzymů lze rozdělit na nejméně tři strukturně definované podtřídy. deacetylázy třídy i a ii využívají mechanismus závislý na zinku. sirtuinové histonové deacetylázy patří do třídy iii a jsou to nad-dependentní enzymy
histondeacetylasy, skupina III: podtřída histonových deacetyláz, které jsou závislé na nad. do této podtřídy patří několik členů rodiny sirtuinů
histondemethylasy: enzymy, které katalyzují odstraňování methylových skupin ze zbytků lysinu nebo argininu nacházejících se na histonech. mnoho histonových demetyláz obecně funguje pomocí oxidoredukčního mechanismu
histonkinasa: část proteinkinázy (ec 2.7.1.37), ve které dochází za přítomnosti atp k fosforylaci serinových zbytků v protaminech a histonech
histonlysin-N-methyltransferasa: enzym, který katalyzuje methylaci epsilon-aminoskupiny lysinových zbytků v bílkovinách za vzniku epsilon mono-, di- a trimethyllysinu
histonmethyltransferasy: enzymy, které katalyzují přenos methylových skupin na lysinové nebo argininové zbytky histonů, zejména histonu h3 a histonu h4. hrají klíčovou roli v epigenetických procesech
histonový kód: hypotéza, že chemická (posttranslační) modifikace histonových proteinů (především jejich aminoterminálních konců) reguluje transkripci genů. mezi nejčastější modifikace histonů patří acetylace, metylace, fosforylace, ubikvitinace, sumoylace a adp-ribosylace. (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
histoplazmóza: oemocnění způsobené houbou histoplasma. nákaza vzniká vdechnutím spor. obv. probíhá bezpříznakově, v některých případech může připomínat tuberkulózu. postižen je rovněž retikulo-endotelový systém. projevy celkové h. jsou celkové a nespecifické (teploty, pocení, hubnutí, zvětšení uzlin, hepatosplenomegalie atd.). diagnosticky se uplatňuje kultivace náročná na podmínky i na čas a sérologické reakce. léčí se antimykotiky (amfotericin b, flukonazol aj.). africkou h. vyvolává histoplasma duboisii. vznikají kožní granulomy, postiženy mohou být uzliny, kosti, popř. může probíhat rovněž diseminovaně. v těžkých případech zejm. u oslabených jedinců může dojít k šíření do celého organismu. v evropě je vzácná, častější je např. v usa. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
historická kontrolní studie: studie porovnávající skupinu účastníků, kteří podstoupili zákrok, s podobnou skupinou z minulosti, kteří tak neučinili
historické zeměpisné názvy: země známé ve vzdálené historii (jako byzanc), nebo bývalá jména zemí odrážející politické změny v 19. nebo 20. století (jako německo východní)