NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
mediastinální struma: zvětšená štítná žláza, která je minimálně z 50% umístěna v horním mediastinu. neobvyklá forma nitrohrudní (intratorakální) strumy. substernální strumy často utlačují tracheu a vyvolávají dýchací poruchy
medicinalizace: proces, kterým se lidské stavy a problémy definují jako zdravotní stavy, a stávají se tak předmětem lékařského studia, diagnostiky, prevence nebo léčby. to může mít za následek zdravotní, lékařské, ekonomické, sociologické a etické problémy. tímto výrazem ze sociologie medicíny je označen proces expanze medicíny do stále širších oblastí společnosti a její snaha o řešení problémů, které nejsou ve své podstatě nemocí
medicína katastrof: obor medicíny zabývající se řízením a organizací reakce veřejného zdravotnictví na katastrofy a závažné události, včetně zvláštních zdravotních a lékařských potřeb komunity v případě katastrofy
medicína v divočině: dovednosti a znalosti potřebné pro zhodnocení a léčbu naléhavých událostí traumatických, způsobených prostředím a zdravotních v prostředích geograficky vzdálených nebo v divočině či pustině
medicína založená na důkazech: mzd vědomě, cíleně a explicitně využívá aktuální nejlepší a nejsilnější vědecké důkazy pro rozhodování o zdravotní péči pro konkrétní pacienty. praxe mzd integruje expertní znalosti lékaře s nejlepšími dostupnými důkazy výzkumu. zohledňována je síla důkazů o rizicích a přínosech jednotlivých léčebných postupů (včetně neléčení), o diagnostických testech atd. (rak, dušan. porovnání internetových stránek a lékařských doporučených postupů s využitím databází řízených medicínských slovníků. ijbh, 2014, č. 1, s. 23-24.)
medikační omyly: léková chyba je událost, která může vést k nevhodnému užívání léčiv nebo je jeho příčinou. zahrnuje nesprávné nakládání s léčivy ze strany zdravotníků i nesprávné užívání léčiv pacienty. lékové chyby jsou klasifikovány na základě příčin, závažnosti a časové charakteristiky výskytu. (cit. štrbová, p.: lékové chyby v ošetřovatelství. in: klinická farmakologie a farmacie 2013: 27(1): 37-41)
meditace: stav vědomí, ve kterém jednotlivec eliminuje podněty z okolního prostředí tak, že se mysl může soustředit na jedinou věc a umožňuje dosáhnout stavu uvolnění a úlevy od stresu. používá se široká škála technik k projasnění mysli od vnějších rušivých vlivů. zahrnuje také meditační terapii
mediální expozice: úroveň míry, v jaké se jednotlivci setkávají se zprávami a obsahem prostřednictvím komunikačních médií
mediální tibiální stresový syndrom: bolest a citlivost svalů na posteromediálním okraji tibie během intenzivní sportovní zátěže
mediátorový protein 1 odpovídající na kolapsin: protein nervové tkáně nutný k signalizaci semaforinů třídy 3 a následné remodelaci cytoskeletonu. hraje roli při navádění axonů během vývoje nervového systému
mediátory zánětu: endogenní sloučeniny, které zprostředkovávají zánět (autakoidy) a příbuzné exogenní sloučeniny včetně syntetických prostaglandinů. obecně jsou to látky, které regulují průběh zánětlivé reakce
medulla oblongata: část cns na přechodu mozku a páteřní míchy, patří k mozkovému kmeni. obsahuje řadu nervových center důležitých pro řízení vitálních funkcí (dýchání, krevního oběhu apod.), retikulární formaci. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
meduloblastom: rychle rostoucí nádor nervové tkáně, vyskytující se obvykle v oblasti zadního mozku u dětí. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
medulární houbovitá ledvina: nedědičné onemocnění ledvin charakterizované patologickou dilatací (ektázií) dřeňové části sběracích kanálků a vnitřní části papilárních vývodů. tyto kanálky obvykle obsahují cysty nebo divertikly naplněné gelovitým obsahem nebo kaménky, které vedou k infekci nebo obstrukci. mělo by se rozlišovat od vrozené nebo dědičné polycystické choroby ledvin
medulární karcinom: karcinom měkké konzistence, který obsahuje více parenchymu než vaziva. medulární karcinomy prsu tvoří 5%-7% všech karcinomů prsu, medulární karcinomy štítné žlázy tvoří 3%-10% všech maligních onemocnění štítné žlázy
meduňka: rod rostlin z čeledi hluchavkovitých. jsou to vytrvalé byliny se vstřícnými listy a drobnými bělavými květy. rod zahrnuje 4 druhy a je rozšířen v evropě a asii. nejznámějším zástupcem rodu je meduňka lékařská, která je pěstována jako léčivá rostlina a koření. uklidňující (sedativní) účinek meduňky lékařské je způsoben obsahem terpenických látek, zejména citronellalu. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
medvídkovití: medvídkovití (procyonidae) jsou malé až středně velké šelmy. nejznámějšími zástupci této čeledi jsou mývalové a nosálové. medvídkovití žijí na celém území ameriky a divoké populace mývalů se vyskytují i v evropě díky utečencům ze zajetí. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
medvědovití: čeleď masožravých nebo všežravých medvědů s masivními těly, hrubou těžkou srstí, poměrně krátkými končetinami a téměř rudimentárními ocásky
mefenesin: centrálně působící myorelaxans s krátkou dobou působení
mefentermin: sympatomimetikum specifické pro alfa-1-adrenergní receptory. používá se k terapii hypotenzních stavů (např. po spinální anestezii)
mefobarbital: barbiturát, který je metabolizován na fenobarbital. byl užíván pro podobné účely, zejména v epilepsii, ale není důkaz, že by mefobarbital měl nějakou výhodu oproti fenobarbitalu
mefrusid: benzen-sulfonamid-furan. používá se jako diuretikum, které působí na koncentrační schopnost ledvin, zvyšuje exkreci chloridu sodného, ale nemusí šetřit draslík. inhibuje karboanhydrázy a může zvyšovat hladinu kyseliny močové v krvi
megakaryocyty: buňka kostní dřeně, z níž se tvoří krevní destičky (trombocyty). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
megakolon: výrazné chorobné rozšíření tlustého střeva. vrozené při poruše nervových buněk ve stěně střeva s poruchou vyprazdňování (megacolon congenitum, hirschsprungova nemoc), nebo získané v důsledku některých střevních chorob, např. jako závažná komplikace ulcerózní kolitidy (toxické m.). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
megalencefalie: abnormálně symetricky velká hlava, cefalický index je pod 75. nejč. vzniká sekundárně při chronickém hydrocefalu z nejrůznějších příčin, a to v době, kdy lebeční švy nejsou ještě synostoticky srostlé nebo vzácněji při primární makrocefalii. na rtg snímku lbi jsou vidět rozestouplé lební švy a ztenčení kostí lebních. opak mikrocefalus. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
megaloblastová anemie: chudokrevnost provázená přítomností megaloblastů - velkých nezralých červených krvinek v kostní dřeni, v periferní krvi jsou makrocyty. vzniká zejm. při nedostatku vitaminu b12 (perniciózní anemie) nebo listové kyseliny. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
megaloblasty: prekurzory červených krvinek odpovídající erytroblastům. jsou větší než normální erytroblasty, vznikají obvykle v důsledku nedostatku kyseliny listové nebo vitaminu b12
meglumin: 1-deoxy-1-(methylamino)-d-glucitol. derivát sorbitolu, kde je hydroxylová skupina v pozici 1 nahrazena skupinou methylaminovou. často se používá ve spojení s jodovanými organickými sloučeninami jako kontrastní médium
meglumin-diatrizoát: univerzální kontrastní médium používané v rentgendiagnostice
meglumin-jothalamát: radiokontrastní látka používaná v urografii, angiografii a myelografii. je velmi viskózní a váže se k plazmatickým proteinům
meglutol: antilipemické činidlo, které snižuje cholesterol, triglyceridy, sérové beta-lipoproteiny a fosfolipidy. působí tak, že interferuje s enzymatickými kroky, které se účastní přeměny acetátu na hydroxymethylglutaryl-koenzym a, a také inhibuje aktivitu hydroxymethylglutaryl-coa-reduktázy, což je enzym omezující rychlost při biosyntéze cholesterolu
meibomitida: meibomianitis je onemocnění způsobené pasivní retencí sekretu meibomových žláz, které se vyskytuje u osob ve středním věku. (cit. wikiskripta 2022 http://www.wikiskripta.eu/)
meibomské žlázky: mazové žlázy umístěné na vnitřním povrchu očního víčka mezi tarzální ploténkou a spojivkou (konjunktiva). holokrinní mazové žlázky v očním víčku v tarzální ploténce pod spojivkou (jejich produkt promašťuje okraj víček). je jich několik desítek, početnější jsou v horním víčku. jejich zanícením vzniká chalazion (vlčí zrno). (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
meióza: proces redukčního dělení buňky, který probíhá ve dvou po sobě následujících děleních a jehož výsledkem jsou buňky s haploidním počtem chromozomů. meiotickým dělením vznikají pohlavní buňky (gamety). význam meiózy spočívá v náhodném rozdělení otcovských a mateřských chromozomů do pohlavních buněk a tím umožněné genetické variabilitě. (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
meklofenoxát: ester dimethylaminoethanolu a kyseliny para-chlorfenoxyoctové
mekoniový ileus: mekoniový ileus se rozvíjí na podkladě obstrukce střeva mekoniem (smolkou), nejčastěji v oblasti terminálního ilea. abnormálně vazké mekonium pevně lne ke stěně tenkého střeva a uzavírá jeho lumen. mezi komplikace mekoniového ileu patří perforace ilea, mekoniová peritonitida, volvulus a atrézie či stenóza ilea. 90 % pacientů s mekoniovým ileem má cystickou fibrózu (cf). (cit. wikiskripta, 2017 http://www.wikiskripta.eu)
mekonium: řídký, zelenočerný, hlenovitý materiál, který se nachází ve střevech donošeného plodu. tvoří ho sekrety střevních žláz, žlučové pigmenty, kyseliny mastné, plodová voda a nitroděložní zbytky. je to první stolice vyloučená novorozencem
melanocyty: melanocyt čili pigmentová buňka je typ živočišných buněk roztroušených ve svrchní vrstvě pokožky a ve vlasových folikulech, mimo to však také v oční živnatce, vnitřním uchu, mozkových plenách, kostech i v srdci. melanocyty produkují pigment melanin a jsou neuroektodermálního původu. v cytoplazmě melanocytů jsou zvláštní organelové struktury, tzv. melanozomy. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
melanocyty stimulující hormony: peptidy se schopností stimulovat pigmentové buňky - melanocyty u savců a melanofory u nižších obratlovců. stimulací syntézy a distribuce melaninu v těchto pigmentových buňkách zvyšují zbarvení kůže a dalších tkání. melanocyty stimulující hormony, odvozené od proopiomelanokortinu (pomc), jsou produkovány melanotropními buňkami ve středním laloku hypofýzy, kortikotropními buňkami v předním laloku hypofýzy a neurony hypotalamu v nucleus arcuatus hypothalami
melanofory: melanofory jsou chromatofory (velké pigmentové buňky ryb, obojživelníků, plazů a mnoha dalších bezobratlých), které obsahují melanin. krátkodobé změny barev jsou vyvolány aktivním přerozdělením organel pigmentu melanoforů (melanozómy). savci nemají melanofory, ale zůstávají jim menší pigmentové buňky známé jako melanocyty
melanogeneze: biosyntéza melaninů u hmyzu a vyšších živočichů. klíčovým krokem v chemii melanogeneze je počáteční konverze tyrosinu na dopachinon pomocí tyrosinázy, čímž se melanogeneze odlišuje od drah syntézy melaninu u rostlin. melanogeneze je komplexní proces zahrnující několik stádií (tvorba melanocytů během embryonálního vývoje, syntéza melaninů v melanozomech a jejich distribuce když dochází k přepravě melanozomů k sousedícím keratinocytům)
melanoidin polymers: polymers consisting mainly of humic & fulvic acids which make up major part of organic carbon reservoir in recent sediments; melanoidins also refer to dark colored substances formed by interaction of reducing sugars & amino acids when heated
melanokortiny: peptidy odvozené od proopiomelanokortinu (pomc), které mohou stimulovat melanocyty nebo kortikotropní buňky. melanokortiny zahrnují acth, alfa-msh a další peptidy, jako je beta-msh a gama-msh, odvozené z jiných fragmentů pomc. tyto peptidy řídí prostřednictvím různých melanokortinových receptorů různé funkce včetně steroidogeneze, energetické homeostázy, výživy a pigmentace kůže
melanom: zhoubný nádor z pigmentových buněk obsahujících melanin. bývá zejm. na kůži, ale může být i na sliznicích či v oku. dř. patřil spíše k vzácným nádorům, ale v posledních letech došlo k prudkému nárůstu jeho výskytu. velkou roli při jeho vzniku má sluneční záření (ultrafialové paprsky). vzniká až mnoho let po poškození kůže, opakovaná spálení dětí se projevují až v dospělosti. přitom právě dětská kůže je nejcitlivější. více ohroženi jsou lidé se světlou pletí. v souvislosti s úbytkem ozonu riziko vzniku m. stoupá. m. se větš. projevuje jako tmavá pigmentová skvrna na kůži (existují ovšem i amelanotické formy), která má nestejnorodou barvu, nepravidelné okraje a může svědit či krvácet. postupně se zvětšuje do šířky, později i do výšky (hrbolatý nepravidelný povrch) a hloubky. někdy vzniká z pigmentových névů, ale může se objevit na původně zcela čisté kůži. je-li zachycen včas, může být chirurgickým zákrokem zcela vyléčen. později zachycený m. velký, ale zejm. již rostoucí do výšky, krvácející aj. - (srov. breslowova, clarkova klasifikace) může již zakládat metastázy a jeho prognóza je nejistá. léčba je v takovém případě celková, cytostatiky a zejm. imunoterapie (dlouhodobé podávání interferonu alfa či interleukinu 2). (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
melanom experimentální: experimentálně vyvolaný nádor u zvířat, který produkuje melanin a tím vytváří model pro studium lidského melanomu
melanomové antigeny: buněčné antigeny, které jsou specifické pro melanomové buňky
melanomový antigen gp100: protein spojený s melanozomem, který se podílí na maturaci melanozomu
melanotický neuroektodermový nádor: benigní, rychle rostoucí, hluboce pigmentovaný nádor vyskytující se v čelisti a občas na jiných místech. skládá se z infiltrující buněčné hmoty vytvářející dutinu. vyskytuje se téměř výhradně u kojenců. jeho původ je nejasný, jsou různé teorie, které vedly k různým pojmenováním
melanotropní buňky: neuroendokrinní buňky středního laloku hypofýzy (hypofýza - střední lalok). produkují melanocyty stimulující hormony a další peptidy z posttranslačního procesu pro-opiomelanokortinu (pomc)
melanozomy: speciální organely obsahující melanin, které se nacházejí v melanocytech a melanoforech
melanóza: poruchy se zvýšenou melaninovou pigmentací, které vznikají bez předchozího zánětlivého onemocnění
melarsoprol: sloučenina arsenu procházející hematoencefalickou bariérou. užívá se pro léčbu spavé nemoci neboli africké trypanozomiázy. může způsobit smrtelnou encefalopatii a další nežádoucí vedlejší účinky
melasa: sirup zbylý po krystalizaci cukru z cukrové třtiny nebo šťáva z cukrové řepy. používá se v krmivu pro zvířata a fermentovaná forma se používá k výrobě průmyslového etylalkoholu a alkoholických nápojů
melatonin: biogenní amin, který se nachází u zvířat a rostlin. u savců je melatonin produkován epifýzou. jeho sekrece se zvyšuje ve tmě a klesá při vystavení světlu. melatonin se podílí na regulaci spánku, nálady a rozmnožování. melatonin je také účinný antioxidant
melfalan: látka užívaná zejm. k léčbě myelomu (cytostatikum). patří k alkylačním činidlům odvozeným od dusíkatého yperitu. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
melioidóza: infekční onemocnění způsobené bakterií burkholderia (dř. pseudomonas či malleomyces pseudomallei). vyskytuje se u různých savců v oblasti jihovýchodní asie a austrálie. člověk se může nakazit kontaminací vody či potravin, inhalací, poraněním, přenosem členovcem. projevuje se horečkami, septickým stavem, kožními změnami, průjmem, pneumonií, tvorbou abscesů atd., přičemž má akutní či chronický průběh. léčí se tetracykliny, chloramfenikolem, cefalosporiny 3. generace, cotrimoxazolem. připomíná malleus (vozhřivku). (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
meloreostóza: lériho syndrom - kostní onemocnění charakterizované ztluštěním zejm. kompakty dlouhých kostí (připomínající přetékající med či vosk stékající po svíčce), osteosklerózou, bolestmi končetin, atrofií svalů aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
meléna: dehtovitě černá stolice obsahující natrávenou krev. příznak krvácení do horní části trávicí trubice (během další pasáže dochází k natrávení a k chemickým reakcím v důsledku působení střevních bakterií). příčinou může být peptický vřed či erozivní gastritida (často podmíněná nesteroidními antirevmatiky, vč. aspirinu), nádory, malloryho-weissův syndrom, jícnové varixy, koagulopatie aj. některé stavy mohou současně způsobit hematemezi. meléna je indikací k endoskopii, silné krvácení může vést k hypovolemii. černé zbarvení stolice může být způsobeno i složením potravy či některými léky (železo, adsorpční uhlí). (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
memantin: derivát amantadinu, který má určité dopaminergní účinky. byl navržen jako antiparkinsonikum, v současnosti se užívá při alzheimerově chorobě
membrana interossea: vazivová blána mezi kostmi. m. i. antebrachii je natažena mezi kostí loketní a vřetenní. m. i. cruris je mezi kostí holenní a lýtkovou. je místem začátku některých svalů. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
membrana nictitans: blanité třetí oční víčko u obojživelníků, plazů, ptáků a vejcorodých savců. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
membrana tectoria: rosolovitá membrána překlenující cortiho orgán a vláskové buňky, s jejichž vlasovými výběžky je v kontaktu. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
membrana tympani: bubínek (membrana tympani) tvoří hranici mezi zevním a středním uchem. zvenčí je kryt ztenčenou epidermis a zevnitř ho vystýlá jednovrstevný kubický epitel. mezi těmito vrstvami se nachází tuhé vazivo. vazivo je v předním horním kvadrantu ztenčené. tato část se nazývá schrapnellova membrána. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
membranoproliferativní glomerulonefritida: onemocnění glomerulů ledvin projevující se proteinurií až nefrotickým syndromem. histologicky dochází k proliferaci mezangia směrem do stěny kapilár se zúžením jejich průsvitu. při vzniku m. g. se někdy uplatňuje infekce. může být přítomna hematurie, hypertenze a další příznaky související s poklesem renálních funkcí. k tomuto typu patří také tzv. nemoc denzních depozit. nemoc progreduje do renální insuficience. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
membranózní glomerulonefritida: onemocnění glomerulů ledvin projevující se obv. nefrotickým syndromem. mikroskopicky nacházíme difuzní ztluštění glomerulární kapilární stěny způsobené depozicí imunokomplexů do subepitelového prostoru. vzniká buď z neznámých příčin, nebo je sekundární (léky, sle - systémový lupus erythematodes, chronická hepatitida b aj.), existuje vazba na histokompatibilní systém. erytrocyturie je menšího stupně, část nemocných má hypertenzi. prognóza je různá, od remise až po renální insuficienci. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
membrána basilaris: tenká vazivová destička mezi lig. spirale cochleae a lamina spiralis ossea v hlemýždi. tvoří tympanální ohraničení ductus cochlearis proti scala vestibuli, je na ní uložen cortiho orgán. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
membránové glykoproteiny: glykoproteiny, které se vážou na membránu nebo na povrch buněk
membránové mikrodomény: složky buněčné membrány, které nejsou rozpustné pomocí detergentů. jsou bohaté na sfingolipidy a cholesterol a sdružené s proteiny, které jsou ukotveny prostřednictvím glykolipidu glykosylfosfatidylinositolu
membránové potenciály: rozdíl elektrického potenciálu mezi dvěma stranami biologické membrány. z fyzikálního hlediska je to vlastně napětí na polarizované polopropustné membráně. vzniká jako důsledek působení elektrochemického gradientu malých iontů a protonů. membránový potenciál se přirozeně vyskytuje na cytoplazmatické membráně a na membránách organel. mezi vnější a vnitřní částí cytoplazmatické membrány naprosté většiny živých buněk existuje klidový membránový potenciál, jehož hodnota je -30 až -90 mv. fyzikální, chemické nebo elektrické podněty mohou membránový potenciál měnit (hyperpolarizace, depolarizace). (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
membránové proteiny: membránové proteiny jsou bílkoviny, které jsou zabudovány do fosfolipidové dvojvrstvy buněčné membrány. dělí se na periferní proteiny, které neprocházejí napříč celou membránou, ale jsou lokalizovány na vnitřní nebo vnější straně buněčné membrány, a na integrální proteiny, které prostupují jednou nebo vícekrát celou fosfolipidovou dvojvrstvou. membránové proteiny slouží například jako iontové kanály, membránové receptory nebo zajišťují transport různých látek přes membránu. (upraveno podle wikiskripta 2020 http://www.wikiskripta.eu/)
membránové transportní proteiny: membránové přenašeče jsou skupina membránových proteinů, které zprostředkují aktivní transport různých nízkomolekulárních látek membránou. podle toho, zda přenášejí jedinou molekulu nebo více molekul, nebo podle směru přenosu, se dělí na uniportéry, symportéry a antiportéry. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
membránový potenciál mitochondrií: rozdíl elektrického potenciálu mezi dvěma stranami vnitřní mitochondriální membrány. vzniká pumpováním protonů z matrix přes vnitřní mitochondriální membránu proti jejich koncentračnímu gradientu. normálně je jeho hodnota -180mv. je hlavní složkou protonmotorické síly v mitochondriích, která je využita při syntéze atp
membrány: tenké vrstvy tkáně, které pokrývají části těla, oddělují sousední dutiny nebo spojují sousední struktury
membrány asociované s mitochondriemi: oblast endoplasmatického retikula, obohacená o různé enzymy drah syntézy fosfolipidů, která při diferenciální centrifugaci sedimentuje s mitochondriemi. tato kontaktní místa mezi organelami se podílejí na regulaci různých procesů, jako je mitochondriální dynamika, vápníková signalizace, energetický metabolismus a zánět
membrány umělé: uměle vyrobené membrány jako např. polopropustné membrány, které se používají při umělé dialýze ledvin (hemodialýza), monomolekulární a bimolekulární membrány užívané jako simulátory biologických buněčných membrán. tyto membrány se užívají také v průběhu řízené tkáňové renegerace
menarche: první menstruační krvácení v životě ženy. jeden z projevů puberty, objevuje se mezi 10. a 17. rokem, v našich podmínkách obv. okolo 12. až 13. roku. v posledních desetiletích je všeobecně časnější nástup pohlavního dozrávání. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
mendelevium: mendelevium či mendělevium (chemická značka md, protonové číslo 101) je třináctým členem z řady aktinoidů, devátým transuranem, silně radioaktivní kovový prvek, připravovaný uměle (v přírodě se nevyskytuje) ozařováním jader einsteinia. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
menfegol: vaginal contraceptive tablet containing 60 mg menphegol; active ingedient is a surface active agent known as p-menthanylphenyl polyoxyethylene ether also called ts-88 or menphegal; structure in ud 25:18h
menicon O2: polymethylmethacrylate silicon copolymer slightly more oxygen permeable than polycon; used for gas-permeable contact lenses
meningeom: poměrně častý nádor centrálního nervového systému, které vychází z arachnoidálních buněk. většina z těchto nádorů jsou dobře diferencované cévní nádory, které rostou pomalu a je u nich nízké riziko malignity, i když se objevují i maligní podtypy. meningiomy s větší pravděpodobností vznikají v parasagitální oblasti, na konvexitě mozku, sfenoidálním hřebenu, v čichovém žlábku a páteřním kanálu
meningeální karcinomatóza: primární nebo sekundární nádor v arachnoidálním a subarachnoidálním prostoru. jeví se jako difúzní fibrotické ztluštění mozkových plen spojené s různým stupněm zánětu
meningeální nádory: benigní a maligní nádorové procesy, které vycházejí z mozkových plen a míchy nebo je sekundárně poškozují
meningismus: meningismus - příznaky obdobné meningeálnímu dráždění (zejm. ztuhlost šíjových svalů), které mohou vznikat nejč. u dětí při vysoké horečce. nález v mozkomíšním moku je normální a po ústupu horečky se stav samovolně upravuje. srov. meningitida. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
meningitida: zánět mozkových blan. bývá vyvolána bakteriemi (např. meningokoky, pneumokoky, haemophilus influenzae, mycobacterium tuberculosis, borrelia burgdorferi při lymeské borrelióze), viry (např. jako součást klíšťového zánětu mozku) a vzácněji i jinými mikroorganismy (např. naeglerióza, kryptokokóza). některé, zejm. mykotické m., jsou častější u osob s oslabenou imunitou (např. aids). bakteriální, ev. mykotické m. mají hnisavý charakter. hnisavá m. může vzniknout i šířením infekce z jiných oblastí těla. některé formy jsou přenosné i mezi lidmi navzájem. m. se projevuje horečkou, bolestmi hlavy, světloplachostí, tuhnutím svalů, zejm. šíje aj. (soubor těchto příznaků se označuje jako meningeální syndrom, resp. meningeální dráždění). kombinace se zánětem mozku se nazývá meningoencefalitida. těžší průběh může způsobit bezvědomí, selhání jiných orgánů nebo poškození cns s trvalými následky (např. hluchota, hydrocefalus). součástí vyšetření je lumbální punkce s vyšetřením mozkomíšního moku, v němž bývá patologický nález (zmnožení bílých krvinek, bílkovin, změny v koncentracích glukosy, event. nález vyvolávajícího agens). léčba se řídí příčinou a příznaky, u bakteriálních zánětů jsou nutné velké dávky antibiotik. v některých případech je možné očkování. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
meningitida aseptická: zánět mozkových blan, který má obvykle mírný průběh, ale v některých případech může být život ohrožující. aseptická meningitis zahrnuje vedle virové i jiné formy meningitidy, kde kultivace neodhalí původce. projevuje se bolestí hlavy, ztuhlostí krku, lehkou horečkou a lymfocytovou pleocytózou (zvýšený počet lymfocytů v mozkomíšním moku). vedle virového původu může být aseptická meningitida vyvolána také mykoplasmatickými nebo rickettsiovými infekcemi, diagnostickými nebo léčebnými postupy, nádorovými procesy, infekčními perimeningeálními ložisky a za dalších podmínek
meningitida bakteriální: bakteriální infekce leptomeningeálního a subarachnoidálního prostoru, často také zasahuje kůru mozku, lebeční nervy, cévy mozku, míchu a nervové kořeny
meningitida hemofilová: infekce nervového systému způsobená bakterií rodu haemophilus a vyznačující se nápadným zánětem mozkových blan. nejčastějším původcem je haemophilus influenzae typu b. toto onemocnění nejčastěji postihuje děti do 6ti let, ale může se objevit i u dospělých
meningitida virová: virové infekce leptomeningeálního a subarachnoidálního prostoru. tuto formu meningitidy může vyvolat infekce viry čeledi togaviridae, flaviviridae, bunyaviridae, picornaviridae, orthomyxoviridae, rhabdoviridae, arenaviridae, herpesviridae, adenoviridae, retroviridae, rodu orbivirus, virus zarděnek, jc virus. ke klinickým projevům patří horečka, bolest hlavy, bolest krku, zvracení, světloplachost a meningeální příznaky
meningitida vyvolaná Escherichia coli: jedná se o formu gramnegativní meningitidy, která se nejčastěji objevuje u novorozenců ve spojení s anatomickými abnormalitami nebo jako oportunní infekce spolu se syndromy imunologické nedostatečnosti. u předčasně narozených novorozenců mohou být klinické příznaky nechutenství, zvracení, letargie nebo respirační tíseň. novorozenci narození v termínu mohou mít dále horečky, záchvaty a vyboulenou přední fontanelu
meningoencefalitida: zánětlivé postižení mozkových obalů a mozku. obvykle je stav vyvolaný patogenními organismy, které napadají centrální nervový systém a případně mohou být původcem toxiny, autoimunitní poruchy a další stavy
meningokoková meningitida: závažná a náhlá infekce mozkových blan a subarachnoidální tekutiny vyvolaná bakterií neisseria meningitidis, která způsobuje rozšiřující se zánět a trombózu perimeningeálních žil. ke klinickým příznakům patří horečka, ztuhlost šíje, záchvaty, kruté bolesti hlavy, petechální vyrážka, strnulost, fokální neurologické deficity, hydrocefalus a kóma. bakterie je obvykle přenášena sekretem nosohltanu a je hlavním původcem meningitidy u dětí a dospívajících. u bakterie neisseria meningitidis rozlišujeme sérotypy a, b, c, y a w-135, které byly zaznamenány jako původci meningitid
meningokokové infekce: infekce vyvolané bakteriemi druhu neisseria meningitidis
meningokokové vakcíny: vakcíny nebo kandidátské vakcíny používané k prevenci infekce bakterií neisseria meningitidis
meningokéla: stav, kdy mozkové pleny vyhřezávají skrz rozštěp kostěného obalu (nejč. spina bifida), někdy s hromaděním likvoru (meningocystokéla). druh vrozené vady, která může rovněž představovat překážku při porodu. srov. meningo myelokéla. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
meningomyelokéla: vrozená vada s výhřezem páteřní míchy a mozkových plen při spina bifida (rachischisis), při které dochází k herniaci míšní tkáně spolu s nahromaděním tekutiny v arachnoidei přes zadní stranu defektního vertebrálního oblouku, vyklenující se na povrch zad. celý útvar je kryt kůží, má tendenci k nekróze. incidence této vady je přibližně 1:1000 narozených dětí. klinický obraz je závislý na lokalizaci m., 75% případů je v lumbosakrální oblasti. při m. je často hydrocefalus. léčba vyžaduje spolupráci multidisciplinárního týmu. úmrtnost na m. u dětí do 4 let je přibližně 10-15%. inteligence dětí je normální, epilepsie se vyskytuje se stejnou prevalencí jako v ostatní populaci. m. s trvalými neurologickými obtížemi představuje pro děti chronický handicap, vyžadující trvalou péči odborníků. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
meningy: obaly centrálního nervového systému. mozek i mícha jsou obaleny třemi plenami: zevně tvrdou plenou (dura mater, též pachymeninx), dále pavoučnicí (arachnoidea) a měkkou plenou přiléhající přímo na mozek a míchu a obsahující krevní cévy (pia mater). poslední dvě se souhrnně nazývají leptomeningy. prostor mezi pavoučnicí a měkkou plenou (subarachnoidální prostor) je vyplněn mozkomíšním mokem. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
meniskus: kloubní chrupavčitá ploténka vložená mezi dvě kosti tvořící kloub a spojená s kloubním pouzdrem. je z vazivové chrupavky, není schopna regenerace po poranění. vyrovnává nestejné zakřivení kloubních ploch kostí. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
menisky tibiální: kloubní chrupavčitá ploténka vložená mezi dvě kosti tvořící kloub a spojená s kloubním pouzdrem. je z vazivové chrupavky, není schopna regenerace po poranění. vyrovnává nestejné zakřivení kloubních ploch kostí. v koleně jsou dva menisky - vnitřní a zevní. m. medialis - vnitřní meniskus je větší, oválný. m. lateralis - zevní meniskus je menší, spíše kruhový a více uzavřený a pohyblivější. poškození kolenního m. (častěji vnitřního) je častým úrazem kolena a někdy vyžaduje chirurgické odstranění m. meniskektomii. (cit. velký lékařský slovník online 2012, http://lekarske.slovniky.cz/)
menopauza: ukončení pravidelného menstruačního krvácení u žen v klimakteriu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
menotropiny: extrakt z moči postmenopauzálních žen obsahující směs gonadotropinů (fsh a lh). používá se zejm. k vyvolání ovulace u žen s amenoreou či oligomenoreou a u asistované reprodukce. aplikace zvyšuje výskyt vícečetných těhotenství (větší počet dominantních folikulů), přibližně pětině až čtvrtině žen se narodí dvojčata. aplikuje se rovněž při poruchách plodnosti mužů. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
menstruace: měsíčky, měsíční krvácení. u ženy se dostavuje periodicky jednou měsíčně od puberty do menopauzy. první m. se označuje jako menarche. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
menstruační cyklus: cyklus změn na sliznici dělohy (endometriu) pohlavně zralé netěhotné ženy. trvá cca 28 dnů, přičemž za jeho počátek - 1. den - se považuje první den menstruačního krvácení. po skončení krvácení se děložní sliznice v první polovině cyklu obnovuje a roste (proliferační stadium), zatímco ve vaječníku dochází k vyzrávání folikulu obsahujícího vajíčko (graafův folikul) a k tvorbě zejm. estrogenů. uprostřed cyklu se vajíčko uvolní do vejcovodu (ovulace) a folikul se mění ve žluté tělísko (corpus luteum). změna hladiny hormonů (objevuje se produkce progesteronu) způsobuje další změny ve sliznici - především hromadění zásobních látek (sekreční stadium). tyto změny jsou přípravou na event. těhotenství, tj. uložení (nidaci) oplodněného vajíčka, jemuž takto připravená sliznice poskytuje výživu až do vývoje placenty. není-li vajíčko oplodněno, žluté tělísko zaniká (vazivově se mění na tzv. bílé tělísko, corpus album) a pokles koncentrace hormonů v krvi vede i k zániku připravené děložní sliznice, jejíž povrchová část je odloučena a odplavena s menstruační krví. současně probíhají i změny na dalších ženských orgánech, zejm. děložním hrdle, pochvě a prsu, a v celém ženském organismu. m. c. je určován změnami hladin hormonů tvořených ve vaječnících a řízených z hypofýzy a hypothalamu. dojde-li k oplodnění, děložní sliznice nezaniká, neobjevuje se menstruační krvácení a dochází k postupné tvorbě placenty, která převezme výživu zárodku a plodu, jakož i tvorbu hormonů. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
menstruační poruchy: změny menstruace, které mohou být příznakem nemoci
mentalizace: mentalizace je název schopnosti správně přiřazovat duševní stavy (myšlenky, pocity, přesvědčení, touhy, přání, cíle a podobně) sobě a ostatním
menthol: monocyklický terpenický alkohol, který je součástí silic rostlin rodu mentha. působí proti žaludečním křečím, má antiseptické účinky a lokálně zmírňuje bolest
mentální anorexie: onemocnění, při němž se postižení (většinou mladé dívky či ženy) snaží zabránit ztloustnutí, často jen domnělému nebo souvisejícímu s vývojem sekundárních ženských pohlavních znaků (zvětšení prsů, boků, typické ukládání tuku). příčina není zcela jasná, zvažují se jak faktory biologické, tak psychosociální. pacientky odmítají jídlo, vyvolávají si zvracení, později se u nich skutečně vyvine nechutenství. v některých případech dochází rovněž k epizodám přejídání (bulimie) a vypuzování (za pomocí laxativ, vyprovokovaného zvracení apod). dochází k výraznému poklesu tělesné hmotnosti (pacientky však stále samy sebe považují za tlusté), mizí menstruační krvácení (amenorea). s vyhublostí kontrastuje vysoká aktivita postižených. bývají často další psychické změny (hysterické a neurotické rysy, lhavost, nezralost osobnosti, sexuální nezralost), později se rozvinou i tělesné příznaky související s dlouhodobým odmítáním potravy. léčba je obtížná, uplatňují se psychofarmaka a psychoterapie. v těžkých případech metabolického rozvratu je nutná hospitalizace s umělou výživou. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
mentální retardace: stav zastaveného nebo neúplného duševního vývoje, který je charakterizován zvláště porušením dovedností, projevujícím se během vývojového období, postihujícím všechny složky inteligence, to je poznávací, řečové, motorické a sociální schopnosti. retardace se může vyskytnout bez, nebo současně s jinými somatickými nebo duševními poruchami. retardace má mnoho možných etiologií od genetické vady po zátěž v perinatálním období. k určení intelektuální úrovně jsou obvykle používány testy iq. hraničními hodnotami jsou výsledky v rozmezí 70-79 iq. výsledek nižší než 69 iq je známkou retardace
mentální retardace vázaná na chromozom X: skupina genetických poruch způsobených mutacemi genů na chromozomu x nebo jeho strukturními aberacemi, která vede k mentální retardaci
mentální terapie: využití mysli k léčbě nemocí, zejména fyzických
menšiny: podskupina s charakteristickými rysy v rámci větší skupiny, často spojená zvláštními vazbami, které ji odlišují od větší skupiny
mepartricin: urologikum, perorálně nevstřebatelné antimykotikum, které ve střevě ovlivňuje enterohepatální oběh steroidních hormonů a snižuje tak koncentraci testosteronu v krvi. indikací je zejm. benigní hyperplazie prostaty. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
meprobamát: karbamát s hypnotickými, sedativními a některými svalově relaxačními vlastnostmi, i když v terapeutických dávkách může být za svalovou relaxaci odpovědné spíše snížení úzkosti než přímý účinek. bylo hlášeno, že meprobamát má antikonvulzivní účinky proti petit mal záchvatům, ale ne proti grand mal záchvatům (které mohou být exacerbovány). používá se při léčbě úzkostných poruch a také ke krátkodobé terapii insomnie, ale do značné míry byl nahrazen benzodiazepiny
meristém: rostlinné pletivo tvořené buňkami s dělivou funkcí. tyto buňky diferencují na buňky, které mění svojí funkčnost. meristematické buňky se vyznačují větším jádrem, endoplazmatickým retikulem a golgiho aparátem. vakuoly většinou chybí. buňky dělivých pletiv bývají menší a setkáme se s nimi ve vzrostných vrcholech, v listech, kořenech, ale i dalších částech rostlin - všude tam, kde rostlina roste. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
merkaptamin: beta-merkaptomethylamin, dekarboxylovaný cystein, součást koenzymu a; používá se jako redukční činidlo při biochemických výzkumech, byl zkoušen při nemoci ze záření a při chronické leukemii. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
merkaptoethanol: ve vodě rozpustná sloučenina odvozená od ethylenglykolu, jehož jedna -oh skupina je nahrazena thiolovou skupinou. beta-merkaptoethanol je často využíván v molekulární biologii pro svou schopnost redukovat cysteinové můstky a působit jako antioxidant. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
merkaptoethylaminy: ethylaminy, včetně merkaptaminu, které mají ve své struktuře sulfhydrylovou skupinu
merkaptopurin: merkaptopurin - 6-purinthiol, cytostatikum ze skupiny antimetabolitů, purinový analog (derivátem 6-merkaptopurinu je azathioprin). používá se v léčbě leukemií. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
merozoiti: nepohlavně vzniklé stadium vývoje některých prvoků. m. vznikají rozpadem schizontu při schizogonii (exoerytrocytární i erytrocytární) plasmodií a napadají erytrocyty. část z nich se vyvíjí v pohlavně diferencované gametocyty - makrogamety a mikrogamety (které hynou, nejsou-li nasáty komárem umožňujícím sexuální etapu vývoje). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
merozoiti - povrchový protein 1: povrchový protein nacházející se u prvoků rodu plasmodium. tento antigen indukuje odpověď t-buněk. antigen je polymorfní, vykazuje homologii aminokyselinových sekvencí mezi plasmodium falciparum, plasmodium chabaudi, plasmodium vivax a plasmodium yoelii
meruňka obecná: druh ovocného stromu čeledi rosaceae. jeho plodem jsou meruňky
mesangiální buňky: mesangiální buňky tvoří společně s mesangiální matrix mesangium, což je struktura uložená mezi glomerulárními kapilárami a tvoří jednu ze tří částí glomerulu v ledvinách. dále se nacházejí i mimo glomerulus jako extraglomerulární mesangiální buňky, které jsou součástí juxtaglomerulárního aparátu. mesangiální buňky jsou specializované buňky fagocytujícího charakteru, mají schopnost kontrakce podobně jako hladké svalstvo a jejich práce je regulovat tok krve kapilárami. poskytují mechanickou oporu pro kapiláry v glomerulu, kontrolují obrat materiálu bazální laminy díky své fagocytující aktivitě a také fagocytují imunoglobuliny, které se v bazální lamině zachytily. regulují tok krve díky kontrakčním schopnostem, vylučují biologicky aktivní látky a odpovídají na angiotenzin ii, který způsobuje stažení cév. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
meskalin: psychoaktivní droga ze skupiny alkaloidů, která se vyskytuje např. v rostlině peyotl (lophophora williamsii) či v kaktusu san pedro (trichocereus pachanoi). byl a je tradičně užíván indiány v jejich religiózních rituálech. meskalin se váže na 5-ht2a serotoninový receptor a aktivuje ho. patří mezi zakázané látky, jeho užívání je legální jen pro příslušníky některých náboženských skupin. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
mesna: sulfhydrylová sloučenina používaná k prevenci uroteliální toxicity inaktivací metabolitů z protinádorových látek jako je ifosfamid nebo cyklofosfamid
mesoporfyriny: izomerní porfyriny vznikající z protoporfyrinu redukcí vinylových postranních skupin na ethylové skupiny. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
mesoridazin: fenothiazinový derivát, produkt biotransformace thioridazinu s antipsychotickými účinky podobnými chlorpromazinu. (cit. velký lékařský slovník online, 2025 http://lekarske.slovniky.cz/)
messenger RNA: sekvence rna, které slouží jako templáty pro syntézu proteinů. bakteriální mrna jsou obecně primární transkripty v tom, že nevyžadují post-transkripční úpravy. eukaryotická mrna je syntetizována v jádře a pro translaci musí být exportována do cytoplazmy. většina eukaryotických mrna má na 3' konci sekvenci adeninových (a) nukleotidů, označovanou jako poly(a) konec. funkce tohoto poly(a)-ocásku není s jistotou známa, ale může hrát roli při exportu zralé mrna z jádra a také při stabilizaci některých molekul mrna zpomalením jejich degradace v cytoplazmě
mestranol: 3-methylether ethinylestradiolu. aby byl biologicky aktivní, musí být demethylován. používá se jako estrogenová složka mnoha kombinovaných perorálních kontraceptiv
meta-Aminobenzoates: aminobenzoate derivatives that contain an amino group attached to carbon number 3 or 5 of the benzene ring structure
metaanalýza: metaanalýza je typ vědeckého výstupu používaný například v biomedicíně, který je založen na statistické kombinaci výsledků dříve publikovaných výsledků. kvalitně provedená metaanalýza má mnohem vyšší stupeň věrohodnosti než jednotlivé studie, protože spojuje vhodným způsobem data z velkého množství pokusných subjektů. (cit. wikipedie, 2017 http://www.wikipedie.cz)
metabolicky zdravá obezita: subfenotyp obézních jedinců, kteří mají riziko kardiovaskulárních nemocí mezi zdravými jedinci s normální hmotností a nezdravými jedinci s obezitou
metabolická aktivace: konverze exogenní látky biologickým systémem, která vede k tvorbě aktivního metabolitu
metabolická clearance: objem biologické tekutiny zcela vyčištěné od lékových metabolitů, měřeno v jednotkové době. k eliminaci dochází v důsledku metabolických procesů v ledvinách, játrech, slinách, potu, střevě, srdci, mozku nebo jiném místě (jaterní clearance, renální clearance apod.)
metabolická inaktivace: snížení farmakologické aktivity nebo toxicity léčiva nebo jiné cizí látky živým systémem, obvykle působením enzymů. zahrnuje ty metabolické transformace, díky nimž je látka rozpustnější pro rychlejší vylučování ledvinami
metabolické nemoci: obecné označení pro nemoci vyvolané abnormálními metabolickými procesy. mohou být vrozené, tedy způsobené dědičnými abnormalitami enzymů (vrozené poruchy metabolismu), nebo získané následkem endokrinního onemocnění nebo při selhání orgánu významného pro metabolismus, např. jater
metabolické nemoci kostí: nemoci ovlivňující metabolické procesy v kostní tkáni
metabolické nemoci kůže: nemoci kůže, které souvisí s poruchami metabolismu
metabolické nemoci mozku: získané nebo vrozené metabolické nemoci, které způsobují mozkovou dysfunkci nebo poškození. patří sem primární (tj. poruchy spojené s mozkem) a sekundární (tj. extrakraniální) metabolické stavy, které nepříznivě ovlivňují funkci mozku
metabolické nemoci mozku vrozené: poruchy mozku vycházející z vrozených metabolických poruch, především z enzymatických odchylek, které vedou k akumulaci různých látek, snížené látkové přeměně, nebo zvýšení toxických metabolitů prostřednictvím alternativních cest. většina těchto stavů je dědičná, nicméně spontánní mutace se také může objevit
metabolické přeprogramování: různé buněčné reakce, kterými buňky procházejí, aby udržely produkci energie při buněčném metabolickém stresu. onkogenní metabolické přeprogramování je jedním z charakteristických znaků progrese rakoviny a jejího metastazování
metabolické sítě a dráhy: komplexní sada enzymatických reakcí, které jsou vzájemně propojené svým produktem a metabolity substrátů
metabolické vedlejší účinky léčivých látek: specifické účinky léčiv a chemických látek na metabolické cesty jako je např. systém (enzymů) cytochromů p-450. projevují se často jako lékové interakce, interakce mezi potravou a léky a mezi bylinami a léky
metabolický ekvivalent: hodnota vyjadřující klidovou spotřebu kyslíku (1 met = cca 3,5 ml o2/min na 1 kg tělesné hmotnosti u průměrných mužů). jednotlivé druhy zátěže se dají vyjadřovat v násobcích met. ekv. (upraveno podle velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
metabolický syndrom: označení pro kombinaci příznaků (ne vždy zcela jednotně vymezených), k nimž patří zejm. snížený hdl cholesterol, zvýšená koncentrace triacylglycerolů, hypertenze, centrální (androidní) obezita, poruchy glukosové tolerance. je často spojen s inzulinovou rezistencí. volněji jsou vázány poruchy koagulace a fibrinolýzy a tzv. mikrovaskulární angina pectoris (rovněž označována jako syndrom x) a ichs. výskyt m. s. je v populaci velmi častý, kromě genetické složky se uplatňuje i vliv způsobu života. několikanásobně zvyšuje riziko vzniku ichs a rozvoj manifestního diabetu a zvyšuje rovněž mortalitu. kritéria jeho přesného stanovení prodělávají vývoj, existuje několik definic. jedna z nich zdůrazňuje centrální obezitu (obvod pasu u mužů přes 94, u žen 80 cm, srov. whr), hdl nižší než 1,04 u mužů, resp. 1,29 u žen, triglyceridemie přes 1,7 mmol/l, tlak krve 130/85 a výše a glykemie nalačno nejméně 5,6 mmol/l či porušená glukózová tolerance. uvádí se i složka zánětová (např. zvýšený crp). častý výskyt je spojován i s významem tzv. "úsporného" genotypu pro přežití lidstva v historii, zatímco nadbytek energetického příjmu a nedostatek pohybu vede k patologickým důsledkům. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
metabolism: used with organs, cells and subcellular fractions, organisms, and diseases for biochemical changes. it is used also with drugs and chemicals for catabolic changes (breakdown of complex molecules into simpler ones). for anabolic processes (conversion of small molecules into large), biosynthesis is used. for enzymology and pharmacokinetics use the specific subheadings
metabolismus: metabolismus neboli látková přeměna je soubor všech enzymových reakcí (tzv. metabolických drah), při nichž dochází k přeměně látek a energií v buňkách a v živých organismech. podle směru probíhající změny, která se s komplexní organickou molekulou děje, rozdělujeme metabolismus na anabolismus (výstavbový proces, biosyntéza) a katabolismus (rozkladový proces). podle alternativní definice je metabolismus látková a energetická výměna, příjem a zpracování živin. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
metabolismus: užij u orgánů, buněk a subcelulárních frakcí, organismů a nemocí pro biochemické změny. u léků a chemikálií užij pro katabolické procesy (rozpad komplexních molekul na jednoduché). pro anabolické procesy (přeměna malých molekul na velké) užij podheslo biosyntéza. pro enzymologii, farmakokinetiku a sekreci užij příslušná, stejně znějící podhesla
metabolismus kyselin u tučnolistých rostlin: je typická především pro rostliny z extrémně suchých stanovišť (pouště, stepi). u těchto rostlin jsou průduchy otevřené v noci, kdy je chladněji, je vyšší vzdušná vlhkost a ztráty vody transpirací nejsou velké. v noci vstupuje do listů oxid uhličitý a vzniká čtyřuhlíkatá kyselina jablečná.ta se ukládá do vakuoly, což je spojeno s výrazným poklesem ph. ve dne, kdy jsou průduchy zavřené, je kyselina jablečná transportována z vakuoly, uvolňuje se z ní oxid uhličitý, který je v chloroplastech zpracován v calvinově cyklu. ( cit. podle: zelenková, s. , http://kfrserver.natur.cuni.cz/lide/zelen/u3v_fr/prezentace/2014/04_fotosynteza_dychani.pdf)
metabolismus lipidů: metabolismus tuků nebo lipidů je proces syntézy a degradace lipidů v buňkách včetně jejich rozpadu a skladování z důvodu tvorby zásoby energie, jako stavební látky či jako rozpouštědlo pro nepolární látky. tuky jsou získávány konzumací potravin nebo jsou syntetizovány játry zvířat. lipogeneze je proces syntézy tuků. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)