NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
hyperurikemie: zvýšená koncentrace kyseliny močové nebo urátů v krvi (u mužů > 416 μmol/l, u žen > 360 μmol/l), vyvolaná zvýšenou produkcí urátů nebo jejich sníženým vylučováním ledvinami. hyperurikemie může být získaná, vyvolaná léky nebo geneticky determinovaná (leschův-nyhanův syndrom). je spojená s hypertenzí a dnou
hypervariabilní oblasti: tři úseky (cdr1, cdr2 a cdr3) variabilní oblasti imunoglobulinu. tyto úseky jsou vysoce heterogenní a jako celek jsou komplementární k epitopu určitého antigenu. cdr-oblasti se také vyskytují u dalších imunoglobulinů, např. u receptorů antigenů t-buněk
hyperventilace: druh dýchání, který je výrazně hlubší nebo rychlejší oproti normálnímu dýchání. jejím důsledkem je rozsáhlé vypuzení oxidu uhličitého z krve a snížení jeho arteriální koncentrace (paco2) pod normální hranici (35-45 mmhg), zvýšení krevního ph a vznik respirační alkalózy. (cit. wikipedie 2016 http://www.cs.wikipedia.org/)
hypervitaminóza A: komplex symptomů vyvolaných příjmem nadbytečných dávek vitaminu a
hypestezie: snížená nebo chybějící citlivost na vnější smyslové podněty, obv. h. kůže při některých nervových poruchách. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
hypnotická anestezie: postup, při kterém je jedinec uveden do stavu podobného transu, pomáhá zmírnit bolest. tento postup se často provádí s lokální, ale ne všeobecnou anestezií
hypnotika a sedativa: drogy používané k navození ospalosti nebo spánku nebo ke snížení psychického vzrušení či úzkosti
hypnóza: stav zvýšené vnímavosti vůči sugesci a vedení, původně vyvolaný vlivem jiné osoby nebo sebou samým (autohypnóza)
hypnóza v zubním lékařství: proces, při kterém je pacient uveden do stavu podobného transu s cílem zmírnit úzkost během stomatologického zákroku
hypoaktivní močový měchýř: symptom hypoaktivního detruzoru močového měchýře, který má velmi nízkou kontraktilitu. tím dochází k neúplnému a/nebo prodlouženému vyprazdňování
hypoalbuminemie: snížená koncentrace albuminu v krvi. bývá důsledkem jeho omezené tvorby při těžším jaterním onemocnění (např. cirhóze) či závažné proteinové malnutrici a katabolismu (kwashiorkor) nebo vzniká nadměrnými ztrátami, zejm. močí (viz albuminurie, proteinurie, nefrotický syndrom), ev. trávicím traktem (exsudativní enteropatie). výraznější pokles albuminemie vede k otokům a je třeba počítat i s funkcí albuminu jako přenašeče pro řadu endogenních i exogenních látek vč. léků. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoaldosteronismus: vrozený nebo získaný stav nedostatečné tvorby aldosteronu kůrou nadledvin, který vede ke snížené syntéze sodíko-draslíkové atpázy v buňkách ledvinových tubulů. ke klinickým příznakům patří hyperkalemie, ztráty sodíku, hypotenze a někdy metabolická acidóza
hypoalfalipoproteinemie: abnormálně nízké hladiny alfa-lipoproteinů (hdl) v krvi. hypoalfalipoproteinemie může souviset s mutacemi genů pro apolipoprotein a-i, lecitinacyltransferázu a abc-transportéry
hypobetalipoproteinemie: stavy abnormálně nízkých hladin beta-lipoproteinů (ldl) v krvi. jsou to hodnoty ldl stejné nebo menší než 5. percentil populace. patří sem autozomálně dominantní forma s mutací genu pro apolipoproteiny b a autozomálně recesivní forma s mutací genu pro mikrozomální transportní protein. pro všechny formy je charakteristické nízké ldl a malabsorpce tuků
hypochondrie: psychická porucha charakterizovaná přehnaným a intenzivním zaměřením na vlastní zdravotní stav projevující se reálně ničím nepodloženým přesvědčením o vlastním vážném onemocnění
hypochromní anemie: anemie charakterizovaná sníženým obsahem hemoglobinu v erytrocytech. příčinou může být nedostatek železa, který je způsobený jeho nízkým příjmem, sníženou absorpcí nebo zvýšenými ztrátami. může být také vyvolaná infekčními nebo jinými nemocemi, léčivy, otravou olovem aj
hypodermyiáza: napadení larvami střečka (rod hypoderma)
hypofarynx: spodní část hltanu umístěná níže pod orofaryngem a zadní částí hrtanu (larynx). hypofarynx navazuje na larynx přes hrtanový vstup a tento přechod je vyjádřen také jiným označením jako laryngofarynx
hypofosfatemická rachitida: dědičné onemocnění vázané na x chromozom s častějším, ale mírnějším postižením žen. je charakterizováno hypofosfatemií, deformitami nohou (kalcifikace až osifikace úponů, šlach, kloubních pouzder), zpomalením růstu, obrazem rachitidy, poruchami dentinu aj. je značná variabilita v klinickém obrazu; laboratorně bývá normokalcemie, zvýšená fosfaturie, koncentrace kalcitriolu nebývají kompenzačně zvýšeny. léčí se kalcitriolem a fosfáty. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hypofosfatemie: stav velmi nízké hladiny fosfátů v krvi
hypofosfatázie: vzácné dědičné onemocnění se sníženou aktivitou alkalické fosfatázy. má různé formy podle začátku choroby (perinatální, infantilní, dětskou a adultní) a různou závažnost klinických příznaků. postižení malých dětí bývá velmi těžké až fatální (poruchy vývoje kostí, hyperkalcemie, hypotonie, nitrolební hypertenze aj.), později se manifestující formy se projevují postižením skeletu (rachitida, osteomalacie, stresové fraktury) a zubů. u dětské a dospělé formy nebývá hyperkalcemie, ovšem na rozdíl od jiných osteomalacií či rachitid ani hypokalcemie či hypofosfatemie. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
hypofyzitida: zánět hypofýzy, obv. autoimunitního původu, někdy spojený s postižením dalších endokrinních žláz. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hypofyzoadrenální funkční testy: testy, které hodnotí nadledvinky - žlázy řízené hormony hypofýzy
hypofyzární hormony: hormony vylučované hypofýzou, kam patří hormony předního laloku (adenohypofýzy), zadního laloku (neurohypofýzy) a nejasně definovaného středního laloku. strukturálně zahrnují malé peptidy, proteiny a glykoproteiny. jsou regulovány nervovými signály (neurotransmitery) nebo neuroendokrinními signály z hypothalamu (hypothalamické hormony) a také pomocí zpětné vazby od svých cílů, jako jsou hormony kůry nadledvin, androgeny, estrogeny
hypofyzární nanismus: forma trpaslictví způsobená úplným nebo částečným deficitem růstového hormonu. takový stav vyplývá buď z nedostatku hormonu uvolňujícího růstový hormon z hypothalamu nebo je způsoben mutací genu růstového hormonu (gh1) v hypofýze. tato forma je také známá jako typ i hypofyzárního nanismu. hypofyzární trpaslictví je u člověka způsobeno nedostatkem lidského růstového hormonu během vývoje
hypofýza: malá nepárová žláza umístěná v sella turcica. je spojena s hypotalamem krátkou stopkou (infundibulem)
hypoglykemie: nízká koncentrace krevního cukru (glukosy). vede k závažným poruchám činnosti mozku, který je na přívodu cukru krví závislý. k příznakům patří slabost, hlad, třes, studený pot, zmatenost až bezvědomí (hypoglykemické kóma), někdy i s křečemi (kombinují se důsledky nedostatku glukosy v cns a aktivace sympatiku). nejč. k h. dochází při léčbě cukrovky předávkováním inzulinu nebo perorálních antidiabetik (roli může mít např. snížený příjem potravy, zvracení, výrazná fyzická námaha aj.). první pomocí i léčbou, která zlepší stav takřka okamžitě, je podání glukosy, ev. glukagonu i.m. k h. může dojít i při vytrvalostním sportu, po požití velkého množství alkoholu, u vzácného nádoru slinivky produkujícího velká množství inzulinu (inzulinom). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoglykemika: látky snižující hladinu glukózy v krvi
hypogonadismus: porucha funkce pohlavních žláz (vaječníků nebo varlat) vedoucí k nedostatečné tvorbě pohlavních hormonů a neplodnosti. může jít o příčiny získané či genetické. může být způsobena jak poškozením vlastní pohlavní žlázy, tak poruchou řídících center v mozku (hypofýzy, hypothalamu). h. hypergonadotropní (primární) je způsoben poruchou vlastní tkáně gonád, rovněž jejich odstraněním vč. léčebného (orchidektomie, ovarektomie). koncentrace gonadotropinů v krvi jsou kompenzačně zvýšeny. h. hypogonadotropní (sekundární) má příčinu v nízkých hodnotách gonadotropinů v důsledku poruchy obv. na úrovni hypothalamo-hypofyzární. může jít o některé hypothalamické syndromy vrozené či získané (nádory, traumata), krvácení do hypofýzy či její operaci. příčinou h. mohou být též poruchy citlivosti tkání na pohlavní hormony, vlivy celkových onemocnění a různých nox. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
hypogravitace: hypogravitace je stav, kdy na těleso působící síla je mezi 0 a 1 g (síla menší než ta, která je na povrchu země)
hypohidróza: abnormálně snížené nebo chybějící pocení. jak generalizovaná, tak lokální forma souvisí s dalšími nemocemi
hypokalcemie: nízká koncentrace vápníku v krvi. vzniká např. při hypoparatyreóze, nedostatku vitaminu d (viz osteomalacie, rachitida) aj. způsobuje především zvýšenou nervosvalovou dráždivost (tetanii) s brněním prstů a obličeje až křečemi. trvalejší nedostatek vápníku narušuje zejm. tvorbu kostí. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
hypokalemická periodická paralýza: hypokalemická periodická paralýza je málo častá porucha charakterizovaná akutními, potenciálně fatálními atakami svalové slabosti. u disponovaných jedinců dochází účinkem katecholaminů či inzulinu k masivnímu přesunu kaliových iontů do buněk a plazmatická hladina kalia klesá pod 2,5 mmol/l. současně může být přítomna i hypofosfatemie a hypomagnesemie, přičemž parametry acidobazické rovnováhy nebývají narušeny. hypokalemická periodická paralýza se vyskytuje jako familiární na podkladě vrozeného defektu iontových kanálů a získaná - u pacientů s hypertyreózou. (cit. kratochvíl, jaroslav. hypokalemická periodická paralýza u pacientů s hypertyreózou. vnitřní lékařství. 2008, 54(11), 1100-1101. issn 0042-773x. dostupné také z: http://www.vnitrnilekarstvi.cz/pdf/vl_08_11_11.pdf)
hypokalemie: nízká koncentrace draslíku v krvi. vzniká při větších ztrátách kalia močí např. v polyurické fázi renálního selhání, při léčbě diuretiky (furosemidem, saluretiky), při hyperaldosteronismu, v důsledku ztrát při průjmech atd. způsobuje svalovou slabost, poruchu trávení (hypotonie hladkých svalů), poruchy srdeční činnosti (arytmie), ledvin aj. na ekg se projevuje zvýrazněním vlny u. (cit. velký lékařský slovník online, 2012, http://lekarske.slovniky.cz/ )
hypokapnie: snížení parciálního tlaku oxidu uhličitého (paco2) v arteriální krvi v důsledku rychlejšího a hlubšího dýchání v klidu (hyperventilace), např. při hysterii, horečce nebo při některých plicních chorobách s hypoxemií (která stimuluje hyperventilaci). h. způsobuje úbytek kyselých látek v krvi - respirační alkalózu, projevující se tetanií (brněním svalů až jejich křečemi). (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)/ pokles koncentrace oxidu uhličitého v krvi
hypokineze: pohybová chudost, nedostatek volních i reflexních pohybů. nápadná bývá při parkinsonově nemoci, zvl. ve spojení se zvýšeným napětím svalstva (hypertonicko-hypokinetický syndrom). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
hypokotyl: nejspodnější článek stonku mezi kořínkem a děložními lístky. je také nazýván podděložním článkem, je prvým internodiem spojujícím kořen se stonkem. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
hypolipidemika: látky, které snižují hladinu některých lipidů v krvi. používají se k léčbě hyperlipidemie
hypolipoproteinemie: stavy s abnormálně nízkými hladinami lipoproteinů v krvi. mohou to být lipoproteiny jakékoli podtřídy, včetně alfa-lipoproteinů (lipoproteinů hdl), beta-lipoproteinů (lipoproteinů ldl) a pre-beta-lipoproteinů (vldl)
hypomineralizace molárů: typ vývojové poruchy amelogeneze postihující moláry jakéhokoli typu a někdy i jiné zuby. je charakterizována ohraničenými opacitami skloviny nejasného původu
hypomineralizace zubní skloviny: snížená mineralizace zubní skloviny během vývoje vedoucí ke kvalitativním defektům, např. ke změně barvy nebo vzniku křídové (měkké) skloviny
hyponatremie: snížená hladina sodíku v krvi; úbytek soli
hypoparatyreóza: onemocnění způsobené nedostatkem parathormonu (pth) v krvi nebo necitlivostí tkání na něj (tzv. pseudohypoparatyreóza). parathormon se tvoří v příštítných tělískách (viz paratyreoidea). příčina je větš. neznámá, někdy je důsledkem (často přechodným) chirurgického zákroku na krku, zejm. na štítné žláze. projevuje se sníženou koncentrací vápníku v krvi (hypokalcemií), jejímž důsledkem bývá zvýšená nervosvalová dráždivost - tetanie (objevují se křečovité stahy svalstva obličeje, rukou, brnění jazyka apod.). mohou se též objevit změny nálady, kožní změny, častější šedý zákal (katarakta). léčebně se podává vápník a vitamin d, který zlepšuje vstřebávání vápníku ze střeva. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hypopigmentace: nedostatek nebo ztráta melaninové pigmentace v epidermis, stav známý také jako hypomelanóza. hypopigmentace může být lokální nebo generalizovaná. mezi příčiny patří genetické vady, trauma, zánět nebo infekce
hypopituitarismus: stav způsobený nedostatečností hypofýzy, zejm. jejího předního laloku. způsobuje mnoho hormonálních poruch, z nichž některé vyplývají z porušené funkce ostatních endokrinních žláz (štítné žlázy, kůry nadledvin a pohlavních žláz), které jsou hypofýzou řízeny. příčiny jsou různé (nádory, poporodní nekróza hypofýzy, hypofyzitida aj.), v některých případech je to přirozený následek (nikoliv chyba) předchozí operace nádoru hypofýzy (hypofyzektomie). léčba spočívá v podávání příslušných chybějících hormonů (substituci). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoplastická kongenitální anemie: vzácná vrozená anemie s čistou aplazií červené krevní řady. projeví se často v prvních měsících života, může mít různou tíži, obv. je však závažná. je přítomna makrocytová anemie, retikulocytopenie a normocelulární kostní dřeň se selektivním chyběním erytroidních prekurzorů; leukocyty a destičky bývají obv. v normálním počtu. bývají i další anomálie, např. hypoplazie svalů thenaru, anomálie palce vč. tříčlánkového palce, anomálie v oblasti hlavy, oka, vnitřních orgánů (ledvin). bývá nižší vzrůst, inteligence postižena není. je zvýšené riziko zejm. hematologických malignit, popř. i solidních nádorů. většina postižených má v erytrocytech zvýšenou aktivitu adenosin deaminázy. jsou známy mutace v ribozomálních proteinech (rp), např. s19 (rps19), 24, 17, 11, 5. vzniká větš. sporadicky, formy zděděné vykazují větš. autozomálně dominantní přenos. v léčbě někdy účinkují steroidy, jinak je nutné podávat transfuze s rizikem přetížení železem (podávání chelátorů). u některých pacientů dochází k dlouhodobému zlepšení. kurativní je transplantace kostní dřeně či kmenových buněk. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hypoplazie optického nervu: skupina vzácných genetických poruch charakterizovaná nedostatečně vyvinutým zrakovým nervem, což se projevuje poruchami zraku, kongenitálním nystagmem a strabismem. tato vada může být syndromální a často souvisí s malformacemi cns
hypoplazie zubní skloviny: hypoplastické změny na zubech jsou způsobeny přerušením nebo předčasným zastavením amelogeneze. poškození může nastat při horečnatých stavech, průjmových onemocněních, metabolických poruchách... hypoplastické zuby se vyznačují různorodým vzhledem, jamkami, rýhami. sklovina je tenká, nerovnoměrná, drsná. také zbarvení je atypické (žlutohnědá až tmavěhnědá). (cit. wikiskripta, 2017 http://www.wikiskripta.eu)
hypoproteinemie: nízký obsah bílkovin v krvi, zejm. albuminu (srov. hypalbuminemie). je důsledkem jejich nedostatečné tvorby (např. při cirhóze) nebo ztrát (při některých chorobách ledvin nebo trávicího ústrojí). těžká h. vede k zhoršení celkové odolnosti, event. též k rozsáhlým otokům. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoprotrombinemie: chybění nebo snížená hladina protrombinu v krvi
hypospadie: 1. u muže abnormální vyústění močové trubice na spodní straně pohlavního údu. močová trubice může vyúsťovat na spodní straně žaludu (glandulární h.), v sulcus coronarius, na spodní straně penisu a při těžkých a vzácných formách i v oblasti penoskrotální či perineální. druh vrozené vývojové vady, vzniká nedokonalým srůstem sinus urogenitalis 2. u žen jde o vyústění uretry nikoliv ve vestibulum vaginae, nýbrž v pochvě, na přední straně. vzniká v důsledku poruchy uretrovaginálního septa. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypotalamo-hypofyzárně-gonadální osa: soubor neuronů, nervových vláken, endokrinní tkáně a krevních cév v hypothalamu, hypofýze a gonádách. hraje ústřední roli v endokrinní regulaci funkce gonád včetně uvolňování hormonů: gnrh, luteinizačního hormonu, folikuly stimulujícího hormonu a testosteronu
hypotalamus střední: střední část hypotalamu, která obsahuje nucleus arcuatus, nucleus dorsomedialis hypothalami, tuber cinereum a hypofýzu
hypotenze: snížený tlak krve (tk). posouzení dolní hranice tk závisí do značné míry na celkovém stavu nemocného, jeho věku apod. souvisí s celkovým množstvím krve a vazodilatací, resp. vazokonstrikcí v periferním řečišti, s funkcí srdce jako pumpy. někteří lidé mají trvale sklon k nižšímu tlaku, zejm. při náhlém postavení (ortostatická h.). závažný je pokles tlaku při některých chorobách, často akutních (šok, velké krevní ztráty, těžký infarkt myokardu, těžké alergie aj.). výrazný pokles tk zhoršuje prokrvení řady důležitých orgánů (hypoperfuze), zejm. mozku, ledvin i srdce samého. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypotenze po cvičení: přechodné snížení hladiny krevního tlaku bezprostředně po cvičení. doba trvání stavu je 2-12 hodin. míra snížení se mění, ale je typicky o 5-20 mm hg nižší ve srovnání s úrovněmi před cvičením. vyskytuje se jak u normotenzních, tak u hypertenzních jedinců a může hrát roli u cvičení souvisejících s fyziologickou adaptací
hypotermie: pokles tělesné teploty jako následek nadměrných ztrát tepla (při podchlazení), při těžké hypotyreóze nebo při některých poruchách řízení tělesné teploty (termoregulace). (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hypotermie žaludku: metoda snížení teploty tělesného jádra naplněním žaludku studenou tekutinou
hypothalamické hormony: peptidové hormony produkované neurony v různých oblastech hypothalamu. jsou uvolňovány do portálního oběhu hypofýzy, aby stimulovaly nebo inhibovaly funkce hypofýzy. vasopresin a oxytocin, ačkoli jsou produkovány v hypothalamu, zde nejsou zahrnuty, protože jsou po neurosekrečních drahách dopravovány do neurohypofýzy a až z ní jsou pak vyplavovány do krve. (upraveno podle wikipedie 2023 http://www.cs.wikipedia.org/)
hypothalamus: část mozku (diencefala) ležící pod 3. mozkovou komorou. h. řídí řadu hormonálních a útrobních funkcí organismu, hypofýzu a jejím prostřednictvím pak další žlázy s vnitřní sekrecí (nadledviny, štítnou žlázu, pohlavní žlázy). tvoří se v něm hormony adh a oxytocin, které se do krve vylučují zadním lalokem hypofýzy. jsou v něm též centra řídící činnost vegetativního nervového systému, dále centrum hladu a sytosti, žízně, centrum řídící teplotu těla (termoregulace), centra ovlivňující sexuální funkce aj. h. má navíc četná spojení s dalšími částmi mozku (např. limbickým systémem), jimiž je ovlivňován. jeho prostřednictvím se řada dalších vlivů (zrakové, psychické aj.) podílí na činnosti většiny orgánů. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hypotrofický novorozenec: dítě s porodní hmotností nižší, než se očekává vzhledem k jeho gestačnímu věku
hypotyreóza: onemocnění způsobené sníženou funkcí štítné žlázy, sníženou tvorbou či účinkem jejích hormonů (t3, t4). příčinou je buď porucha samotné štítné žlázy (primární h., např. na autoimunitním podkladu, pozánětlivá, vrozená, jodopenická), nebo hypofýzy, která svým hormonem tsh štítnou žlázu řídí (sekundární h., srov. hypopituitarismus). jde o poměrně časté onemocnění, které má řadu příznaků podobných jiným chorobám. pacienti (častěji ženy) trpí zimomřivostí, jsou ospalí, málo výkonní, mají zácpu, různé kloubní či kožní obtíže (prosáknutí podkoží - myxedém), hrubší hlas, zvýšenou koncentraci cholesterolu v krvi, poruchy trávení atd. v diagnóze se uplatňuje stanovení hormonů t3, t4, tsh, funkční testy (trh test), stanovení protilátek, sonografie či biopsie štítné žlázy. h. se léčí substitucí tyreoidálních hormonů. někdy se užívá název myxedém. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoventilace: mělké, nedostatečné dýchání (snížená ventilace). (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
hypoventilační syndrom při obezitě: pickwickův syndrom - stav, který vzniká jako důsledek nadměrné obezity, při níž je ztíženo dýchání (hypoventilace). v těle se hromadí oxid uhličitý, který způsobuje výraznou spavost s usínáním během dne. dochází k postižení srdce a plic. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
hypovolemie: snížení objemu obíhající krve. je způsobena krvácením, těžkými průjmy, polyurií, extrémním pocením atd. rozsáhlá h. může vést k šoku. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
hypoxanthinfosforibosyltransferasa: enzym, který katalyzuje přeměnu 5-fosforibozyl-1-pyrofosfátu a hypoxantinu, guaninu nebo merkaptopurinu na odpovídající 5'-mononukleotidy a pyrofosfát. enzym je důležitý pro biosyntézu purinů i pro funkce centrálního nervového systému. úplný nedostatek aktivity tohoto enzymu je spojen s leschovým-nyhanovým syndromem, zatímco částečný nedostatek vede k nadprodukci kyseliny močové. ec 2.4.2.8
hypoxie: hypoxie je souhrnný název pro nedostatek kyslíku v těle nebo jednotlivých tkáních
hypoxie buňky: stav snížení obsahu kyslíku v tkáních probíhající na buněčné úrovni
hysterektomie vaginální: odstranění dělohy přes pochvu. kolpohysterektomie - chirurgické odstranění pochvy a dělohy
hysterie: historický, již nepoužívaný výraz pro chronickou a kolísavou poruchu, která se projevovala četnými opakujícími se somatickými stížnostmi, které však nejsou podloženy reálnou nemocí
hysterosalpingografie: radiografické zobrazení dělohy a vejcovodů po injekční aplikaci kontrastní látky
hysteroskopie: endoskopické vyšetření dělohy speciální optikou při naplnění dělohy oxidem uhličitým. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
hákovitá kost: kůstka zápěstí (carpus), čtvrtá v distální řadě směrem od radia. směrem do dlaně má výběžek - hamulus. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
hýždě: hýždě jsou krajinou těla, jejímž podkladem jsou hýžďové svaly a tukový polštář, který na nich leží. svaly a tuk jim propůjčují charakteristický tvar dvou polokoulí. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
hřeben a laloky: masité, začervenalé výrůstky kožní tkáně některých ptáků (např. u drůbeže), které se nachází na vrcholu a po stranách hlavy a u spodní čelisti
hřebíčkový olej: olej z poupat hřebíčkovce (syzygium), obsahuje velké množství eugenolu
iBond: a single-bottle dental adhesive system that combines etchant, adhesive, and desensitizer in one component
iCF10 peptide precursor, Plasmid pCF10: prg - pheromone responsive gene q; from enterococcus faecalis tetracycline resistance plasmid pcf10; encodes a signal peptide-like peptide that is the precursor for the icf10 heptapeptide; amino acid sequence given in first source
iatrogenní nemoci: jakýkoli nežádoucí stav pacienta způsobený během léčení lékařem, chirurgem nebo jiným zdravotnickým pracovníkem. patří sem zejména infekce získané během léčby
ibogain: ibogain je indolový alkaloid nalezený v kořenech keře tabernanthe iboga (z čeledi apocynacae, řádu contortae) a některých dalších druzích, rostoucích v deštných pralesech rovníkové středozápadní afriky. má komplexní farmakologický profil a interaguje s mnoha systémy neurotransmise. ibogain má psychoaktivní vlastnosti (halucinogenní účinky) a zdá se, že moduluje toleranci k opiátům. preparáty obsahující ibogain jsou užívány k medicínským a rituálním účelům. v současné době je spojován především se svými účinky na léčbu závislostí. byl objeven v roce 1901, od roku 1957 je známa jeho přesná struktura a až v roce 1975 byl syntetizován z nikotinamidu. (upraveno podle wikipedie 2023 http://www.cs.wikipedia.org/)
ibuprofen: nesteroidní protizánětlivý prostředek s analgetickými, antipyretickými a protizánětlivými vlastnostmi
ichthyosis vulgaris: nejběžnější forma ichtyózy s autozomálně dominantní formou dědičnosti. je charakterizovaná suchou a šupinatou kůží, hlavně na extenzorovém povrchu končetin
ichtyóza: skupina kožních onemocnění s poruchou rohovění (keratinizace), u nichž vzhled kůže připomíná rybí šupiny. většina forem má genetické příčiny, ale některé jsou získané a vyvíjejí se v souvislosti s jinou systémovou nemocí nebo genetickým syndromem. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
ichtyóza vázaná na chromozom X: dědičná, chronická forma ichtyózy, vázaná na chromozom x a přenášená recesivně na potomky mužského pohlaví. je charakterizovaná poruchou rohovatění (keratinizace) kůže, zejména na končetinách. souvisí s deficitem steroidsulfatázy
id: termín užívaný v psychoanalýze. označuje část osobnosti zahrnující pudové motivy k jednání řídící se "principem slasti". jeho funkce jsou nevědomé a je zdrojem energie pro další složky - ego a superego. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
identifikace (psychologie): proces, při kterém se jedinec nevědomě snaží ztotožnit se s jinou osobou nebo vzorem. tento proces je důležitý ve vývoji osobnosti, zejména superega nebo svědomí, které jsou postaveny do značné míry na chování pro jedince významných dospělých
identifikační systémy pacientů: organizační procesy, při nichž dochází ke stanovení totožnosti pacienta, včetně použití náramků atd
identifikační systémy pro zvířata: postupy pro rozpoznávání jednotlivých zvířat a jejich určitých identifikovatelných charakteristik, zahrnují počítačové metody, ušní značky atd
idiopatická hypersomnie: druh hypersomnie charakteristický nadměrnou potřebou denního spánku. spánek kolísá mezi 12-14 hodinami, ale v extrémních případech až 16-18 hodin. lidé, kteří trpí idiopatickou hypersomnií, mají velké problémy s probuzením. krátce po probuzení mají problémy vykonávat náročnější mentální a pohybové aktivity (stav spánkové opilosti). během dne jsou často ospalí, unavení, jednají automaticky, můžou se vyskytnout poruchy paměti. od narkolepsie se liší především delšími intervaly denního spánku, absencí kataplexie a v testu mnohočetné latence usnutí nebývá zaznamenána rem fáze spánku
idiopatická necirhotická portální hypertenze: portální hypertenze bez známých rizikových faktorů hypertenze, např. jaterní cirhózy, žilní obstrukce či schistosomózy. idiopatická necirhotická portální hypertenze nejčastěji souvisí s patologií vaskulatury portálního systému jater
idiopatická plicní fibróza: specifická forma chronické progredující fibrotizující intersticiální pneumonie nejasné etiologie, objevující se primárně u dospělých jedinců, postihující pouze plíce a spojená s typickým histopatologickým a/nebo radiologickým obrazem. diagnóza ipf vyžaduje vyloučení jiných forem intersticiálních pneumonií, zvláště idiopatické intersticiální pneumonie (iip), systémové nemoci pojiva a intersticiálního plicního procesu (ipp) spojených s expozicí vlivům zevního prostředí. (cit. vašáková, m. idiopatická plicní fibróza. novinky v diagnostice a léčbě. postgraduální medicína. pneumologie a ftizeologie. 2014, 16(2))
idiopatická trombocytopenická purpura: stav, při němž má člověk bez jakýchkoliv známých příčin (idiopaticky) nízký počet krevních destiček (trombocytopenie). ve většině případů má onemocnění původ v protilátkách proti krevním destičkám. itp je často asymptomatická, ačkoliv velmi nízký počet krevních destiček může vést k viditelným symptomům, jako je purpura, či mnohem závažnější krvácení. rozlišuje se akutní a chronická forma. (cit. wikipedie 2016 http://www.cs.wikipedia.org/)
idiopatické intersticiální pneumonie: skupina intersticiálních plicních onemocnění bez známé etiologie. jsou klasifikovány podle svých odlišných klinicko-radiologicko-patologických znaků a prognózy. patří mezi ně idiopatická plicní fibróza, kryptogenní organizující se pneumonie a další
idiopatické střevní záněty: chronické, nespecifické záněty gastrointestinálního traktu. etiologie může být genetická nebo z prostředí. tento termín zahrnuje crohnovu nemoc a ulcerózní kolitidu
idiotypy: unikátní, geneticky řízené determinanty přítomné na protilátkách. jsou specifické vůči jediné skupině proteinů (např. molekule jiné protilátky nebo určitému myelomovému proteinu). idiotyp představuje antigenicitu vazebného místa protilátky. idiotypové antigenní determinanty se nacházejí zejména ve variabilních oblastech obou řetězců imunoglobulinů
idoxuridin: látka užívaná při postižení rohovky oka virem herpes simplex (antivirotikum). jde o pozměněný nukleosid uridin, který po inkorporaci do dna viru (místo thymidinu) znemožňuje jeho množení. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
idoxuridine-bleomycin protocol: chemotherapy protocol consisting of above cpds; used in treatment of advanced head, neck & esophagus carcinomas
iduronidasa: enzym, který hydrolyzuje iduronosidické vazby v desulfatovaném dermatanu. nedostatek tohoto enzymu způsobuje hurlerův syndrom. ec 3.2.1.76
iduronátsulfatasa: enzym, který specificky štěpí ester sulfát kyseliny iduronové. jeho nedostatek byl prokázán u hunterova syndromu, který je charakterizován nadbytkem dermatansulfátu a heparansulfátu. ec 3.1.6.13
ikhant: synthetic hydrogel based on homo- and copolymers of piperidol
ikosanoidy: skupina biologicky aktivních látek vznikajících z arachidonové kyseliny. mají charakter tkáňových hormonů. viz leukotrieny, prostaglandiny, tromboxany, prostanoidy. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ileitida: zánět ilea, konečné části tenkého střeva. obv. při crohnově nemoci. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ileocekální chlopeň: chlopeň na přechodu tenkého střeva do střeva tlustého (ilea do céka), ileocekální chlopeň. lat. valvula ileocaecalis. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ileostomie: chirurgické vyústění ilea břišní stěnou s odváděním jeho obsahu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
ileum: distální a nejužší část tenkého střeva mezi lačníkem (jejunum) a ileocekální chlopní tlustého střeva. ileum - kyčelník, třetí a poslední část tenkého střeva, která ústí do tlustého střeva (do slepého střeva, které je jeho první částí). vstřebává se zde např. vitamin b12. (cit. velký lékařský slovník online 2012, http://lekarske.slovniky.cz/)
ileus: střevní neprůchodnost, zástava průchodu tráveniny střevem. závažný stav - druh náhlé příhody břišní, který může mít mnoho příčin. v zásadě se rozlišuje mechanický ileus, při němž je neprůchodnost způsobena mechanicky (překážka ve střevě, stlačení, volvulus aj.), cévní ileus vznikající při zaškrcení cévního zásobení střeva, trombóze či embolii a funkční ileus (neurogenní též paralytický ileus), který je způsoben "obrnou" střevní svaloviny. k němu mohou vést některé léky, pooperační stavy, jiné břišní příhody aj. biliární ileus je způsoben žlučovým kamenem, který pronikl do střeva ze žlučníku při jeho zánětu a vzniku píštěle. v patogenezi poškození se uplatňuje stagnace obsahu, poruchy resorpce a sekrece, pomnožení bakterií, hypoxie střevní stěny. příznaky ileu jsou různé podle jeho typu a místa, v němž se průchod zastavil. mohou být kolikovité nebo trvalé bolesti, zvracení, vzedmutí břicha při zástavě plynů. rychlý nástup příznaků je zejm. u strangulace, při paralytickém ileu chybí zpočátku bolesti. jako komplikace může vzniknout zánět pobřišnice (peritonitida) a šok. v diagnostice se uplatňuje fyzikální vyšetření břicha, nativní snímek břicha (hladinky), akutní irigografie, ev. koloskopie (při susp. ileu tlustého střeva), sonografie, laboratorní sledování. stav vyžaduje hospitalizaci a intenzivní sledování, mechanický, cévní ileus a stavy se zánětem pobřišnice je třeba co nejrychleji operovat. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ilustrované knihy: knihy obsahující fotografie, tisky, kresby, portréty, obrazové přílohy, diagramy, faksimile, mapy, tabulky nebo jiná znázornění či systematické uspořádání údajů pro vysvětlení nebo výzdobu svého obsahu
iluze: falešný vjem, který neodpovídá skutečnosti, ale na rozdíl od halucinace vychází z existujícího objektivního předmětu. např. záměna osob (člověk považuje cizí osobu za své dítě, manžela), déja vu apod. iluze se mohou vyskytnout i u zdravých lidí, ale ti je včas opraví, jde o tzv. pseudoiluze (nepravé iluze). naopak u vážnějších duševních poruch (psychóz) je o nich člověk nezvratně přesvědčen. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
imaginace: schopnost člověka vyvolávat v mysli představy, které se mohou vázat k předchozí zkušenosti, mohou však tento ideový materiál různě přetvářet a vytvářet tak nové představy
imaginativní postupy v psychoterapii: použití mentálních obrazů produkovaných představivostí jako formy psychoterapie. terapie může být klasifikována podle obsahu: vizuální, verbální, sluchová, čichová, hmatová, chuťová nebo kinestetická. běžně se pracuje s představami přírody (např. lesů a hor), představami vody (např. potoky a oceány), cestovatelskými představami atd. obraznost je používána při léčbě duševních poruch a při pomoci pacientům vyrovnat se s jinými chorobami. obraznost je často součástí hypnózy, autogenního tréninku, relaxačních technik a behaviorální terapie
imaginální disky: shluky buněk v těle larvy, ze kterých se během metamorfózy vyvíjejí struktury dospělých jedinců
imidazoly: sloučeniny obsahující 1,3-diazol, pětičlenný aromatický kruh obsahující dva atomy dusíku oddělené jedním z atomů uhlíku. mezi chemicky redukované jednotky patří imidazoliny a imidazolidiny. odlišujte od 1,2-diazolu (pyrazoly)
imidokarb: antiprotozoální látka používaná zejména na babeziózu skotu. byly hlášeny toxické vedlejší účinky
imigranti bez dokumentů: cizí státní příslušníci pobývající v zemi bez statutu legálního přistěhovalce nebo v rozporu s imigračními zákony této země
iminokyseliny: nestálé dikarboxylové kyseliny se skupinou nh na uhlíkovém skeletu, např. jako mezistupeň přeměny glutamátu na alfa-ketoglutarát řízené glutamátdehydrogenázou oxidační deaminace aminokyselin. (cit. velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz/)
imipenem: polosyntetický thienamycin s širokým spektrem účinku proti gramnegativním a grampozitivním aerobním a anaerobním bakteriím včetně mnoha multirezistentních kmenů. je odolný vůči beta-laktamázám. klinické studie prokázaly vysokou účinnost při léčbě infekcí různých tělních systémů. jeho účinnost je zesílena v kombinaci s cilastatinem, inhibitorem renální dipeptidázy
immunology: used for immunologic studies of tissues, organs, microorganisms, fungi, viruses, and animals. it includes immunologic aspects of diseases but not immunologic procedures used for diagnostic, preventive, or therapeutic purposes, for which diagnosis, prevention & control, or therapy are used. the concept is also used for chemicals as antigens or haptens
imobilizace: omezení pohybu celého těla nebo jeho části fyzickými prostředky (fyzické omezení) nebo chemicky analgezií, případně užitím trankvilizérů nebo myorelaxačních látek nedepolarizujících. patří sem experimentální protokoly používané k hodnocení fyziologických účinků imobility (nepohyblivosti)
imobilizační protilátky: označení protilátek, které imobilizují pohyblivé mikroorganismy, nejč. u syfilis. protilátky jsou chemicky vázány na substrátový materiál, který zajišťuje jejich fixní umístění. (uprav. podle: velký lékařský slovník online, 2023 http://lekarske.slovniky.cz/)
imobilizované buňky: mikrobiální, rostlinný nebo živočišný materiál znehybněný upevněním na pevné struktury (připoutání buněk k nosiči), obvykle na sloupcové matrix. imobilizované buňky se používají při biotransformacích, např. pro biokonverzi substrátu na jednotlivý produkt
imobilizované nukleové kyseliny: dna nebo rna navázaná na substrát, čímž je zajištěna její pevná poloha
imperva fluoro bond: a self-etching primer consisting of 4-aet, 4-aeta, and hema; the bonding agent contains 4-aet, hema, udma, and tegdma
impetigo: hnisavé kožní onemocnění (typ pyodermie) způsobené bakteriemi stafylokoky či streptokoky. vyskytuje se nejčastěji u dětí a projevuje se vznikem hnisavých puchýřků, zejm. na obličeji. může se šířit v dětském kolektivu. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
implantace embrya: implantace savčího embrya ve fázi blastocysty do endometria
implantace nitrooční čočky: implantace intraokulární čočky do oka po vynětí čočky přirozené, obv. při kataraktě. čočka se implantuje do přední komory před duhovku (po intrakapsulární extrakci) nebo do zadní komory (po extrakapsulární extrakci). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
implantace prsní náhrady: chirurgické vložení inertního vaku se silikonem nebo jiným materiálem za účelem kosmetické úpravy ženského prsu
impletol depot Bayer: combination of above cpds used in treatment of coxarthrosis
implicitní předsudek: postoje nebo stereotypy, které ovlivňují porozumění, akce a rozhodnutí na nevědomé úrovni. tyto předsudky zahrnují preferovaná a nepreferovaná hodnocení a jsou aktivovány nevědomě
implozivní terapie: druh behaviorální léčby, kdy jsou lidé vystaveni od samého začátku terapie stimulu, kterého se nejvíce obávají. podkladem implozivní terapie je klasické podmiňování
importované infekce: infekční onemocnění pocházející z jednoho geograficky vymezeného ekosystému, které se přenáší (cestováním nebo přistěhovalectvím) k jinému geograficky vymezenému ekosystému infikovaným jedincem, zvířetem nebo chorobou
imprinting (psychologie): způsob učení u některých živočichů, při němž se v prvních hodinách života do jejich paměti natrvalo "vtiskne" určitá informace např. informace o vzhledu příslušníků vlastního rodu. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
impulzivní chování: odpověď na podnět, která proběhla bez odkladu, bez reflexe, bez zřetelné kontroly jednání
impulzivní poruchy: psychické poruchy charakterizované neschopností odolat určitému podnětu, který je potenciálně nebezpečný či okolím negativně hodnocený. před uskutečněním činu postižená osoba vnímá narůstající napětí, při jeho vykonávání však pociťuje vzrušení a uspokojení. následovat mohou výčitky. k impulzivním poruchám patří gamblerství, kleptomanie, pyromanie, trichotilomanie. k příčinám se řadí zejm. nevyřešené vnitřní konflikty, roli hrají různé závažné události aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
imunita: schopnost organismu rozeznat "své" od "cizího" a pomocí buněk lymfocytů, makrofágů aj. a protilátek imunoglobulinů toto "cizí" zneškodnit. "cizím" je nejč. choroboplodný zárodek bakterie, virus - proto se někdy pojem i. zjednodušuje na obranu proti infekci. jako cizí se však chová i transplantovaný orgán a v některých případech je imunitní reakce namířena dokonce i proti vlastním buňkám a orgánům (např. nádorům nebo jinak změněným či poškozeným buňkám), ale i proti zdravým buňkám. poznání mechanismů i. pomohlo odhalit příčinu řady nemocí a umožnilo jejich léčbu. imunitní systém nepřetržitě vykonává dozor nad celým organismem, díky imunitnímu systému organismus denně likviduje cizorodý materiál pronikající do něj z okolního světa. jde o systém, který má podobně jako mozek paměť a který se učí, ale který musí být i velmi dobře kontrolován. jsou stavy, kdy je tato kontrola porušena a pak jsou účinné mechanismy imunitního aparátu namířeny proti vlastnímu tělu a poškozují je. naopak při oslabení imunitního systému trpí organismus častými infekcemi a nádory. způsob, na němž je založeno rozpoznání vlastních částí těla od cizích, spočívá v rozeznávání řady více či méně odlišných chemických struktur, zejm. bílkovin a cukrů jimi vázaných. každá taková struktura, kterou lze rozeznat, se nazývá antigen. imunitní systém zná antigeny svého vlastního těla a toleruje je. naopak na takové antigeny, které nezná, reaguje (tvoří proti nim protilátky), popř. zabíjí jejich nositele (bakterie, buňky). navíc si takové setkání pamatuje a při jeho opakování proti němu zasáhne rychleji a s větší silou. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunita rostlin: inherentní (daná) nebo indukovaná (navozená, vyvolaná) schopnost rostlin odolávat biologickým útokům patogenů nebo je odvrátit
imunita získaná od matky: odolnost vůči patogenu vzniklá působením mateřské imunity při transplacentálním přenosu na plod nebo předaná prostřednictvím kolostra a mateřského mléka u novorozence
imunitní dozor: trvalý dozor imunitního systému nad organismem. imunitní systém rozezná např. infikovanou, poškozenou či stárnoucí buňku (podle změn antigenů na jejím povrchu) a je schopen ji vyřadit. důležitá je tato funkce při likvidaci časných stadií nádorového bujení. pokles i. d. je spojován s některými chorobami, popř. i stárnutím. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
imunitní paměťové buňky: protilátkově specifické imunitní buňky, které si mohou vytvořit imunitní paměť umožňující rychlou a robustní reakci na druhé setkání se stejným antigenem. k imunitním paměťovým buňkám patří typicky b-lymfocyty, t-lymfocyty a někdy adaptivní nk-buňky. základem vakcinačního navození imunity ke specifickému patogenu je vytvoření příslušných imunitních paměťových buněk
imunitní systém: obranný systém těla proti cizím organismům nebo látkám a poškozeným buňkám. patří sem látková (humorální) a buněčná imunita. je to komplex vzájemně interagujících buněčných, molekulárních a genetických složek
imunitní systém - jevy: charakteristické vlastnosti a procesy týkající se imunity a imunitní odpovědi organismu
imunitní únik: schopnost patogenních organismů uniknout obraně hostitelského imunitního systému
imunoadherenční reakce: metoda, kterou se vyhledávají velmi malá množství protilátek. při ní se komplex antigenu, protilátky a komplementu připojí k indikátorovým buňkám, obvykle erytrocytům primátů nebo krevním destičkám (ne primátů). reakce je závislá na počtu vázaných c3 molekul na c3b receptorech indikátorové buňky
imunoanalýza: technika využívající protilátky pro identifikaci nebo kvantifikaci látky. obvykle slouží studovaná látka jako antigen jak při produkci protilátek, tak při měření protilátek testovanou látkou
imunoblastický velkobuněčný lymfom: maligní lymfom charakteristický přítomností imunoblastů s rovnoměrně kulato-oválnými jádry, jedním nebo více nápadnými jadérky a bohatou cytoplazmou. tato třída lymfomů může být na základě cytoplazmatických rysů rozdělena na plazmacytoidní a čistě buněčný typ. třetí typ, pleomorfní, může být analogický s některým z periferních t-lymfomů, zaznamenaných ve spojených státech a v japonsku
imunochemie: oblast chemie, která se týká imunologických jevů a studia chemických reakcí souvisejících s antigenní stimulací tkání. zahrnuje fyzikálněchemické interakce mezi antigeny a protilátkami
imunodeficience s hyper-IgM: vrozená primární imunodeficience s vazbou na x chromozom (xq26) způsobená mutací genu pro cd40l (ligand pro cd40 b lymfocytů). výsledkem je "deregulace" aktivovaných t lymfocytů, které nejsou schopny předávat impuls b buňkám. b lymfocyty produkují pouze polyklonální protilátky ve třídě igm, iga a igg jsou velmi nízké až nedetegovatelné, zvýšen může být rovněž igd. projeví se kolem 2. až 3. roku života těžkými rekurentními pyogeními infekty, hemolytickou anemií a neutropenií. výskyt autoimunitních onemocnění je vysoký. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
imunodeficience s hyper-IgM, typ 1: podtyp imunodeficience s hyper-igm spojený s chromozomem x a způsobený mutací genu pro ligand cd40
imunodifuze: technika zahrnující difuzi antigenu či protilátky v polotuhém prostředí, kterým je obvykle agar nebo agarózní gel, výsledkem je pak precipitinová reakce
imunoelektroforéza: technika, v níž se kombinuje proteinová elektroforéza a dvojitá imunodifuze. v této proceduře jsou nejprve proteiny odděleny gelovou elektroforézou (obvykle agarózní), poté zviditelněny pomocí imunodufuze specifických protilátek. pro každý protein detekovaný antisérem je výsledkem zřetelný oblouk eliptického precipitinu
imunoelektroforéza dvourozměrná: imunoelektroforéza, při níž se druhý elektroforetický přenos odehrává na původně oddělených fragmentech antigenu, do prostředí obsahujícího protilátku ve směru kolmém k první elektroforéze
imunoelektroforéza protisměrná: imunoelektroforéza, při níž se imunoprecipitace vyskytne tehdy, když antigen na katodě migruje elektrickým polem skrz vhodný prostředek difuze proti proudu protilátek, jež migrují z anody jako důsledek endosmotického toku
imunoelektronová mikroskopie: mikroskopie, při níž se vzorky nejprve imunocytochemicky označí a pak jsou zkoumány za použití elektronového mikroskopu. imunoelektronová mikroskopie má široké využití v diagnostické virologii jako součást velmi citlivých imunotestů
imunofenotypizace: proces klasifikace buněk imunitního systému založený na strukturních a funkčních rozdílech. metoda se obvykle používá k analyzování a třídění t-lymfocytů do podskupin založených na cd antigenech technikou průtokové cytometrie
imunofiliny: členové rodiny vysoce konzervovaných proteinů, které jsou všechny cis-trans-peptidylprolylizomerázami. vážou imunosupresiva cyklosporin, takrolimus a sirolimus. mají rotamázovou aktivitu, která je inhibována imunosupresivy, jež se na ně vážou
imunogenetické jevy: genetické jevy a procesy spojené s imunitou a imunitními reakcemi
imunogenicita vakcíny: schopnost vakcíny stimulovat adaptivní imunitu k produkci protilátek a spouštění antigen-specifických t-buněčných reakcí. obvykle se měří u očkovaných jedinců pomocí pozorovacích studií
imunogenní buněčná smrt: forma regulované buněčné smrti, která vede k uvolnění specifických alarminů. to aktivuje adaptivní imunitní odpověď. může k ní dojít v buňce jakéhokoli typu po iniciaci určitým stimulem (např. virová infekce, některá chemoterapeutika nebo imunogenní radioterapie)
imunoglobulin A: imunoglobulin tvořící necelou pětinu imunoglobulinů v krvi. existují dvě podtřídy (iga1, iga2). sérový iga je větš. monomerní. neprochází placentou. kromě sérového iga existuje sekreční iga, který je dimerem (spojený j řetězcem) a je připojen k sekreční komponentě. přestavuje významnou ochranu sliznic, je přítomen rovněž v mateřském mléku. zvýšené hodnoty v séru mohou být u některých chronických zánětů, zejm. slizničního charakteru, či jaterních chorob, alkoholismu, užívání hormonálních kontraceptiv. nízké hodnoty mohou někdy být spojeny s častějšími alergiemi, autoimunitními procesy či malignitami. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunoglobulin D: imunoglobulin, který je na membránách b lymfocytů, v séru je jen v nepatrném množství (pod 1 % celkových imunoglobulinů). předpokládají se jeho regulační funkce při diferenciaci lymfocytů podmíněné antigenem. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunoglobulin E: imunoglobulin, který je v krvi jen v malých koncentracích, větš. je v tkáních, kde je navázán na mastocyty. při přemostění těchto imunoglobulinů dojde k jejich degranulaci. fyziologicky se tato funkce uplatňuje např. při antiparazitární imunitě. nadměrně k ní dochází při atopii. zvýšené sérové koncentrace bývají u atopiků a u parazitárních onemocnění. posuzování sérového ige při atopii však vyžaduje opatrnost, není jasná korelace mezi příznaky a koncentrací. vysoké koncentrace spolu s odchylkami dalších imunoglobulinů jsou rovněž např. u wiskottova-aldrichova syndromu, hyperige syndromu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunoglobulin G: imunoglobulin tvořící cca 75 imunoglobulinů v séru, je rovnoměrně rozložen v cévách a mimo cévy. poločas v krvi závisí na koncentraci a zkracuje se při intenzivnější syntéze. prochází placentou a je jediným imunoglobulinem u novorozenců. má neutralizační účinky, podílí se na protivirové imunitě, opsonizuje. vzniká při sekundární imunitní odpovědi. existují 4 podtřídy igg1-igg4 s poněkud rozdílnými funkcemi. zvýšené hodnoty bývají např. u chronických zánětlivých stavů a z dynamiky koncentrace igg lze usuzovat i na průběh choroby. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)