NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
imunoglobulin M: imunoglobulin, který vzniká při primární imunitní odpovědi. sérový igm tvoří asi 10 % imunoglobulinů v séru a je tvořen pěti molekulami (pentamer). má výrazné aglutinační schopnosti a silně aktivuje komplement. igm existuje i v sekreční formě. tvoří rovněž receptor na membránách b lymfocytů. zvýšené hodnoty bývají u primární biliární cirhózy, sjögrenova syndromu u různých infekcí a zánětů. monoklonální zvýšení igm bývá u monoklonální gamapatie. charakter igm mají rovněž např. aglutininy systému ab0. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunoglobulinové Gm alotypy: alelické varianty těžkých řetězců gama imunoglobulinů g kódované alelami genů pro těžké řetězce imunoglobulinů
imunoglobulinové Km alotypy: alelické varianty lehkých řetězců kappa (kappa-řetězce imunoglobulinů) kódované alelami genů pro lehké řetězce imunoglobulinů
imunoglobulinové alotypy: alelické varianty lehkých nebo těžkých řetězců imunoglobulinů kódované alelami genů pro imunoglobuliny
imunoglobulinové domény: strukturní části proteinů imunoglobulinové rodiny. domény obsahují 80 až 100 aminokyselin. mají globulární strukturu. skládají se z antiparalelních β-skládaných listů stabilizovaných vodíkovými vazbami a disulfidovými můstky. imunoglobulinové domény dělíme na tři podtypy: variabilní (v), přechodné (i) a konstantní (c1 nebo c2). mezi členy velké imunoglobulinové rodiny řadíme protilátky, specifické receptory t-lymfocytů a b-lymfocytů, molekuly hla, adhezní molekuly a receptory pro růstové faktory. vyskytují se jako volné molekuly nebo jsou zabudovány do buněčné membrány. (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
imunoglobuliny: protilátka, termín zdůrazňuje její bílkovinnou povahu (globin). imunoglobuliny jsou vytvářeny plasmatickými buňkami vznikajícími z b lymfocytů po setkání s cizorodým materiálem - antigenem, proti kterému je následně příslušný i. schopen reagovat. jeho funkcí je ochrana proti infekci, zneškodňování toxinů, protektivní protilátka, imunologický dozor nad vlastními tkáněmi organismu aj. přítomnosti specifických i. v lidském organismu se využívá jako průkazu infekce. základní strukturu molekuly i. tvoří 2 těžké (h) a 2 lehké řetězce (l), které jsou spojeny disulfidovými můstky. i. má tvar písmena y, na každé straně symetrických ramen tvořených oběma řetězci je vazebné místo pro antigen (fab), třetí část i. je tvořena jen těžkými řetězci (fc) a tento fragment se např. váže na některé buňky. existuje pět tříd imunoglobulinů (m, g, a, e, d). (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunohistochemie: histologická metoda, při níž se ve vyšetřovaném vzorku tkáně prokazuje přítomnost určitých antigenů pomocí specifických protilátek s navázanými chemickými sloučeninami, které umožňují jejich průkaz (např. imunoperoxidázová reakce). lze např. rozlišit některé typy buněk či prokázat některé chorobné změny. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
imunoinformatika: propojení informatiky a imunologie. také známé jako výpočetní imunologie. používá výpočetních metod a zdrojů ke studiu jevů imunitního systému
imunokompetence: schopnost lymfoidních buněk vyvolat humorální nebo buněčnou imunitní odpověď na napadení antigenem
imunokomplex: komplexní molekula vzniklá navázáním protilátky na antigen. usazování imunokomplexů vedoucích k poškození tkáně orgánů způsobuje imunokomplexová onemocnění (imunopatologickou reakci iii. typu). příkladem je tzv. sérová nemoc
imunokomplexová onemocnění: onemocnění způsobená ukládáním imunokomplexů do různých orgánů. uložené imunokomplexy aktivují další mechanismy imunity (komplement, bílé krvinky), které postižené orgány poškozují. k i. o. patří sérová nemoc, některé glomerulonefritidy, některé kloubní záněty aj. velkou skupinou i. o. jsou imunokomplexové vaskulitidy (zkr. ikv), např. polyarteriitis nodosa, wegenerova granulomatóza, henochova-schönleinova purpura aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
imunokompromitovaný pacient: člověk nebo živočich s nedostatečným imunitním systémem. tato nedostatečnost může být způsobena imunodeficiencí nebo jinou nemocí, podáním imunosupresivní látky nebo působením záření
imunokonjugáty: kombinace diagnostických nebo terapeutických látek spojených se specifickými imunitními látkami, jako jsou imunoglobuliny, monoklonální protilátky nebo antigeny. diagnostickou nebo terapeutickou látkou je často radionuklid. tyto konjugáty jsou užitečným nástrojem pro specifické cílení léčiv a radioizotopů v chemoterapii a radioimunoterapii některých druhů rakoviny
imunologická odpověď na dávku: specifická imunitní reakce organismu, tkáně nebo buňky vyvolaná specifickou dávkou imunologicky aktivní látky nebo buňky
imunologická paměť: změněná imunologická vnímavost vyvolaná prvním kontaktem s antigenem. po odeznění prvního setkání přetrvávají protilátky v plazmě a paměťové buňky v sekundárních lymfatických orgánech. při setkání se sekundárním antigenním podnětem je proto odpověď na antigenní stimulaci rychlejší a mnohem silnější. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
imunologická tolerance: stav, kdy imunitní systém organismu neodpovídá na určitý antigenní materiál. během vývoje jedince se i. t. přirozeně vyvíjí vůči vlastním antigenům. může vzniknout i proti cizorodému materiálu, zejm. je-li podán ještě před dokončením vyzrávání imunitního systému. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
imunologické faktory: biologicky aktivní látky, jejichž činnost ovlivňuje nebo hraje roli ve fungování imunitního systému
imunologické privilegium: některá místa v těle se těší tzv. imunologickému privilegiu. na takových místech nedochází při setkání s cizorodým antigenem k rozvoji zánětlivé imunitní reakce, ale naopak k rozvoji tolerance vůči danému antigenu. mezi místa s imunologickým privilegiem patří přední komora oční a rohovka, mozkový parenchym, placenta, plod a varlata. když dojde k transplantaci v místě s imunologickým privilegiem, transplantovaná tkáň může přežít po delší dobu, aniž by došlo k odhojení. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
imunologické synapse: v imunologii označuje pojem imunologická synapse (také imunitní synapse) rozhraní vznikající při kontaktu mezi antigen-prezentující buňkou a lymfocytem, např. efektorovou t buňkou nebo nk buňkou. komplex imunologické synapse jako celek má několik funkcí zahrnujících například: regulaci aktivace lymfocytů, přenos komplexů mhc-peptidu z antigen-prezentujících buněk na lymfocyty, směrování sekrece cytokinů (v případě cd4+ t buněk) nebo lytických granul (v případě cd8+ t-buněk). nejnovější výzkum ukázal překvapivou paralelu mezi imunologickou synapsí a primární cilií. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
imunologické techniky: techniky používané k prokázání nebo měření imunitní odpovědi a k identifikaci nebo měření antigenů pomocí protilátek
imunologické testy: imunologické techniky používané ke stanovení diagnózy
imunologický capping: na energii závislý proces, který následuje po provázání receptorů pro antigeny s multivalentními ligandy (bivalentními anti-protilátkami, lektiny nebo antigeny) na povrchu b-buněk. komplexy ligandů s receptory se soustředí do jednoho místa na povrchu buňky a tvoří čepičku, která pak může být endocytována nebo vyloučena do okolního prostředí
imunologie: užij pro imunologické studie tkání, orgánů, mikroorganismů, hub, virů a zvířat, včetně imunologických aspektů nemocí. také užij pro chemické látky jako jsou antigeny nebo hapteny. nepatří sem imunologické procedury užité pro diagnostiku, prevenci nebo terapeutické účely, pro které se užívají podhesla "diagnóza", "prevence a kontrola" a "terapie"
imunomodulace: změna imunitního systému nebo imunitní reakce pomocí látek, které aktivují nebo potlačují jeho funkci. sem může patřit imunizace nebo podání imunomodulačních léků a také neterapeutická modifikace imunitního systému prostřednictvím endogenních nebo exogenních látek
imunomodulační látky: látky, které mění odpověď imunitního systému. mohou aktivovat (imunostimulanty) nebo potlačovat (imunosupresiva) imunitní systém a účastní se obrany těla vůči rakovině, infekci a dalším nemocem
imunonutriční dieta: výživa doplněná živinami, které příznivě stimulují imunitní odpověď a mají dobrý vliv na kontrolu zánětlivých procesů
imunoproliferační nemoc tenkého střeva: stav, který je způsoben hyperplazií lymfocytů v tenkém střevě a v mezenterických lymfatických uzlinách. tyto lymfocyty produkují anomální těžký řetězec alfa (nemoc z těžkých řetězců alfa). obecně platí, že pacienti s ipsid (immunoproliferative small intestinal disease) mají buď současně lymfom nebo se lymfom vyvine během několika let. nemoc byla poprvé popsána v oblasti středozemního moře a vyznačuje se poruchami trávení a vstřebávání, úbytky hmotnosti, průjmy a steatoreou
imunoproliferační poruchy: poruchy charakterizované abnormální proliferací primárních buněk imunitního systému nebo nadměrnou tvorbou imunoglobulinů
imunoproteiny: krevní bílkoviny, jejichž činnost ovlivňuje nebo hraje roli ve fungování imunitního systému. imunoglobuliny vázané na buněčnou membránu, které náleží komplexu histokompatibilních antigenů. (doplněno podle: velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
imunorestituční zánětlivý syndrom: silná zánětlivá odpověď na dříve získanou nebo nediagnostikovanou oportunní infekci. často se vyskytuje u pacientů s aids během antiretrovirové terapie
imunosenescence: imunosenescence je pojem, který zahrnuje změny probíhající v imunitním systému během stárnutí a zasahuje v různé míře do všech součastí imunitní obrany organismu, nevede k jeho utlumení, ale k celkové remodelaci. (cit z: rychlíková, jana a ivan šterzl. imunosenescence - vymezení pojmu a možné souvislosti. alergie. 2004, 6(4).)
imunosorbenty: nerozpustný nosič pro antigen nebo protilátky, který se v afinitní chromatografii používá k adsorpci homologní protilátky nebo antigenu ze směsi. používá se mnoho různých látek, mezi nimi sefaróza, glutaraldehyd, kopolymery anhydridů, polyakrylamidy atd
imunosupresiva: přípravky, které potlačují imunitní funkci jedním z několika mechanismů účinku. klasická cytotoxická imunosupresiva působí inhibicí syntézy dna. jiné mohou působit prostřednictvím aktivace t-buněk nebo inhibicí aktivace pomocných buněk. zatímco v minulosti byla imunosuprese vyvolána především za účelem prevence rejekce transplantovaných orgánů, nyní se objevují nové aplikace zahrnující zprostředkování účinků interleukinů a dalších cytokinů
imunoterapie: manipulace imunitního systému hostitele při léčbě nemoci. zahrnuje aktivní i pasivní imunizaci a imunosupresivní terapii, která zabraňuje odmítnutí štěpu
imunotoxiny: polosyntetické konjugáty různých toxických molekul, včetně radioaktivních izotopů a bakteriálních nebo rostlinných toxinů, se specifickými imunitními látkami, jako jsou imunoglobuliny, monoklonální protilátky a antigeny. protinádorová nebo protivirová imunitní látka přenáší toxin do nádoru nebo infikované buňky, kde tento toxin působí
in situ značení DNA s primerem: technika, při níž se za pomoci in situ řetězové elongace dna anebo polymerázové řetězové reakce in situ označují určité sekvence v celých chromozómech
inaktivace chromozomu X: proces kompenzace dávky genů na pohlavních chromozomech. nastává v časném embryonálním stadiu vývoje savců, kdy dochází k náhodné inaktivaci jednoho z párových chromozomů x v somatických buňkách samic
inaktivace viru: inaktivace virů neimunologickými metodami. k používaným technikám patří vystavení extrémním hodnotám ph, ošetření teplem, ultrafialovým zářením, ionizujícím zářením, vysušením, použití lokálních antiseptik, dezinfekčních prostředků, organických rozpouštědel a detergentů
inbrední deprese: snížení genetické variability a zdatnosti způsobené příbuzenským křížením (inbreedingem)
inbrední kmeny myší: geneticky identičtí jedinci vzniklí pářením sourozenců po dobu dvaceti a více generací nebo pářením rodičů s potomky za určitých podmínek. všechna zvířata inbredního kmene mají společného předka
inbrední kmeny potkanů: geneticky identičtí jedinci vzniklí pářením sourozenců po dobu dvaceti a více generací nebo pářením rodičů s potomky za určitých podmínek. patří sem také zvířata dlouhodobě se pářící v rámci uzavřené kolonie
inbrední kmeny zvířat: zvířata vzniklá pářením vzájemně příbuzných rodičů, ke kterému dochází během více generací. výsledný kmen je genotypově identický. vysoce inbrední linie zvířat umožňují studium určitých znaků v jejich relativně čisté formě
inbreeding: páření rostlin nebo živočichů, kteří jsou geneticky blízce příbuzní
incest: pohlavní styk mezi osobami tak blízce příbuznými, že je jim ze zákona zakázáno se vzít
incidence: počet nově vzniklých případů dané nemoci ve vybrané populaci za určité časové období. i. je obvykle dávána do poměru k velikosti exponované populace ve studovaném období, např. jako roční incidence nově hlášených zhoubných nádorů na 10 000 obyvatel čr. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
incizní kýla: výhřez tkáně v místě nebo poblíž jizvy po předchozí operaci
incontinentia pigmenti: familiárně podmíněné onemocnění (podle některých pramenů gonozomálně dědičné a letální u mužů, jiné prameny uvádějí dědičnost autozomálně dominantní) patrné obv. již po narození. probíhá v několika etapách bulózní stadium, hyperkeratotické změny s papulami a bradavicemi, změny pigmentace (vytvářejí bizarní ložiska). nápadná bývá eozinofilie v krvi. mohou být přítomny i další defekty (zubů, očí, cns, kostry). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
incus: jedna ze tří sluchových kůstek středního ucha. přenáší zvuk od kladívka na třmínek
indapamid: léčivo patřící mezi thiazidová diuretika, které inhibuje symportéry pro chlorid sodný
indazoly: skupina heterocyklických aromatických organických sloučenin skládajících se z fúze benzenu a pyrazolu
indeny: rodina kondenzovaných cyklických uhlovodíků izolovaná z černouhelného dehtu, která působí jako meziprodukty v různých chemických reakcích a používá se při výrobě kumaron-indenových pryskyřic
index tělesné hmotnosti: index tělesné hmotnosti (bmi) vyjadřuje vztah mezi tělesnou hmotností a tělesnou výškou. normální hodnota bmi se pohybuje v rozmezí 18,5-25. hodnoty pod 18,5 signalizují u dospělých podváhu či podvýživu, hodnoty nad 25 signalizují nadváhu, nad 30 obezitu. bmi lze vypočítat jako poměr hmotnosti v kg a druhé mocniny výšky v m. (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
indikátory a reagencie: látky používané k detekci, identifikaci, analýze apod. chemických, biologických nebo patologických procesů nebo stavů. indikátory jsou látky, které mění fyzický vzhled, např. barvu, nebo blížící se koncovému bodu chemické titrace, např. při přechodu mezi kyselostí a zásaditostí. činidla jsou látky používané k detekci nebo určení jiné látky chemickými nebo mikroskopickými prostředky, zejména analýzou. typy činidel jsou srážecí činidla, rozpouštědla, oxidační činidla, redukční činidla, tavidla a kolorimetrická činidla
indinavir: inhibitor proteinázy používaný k léčbě aids. hlavním nežádoucím účinkem je tvorba močových kaménků. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
indium: kovový prvek, atomové číslo 49, atomová hmotnost 114,818, chemická značka in. je pojmenován podle své modré čáry ve spektru (indigo)
individualita: psychologické charakteristiky, které odlišují jednoho jedince od druhého
individualizace: proces diferenciace, jehož cílem je vývoj individuální osobnosti
individualizovaná medicína: klinické, terapeutické a diagnostické přístupy k optimální léčbě onemocnění založené na individuálních variacích v genetickém profilu pacienta
individuální biologická variabilita: rozdíly v měřitelných biologických hodnotách, charakteristikách nebo znacích, které se zjistí u téhož jedince za různých podmínek (např. hladovění, roční období, věk nebo stav pohody)
indián nebo domorodec z Aljašky: jednotlivci, jejichž rodový původ je na amerických kontinentech
indiáni Jižní Ameriky: jednotliví členové jihoamerických etnických skupin s dávnými předky s původem v asii
indiáni Severní Ameriky: členové domorodého obyvatelstva severní ameriky s předkoloniálním původem
indiáni Střední Ameriky: členové domorodého obyvatelstva střední ameriky s předkoloniálním původem
indol-3-glycerolfosfátsynthasa: enzym dráhy biosyntézy tryptofanu. ec 4.1.1.48
indolamin-2,3,-dioxygenasa: dioxygenáza se specifitou pro oxidaci indolaminového kruhu tryptofanu. jedná se o extrahepatální enzym, který má roli v metabolismu jako první a rychlost limitující enzym v kynureninové dráze katabolismu tryptofanu
indolové alkaloidy: skupina alkaloidů obsahujících benzylpyrrolovou skupinu (odvozenou od tryptofanu)
indolové seskviterpeny: seskviterpenové sloučeniny, které obsahují indol
indoprofen: lék, který má analgetické a protizánětlivé vlastnosti. po zprávách o nežádoucích účincích včetně zpráv o karcinogenitě ve studiích na zvířatech byl stažen z celosvětového trhu
indoramin: alfa-1 adrenergní antagonista, který se běžně používá jako antihypertenzní látka
indukce ovulace: techniky umělého vyvolání ovulace, prasknutí folikulu a uvolnění vajíčka
indukce remise: terapeutický úkon nebo proces, který iniciuje odpověď na úroveň úplné nebo částečné remise. (remise - vymizení příznaků a projevů onemocnění, nikoliv nemoci samé)
indukovaná hypertermie: abnormální zvýšení teploty organizmu záměrně indukované u živých objektů - regionálně nebo v celém těle. nejčastěji je přivozena zářením (tepelné vlny, infračervené záření), ultrazvukem nebo drogami. hypertermie v onkologii pomáhá zvyšovat účinky léčby nádorů
indukované pluripotentní kmenové buňky: buňky z dospělého organismu, které mohou být "přeprogamovány" do pluripotentního stavu, který je podobný stavu, jakým disponují embryonální kmenové buňky
indukovaný potrat: úmyslné odstranění plodu z dělohy některou z řady technik
induktory cytochromu P450: léčiva a sloučeniny indukující syntézu enzymů cytochromu p-450
induktory cytochromu P450 CYP1A2: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp1a2
induktory cytochromu P450 CYP2B6: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2b6
induktory cytochromu P450 CYP2C19: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2c19
induktory cytochromu P450 CYP2C8: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2c8
induktory cytochromu P450 CYP2C9: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2c9
induktory cytochromu P450 CYP2D6: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2d6
induktory cytochromu P450 CYP2E1: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp2e1
induktory cytochromu P450 CYP3A: léčiva a sloučeniny indukující syntézu cytochromu p-450 cyp3a
induktory interferonů: látky, které podporují tvorbu a uvolňování interferonů. patří mezi ně mitogeny, lipopolysacharidy a syntetické polymery poly a-u a poly i-c. je známo, že interferony indukují také viry, bakterie a prvoci
indurace penisu: ztuhnutí penisu kvůli tvorbě fibrózních ložisek na jeho dorzolaterální straně. zpravidla je zasažena membrána (tunica albuginea), která obaluje erektilní tkáň (corpus cavernosum penis). to může způsobit bolestivou deformitu penisu nebo zúžení močovodu, příp. obojí
inercie dělohy: porucha kontraktility dělohy během porodu. také se označuje jako atonie dělohy
inervace: užij pro inervaci orgánů, částí těla nebo tkání
infanticida: zabíjení nemluvňat při narození nebo brzy po něm
infarkt: odumření (nekróza) tkáně, které vzniká uzávěrem přívodné tepny zásobující danou část orgánu krví (dř. i nekróza na podkladě uzávěru odvodné žíly). uzávěr bývá způsoben nejčastěji aterosklerózou, trombózou či embolií. nedokrvení (ischemie) poškozuje tkáň a může vést až k jejímu odumření z nedostatku kyslíku a živin a z hromadění zplodin látkové výměny. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
infarkt arteria cerebri anterior: nekróza v povodí arteria cerebri anterior včetně větví (jako např. heubnerova arterie). tyto tepny zásobují střední a horní části mozkových hemisfér. obvykle jsou postiženy senzorické a motorické funkce dolní části těla
infarkt arteria cerebri media: nekróza v povodí arteria cerebri media, která zásobuje větší část zevní plochy hemisfér. ke klinickým příznakům patří poškozená kognice, afázie, agrafie, slabost a hypestezie v obličeji a horních končetinách, která je kontralaterální nebo bilaterální podle lokalizace infarktu
infarkt arteria cerebri posterior: ischemická nekróza v povodí arteria cerebri posterior, která zásobuje část mozkového kmene, thalamus, temporální a okcipitální lalok. klinické příznaky záleží na velikosti a lokalizaci infarktu, patří k nim poruchy čichu a zraku (agnozie, alexie, hemianopsie)
infarkt jater: infarkt jater vyvolaný obstrukcí jaterní tepny a/nebo portální žíly, nejčastěji po transplantaci jater nebo hepatobiliárním chirurgickém zákroku
infarkt myokardu: odumření části myokardu vzniklé přerušením krevního zásobení. příčinou bývá uzávěr některého úseku koronární tepny, nejč. při její ateroskleróze, s následnou těžkou ischemií příslušného okrsku tkáně. rizikové faktory im jsou v podstatě shodné s rizikovými faktory aterosklerózy. onemocnění se klasicky projevuje silnou bolestí na hrudi, úzkostí, pocením. někdy mohou nastat zažívací obtíže, projevem může být rovněž srdeční selhání. v důsledku elektrické nestability mohou vznikat arytmie, nejzávažnější je vznik fibrilace komor. při diagnóze infarktu se uplatňuje ekg, laboratorní vyšetření, echokardiografie, rtg, scintigrafie aj. podle ekg lze odhadnout lokalizaci i stáří infarktu. kromě rozsahu im je důležitá též jeho lokalizace (související s postiženou koronární tepnou) a hloubka. nejč. lokalizacemi jsou im spodní stěny (tzv. diafragmatický) při postižení a. coronaria dextra a im přední (anteroseptální) stěny při postižení r. interventricularis anterior nebo im postranní (anterolaterální) stěny při postižení r. circumflexus. včasná léčba zabrání rozvoji nekrózy či zmenší ložisko infarktu. i později je vhodné řešení stavu koronárních tepen (angioplastika, bypass). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
infarkt myokardu bez ST elevací: infarkt myokardu bez zvýšení st úseků na elektrokardiogramu. elevace st úseku se hodnotí pro stanovení léčebného protokolu (viz infarkt myokardu s elevacemi st úseků)
infarkt myokardu přední stěny: infarkt myokardu přední stěny srdce. příčinou je často okluze přední sestupné větve levé věnčité tepny. dále se dělí na anteroseptální a anterolaterální infarkt myokardu
infarkt myokardu s elevacemi ST úseků: klinický syndrom definovaný příznaky ischemie myokardu, stálým zvýšením úseku st na ekg a přítomností biomarkerů nekrózy myokardu (např. zvýšenou hladinou troponinů). nález elevace st úseku je důležitý pro stanovení léčebného protokolu (viz infarkt myokardu bez st elevací)
infarkt myokardu spodní stěny: infarkt myokardu spodní stěny srdečního svalu. příčinou je často okluze pravé věnčité tepny
infarkt sleziny: nedostatečné tepenné nebo žilní zásobení sleziny, které je způsobené vmetkem, trombem, cévní torzí nebo útlakem nekrotické tkáně
infarkty mozkového kmene: infarkty, které vznikají v mozkovém kmeni (tvoří jej střední mozek, varolův most a prodloužená mícha). několik syndromů se rozlišuje podle různých klinických příznaků a lokalizace ischemického postižení
infekce: nákaza. proniknutí choroboplodných zárodků (bakterií, virů, chlamydií, ricketsií, plísní) do organismu. příslušné mikroorganismy vnikají do těla různými způsoby. v těle se pomnoží a po určité době nutné k rozvoji onemocnění (inkubační době) se objevují příznaky více či méně typické pro danou infekci. někdy nakažený jedinec choroboplodné zárodky vylučuje a může tak nakazit jiné osoby. výrazný vliv na vznik a průběh i. má imunitní systém. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
infekce alfaviry: virová onemocnění vyvolaná viry z rodu alfavirus z čeledi togaviridae
infekce bakteriemi rodu Acinetobacter: infekce vyvolané bakteriemi z rodu acinetobacter
infekce bakteriemi rodu Actinobacillus: infekce vyvolané bakteriemi z rodu actinobacillus
infekce bakteriemi rodu Aliivibrio: infekce bakteriemi rodu aliivibrio
infekce bakteriemi rodu Bacteroides: infekce bakteriemi rodu bacteroides
infekce bakteriemi rodu Bartonella: infekce bakteriemi rodu bartonella. bartonella bacilliformis může způsobit akutní febrilní anémii pojmenovanou horečka oroya a benigní kožní vyrážku nazvanou verruga peruana. bartonella quintana způsobuje zákopovou horečku, bartonella henselae je etiologický činitel bacilární angiomatózy a je také jedním z původců nemoci z kočičího škrábnutí u imunokompetentních pacientů
infekce bakteriemi rodu Bordetella: infekce způsobené bakterií rodu bordetella
infekce bakteriemi rodu Borrelia: infekce způsobené bakterií rodu borrelia
infekce bakteriemi rodu Burkholderia: infekce způsobené bakteriemi rodu burkholderia
infekce bakteriemi rodu Chlamydophila: infekce vyvolané bakteriemi z rodu chlamydophila
infekce bakteriemi rodu Erysipelothrix: onemocnění vyvolaná bakteriemi z rodu erysipelothrix
infekce bakteriemi rodu Fusobacterium: infekce vyvolané bakteriemi z rodu fusobacterium
infekce bakteriemi rodu Klebsiella: infekce vyvolané bakteriemi z rodu klebsiella
infekce bakteriemi rodu Pasteurella: infekce bakteriemi rodu pasteurella
infekce bakteriemi rodu Proteus: infekce bakteriemi rodu proteus
infekce bakteriemi rodu Serratia: serratia - rod gramnegativních pohyblivých bakterií z čeledi enterobacteriaceae. vyskytují se ve vodě či v půdě. u člověka způsobují infekce zejm. u imunosuprimovaných jedinců (např. na jednotkách intenzivní péče), mnohdy nozokomiálního charakteru s nebezpečím sepse. mohou vyvolat záněty plic, močových cest, ranné infekce. hlavními druhy jsou s. marcescens, s. liquefaciens, s. rubideae. z antibiotik jsou citlivé např. na aminoglykosidy, cefalosporiny 3. generace, imipenem, fluorochinolony. kolonie při kultivaci mohou mít cihlově červenou barvu. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/ )
infekce bakteriemi rodu Treponema: onemocnění vyvolaná bakteriemi z rodu treponema
infekce bakteriemi rodu Vibrio: onemocnění vyvolané bakteriemi z rodu vibrio
infekce bakteriemi čeledi Anaplasmataceae: infekce bakteriemi z čeledi anaplasmataceae
infekce bakteriemi čeledi Bacillaceae: infekce vyvolané bakteriemi čeledi bacillaceae
infekce bakteriemi čeledi Bacteroidaceae: infekce bakteriemi čeledi bacteroidaceae
infekce bakteriemi čeledi Bartonellaceae: infekce bakteriemi z čeledi bartonellaceae
infekce bakteriemi čeledi Chlamydiaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi chlamydiaceae
infekce bakteriemi čeledi Desulfovibrionaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi desulfovibrionaceae
infekce bakteriemi čeledi Flavobacteriaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi flavobacteriaceae
infekce bakteriemi čeledi Flexibacteraceae: infekce způsobené bakteriemi z čeledi cytophagaceae (synnymum flexibacteraceae)
infekce bakteriemi čeledi Fusobacteriaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi fusobacteriaceae z řádu fusobacterales kmene fusobacteria
infekce bakteriemi čeledi Moraxellaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi moraxellaceae
infekce bakteriemi čeledi Neisseriaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi neisseriaceae
infekce bakteriemi čeledi Pasteurellaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi pasteurellaceae
infekce bakteriemi čeledi Piscirickettsiaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi piscirickettsiaceae způsobující septická onemocnění u lososovitých ryb. bakterie podobné piscirickettsia jsou také spojovány se syndromy nemoci u nelososovitých ryb
infekce bakteriemi čeledi Ricketttsiaceae: infekce vyvolané bakteriemi z čeledi rickettsiaceae
infekce bakteriemi řádu Actinomycetales: infekce vyvolané bakteriemi řádu actinomycetales
infekce bakteriemi řádu Bifidobacteriales: infekce vyvolané bakteriemi z řádu bifidobacteriales. k nim patří infekce bakteriemi rodu bifidobackterium a gardnerella z čeledi bifidobacteriaceae
infekce bakteriemi řádu Mycoplasmatales: infekce bakteriemi řádu mycoplasmatales
infekce centrálního nervového systému: patogenní infekce mozku, míchy a mozkových blan. jako primární nebo sekundární infekce mohou cns ohrozit infekce dna viry, infekce rna viry, bakteriální infekce, mykoplazmatické infekce, spirochetové infekce, mykotické infekce, protozoální infekce, helmintóza a prionové infekce
infekce chirurgické rány: infekce vyskytující se v místě chirurgického řezu
infekce dýchací soustavy: napadení dýchacího systému mikroorganismy, které obvykle vede k patologickým procesům nebo nemocem
infekce hepadnaviry: virová onemocnění způsobená viry z čeledi hepadnaviridae
infekce hlísticemi podtřídy Adenophorea: infekce hlísticemi podtřídy adenophorea
infekce hlísticemi podtřídy Secernentea: infekce hlísticemi podtřídy secernentea
infekce hlísticemi rodu Dipetalonema: infekce hlísticemi rodu dipetalonema
infekce hlísticemi z rodu Dictyocaulus: infekce hlísticemi z rodu dictyocaulus u vysoké zvěře, skotu, ovcí a koní. napadenými oblastmi jsou průdušky
infekce hlísticemi z řádu Rhabditida: infekce hlísticemi z řádu háďata (rhabditida)
infekce hlísticemi řádu Ascaridida: infekce hlísticemi řádu ascaridida - škrkavice
infekce hlísticemi řádu Enoplida: infekce hlísticemi řádu enoplida
infekce hlísticemi řádu Oxyurida: infece hlísticemi řádu oxyurida
infekce hlísticemi řádu Spirurida: onemocnění vyvolané hlísty řádu spirury (spirurida)
infekce hlísticemi řádu Strongylida: infekce hlísticemi řádu strongylida
infekce larvami rodu Cochliomyia hominivorax: infekce larvami masařky druhu cochliomyia hominivorax (callitroga americanum), které jsou běžnými původci chorob zvířat v jižní a jihozápadní usa
infekce močového ústrojí: zánětlivé reakce epitelu močového ústrojí na mikrobiální invazi. časté jsou bakteriální infekce spojené s bakteriurií a pyurií
infekce měkkých tkání: infekce nekosterní tkáně, tj. vaziva, svalů, šlach, tukové tkáně aj. pojem se obvykle vztahuje na infekce kůže a měkkých tkání a obvykle jsou postiženy podkožní a svalová tkáň. mezi predisponující faktory u anaerobních infekcí patří úraz, ischemie a chirurgický zákrok. původci infekce často pocházejí z fekální nebo ústní flóry, zejména v případech spojených se střevní chirurgií, dekubity a lidským kousnutím
infekce oblými hlísty: infekce u lidí nebo zvířat vyvolaná oblými hlísty. týká se všech onemocnění kromě těch vyvolaných rody ancylostoma nebo necator, pro které jsou k dispozici zvláštní termíny ankylostomóza a nekatoriáza
infekce onkogenními viry: infekce vyvolané onkogenními viry. infekce způsobené dna viry jsou méně časté, ale různorodější, častější jsou pak infekce vyvolané rna onkogenními viry
infekce papilomavirem: neoplasmata na kůži a sliznici způsobené papilomaviry. obvykle jsou benigní, ovšem u některých je vysoké riziko maligního vývoje
infekce parazity třídy Mesomycerozoea: infekce vyvolané třídou plísňovky (mesomycerozoea), obecně nebo nespecifická onemocnění
infekce pomalými viry: onemocnění virového původu, pro která je typická inkubační doba v řádu měsíců až let a pomalý nástup klinických projevů. od projevení prvních symptomů ale nemoc rychle postupuje. tradiční viry vyvolávají pomalé virové choroby jako jsou subakutní sklerozující panencefalitida, leukoencefalopatie progresivní multifokální a aids. původně do této skupiny patřila také onemocnění vyvolaná netradičními původci, nyní jsou označovnána jako prionové nemoci
infekce prvoky kmene Ciliophora: infekce prvoky z kmene nálevníci (ciliophora)
infekce prvoky kmene Euglenozoa: infekce vyvolané prvoky z kmene euglenozoa (krásnoočka)
infekce přenášené krví: onemocnění vzniklé z tělních tekutin (nebo šířené tělními tekutinami) hostitele, jehož krev byla kontaminována patogeny
infekce reprodukčního traktu: infekce rozmnožovacího traktu u žen nebo mužů. mohou být způsobeny endogenními, iatrogenními nebo sexuálně přenosnými organismy
infekce respiračními syncytiálními viry: infekce viry rodu pneumovirus způsobené respiračními syncyciálními viry. nejčastěji postihuje člověka a dobytek, ale byly hlášeny infekce také u koz a ovcí
infekce rodem Pneumocystis: infekce druhem houby pneumocystis jirovecii (carinii) z rodu pneumocystis, která vyvolává infekční plicní onemocnění, např. těžké zápaly plic (pneumocystová pneumonie) u lidí a jiných savců. jedinci s poruchou imunity, zejména s aids, jsou na tyto infekce zvláště citliví. mimoplicní výskyt je vzácný
infekce roseoloviry: infekce viry rodu roseolovirus, nejčastějším onemocněním je tzv. šestá nemoc, benigní onemocnění kojenců a malých dětí
infekce spojené s protézou: infekce související s implantací protetických pomůcek. tyto infekce mohou být získané znečištěním během zavádění pomůcky (časný projev) nebo krevní cestou z jiných ložisek (později)
infekce spojené se zdravotní péčí: jakákoli infekce, kterou se pacient nakazí ve zdravotnickém zařízení
infekce v ráně: invaze patogenních mikroorganismů v místě zranění
infekce virem Epsteina-Barrové: virus epsteina a barrové, druh herpetického viru (podčeleď gama, rod lymphocryptovirus), který v organismu nejč. napadá buňky imunitního systému (je lymfocytotropní pro b buňky, jeho receptorem je molekula cd21). všudypřítomný virus, s nímž se setká většina populace a vytvoří si proti němu protilátky. jediným přirozeným hostitelem je člověk. po primoinfekci perzistuje ve faryngu a b lymfocytech. lymfocyty jsou infekcí transformovány a mohou být polyklonálně aktivovány s produkcí autoprotilátek. infekce může mít ráz lytický (produktivní), má rovněž schopnost transformovat lidské buňky. při lytické infekci tvoří molekulu funkčně obdobnou lidskému il-10. velká část infekcí v dětství probíhá bez příznaků. k onemocněním spojeným s ebv patří zejm. syndrom infekční mononukleózy, burkittův lymfom, nazofaryngeální karcinom, orální "chlupatá" leukoplakie při aids, fatální lymfoproliferativní syndrom, zvažována je souvislost s hodgkinovým lymfomem. infekce postihuje častěji i osoby se sníženou odolností a chronickou únavou (podle některých teorií ebv způsobuje či spíše doprovází tzv. syndrom chronické únavy). (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
infekce virem Ross River: virová onemocnění způsobená virem ross river z rodu alphavirus. jedná se o nejčastější endemickou arbovirovou infekci v austrálii
infekce virem varicella zoster: infekce vyvolané lidským herpesvirem 3 (např. plané neštovice a herpes zoster)
infekce virem zika: virové onemocnění přenášené kousnutím komáry rodu aedes infikovanými virem zika. příznaky infekce jsou podobné dengue a zahrnují horečku, vyrážku, bolesti hlavy a artralgii. infekce během těhotenství je ve vzácných případech příčinou vrozených mozkových abnormalit včetně mikrocefalie a může také vést k syndromu guillaina-barrého
infekce viry rodu Pneumovirus: infekce viry rodu pneumovirus, čeledi paramyxoviridae. patří mezi ně infekce respiračním syncyciálním virem, významným původcem onemocnění dýchacích cest u lidí
infekce viry rodu Respirovirus: infekce viry rodu respovirus, čeledi paramyxoviridae. k buněčné infekci hostitele dochází adsorpcí, přes hemaglutininy, na buněčný povrch
infekce viry rodu Rubulavirus: infekce viry rodu rubulavirus, čeledi paramyxoviridae
infekce viry z rodu Arterivirus: infekce vyvolané viry z rodu arterivirus
infekce viry z rodu Avulavirus: infekce viry z rodu avulavirus, čeledi paramyxoviridae. tato skupina nemocí zahrnuje newcastleskou nemoc a další infekce domácí drůbeže
infekce viry z rodu Cardiovirus: infekce způsobené viry z rodu cardiovirus, z čeledi picornaviridae
infekce viry z rodu Deltaretrovirus: infekce způsobené htlv nebo blv deltaretroviry. patří mezi ně lidská t-buněčná akutní leukémie
infekce viry z rodu Flavivirus: infekce vyvolané viry z rodu flavirus, čeledi flaviviridae
infekce viry z rodu Henipavirus: infekce viry z rodu henipavirus, čeledi paramyxoviridae
infekce viry z rodu Morbillivirus: infekce viry z rodu morbillivirus, čeledi paramyxoviridae. infekce způsobuje akutní onemocnění svého hostitele. v některých případech je infekce trvalá a vede k degenerativním stavům
infekce viry z rodu Rubivirus: virová onemocnění vyvolaná viry z rodu rubivirus z čeledi togaviridae
infekce viry z rodu Torovirus: infekce viry z rodu torovirus, z čeledi coronaviridae
infekce viry z čeledi Arenaviridae: virové nemoci způsobené viry z čeledi arenaviridae
infekce viry z čeledi Astroviridae: infekce astroviry způsobující gastroenteritidy u dětí, telat, jehňat a selat
infekce viry z čeledi Birnaviridae: virová onemocnění vyvolaná čeledí birnaviridae
infekce viry z čeledi Bunyaviridae: virová onemocnění vyvolaná viry čeledi bunyaviridae
infekce viry z čeledi Caliciviridae: virové nemoci způsobené viry z čeledi caliciviridae. patří mezi ně hepatitida e, vezikulární exantém prasat, akutní respirační infekce u kočkovitých šelem, hemoragické onemocnění králíků, a některé případy gastroenteritidy u lidí
infekce viry z čeledi Coronaviridae: onemocnění způsobená viry z čeledi coronaviridae
infekce viry z čeledi Filoviridae: infekce viry z čeledi filoviridae. u lidí se infekce vyznačuje různými symptomy podobnými virové hemoragické horečce, ale není zcela znám způsob přenosu ze zvířete na člověka
infekce viry z čeledi Flaviviridae: infekce vyvolané viry z čeledi flaviridae
infekce viry z čeledi Orthomyxoviridae: virová onemocnění vyvolaná viry z čeledi orthomyxoviridae
infekce viry z čeledi Paramyxoviridae: infekce viry z čeledi paramyxoviridae. patří sem infekce morbillivirem, respovirem, pneumovirem, henipavirem, avulavirem a rubulavirem
infekce viry z čeledi Parvoviridae: virové infekce vyvolané viry čeledi parvoviridae
infekce viry z čeledi Rhabdoviridae: virová onemocnění způsobená viry z čeledi rhabdoviridae. k významným infekcím patří vzteklina, přechodná horečka dobytka a vezikulární stomatitida
infekce viry z čeledi Togaviridae: infekce vyvolané viry z čeledi togaviridae
infekce viry z řádu Mononegavirales: infekce viry z řádu mononegavirales. heslo zahrnuje infekce viry z čeledi filoviridae, infekce viry z čeledi paramyxoviridae a infekce viry z čeledi rhabdoviridae
infekce viry z řádu Nidovirales: infekce viry z řádu nidovirales. pojem zahrnuje infekce viry z rodu arterivirus a viry z čeledi coronaviridae
infekce viry čeledi Circoviridae: virová nemocnění způsobená viry čeledi circoviridae
infekce vyvolané Escherichia coli: infekce vyvolané bakteriemi druhu escherichia coli
infekce vyvolané Helicobacter pylori: infekce organismy rodu helicobacter, u lidí zejména helicobacter pylori. klinické příznaky jsou soustředěny v žaludku, obvykle v žaludeční sliznici, v antrum a v horním dvanáctníku. tato infekce hraje hlavní roli v patogenezi gastritidy typu b a vředové choroby
infekce vyvolané Yersinia pseudotuberculosis: infekce bakterií druhu yersinia pseudotuberculosis
infekce vyvolané poxviry: virová onemocnění vyvolaná viry z čeledi poxviridae
infekce získané v komunitě: jakákoli infekce získaná v komunitě, na rozdíl od těch získaných ve zdravotnickém zařízení. infekce je klasifikována jako komunitní v případě, že pacient nebyl v poslední době ve zdravotnickém zařízení nebo nebyl v kontaktu s někým, kdo v nedávné době byl ve zdravotnickém zařízení
infekce červy třídy Trematoda: onemocnění způsobené červy třídy motolice (trematoda)
infekční anemie koní: virové onemocnění koní vyvolané virem infekční anémie koní. projevuje se střídavými horečkami, slabostí a anémií. při chronické infekci dochází ke střídání akutních epizod s remisemi
infekční artritida: artritida vyvolaná bakteriemi, riketsiemi, mykoplazmaty, viry, plísněmi nebo parazity
infekční encefalitida: zánět mozku vyvolaný infekčními látkami
infekční hepatitida psů: nakažlivé onemocnění způsobené psím adenovirem, který infikuje játra, oči, ledviny a další orgány u psů, dalších psovitých šelem a medvědů. příznaky zahrnují horečku, edém, zvracení a průjem
infekční keratokonjunktivitida: infekční zánět rohovky a spojivek u skotu, ovcí a koz charakteristický je blefarosmasmus, slzení, konjunktivitida a různé stupně zakalení rohovky a ulcerace. u skotu je původcem moraxella (moraxella) bovis, u ovcí je původcem mycoplasma, rickettsia, chlamydia nebo acholeplasma, u koz je původcem rickettsia
infekční komplikace v těhotenství: současný výskyt těhotenství a infekce. infekce může předcházet oplodnění nebo se objevit až následně po něm
infekční lékařství: obor medicíny specializující se na diagnostiku a léčení infekčních nemocí
infekční mononukleóza: infekční onemocnění způsobené herpetickým virem ebv, méně často cmv. postihuje především mladší jedince a přenáší se přímým kontaktem (virus se vylučuje do slin a je možné jej přenést líbáním - "nemoc z líbání"). inkubační doba je průměrně okolo 2 týdnů, ale i kratší či delší. nejč. se projevuje horečkou, zduřením mízních uzlin, angínou, někdy bývají lehce postižena i játra, vzácněji další orgány. proliferace b lymfocytů vede k infiltraci lymfatických orgánů (splenomegalie, lymfadenopatie). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
infekční myxomatóza: nemoci vyvolané virem myxomatózy
infekční nemoci: onemocnění vyvolaná infekčním původcem nebo jeho toxiny. onemocnění, ke kterým dochází přímým nebo nepřímým přenosem infekčního agens z infikovaného jedince nebo živočicha, vektoru nebo neživého prostředí na vnímavé zvíře nebo člověka
infekční nemoci kostí: onemocnění kostí způsobené patogenními mikroorganismy
infekční nemoci kůže: nemoci kůže způsobené bakteriemi, plísněmi, parazity nebo viry
infekční peritonitida koček: běžná infekce koček způsobená koronavirem koček. toto onemocnění má delší dobu inkubace, projevuje se horečkou, depresí, ztrátou chuti k jídlu, chřadnutím a progresivním zvětšováním břicha. při vzniku a vývoji kočičí infekční peritonitidy je pravděpodobně nezbytná infekce buněk monocyto-makrofágového systému
infekční rinotracheitida skotu: herpetická infekce u skotu projevující se zánětem a nekrózami sliznic horních cest dýchacích
infestace blechami: napadení blechami (řád siphonaptera)
infestace ektoparazity: zamoření parazity, kteří žijí na pokožce hostitele nebo se do ní zavrtávají. většina ektoparazitů patří mezi členovce
infestace klíšťaty: napadení klíšťaty z čeledi klíšťákovití (argasidae) nebo z čeledi klíšťatovití (ixodidae)
infestace roztoči: napadení členovci z podtřídy roztoči (acari, nadřád acariformes)
infiltrace neutrofily: difúze nebo akumulace neutrofilů v tkáních nebo buňkách jako reakce na širokou škálu látek uvolňovaných v místech zánětlivých reakcí
inflace ekonomická: nárůst všeobecné cenové hladiny zboží a služeb v ekonomice v určitém časovém období. ekvivalentně lze inflaci definovat jako snížení kupní síly peněz. zvýšení objemu peněz a úvěrů ve srovnání s dostupným zbožím, které vede k podstatnému a pokračujícímu růstu obecné cenové hladiny
inflamasomy: multiproteinové komplexy, které zprostředkovávají aktivaci kaspázy-1. dysregulace inflamasomů je také spojována s řadou autozánětlivých a autoimunitních poruch
infliximab: infliximab patří do skupiny tzv. biologické terapie. je to chimérická humánní monoklonální protilátka proti tumor nekrotizujicímu faktoru alfa, složená z 25% myších a 75% lidských sekvencí. hlavní současné indikace jeho použití jsou revmatoidní artritida, ankylozujicí spondylartritida a crohnova nemoc
inflorescentia: květenství (inflorescentia) je soubor květů na společném stonku uspořádaných podle určitých pravidel. později z něj vzniká plodenství. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
informatika: obor informační vědy, který se zabývá analýzou a šířením dat pomocí počítačů
informatika pro pacienty: podobor medicínské informatiky, který studuje z pohledu pacienta/spotřebitele využití elektronických informací a elektronické komunikace pro zlepšení zdravotnických výsledků a rozhodovacího procesu ve zdravotní péči
informatika v zubním lékařství: aplikace počítačových a informačních technologií ke zlepšení praxe, výzkumu, výuky a řízení v oboru zubního lékařství
informační gramotnost: schopnost rozpoznat, kdy jsou informace potřebné a efektivně je vyhledat, vyhodnotit a použít
informační management: podobor managementu, který se zabývá sběrem, zpracováním, řízením a distribucí informací k jednomu nebo více uživatelům
informační služby: organizované služby pro poskytování informací o jakýchkoli otázkách, které by jednotlivec mohl mít, s pomocí databází a dalších zdrojů
informační služby o lécích: služby poskytující informace a konzultace o farmaceutických a terapeutických látkách
informační střediska: zařízení pro sběr a pořádání informací. mohou být specializovaná podle oboru, typu zdrojového materiálu, obsluhovaných osob, místa nebo typu služeb
informační technologie: technologie určená pro sběr, zpracování, řízení, kontrolu, zobrazení, vyhledávání a využívání dat a informací, zahrnující automatizaci těchto procesů
informační teorie: teorie informace se zabývá měřením, přenosem, kódováním, ukládáním a následným zpracováním informací z kvantitativního hlediska. je to obor na pomezí matematiky a sdělovací techniky (spojuje aplikovanou matematiku - především teorii pravděpodobnosti, lineární algebru a matematickou statistiku a elektrotechniku). informační teorie se nezabývá přímo významem nebo obsahem, ale fyzickými reprezentacemi, které význam nebo obsah mají. významně se překrývá s teorií komunikace a kybernetikou
informační věda: vědní obor, teorie a technologie, zabývající se zákonitostmi procesů vzniku, zpracování, měření, kódování, ukládání, transformace, distribuce a recepce informací ve společnosti. jejím cílem je zabezpečit a racionalizovat sociální informační a komunikační procesy. zahrnuje obory komunikace, publikování, knihovní věda a informatika
informační zdroje: různá komunikační média, informační centra a informační služby, které se používají k získávání informací
informovaný souhlas pacienta: dobrovolný souhlas pacienta nebo subjektu výzkumu, s plným pochopením souvisejících rizik, pro diagnostické nebo vyšetřovací postupy a pro lékařské a chirurgické ošetření
informovaný souhlas u nezletilých: dobrovolné svolení osoby, která nemá obvyklý zákonný věk, pro diagnostické nebo vyšetřovací postupy nebo pro lékařské a chirurgické ošetření
informování rodičů: podávání zpráv rodičům nebo zákonným zástupcům o péči poskytnuté nezletilým osobám
infrastruktura veřejného zdravotnictví: systémy postavené na kapacitě pracovní síly, informačních systémech a organizačních zdrojích, které zahrnují programy, politiky a zdroje veřejného zdravotnictví, které umožňují organizacím veřejného zdravotnictví vykonávat jejich hlavní funkce a poskytovat základní služby
infratentoriální nádory: intrakraniální nádory pocházející z oblasti od spodiny mozkové až k tentorium cerebelli. tato oblast obsahuje mozeček, čtvrtou komoru, mostomozečkový kout, mozkový kmen a příbuzné struktury. primární nádory této oblasti jsou častější u dětí a mohou se projevovat ataxií, nemocemi kraniálních nervů, zvracením, bolestmi hlavy, hydrocefalem nebo jinými známkami neurologických dysfunkcí. k relativně častým histologickým podtypům patří teratom, meduloblastom, glioblastom, astrocytom, ependymom, kraniofaryngeom a papilom chorioidálního plexu
infračervené záření: elektromagnetické záření s vlnovou délkou větší než viditelné světlo, ale menší než mikrovlnné záření. infračervené záření je často považováno za "tepelné záření", avšak faktem je, že povrchy těles zahřívá absorpce libovolného elektromagnetického záření. ir se využívá v rehabilitační medicíně pro své analgetické a spasmolytické účinky. dále má řadu využití v průmyslu, vědě a armádě. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
infuze do léze: podávání léčiva nebo tekutiny přímo do lokalizovaných lézí pomocí gravitačního průtoku nebo infuzní pumpy
inguinální hernie: druh zevní kýly s vychlípením v tříselné oblasti. h. i. directa (přímá) prostupuje kýlní brankou ve fossa inguinalis medialis. h. i. indirecta (nepřímá) prostupuje kýlní brankou ve fossa inguinalis lateralis a prochází tříselným kanálem, u muže ev. může vstoupit až do šourku (hernia scrotalis). klinické rozlišení obou typů tříselných kýl není obv. možné. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
inguinální kanál: štěrbina v dolní přední části břišní stěny, kterým sestupuje u mužů funiculus spermaticus do skrota a u žen ligamentum teres uteri (oblý, okrouhlý vaz dělohy) včetně nervů a cév. vnitřní okraj tříselného kanálu začíná hlouběji v břiše jako vnitřní tříselný prstenec a končí vnějším tříselným prstencem (při okraji stehna)