NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
kyselina octová: je to bezbarvá kapalina ostrého zápachu, dokonale mísitelná s vodou, s ethanolem i dimethyletherem. je hygroskopická, takže pohlcuje vzdušnou vlhkost. její vodný roztok o koncentraci od 8 % se nazývá ocet. je jedním z přirozených metabolitů v živých organismech. vyskytuje se běžně v rostlinách - jako volná kyselina i ve formě solí (octanů). ve větším množství je obsažena v kvasícím ovoci, jako následný fermentační produkt přeměny sacharidů. používá se v laboratoři i v chemickém průmyslu jako významné rozpouštědlo při přípravě čistých chemických sloučenin. zředěný vodný roztok kyseliny octové se získává biologickou oxidací ethanolu. je také odpadním produktem (resp. její vápenná sůl, octan vápenatý) výroby methanolu suchou destilací bukového dřeva. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyselina oxamová: aminosubstituovaný derivát kyseliny glyoxylové
kyselina p-aminohippurová: glycinamid kyseliny 4-aminobenzoové. jeho sodná sůl se používá jako diagnostické reagens pro měření efektivního průtoku plazmy ledvinami (erpf) a exkreční kapacity
kyselina pantothenová: butyryl-beta-alanin, který lze také považovat za kyselinu pantoovou v komplexu s beta-alaninem. je začleněn do koenzymu a a chrání buňky před peroxidačním poškozením tím, že zvyšuje hladinu glutathionu
kyselina penicilanová: stavební kámen penicilinu bez významných antibakteriálních účinků
kyselina penicilová: mykotoxin s antibiotickými a karcinogenními účinky produkovaný různými kmeny hub penicillium a aspergillus. byl nalezen v tabáku, uzeninách a kukuřici
kyselina pentetová: chelatační činidlo železa, které má vlastnosti podobné jako edta. dtpa se také používá pro chelataci dalších iontů, např. plutonia
kyselina peroctová: kapalina, která funguje jako silné oxidační činidlo. má štiplavý zápach a používá se jako dezinfekční prostředek
kyselina peroxydusitá: silný oxidant syntetizovaný buňkou v rámci jejího normálního metabolismu. peroxodusitan vzniká reakcí dvou volných radikálů, oxidu dusnatého a superoxidového aniontu (superoxidy)
kyselina pipemidová: lék užívaný k léčbě močových infekcí (chemoterapeutikum ze skupiny chinolonů ii. generace). (cit. velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/) antimikrobiální látka proti gramnegativním a některým grampozitivním bakteriím. je vázán na bílkoviny a koncentrován v žluči a moči a používá se při gastrointestinálních, žlučových a močových infekcích
kyselina pyrrolidonkarboxylová: cyklizovaný derivát kyseliny l-glutamové. zvýšené hladiny v krvi mohou být spojeny s problémy metabolismu glutaminu nebo glutathionu
kyselina rozmarýnová: polyfenolová sloučenina, která se přirozeně vyskytuje v rozmarýnu a má antioxidační a protizánětlivé účinky
kyselina seleničitá: bezbarvá krystalická látka s chemickým vzorcem h2seo3. používá se jako zdroj selenu, zejména pro pacienty s deficitem selenu v důsledku dlouhodobé parenterální výživy
kyselina selenová: silná dvojsytná kyselina s chemickým vzorcem h2seo4. k pojmu patří kyselá forma a anorganické soli kyseliny selenové
kyselina shikimová: důležitý biochemický metabolit vyskytující se v rostlinách a mikroorganismech (šikimátová metabolická dráha). užívá se pro výrobu aktivní složky léku proti ptačí chřipce tamiflu
kyselina sorbová: používá se jako konzervant v potravinářství, protože zabraňuje růstu plísní, kvasinek i některých kultur baktérií. často se však používají jako aditiva spíše její soli (e 201, e 202, e 203 - sorbany) a to proto, že kyselina sorbová je špatně rozpustná ve vodě. kyselina sorbová a její soli se rovněž používají jako konzervační látky v kosmetice a farmacii. upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyselina taurochenodeoxycholová: žlučová sůl tvořená v játrech konjugací chenodeoxycholátu s taurinem, obvykle jako sodná sůl. působí jako detergent tuků v tenkém střevě a sama je vstřebávána. používá se jako cholagogum a choleretikum
kyselina taurocholová: produkt konjugace kyseliny cholové s taurinem. jeho sodná sůl je hlavní složkou žluči masožravých zvířat. působí jako detergent pro solubilizaci tuků umožňující jejich absorpci a sám se také vstřebává. používá se jako cholagogum a choleretikum
kyselina taurodeoxycholová: žlučová sůl tvořená v játrech konjugací deoxycholátu s taurinem, obvykle jako sodná sůl. používá se jako cholagogum a choleretikum, průmyslově také jako emulgátor tuků
kyselina taurolithocholová: žlučová sůl tvořená v játrech konjugací kyseliny lithocholové s taurinem, obvykle jako sodná sůl. rozpouští tuky pro absorpci a sama se vstřebává. je to cholagogum a choleretikum
kyselina tetrathionová: anorganická kyselina síry. v její molekule jsou všechny atomy síry vázány na sebe. používá se jako antidotum při otravě kyanidy na prodloužení doby koagulace. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyselina tranexamová: antifibrinolytické hemostatikum používané při těžkém krvácení
kyselina trichlorfenoxyoctová: organochloridový pesticid, který proslul zejména jako jedna ze složek defoliantu agent orange, který byl masově nasazen americkou armádou během války ve vietnamu. herbicid se silnými dráždivými vlastnostmi. použití této sloučeniny na rýžových polích a třtinových plantážích, v ovocných sadech, na pastvinách a jiných plochách, kde se pěstují plodiny, bylo dohodou epa ukončeno v roce 1985
kyselina trichloroctová: silná kyselina používaná v klinické chemii jako srážecí činidlo proteinů a dále jako žíravina pro odstraňování bradavic
kyselina trifluoroctová: velmi silný halogenovaný derivát kyseliny octové. používá se v kysele katalyzovaných reakcích, zejména těch, kde se při syntéze peptidů štěpí ester
kyselina uhličitá: h2co3, kyselina vznikající v organismu z oxidu uhličitého a vody (reakci katalyzuje karboanhydráza); disociuje poté na bikarbonát (hydrogenuhličitan) a proton. takto kys. uhličitá ovlivňuje acidobazickou rovnováhu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
kyselina urokanová: kyselina 4-imidazolakrylová
kyselina ursolová: pentacyklický triterpen, který se vyskytuje společně se svým izomerem kyselinou oleanolovou v několika rostlinných druzích a ve velkém množství v ovoci (např. v hruškách, švestkách, hruškách a olivách), léčivých bylinách a dalších rostlinách
kyselina valproová: látka ze skupiny antiepileptik ii. generace, široce používaná např. u absencí, záchvatů typu grand mal. působí ovlivněním gaba-ergního systému. k nežádoucím účinkům patří poruchy jater, trombocytopenie, teratogenní účinky. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
kyselina vanilmandlová: 3-o-methylether kyseliny 3,4-dihydroxymandlové. je to konečný metabolit katecholaminů adrenalinu (epinefrinu) a noradrenalinu (norepinefrinu)
kyselina vanilová: aromatizující látka. je meziproduktem při dvoufázové biologické přeměně kyseliny ferulové na vanilin
kyselina zoledronová: kyselina zoledronová patří k bisfosfonátům iii. generace, léčivům ovlivňujícím resorpci kostní hmoty, užívá se pro léčbu pagetovy choroby kostí a pro léčbu nemocných s nádorovým onemocněním kostí
kyseliny: chemické sloučeniny, které při rozpuštění ve vodě odštěpují vodíkové ionty (protony h+), jejichž vodík může být nahrazen kovy nebo zásaditými radikály nebo které reagují se zásadami za vzniku solí a vody (neutralizace). rozšíření termínu zahrnuje látky rozpuštěné v jiných médiích než ve vodě
kyseliny acyklické: karboxylové kyseliny, které mají molekulární strukturu s otevřeným řetězcem na rozdíl od struktury ve tvaru prstence
kyseliny aldehydové: dikarboxylové kyseliny, ve kterých je jedna z karboxylových skupin (-cooh) nahrazena aldehydovou skupinou (-cho)
kyseliny alkansulfonové: deriváty kyseliny sulfonové substituované alifatickou uhlovodíkovou skupinou
kyseliny aminohippurové: skupina glycinamidů aminobenzoových kyselin
kyseliny aminoisomáselné: syntetická aminokyselina vhodná pro studium transportu buněčnou membránou (není buňkou metabolizována). (uprav. podle: velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
kyseliny borinové: anorganické nebo organické sloučeniny, které obsahují obecnou strukturu r2b(oh)
kyseliny borité: anorganické a organické deriváty kyseliny borité buď b(oh)3, nebo přednostně h3bo3. její zředěné vodné roztoky (obvykle 2 až 3% roztok) se používají v očním lékařství pod označením borová voda
kyseliny boronové: anorganické nebo organické sloučeniny, které obsahují základní strukturu rb(oh)2
kyseliny cukerné: karboxylové kyseliny odvozené od monosacharidů oxidací původní aldehydové nebo alkoholové skupiny na karboxyl. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyseliny cyklohexankarboxylové: karboxylové kyseliny odvozené od cyklohexanu
kyseliny dekanové: nasycené mastné kyseliny s 10 atomy uhlíku
kyseliny difenyloctové: monokarboxylové deriváty octových kyselin, kde byly methylové vodíky nahrazeny dvěma fenylovými skupinami
kyseliny difosfoglycerové: glycerové kyseliny, u nichž jsou dvě hydroxylové skupiny nahrazeny fosfáty
kyseliny dikarboxylové: acyklické kyseliny, které obsahují dvě karboxylové skupiny a mají vzorec ho2c-r-co2h, kde r může být aromatická nebo alifatická skupina
kyseliny dokosahexaenové: c22-nenasycené mastné kyseliny nacházející se převážně v rybím tuku
kyseliny fenylpyrohroznové: deriváty kyseliny fenylpyrohroznové, která má obecný vzorec c6h5ch2cocooh a je metabolitem fenylalaninu
kyseliny fosfatidové: derivát glycerofosforečné kyseliny, u něhož dvě -oh skupiny glycerolu jsou esterifikovány mastnými kyselinami; např. fosfatidové kyseliny navázané na cholin jsou fosfatidylcholiny, lecithiny. fosfatidové kyseliny jsou anionaktivními tenzidy. (cit. velký lékařský slovník online, 2023 http://lekarske.slovniky.cz/)
kyseliny fosfinové: anorganické nebo organické deriváty kyseliny fosfinové (též hydroxyfosfan, vzorec h2poh). patří sem fosfináty a estery kyseliny fosfinové
kyseliny fosforečné: anorganické deriváty kyseliny fosforečné (h3po4). organické deriváty kyseliny fosforečné se zařazují mezi organofosfáty
kyseliny fosforité: anorganické deriváty sloučeniny s chemickým vzorcem (p(oh)3) a jeho tautomerní formy dihydroxyfosfanoxidu (hp=o(oh)2). organické deriváty kyseliny fosfonové se řadí k heslu organofosfonáty
kyseliny fosforu: anorganické kyseliny, které obsahují fosfor jako nedílnou součást molekuly
kyseliny ftalové: skupina sloučenin, která má obecnou strukturu benzenového kruhu substituovaného dikarboxylovou kyselinou. ortho-izomer se používá při výrobě barviv
kyseliny glycerové: tříuhlíkaté cukerné kyseliny se vzorcem hoch2(choh)cooh
kyseliny heptylové: nasycené mastné kyseliny se 7 atomy uhlíku
kyseliny hexuronové: termín používaný pro označení tetrahydroxyaldehydových kyselin získaných oxidací hexózových cukrů, tj. kyseliny glukuronové, kyseliny galakturonové atd. původně byl název kyselina hexuronová dán kyselině askorbové
kyseliny hydroxamové: třída slabých kyselin s obecným vzorcem r-conhoh
kyseliny ikosanové: nasycené mastné kyseliny s dvaceti atomy uhlíku v molekule
kyseliny karboxylové: organické sloučeniny obsahující skupinu -cooh. ve srovnání s kyselinami anorganickými patří spíše ke kyselinám slabším. karboxylové kyseliny, společně se svými solemi, tvoří nezbytnou součást všech živých organismů. mohou být nasycené, nenasycené a aromatické. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/ a wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
kyseliny ketoglutarové: rodina sloučenin obsahujících oxoskupinu s obecnou strukturou 1,5-pentandiové kyseliny
kyseliny klavulanové: kyseliny, soli a deriváty kyseliny klavulanové (c8h9o5n). mají beta-laktamovou strukturu, ale na rozdíl od penicilinu je síra v thiazolidinovém kruhu nahrazena kyslíkem. mají omezený antibakteriální účinek, ale ireverzibilně inhibují bakteriální beta-laktamázu, takže podobná antibiotika nejsou inaktivována bakteriálními enzymy a zachovávají si antibakteriální účinnost
kyseliny kumarové: kyselina hydroxyskořicová a její deriváty. v rostlinách působí jako aktivátory oxidačního systému kyseliny indoloctové, čímž snižují endogenní hladinu její vázané formy
kyseliny kávové: třída fenolových kyselin příbuzných s kyselinou chlorogenovou, p-kumarovou a vanilovou atd., které se nacházejí v rostlinných tkáních. podílejí se na regulaci růstu rostlin
kyseliny laurové: nasycené mastné kyseliny s 12 atomy uhlíku
kyseliny levulové: ketokyseliny, které jsou deriváty 4-oxopentanových kyselin (kyselina levulová)
kyseliny linolové: kyselina linolová je nenasycená vyšší mastná kyselina. v její molekule je 18 atomů uhlíku a 2 dvojné vazby. nachází se v tucích buněčných membrán. je široce rozšířená v mnoha rostlinných olejích, zejména v olejích ze lněného semena, světlice barvířské, máku setého a slunečnice. patří mezi omega-6 mastné kyseliny, které jsou nezbytným doplňkem stravy všech savců. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyseliny mandlové: analogy a deriváty mandlové kyseliny (aromatické alfa-hydroxybenzenové kyseliny)
kyseliny mastné omega-6: mastné kyseliny, které mají první nenasycenou vazbu na šesté pozici od omega uhlíku. typická americká strava často obsahuje podstatně více omega-6 než omega-3 mastných kyselin
kyseliny muramové: sloučeniny sestávající z glukosaminu a laktátu, které jsou spojené etherovou vazbou. vyskytují se přirozeně jako n-acetylové deriváty v peptidoglykanu, což je typický polysacharid tvořící buněčné stěny bakterií
kyseliny mykolové: mastné kyseliny s velmi dlouhým řetězcem vyznačující se značnou hydrofobicitou a odolností. mykolové kyseliny jsou obsaženy v buněčných stěnách bakterií ze skupiny mycobacterium tuberculosis complex, které způsobují tubrkulózu
kyseliny myristové: nasycené mastné kyseliny se 14 atomy uhlíku
kyseliny nekarboxylové: anorganické kyseliny s nekovem (jiným než uhlíkem) navázaným na vodík nebo kyselý radikál neobsahující uhlík
kyseliny neuraminové: 9-uhlíkaté deoxyamino cukerné kyseliny, které jsou substráty pro neuraminidázu. mezi jejich deriváty patří kyseliny sialové
kyseliny pentanové: karboxylové kyseliny s přímým řetězcem s obecným vzorcem c5h10o2
kyseliny pimelové: skupina sloučenin, které jsou deriváty heptandiové kyseliny s obecným vzorcem r-c7h11o4
kyseliny polymethakrylové: poly-2-methylpropenové kyseliny. používají se při výrobě metakrylátových pryskyřic a plastů ve formě pelet a granulí, jako absorbens biologických materiálů a jako filtry; také jako biologické membrány, bioadheziva a modifikátory viskozity. synonyma: metylakrylátový polymer, poly(methylakrylát), polymer methylesteru kyseliny akrylové
kyseliny sialové: skupinové označení pro estery či jiné deriváty n-neuraminové kyseliny. základní složka různých mukoproteinů a glykolipidů, je součástí sekretů žláz (např. obsažena ve slinách), krevní plasmy, buněčných membrán aj. pod názvem sialová kyslina se běžně rozumí n-acetylneuraminová kyselina (nana). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
kyseliny sulfinové: anorganické nebo organické monobazické kyseliny obsahující síru s obecným vzorcem rso(oh)
kyseliny sulfonové: anorganické nebo organické oxokyseliny síry, které mají obecný vzorec r-so2-oh, kde r je obvykle uhlovodíkový substituent. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
kyseliny sírové: anorganické a organické deriváty kyseliny sírové (h2so4). soli a estery kyseliny sírové jsou známé jako sulfáty, resp. estery kyseliny sírové
kyseliny síry: anorganické nebo organické kyseliny, které obsahují síru jako nedílnou součást molekuly
kyseliny teichoové: lineární polymery glycerolfosfátu či ribitolfosfátu s glykosidicky vázanými monosacharidy. vyskytují se ve stěně grampozitivních bakterií. jsou značně rozmanité, pronikají na povrch a jsou významnými povrchovými antigeny. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
kyseliny thiosulfonové: anorganické nebo organické oxokyseliny síry, které mají obecný vzorec rs2o2h
kyseliny trijodbenzoové: deriváty kyseliny benzoové substituované třemi atomy jodu
kyseliny trikarboxylové: organické sloučeniny, které jsou acyklické a obsahují tři kyselé skupiny. členem této skupiny je kyselina citrónová, která je prvním produktem vzniklým reakcí pyruvátu a oxaloacetátu
kyseliny uronové: kyseliny odvozené od monosacharidů oxidací koncové (-ch2oh) skupiny nejdále od karbonylové skupiny na (-cooh) skupinu
kyselá ceramidasa: podtyp ceramidázy, která je aktivní při kyselém ph. při degradaci sfingolipidů je významná tím, že katalyzuje lysozomální hydrolýzu ceramidu na sfingozin a volnou mastnou kyselinu. dědičný deficit kyselé ceramidázy má za následek farberovu lipogranulomatózu
kyselá fosfatasa: enzym, který katalyzuje přeměnu ortofosforečného monoesteru a vody na alkohol a orthofosfát. ec 3.1.3.2. enzym uvolňující fosfátovou skupinu z její vazby na jinou sloučeninu. kyselá f. má optimum při kyselém ph - 5,4. kromě onemocnění prostaty (karcinomu i benigních nádorů) bývá její aktivita zvýšena v krvi rovněž u tumorů varlat, non-hodgkinských lymfomů, leukemií i např. gaucherově chorobě. v hematologii slouží její cytochemický průkaz k určení příslušnosti buněk. uvolňováním fosfátů při nitrobuněčných dějích se f. podílí na jejich regulaci. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
kyselá fosfatasa rezistentní k tartarátu: jedna z několika kyselých fosfatáz u lidí, dalších savců, rostlin a několika prokaryot. doména proteinu tartarát-rezistentní kyselé fosfatázy (trap) se podobá katalytické doméně purpurové kyselé fosfatázy rostlin a dalších serin/threonin-proteinových fosfatáz, které rovněž obsahují metalofosfoesterázovou doménu. jeden gen produkuje různé formy, které zahrnují purpurové kyselé fosfatázy sleziny a dalších tkání. kyselá fosfatáza rezistentní na tartarát je biomarkerem patologických stavů, při nichž je nadměrně exprimována. mezi takové stavy patří gaucherova nemoc, hodgkinova nemoc, resorpce kostí a metastázy nádorů
kyselý déšť: označení pro kapalné padající atm. srážky, které mají v důsledku antropogenního znečišťování ovzduší výrazně zvýšenou kyselost, tj. snížené ph (2.5 až 4.5). kyselý déšť vzniká zejména rozpouštěním oxidů síry a dusíku ve srážkové vodě a představuje značné ekologické nebezpečí, poškozuje půdu a vegetaci, zamořuje povrchové vody, působí škody na architektonických objektech apod. (upraveno podle: česká meteorologická společnost [online]: elektronický meteorologický slovník (ems) [cit 07.03.2022]. dostupné z: http://slovnik.cmes.cz)
kyslík: oxygenium, o (z=8, ar=15,999). bezbarvý plyn bez chuti a zápachu, první člen skup. chalkogenů (vi.a sk.) period. soust. tvoří 21 obj. % vzduchu a 88,8 hmotn. % vody. po uhlíku a vodíku vytváří největší počet slouč., slučuje se téměř se všemi prvky s výj. někt. vzácných plynů, větš. za vývoje tepla a světla (hoření, oxidace). patří k biogenním prvkům, je součástí molek. proteinů, lipidů a sacharidů. pro lidský organismus je nezbytný k zisku energie (spalování živin). dodávka k. jednotlivým buňkám těla je zabezpečována souhrou dýchání, krve (krevního barviva hemoglobinu) a krevního oběhu. zásoby k. v lidském těle jsou naprosto zanedbatelné. zejm. mozek je na k. zcela závislý. bez k. nastává do několika sekund porucha jeho funkce (bezvědomí) a k smrti může dojít do několika málo minut. naproti tomu kosterní sval může určitou dobu pracovat i s omezeným přívodem kyslíku na "kyslíkový dluh". zisk energie bez k. je však velmi malý (viz glykolýza). zabezpečení dodávky k. v akutních stavech je nezbytné pro přežití pacienta (viz též resuscitace). reakcí molek. o2 s kyslíkem vzniká ozon. objev. r. 1774 švéd. lékárníkem c. w. scheelem a angl. j. priestleym. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
kyčel: vystupující část na každé straně těla tvarovaná pánevní stranou a horní částí femuru
kyčelní kloub: jednoduchý synoviální kloub, který spojuje kosti dolní končetiny a pánev. oba kyčelní klouby nesou trup a vyrovnávacími pohyby přispívají k udržení rovnováhy trupu, a zároveň umožňují pohyb dolních končetin vůči pánvi. hlavicí je kost stehenní, caput femoris, která se rovná 3/4 povrchu koule. jamku tvoří acetabulum na kyčelní kosti. je vyplněno tukovým polštářem, pulvinar acetabuli, a rozšířeno o chrupavčitý okraj, labrum acetabuli. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
káva: nápoj vyrobený z mletých kávových zrn spařených horkou vodou. obvykle obsahuje kofein a theofylin, pokud není kofein odstraněn
kóma: stav hlubokého bezvědomí. v těžších případech postižený nereaguje ani na bolestivé podněty. k nejčastějším příčinám patří úrazy hlavy, krvácení do mozku, těžce probíhající nervové infekce, otravy, cukrovka apod. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
kóma po poranění hlavy: stav hlubokého bezvědomí způsobený poraněním hlavy trvající 6 a více hodin. v těžkých případech postižený nereaguje ani na bolestivé podněty. zranění vedoucí ke kómatu obvykle postihují obě mozkové hemisféry nebo retikulární formaci mozkového kmene
kýchavicovité: čeleď řádu liliotvaré (liliales). jedná se zpravidla o vytrvalé, vzácně jednoleté pozemní byliny, převážně s oddenky, vzácněji s hlízami, vyskytují se zejm. v lesích a horských oblastech. je známo asi 16 rodů a 170 druhů, jsou rozšířeny v evropě, asii, severní a střední americe, na jih zasahují až po peru. v čr roste v současné době ve volné přírodě jen 3-4 druhy z čeledi kýchavicovité. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
kýchání: reflexní prudké vypuzení vzduchu z nosu a úst vyvolané podrážděním sliznic horních cest dýchacích
kýlní pásy: chirurgická pomůcka určená k udržení kýly ve zmenšeném stavu uvnitř břišní dutiny
kývavá nemoc: nevysvětlený neurologický stav projevující se epizodami atonických záchvatů, křečí nebo období zírání s dalším kognitivním poklesem
křehkost: stav snížené kapacity čelit stresorům, pokles fungování a rezerv fyziologických systémů těla, charakterizovaný svalovou slabostí, únavou, zpomalením motoriky, nízkou fyzickou aktivitou a nechtěným váhovým úbytkem
křehký senior: starší dospělí nebo staré osoby, kterým chybí celková síla a mají vyšší náchylnost k nemocem nebo ke zraněním
křemelina: nezpevněná (sypká) hornina, která je většinou tvořena opálovými schránkami prehistorických rozsivek. hlavní složkou těchto schránek jsou hydráty oxidu křemičitého s různým obsahem vody. dále může obsahovat příměsi jílů, tufů a písku. používá se pro své absorpční a čistící vlastnosti, jako doplněk stravy je zdrojem křemíku s detoxikačními účinky. má použití i jako insekticid. v průmyslu se používá zejména k výrobě filtrů, jako plnidlo, k výrobě abraziv, izolátorů, jako stavební materiál. dlouhodobá inhalace může vést k poškození dýchacích cest. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
křemen: minerál s chemickým vzorcem sio2 (oxid křemičitý), hojně se vyskytující v litosféře, kde tvoří jeden z nejdůležitějších minerálů. křemen vytváří celou řadu odrůd, mezi které patří mnoho polodrahokamů. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
křemičitany hořčíku: obecné označení sloučenin obsahujících křemík, kyslík a hořčík, případně vodík. patří sem např. talek a některé druhy azbestů
křemík: křemík (chemická značka si, latinsky silicium) je polokovový prvek, ve formě sloučenin se hojně vyskytuje v zemské kůře (26 - 28 %). má protonové číslo 14 a relativní atomovou hmotnost [28.084; 28.086]. mineralogicky je bezesporu nejvýznamnějším zástupcem křemen, chemicky oxid křemičitý sio2. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
křenová peroxidasa: enzym izolovaný z křenu, který je schopen působit jako antigen. často se používá jako histochemický indikátor pro světelnou a elektronovou mikroskopii. jeho antigenicita umožnila jeho použití jako kombinovaného antigenu a markeru v experimentální imunologii
křepelky a křepelovití: společný termín pro dvě odlišné skupiny ptáků řádu galliformes: křepelovité (čeleď odontophoridae) a rod křepelka (coturnix) z čeledi phasianidae
křečci praví: podčeleď hlodavců čeledi muridae (myšovití). patří sem např. rody cricetus, cricetulus, mesocricetus a phodopus
křeče u dětí: neurologický syndrom objevující se v kojeneckém věku, častěji u chlapců; vzniká v důsledku poškození mozku při porodu, prenatálně v důsledku vývojových poruch, metabolických vad apod. projevuje se bleskovými křečemi (připomínajícími salaamové křeče), poruchami psychomotorického vývoje, mentální retardací, změnami na eeg. prognóza závisí na základní příčině, léčebně se podávají antiepileptika (vigabatrin, valproát). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
křeček rodu Mesocricetus: rod hlodavců z čeledi muridae (myšovití), podčeledi cricetinae (křečci praví). známý je křeček zlatý (mesocricetus auratus), který patří k domácím mazlíčkům a často se používá v biomedicínském výzkumu
křeček rodu Peromyscus: rod hlodavců podčeledi sigmodontinae (křečci američtí) zahrnující několik desítek druhů. dva z nich se často používají v lékařském výzkumu: p. leucopus (křeček bělonohý) a p. maniculatus (křeček dlouhoocasý)
křečkování: trvalé potíže s vyřazováním věcí nebo odloučením se od majetku
křivka učení: průběh učení jednotlivce nebo skupiny - tj. obvykle popisuje míru porozumění předmětné oblasti v závislosti na délce učení (času)
křovinář aksamitový: druh jedovaté zmije z rodu bothrops. bothrops asper se vyskytuje v mexiku, střední americe a severní části jižní ameriky včetně trinidadu
křovinář sametový: jeden z nejnebezpečnějších jedovatých hadů jižní ameriky z čeledi chřestýšovitých. vyskytuje se v deštných pralesech severní poloviny jižní ameriky, zejména v oblasti amazonie. jeho jed je hemotoxický (způsobuje rozklad červených krvinek) a izoluje se z něj enzym batroxobin
křovinář žararaka: druh jedovatých hadů z rodu bothrops. bothrops jararaca se vyskytuje v jižní americe
křídla zvířecí: křídlo (alae) je v zoologii označení pro specializované přední končetiny živočichů, které slouží především k vytvoření potřebné aerodynamické síly pro let vzduchem. někdy má však i jiné funkce. mezi významné skupiny živočichů s křídly patří zejména ptáci, hmyz, netopýři a ptakoještěři. křídla hmyzu jsou výrůstky hmyzí vnější kostry (exoskeletonu), které umožňují hmyzu létat. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
křížení genetické: záměrné množení dvou různých jedinců, jejich potomstvo nese část genetického materiálu každého z rodičů. rodičovské organismy musí být geneticky kompatibilní a mohou pocházet z různých odrůd nebo blízce příbuzných druhů
křížová kost: křížová kost (latinsky: os sacrum) u člověka je plochá kost složená nejčastěji z pěti křížových obratlů, které srůstají v kompaktní těleso. kost má přibližně trojúhelníkový tvar, kdy horní část je rozšířená. první křížový obratel je spojen meziobratlovou ploténkou s pátým bederním obratlem (l5). směrem dolů se křížová kost zužuje a chrupavkou je spojena s kostrčí. křížová kost je nepohyblivá kost, která je zakončením páteře a současně i součástí pánve. její funkcí je přenos a rozložení zatížení trupu, hlavy a horních končetin do oblasti pánevního kruhu. je to tedy významný podpěrný systém lidského těla. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
křížová struktura DNA: struktura dna tvaru kříže, kterou lze pozorovat pod elektronovým mikroskopem. vzniká neúplnou výměnou řetězců mezi dvěma dvouřetězcovými šroubovicemi nebo u komplementárních obrácených repetitivních sekvencí, které se mohou při setkání znovu zabalit do vlásenkových smyček na protilehlých řetězcích
kůra ledviny: vnější část ledviny pod vazivovým pouzdrem. obsahuje glomeruly a proximální a distální tubuly
kůra mozečku: šedá hmota, která souvisle pokrývá povrch mozečku. je tvořena třemi vrstvami nervových buněk: stratum moleculare, stratum purkinjense (stratum gangliosum) a stratum granulosum
kůra nadledvin: vnější vrstva nadledvin, původem z mezodermového coelomového epitelu. buňky jsou zde uspořádány do trámců obklopených krevními sinusoidami. buňky kůry nadledvin mají charakter buněk secernujících steroidy. podle uspořádání trámců se kůra nadledvin dělí do tří koncentrických vrstev, které u člověka nejsou přesně ohraničeny. jednotlivé vrstvy nazýváme zona glomerulosa, zona fasciculata a zona reticularis. každá z nich produkuje jiné spektrum steroidů (jako např. aldosteron, hydrokortizon, dehydroepiandrosteron a androstendion). regulaci vylučování hormonů kůry nadledvin zajišťuje adrenokortikotropní hormon (acth) z adenohypofýzy. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
kůra oční čočky: část oční čočky obklopující jádro a upínající se na přední straně k epitelu a na zadní straně k pouzdru čočky. obsahuje vlákna čočky a amorfní mezibuněčnou hmotu
kůže: orgán pokrývající těla obratlovců. pokrývá tělo a odděluje tak vnitřní prostředí organismu od vnějšího prostředí. kůže se skládá ze tří základních částí: pokožky (epidermis), škáry (corium) a podkožního vaziva (hypodermis, tela subcutanea). (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
labetalol: derivát salicylamidu, který je nekardioselektivním blokátorem beta- a alfa-1 adrenergních receptorů. sympatolytikum, používá se jako antihypertenzivum (hypertenzní krize, feochromocytom) a kardiakum (ischemie). (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
laboratorní automatizace: řízení analytických a diagnostických procesů, aplikací nebo systémů v laboratořích mechanickými nebo elektronickými zařízeními
laboratorní chemikálie: chemikálie nezbytné pro provádění experimentálních a/ nebo vyšetřovacích postupů a pro přípravu léčiv a dalších chemických látek
laboratorní infekce: náhodně získaná infekce u pracovníků v laboratořích
laboratorní zvířata: zvířata chovaná pro výzkumné a studijní účely a pro testování
laboratoře: zařízení vybavená pro provádění výzkumných činností
laboratoře nemocniční: nemocniční zařízení vybavená k provádění vyšetřovacích činností
labyrintitida: zánět vnitřního ucha tj. labyrintu. 1. ohraničená l. - labyrinthitis circumscripta 2. difuzní l., která může mít formu serózní (labyrinthitis diffusa serosa) a hnisavou (labyrinthitis diffusa purulenta). k typickým příznakům l. patří závrať s nauzeou, nystagmus a poruchy sluchu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
lac operon: genetická jednotka tvořená třemi strukturními geny, operátorem a regulačním genem. regulační gen řídí syntézu tří strukturních genů pro enzymy beta-galaktosidasu, beta-galaktosidpermeasu (účastní se metabolismu laktózy) a beta-thiogalaktosidacetyltransferasu
lachtani: skupina několika druhů lachtanů čeledi otariidae, kteří náleží k různým rodům a vyznačují se kratší a řidší srstí
lachtani rodu Arctocephalus a Callorhinus: lachtani rodů arctocephalus a callorhinus z čeledi otariidae (lachtanovití). mají hustou až vlněnou srst
lactide-caprolactone copolymer: polymeric material used for therapeutic embolization; rn given refers to polymer without isomeric designation
lactogenin: resembles bovine liver ribonuclease rnase bl-4; amino acid
lactophorin protein, Bos taurus: glycoprotein found in proteose-peptone fraction of milk whey; reacts to the antiserum of soluble glycoprotein (sgp) of milk fat globule membrane; consists of seven components
lactoserum: if term is used therapeutically, do not use subheading /ther use; enter term without subheading and add immunization, passive
lagoftalmus: neschopnost úplně zavřít oční víčka (oční štěrbinu)
lakasa: oxidoreduktáza obsahující měď, která katalyzuje oxidaci 4-benzendiolu na 4-benzosemichinon. působí také na řadu o-chinolů a p-chinolů. vyskytuje se především u hub a podílí se na degradaci ligninu, biosyntéze pigmentů a detoxikaci produktů odvozených od ligninu
laktace: tvorba a vylučování mléka v mléčné žláze prsu, předpoklad kojení. mléčné žlázy prodělávají změny již v těhotenství, během něhož vylučují určité množství mleziva (kolostra), které je během prvních dnů po porodu nahrazeno mlékem. l. je řízena hormony (zejm. prolaktinem a oxytocinem) a výrazným podnětem pro tvorbu a vylučování mléka je sání bradavek, proto po odstavení dítěte tvorba mléka v mléčné žláze ustává. významné jsou i vlivy psychické. během l. ustává menstruační cyklus. lidské mléko má optimální složení všech živin, minerálů a tekutin pro novorozence a kojence. obsahuje i protilátky, které dítě chrání před některými infekcemi. zároveň se však do něj mohou dostat i cizorodé látky včetně léků. kojící matka musí mít dostatečnou výživu (bílkoviny, vitaminy, vápník, dostatek tekutin) a musí ošetřovat prsy jako prevenci jejich zánětu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
laktalbumin: hlavní proteinová frakce mléka získávaná ze syrovátky. albuminový podíl mléka; obsahuje dva proteiny alfa a beta, z nichž jeden mění mlékový enzym aby mohl syntetizovat laktosu; v proteinu obsaženém v syrovátce je laktoglobulin. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
laktamy: cyklické amidy vznikající z aminokarboxylových kyselin eliminací vody. laktimy jsou enolové formy laktamů, cyklické imidy obsahující v kruhu skupinu -ncoh-, vyskytují se např. u purinů a pyrimidinů; skupina je odpovědná za kyselou reakci močové kyseliny. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
laktasa: enzym, který katalyzuje hydrolýzu laktózy na d-galaktózu a d-glukózu. defekty enzymu způsobují intoleranci laktózy
laktoferrin: laktoferin je transportní glykoprotein přítomný např. ve slinách, mléce nebo slzách. je produkován též neutrofilními leukocyty. v organismu váže volné železo, čímž společně s transferinem snižuje jeho plasmatickou hladinu. vychytání železa z přijímané potravy již ve slinách je významným nespecifickým imunitním mechanismem, protože zabraňuje přemnožení bakterií, které využívají volné železo jako růstový faktor. kationtový n-konec molekuly je navíc schopen přímo poškodit membránu bakterií. laktoferin prostupuje do buněk střevní mukózy pomocí receptorů zprostředkujících endocytózu. každá molekula je schopna vázat dva ionty železa, nicméně v organismu není nikdy plně obsazena. největší koncentrace laktoferinu je v kolostru, v mateřském mléce pak jeho koncentrace klesá. množství laktoferinu v sekretech stoupá při zánětlivých procesech. využívá se při léčbě chronické hepatitidy c a při přemnožení helicobacter pylori. (upraveno podle wikiskripta 2020 http://www.wikiskripta.eu/)
laktoglobuliny: globuliny z mléka získávané ze syrovátky
laktony: laktony jsou cyklické estery nasycených i nenasycených karboxylových kyselin, mají 1-oxacykloalkan-2-onovou strukturu (-(c=o)-o-); řadí se sem i sloučeniny odvozené od kyselin, které mají v hlavním řetězci jeden nebo více heteroatomů. laktony vznikají vnitromolekulární esterifikací hydroxykyselin. makrolidy jsou definovány jako látky obsahující velký (makros) laktonový kruh se 14 nebo 16 atomy uhlíku, na něž jsou navázány hydroxylové, alkylové či aldehydické skupiny a na některé hydroxyly jsou navázány normální (deoxy-) nebo bazické (amino-) cukry
laktoperoxidasa: enzym získaný z kravského mléka. katalyzuje radiojodaci tyrosinu a jeho derivátů a peptidů obsahujících tyrosin
laktosa: mléčný cukr. je složena ze dvou jednoduchých cukrů (glukosy a galaktosy), nejvíce je jí v mléce. při vstřebávání je štěpena na glukosu a galaktosu enzymem laktázou. tento enzym normálně přítomný ve střevní sliznici je u některých lidí málo účinný nebo chybí. důsledkem je porucha trávení l. s příznaky nesnášenlivosti mléka (průjem) a poruchou vstřebávání. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
laktosasynthasa: enzymový komplex, který katalyzuje přenos galaktózy z udp-galaktózy na glukózu za vzniku laktózy. tento enzymový komplex se skládá z podjednotky b (alfa-laktalbumin), která mění substrátovou specifitu podjednotky a (n-acetyllaktózaminsyntáza) z n-acetylglukosaminu na glukózu, čímž se syntéza laktózy stává preferovanou reakcí
laktosové faktory: plazmidy určující schopnost bakterie fermentovat laktózu
laktosylceramidy: glykosfingolipidy, které obsahují jako svou polární část laktosu vázanou glykosidovou vazbou na hydroxylovou skupinu ceramidu. při defektu enzymu laktosylceramid-beta-galaktosidasy se akumulují v tkáni, což je příčinou laktosylceramidosy
laktotropní buňky: buňky předního laloku hypofýzy, které produkují prolaktin
laktoylglutathionlyasa: enzym, který katalyzuje přeměnu methylglyoxalu a laktátu, přičemž glutathion slouží jako koenzym. ec 4.4.1.5
laktulosa: látka, která se ve formě roztoku užívá jako projímadlo (laxativum) a při jaterních chorobách spojených s encefalopatií. nevstřebává se ve střevě, ale ovlivňuje jeho bakteriální flóru a produkci a vstřebatelnost amoniaku. syntetický disacharid neštěpitelný střevními disacharidázami (galaktosa s fruktosou); štěpen bakteriemi tlustého střeva na kyselé látky. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
laktátdehydrogenasa 5: izoenzym rodiny laktátdehydrogenáz. nachází se v játrech a buňkách kosterních svalů a jeho exprese roste při onemocnění jater a/nebo poranění kosterní svaloviny
laktátdehydrogenasy: enzym účastnící se metabolismu glukosy (též laktikodehydrogenáza), katalyzuje oxidaci laktátu na pyruvát. skládá se ze 4 podjednotek, které jsou dvojího typu - h ("srdeční" - heart) a m ("svalová" - muscle) - a podle jejich zastoupení existuje 5 izoenzymů, jejichž orgánové specifičnosti se využívá diagnosticky při stanovení ldh v krevním séru. izoenzym ldh1 (hhhh - "čistě srdeční") a ldh2 (hhhm) převažuje v myokardu (zvýšení u infarktu myokardu) a erytrocytech (zvýšení u hematologických chorob), ldh4 (hmmm) a ldh5 (mmmm - "čistě svalový") jsou typické pro játra a kosterní svalstvo. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
laktáty: soli nebo estery kyseliny mléčné s obecným vzorcem ch3chohcoor
laktáza-florizin hydroláza: multifunkční protein, který obsahuje dvě enzymové domény. první doména (ec 3.2.1.62) hydrolyzuje glykosyl-n-acylsfingosin na cukr a n-acylsfingosin. druhá doména (ec 3.2.1.108) hydrolyzuje laktózu a nachází se v membráně kartáčového lemu střeva. ztráta aktivity tohoto enzymu u lidí vede k intoleranci laktózy
laktózový toleranční test: měření schopnosti pacienta rozložit laktózu
lakunární cévní mozková příhoda: cévní mozková příhoda způsobená lakunární nekrózou nebo jinou nemocí malých mozkových cév. k příznakům patří hemiparéza, motorické a senzorické poruchy (hemisenzorická ztráta)
lamelární ichtyóza: autozomálně recesivně dědičná, chronická forma ichtyózy. novorozenci se většinou narodí v kolodiovém vaku, který se odlupuje několik týdnů. později se vytvoří velké, lamelární, šedohnědé, hrubé šupiny
lamelární tělíska: endolyzozomální organely ohraničené multilamelárními membránovými lipidy. účastní se různých funkcí při skladování a sekreci buněčných lipidů. v pneumocytech ii. typu produkují a vylučují plicní surfaktanty (např. dipalmitoylfosfatidylcholin). lamelární tělíska v kůži produkují a vylučují neutrální lipidy poskytující pokožce hydrofobní ochranu. patologická akumulace lamelárních tělísek má za následek onemocnění ze střádání lipidů (např. heřmanského-pudlákův syndrom, deficit lcat)
lamina spiralis ossea: kostěná lamela vyčnívající do canalis spiralis cochleae, spolu s ductus cochlearis odděluje scala tympani a vestibuli. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
lamotrigin: sloučenina fenyltriazinu, blokátor sodíkových a vápníkových kanálů. lamotrigin patří mezi antiepileptika iii. generace. tento přípravek se užívá výhradně k léčbě dvou odlišných nemocí: epilepsie a bipolární afektivní poruchy (dříve maniodepresivní psychózy). lamotrigin léčí epilepsii tím, že blokuje přenos signálů v mozku, které spouštějí epileptické křeče (záchvaty). u dospělých a dětí může být lék užíván samostatně, nebo s jinými přípravky, které se užívají k léčbě epilepsie. (upraveno podle wikipedie 2023 http://www.cs.wikipedia.org/)
lamy: velbloudovití pocházející z nového světa. žijící druhy obývají oblasti jižní ameriky. patří sem lamy, alpaky, guanaky a vikuně
lanatosidy: srdeční glykosidy z listů náprstníku (digitalis). liší se od sebe složením aglykonové části. používají se jako kardiotonika. lanatosid c působí podobně jako digoxin. také se užívaly směsi lanatosidů a, b a c
lanolin: žlutý tuk získaný z ovčí vlny. chemicky je lanolin vosk, je směsí esterů mastných kyselin s alkoholy o velké molární hmotnosti. používá se jako změkčovadlo v kosmetice i průmyslu a ve farmakologii - je antibakteriální a hypoalergenní, podporuje hojení drobných popálenin
lanthan: lanthan (chemická značka la, latinsky lanthanum) je stříbřitě lesklý, přechodný kovový prvek, 1. člen skupiny lanthanoidů a 3. člen skupiny kovů vzácných zemin. má atomové číslo 57 a relativní atomovou hmotnost 138,91. hlavní uplatnění nalézá v metalurgickém průmyslu a jako složka některých speciálních skel. v experimentální biologii se používá jako antagonista vápníku. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
lanthanoidy: lanthanoidy jsou podle současné mezinárodní chemické nomenklatury skupinou patnácti chemických prvků počínajících lanthanem, tedy prvků s protonovým číslem 57 až 71. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
laparoskopie: postup, při kterém se pomocí malého řezu poblíž pupku zavede laparoskop, aby se vyšetřily břišní a pánevní orgány v peritoneální dutině. v případě potřeby lze během laparoskopie provést biopsii nebo operaci
laparoskopy: endoskopy pro vyšetření břišních a pánevních orgánů v peritoneální dutině
laparotomie: chirurgické otevření břišní dutiny. podle místa řezu se rozlišuje horní střední laparotomie hsl, dolní střední laparotomie dsl, řez podél žeberního oblouku - subkostální řez aj. explorativní, probatorní l. - otevření břišní dutiny pro stanovení diagnózy u onemocnění, jehož podstata nebyla jednoznačně zjištěna ostatními metodami.(cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
lapatinib: lapatinib je selektivní duální inhibitor atpázy tyrozinkináz erbb-1 (egfr, receptor pro epidermální růstový faktor) a erbb-2 (her2). je zařazen mezi cytostatika
larva: larva je nedospělé (juvenilní) stadium živočicha s nepřímým vývojem. larva může mít jinou stavbu těla a orgány než dospělec (např. panožky), a tedy také vzhled (larva motýla čili housenka nebo blanokřídlých čili housenice aj.). (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
larva migrans: napadení larvami některých červů, kterým člověk slouží jako (nevhodný) hostitel. larvy se pohybují tkáněmi a poškozují je. nejčastější je napadení škrkavkou psí (viz toxokaróza), která prochází vnitřními orgány (l. m. visceralis). někteří červi vnikají do těla kůží a pohybují se pak pod ní (l. m. cutanea). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
larva migrans viscerální: jedná se o larvy hlístic, které migrují v těle hostitele ve vnitřních orgánech, zejména játrech, plicích, ledvinách, mozku. onemocnění se projevuje přetrvávající hypereosinofilií, hepatomegalií a často pneumonitidou. častými původci jsou škrkavka psí (toxocara canis) a škrkavka kočičí (toxocara cati)
laryngektomie: úplné nebo částečné odstranění hrtanu (laryngu)
laryngeální chrupavky: devět chrupavek hrtanu: prstencová, tyreoidální, příklopková, dále párové hlasové chrupavky, kornikulátní (cartilago corniculata) a klínová (cartilago cuneiformis)
laryngeální edém: abnormální hromadění tekutiny v jakékoli části hrtanu (larynx), obvykle spojené se zraněním hrtanu nebo s alergickou reakcí
laryngismus: uzávěr hlasivek náhlou kontrakcí svalů laryngu, po němž následuje zvučný nádech. dochází k němu u malých dětí v případě, že v laryngu uvízlo cizí těleso nebo při krupu. (cit. výkladový ošetřovatelský slovník, grada, 2007)
laryngitida: zánět hrtanu. probíhá samostatně nebo častěji jako součást zánětu horních cest dýchacích. nejčastěji má virový původ, ale může být způsobena i bakteriemi a zevními vlivy (dráždivé plyny, inverzní l. aj.). projevuje se chrapotem až ztrátou hlasu (afonií) a kašlem. v těžkých případech, zejm. u malých dětí, může zduření hrtanu způsobit až dušení. viz laryngitis. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
laryngocele: cysta výchlipky ventriculus laryngis vyplněná vzduchem nebo hlenem, laryngokéla. vnitřní l. se vyklenuje do nitra laryngu, vnější se vyklenuje do měkkých tkání krku (skrz membrana hyothyroidea). hlenová laryngokéla je vrozená vývojová vada způsobená retencí sekretu tvořeného žlázami ventrikulu při současném uzávěru vývodu pod vestibulární řasou. vada se projeví ihned po narození stridorem, který vždy progreduje v hrtanovou dušnost. vzduchová laryngokéla se rozvíjí zpravidla v dospělosti, může pronikat skrz membrana hyothyroidea a vydouvat se zevně na krku. léčba u obou typů je výhradně chirurgická. získaná l. se vyskytuje např. u hráčů na dechové nástroje nebo foukačů skla. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
laryngofaryngeální reflux: zpětný tok obsahu žaludku do hypofaryngu, kde přichází do styku s tkáněmi horního dýchacího traktu. laryngofaryngeální reflux je extraezofageálním projevem gastroezofageálního refluxu
laryngomalacie: nedostatečná tuhost hrtanové příklopky, zejm. v postranních částech, způsobená opožděnou chondrifikací. příklopka je stočená, aryepiglotické řasy jsou blízko sebe a ve fázi vdechu dochází k jejich nasávání do průsvitu hrtanového vchodu. vibrováním řas vzniká inspirační šelest (stridor) připomínající zvuk vrkání holuba. může se projevit ihned po narození, nejč. je však patrný až po několika týdnech, vzrůstá v období mezi 6. a 9. měsícem života, poté slábne a mizí kolem 2. roku života dítěte. vrozená afekce neohrožuje vývoj dítěte, ani jeho zdraví. příčina opožděné chrondrifikace není známa. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
laryngoplastika: operační výkony na skeletu hrtanu k uzávěru štěrbiny, ke zvýšení či snížení polohy hlasu: typ i přiblížení (medializace), typ ii rozevření (lateralizace), typ iii uvolnění, zkrácení, typ iv napnutí, prodloužení hlasivek
laryngoskopie: endoskopická metoda vyšetření hrtanu. nepřímá lar. používá laryngoskopického zrcátka a zevního zdroje osvětlení. zrcátko, které musí být přiměřeně zahřáto, aby nedošlo k orosení dechem, ale ani popálení vyšetřovaného, je zavedeno směrem k uvule, prohlédnut je vchod do laryngu i některé jeho vnitřní části. patrny mohou být asymetrie, exulcerace, poruchy pohyblivosti hlasivek aj. přímá lar. využívá vlastností opitckých vláken. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
laryngostenóza: vývojová nebo získaná stažení nebo zúžení hrtanu. symptomy dýchacích potíží závisí na stupni laryngeálního zúžení
laryngální granulom: nádorovitý uzlík nebo útvar zánětlivé granulační tkáně rostoucí do lumen hrtanu
laryngální masky: typ orofaryngeální ventilace dýchacích cest, který poskytuje alternativu k endotracheální intubaci a standardní anestézii maskou u některých pacientů. zavádí se do hypofaryngu, aby vytvořil těsnění kolem hrtanu, což umožňuje spontánní nebo přetlakovou ventilaci bez penetrace hrtanu nebo jícnu. používá se místo obličejové masky v běžné anestezii. výhodou oproti standardní anestézii maskou je lepší kontrola dýchacích cest, minimální únik anestetického plynu, bezpečné dýchací cesty během transportu pacienta do místa pro zotavení a minimální pooperační problémy
laryngální nervy: větve bloudivého nervu. nervus laryngeus superior probíhá podél vnitřní karotidy k laryngu, dělí se na vnitřní a zevní větev. nervus laryngeus recurrens odstupuje v místě přechodu vagu přes velké tepny, vpravo pod a. subclavia, vlevo pod aortálním obloukem. vrací se vzhůru mezi průdušnicí a jícnem k laryngu. vydává větévky k průdušnici, jícnu, hrtanu (jeho konečná větev je n. laryngeus inferior, který inervuje dolní část hrtanu a většinu hrtanových svalů). (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
laryngální svaly: skupina příčně pruhovaných svalů, které způsobují pohyb laryngu jako celku i jeho částí jako je např. napětí hlasivek nebo velikost jejich štěrbiny (rima glottidis)
larynx: tubulární orgán pro tvorbu hlasu. je umístěn v přední části krku, nachází se nad průdušnicí (trachea) a končí pod jazykem a jazylkou (os hyoideum)
larynx umělý: zařízení simulující laryngální aktivity je aktivováno elektronicky nebo vydechovaným vzduchem, laryngektomií ošetřené osobě je pomocí tohoto zařízení umožněno mluvit. příkladem mechanických hlasových protéz jsou tokyo a van hunen umělé laryngy. elektronická zařízení zahrnují western electric elektrolarynx, tait oral vibrator, cooper-rand elektrolarynx a ticchioni pipe