NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
pegylated hyaluronate-endo-beta-N-acetylhexosaminidase: enhances the hemostimulatory effect of pegylated erythropoietin
pektiny: vysokomolekulární polysacharidy přítomné v buněčných stěnách všech rostlin. pektiny stmelují buněčné stěny. používají se jako emulgátory a stabilizátory v potravinářském průmyslu. zkouší se pro různá terapeutická použití včetně protiprůjmového (kde jsou nyní zpravidla považovány za neúčinné) a dále při léčbě hypercholesterolemie
pelagra: avitaminóza způsobená nedostatkem nikotinové kyseliny (resp. nikotinamidu). způsobuje kožní, zažívací a nervové poruchy (dermatitidu, diareu, demenci, proto někdy nemoc 3 d). takto vyvinuté příznaky jsou u nás vzácné. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
pelikula: pelikula (získaná kutikula, acquired pellicle) je tenká (0,5 až 1 µm) vrstvička vytvářející se na očištěném povrchu zubů během několika minut až hodin. tvoří ji glykoproteiny adsorbované ze slin. působí zprvu jako ochranná vrstva skloviny proti vlivu volných kyselin, postupně je osídlována mikroorganismy v procesu tvorby zubního plaku(cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
peliosis hepatis: pelióza jater je neobvyklé cévní onemocnění postihující játra a je charakterizováno přítomností krví vyplněných dutin v jaterní tkáni. velikost dutin se obvykle pohybuje v rozmezí od několika milimetrů až po 3 cm v průměru. v minulosti se jednalo o velmi vzácné onemocnění, ale poslední dobou jeho incidence vzrůstá a to díky nárůstu výskytu aids či užíváním anabolických steroidů
pellethane 2363-55D: polyurethane polymer conataining methylene bis(4-phenylisocyanate), poly(tetramethylene oxide) & 1,4-butanediol
pelvimetrie: měření rozměrů a kapacity pánve. součástí je cefalopelvimetrie (měření hlavy plodu v poměru ke kapacitě pánve matky) - prognostický ukazatel pro zvládnutí porodu v případě disproporce
pelyněk: rod rostlin z čeledi hvězdnicovité (asteraceae) s listy s výrazným pachem. je zdrojem santoninu a dalších cytotoxických terpenů
pemfigus: život ohrožující, recidivující a autoimunitní onemocnění s tvorbou intraepidermálních puchýřů na kůži i na sliznicích, které postihuje hlavně starší osoby, mezi 30. a 60. rokem. (cit. wikiskripta 2017 http://www.wikiskripta.eu/)
pemphigoid gestationis: svědivé, autoimunitní, bulózní kožní onemocnění, které vzniká během posledních dvou trimestrů těhotenství a poporodního období. postihuje také ženy mimo těhotenství, s přítomnou placentární tkání (choriokarcinom nebo mola hydatidosa). imunologicky a klinicky se podobá bulóznímu pemfigoidu. nemá virový původ (ačkoli starý název je herpes gestationis)
pempidin: antagonista nikotinu, nejčastěji používaný jako experimentální nástroj. sekundární amin ze skupiny methylaminoisokamfanu. používá se jako blokátor ganglií při léčbě hypertenze, ale pro tento účel byl z velké části nahrazen specifičtějšími léky
penbutolol: neselektivní beta-blokátor, který se používá k léčbě hypertenze a anginy pectoris
penetrance: pojem penetrance (genu) vyjadřuje pravděpodobnost, s jakou se varianta genu projeví ve fenotypu. u genů, u kterých nečiní 1, mluvíme o snížené penetranci. úroveň penetrance se obvykle zjišťuje jako podíl jedinců daného genotypu, kteří vykazují příslušný fenotyp, a všech jedinců daného genotypu. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
penetrační peptidy: peptidy, které mají schopnost vstoupit do buněk tím, že překonají plazmatickou membránu přímo nebo pomocí endocytózy
penetrující aterosklerotický vřed: ulcerace aterosklerotického plátu v aortě, která penetruje skrz lamina elastica interna do tunica media
penetrující poranění hlavy: poranění hlavy, která se vztahují na oblast lebky a dura mater. tato poranění jsou obvykle výsledkem střelné nebo bodné rány (rány střelné); (poranění bodné), či jiného úrazu
penetrující poranění oka: perforující nebo pronikající nitroční poranění
penetrující rány: rány způsobené předměty, které proniknou kůží
penicilin G: derivát penicilinu užívaný k léčbě řady infekcí, obvykle ve formě sodných nebo draselných solí. je účinný proti většině grampozitivních bakterií a proti gramnegativním kokům. také se používá jako experimentální konvulzivum díky působení na synaptický přenos zprostředkovaný kyselinou gama-aminomáselnou
penicilin V: širokospektré penicilinové antibiotikum užívané orálně k léčbě mírných až středně těžkých grampozitivních infekcí
penicilinamidasa: enzym katalyzující hydrolýzu penicilinu na penicin a anion kyseliny karboxylové. ec 3.5.1.11
penicilinasa: beta-laktamáza štěpící přednostně peniciliny. (dorland, 28. vydání) ec 3.5.2.-
peniciliny: skupina baktericidních antibiotik, jejichž prvním představitelem byl penicilin (benzylpenicilin). účinkují zásahem do syntézy bakteriální stěny. dělí se na několik skupin podle různých kritérií. kromě klasického penicilinu (benzylpenicilinu a fenoxymethylpenicilinu) se k p. řadí protistafylokokové p. odolné proti laktamáze (oxacilin), širokospektré p. (karboxypeniciliny, aminopeniciliny), p. používané proti pseudomonádám (ureidopeniciliny). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
penilní tansplantace: chirurgický přenos penisu (nebo penisu a skrota dohromady) jako kompletního orgánu a kombinace mnoha typů tkání, z jednoho jedince na druhého
penis: mužský pohlavní úd, součást mužského pohlavního ústrojí. slouží k pohlavnímu styku a močení. je tvořen houbovitými kavernózními tělesy, která se mohou naplnit krví a způsobit erekci. vnitřkem (spongiózním tělesem) prochází močová trubice. na konci je patrné rozšíření (glans), které překrývá předkožka (prepucium). rozlišují se na něm plošší horní dorsum penis a vyklenutá facies urethralis na spodní straně, kde prochází uretra. párové kavernózní těleso začíná jako crus penis na ramus inferior kosti stydké; obě tělesa se před symfýzou spojují v jeden útvar, ne zcela úplně rozdělený septem. na konci se spojená kavernózní tělesa zužují a vkládají se do vyhloubeného žaludu. spongiózní těleso začíná jako bulbus penis, vkládá se do rýhy na spodině kavernózních těles a rozšiřuje se v glans penis; prochází jím uretra (pars spongiosa urethrae). u ženy mu vývojově odpovídá klitoris. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
pentaerythritoltetranitrát: vazodilatans s podobnými účinky jako má nitroglycerin, ale s delší dobou působení
pentaethylene glycol monododecyl ether: ; a non-ionic surfactant
pentagastrin: molekula odvozená od gastrinu, tvořená pěti aminokyselinami, které vyvolají odpověď cílových buněk. látka používaná k vyvolání žaludeční sekrece, užívá se při vyšetřování žaludeční acidity
pentamidin: antiprotozoikum účinné v terapii trypanozomiázy, leishmaniózy a některých mykotických infekcí; používá se k léčbě pneumocystové pneumonie u pacientů s hiv. může způsobit diabetes mellitus, poruchy centrální nervovové soustavy a další toxická poškození
pentanoly: izomerní formy a deriváty pentanolu (c5h11oh)
pentany: skupina pětuhlíkatých nasycených uhlovodíků methanové řady. patří sem izomery a deriváty pentanu
pentobarbital: barbiturát krátkodobě účinný; používá se někdy jako antiepileptikum u status epilepticus či v anesteziologii. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
pentostatin: silný inhibitor adenosindeaminázy. lék vyvolává apoptózu lymfocytů a používá se k léčbě mnoha lymfoproliferativních malignit, zejména vlasatobuněčné leukemie. je také synergický s některými dalšími protinádorovými látkami a má imunosupresivní aktivitu
pentosyltransferasy: enzymy třídy transferáz, které katalyzují přenos pentózové skupiny z jedné sloučeniny na druhou
pentózofosfátový cyklus: dráha zahrnující oxidaci glukóza-6-fosfátu na pentózafosfáty a další přeměny těchto pentózafosfátů. cílem tohoto cyklu je tvorba nadph a pentóz. vzniklé nadph je využíváno v anabolických dějích (hlavně syntéza mastných kyselin a steroidních látek), zatímco pentózy mohou dát vzniknout ribóze, která je důležitá pro syntézu rna i dna. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
pepsin A: trávicí enzym vznikající v žaludeční sliznici. štěpí bílkoviny na menší části (aspartátová proteináza). vzniká jako pepsinogen, pro jeho aktivaci je nutné kyselé prostředí, které v žaludku zajišťuje kyselina chlorovodíková. jako léčivo je v některých kombinovaných digestivech. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
pepsinogen A: jeden ze dvou příbuzných pepsinogenových systémů u lidí, označovaný také jako pepsinogen (druhým systémem je pepsinogen c). patří sem izozymogeny pg1-pg5 (pepsinogeny 1-5, skupina i neboli produkty genů pga1-pga5). toto je hlavní pepsinogen vyskytující se v moči
pepsinogen C: jedná se o jeden ze dvou příbuzných pepsinogenových systémů u lidí. vyskytuje se v prostatě a semenné tekutině, zatímco pepsinogen a nikoli
pepsinogeny: proenzymy vylučované hlavními buňkami, mucinózními buňkami krčku žaludečních žlázek a buňkami pylorických žlázek žaludeční sliznice, které se přeměňují na pepsin v přítomnosti žaludeční kyseliny nebo samotného pepsinu. u lidí existují 2 související pepsinogenové systémy: pepsinogen a (dříve pepsinogen i nebo pepsinogen) a pepsinogen c (dříve pepsinogen ii nebo progastrisin). pepsinogen b je název pepsinogenu z prasat
peptická ezofagitida: zánět jícnu, který je způsoben refluxem žaludeční šťávy s obsahem žaludku a dvanáctníku
peptický vřed: defekt (ulkus) ve sliznici žaludku či dvanáctníku, na jehož vzniku se uplatňuje žaludeční kyselina chlorovodíková a snížené obranné schopnosti sliznice. přispívají k němu dědičné a psychické vlivy. negativně působí i některé léky zejm. nesteroidní antirevmatika, kortikoidy a některá onemocnění (jaterní cirhóza). významným patogenetickým faktorem je bakterie helicobacter pylori. základním příznakem je bolest, která u vředu na dvanáctníku je vázána na hlad (např. v noci) a po jídle se zmírňuje. obtíže jsou často sezónní - zhoršují se na jaře a na podzim. v některých případech se objevují závažné akutní komplikace vředu: krvácení, perforace, penetrace, popř. vznik obstrukce. v diagnóze se uplatňuje zejm. gastroskopie, event. rentgenové metody. léčba spočívá v podávání antiulcerózních látek (inhibitory protonové pumpy, h2-antagonisté v kombinaci s antibiotiky k eradikaci h. pylori; popř. se mohou podávat antacida či spasmolytika). význam mají i režimová opatření. účinná léčba snížila počet prováděných chirurgických zákroků. p. v. může recidivovat. histologické vyšetření u p. v. v žaludku je nutné s ohledem na vyloučení event. karcinomu (zejm. při snížené aciditě). příznaky podobné vředu mohou někdy být důsledkem funkční dyspepsie. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
peptid PHI: 27-aminokyselinový peptid s histidinem na n-konci a isoleucinamidem na c-konci. přesné aminokyselinové složení peptidu je druhově závislé. peptid je vylučován ve střevě, ale nachází se v nervovém systému, mnoha orgánech a ve většině periferních tkání. má širokou škálu biologických účinků, které působí na kardiovaskulární, gastrointestinální a respirační systém a na centrální nervový systém
peptid YY: peptid tvořený 36 aminokyselinami secernovaný z trávicího ústrojí (zejm. neuroendokrinními buňkami ilea a tlustého střeva) po jídle, následně snižuje chuť k jídlu (anorexigenní efekt); zpomaluje rovněž některé funkce trávicího ústrojí, např. dobu pasáže (čímž zlepšuje resorpci) nebo pankreatickou sekreci. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
peptid středního laloku podobný kortikotropinu: peptid vzniklý štěpením adrenokortikotropního hormonu, který se vyskytuje především ve středním laloku hypofýzy, ale také v nucleus arcuatus hypothalami. jeho sekvence je identická s 22 c-koncovými aminokyselinami acth (acth 18-39)
peptid uvolňující gastrin: neuropeptid a střevní hormon, který pomáhá regulovat sekreci žaludeční kyseliny a motorické funkce. jakmile se neuropeptid uvolní z nervů v antru žaludku, stimuluje uvolňování gastrinu z g-buněk
peptidoglykan: strukturní polymer bakteriálního buněčného obalu sestávající z cukrů a aminokyselin, který je prakticky u všech bakterií zodpovědný za určení tvaru a za integritu buňky při osmotickém stresu
peptidoglykanglykosyltransferasa: hexosyltransferáza, která se podílí na přenosu disacharidových molekul do peptidoglykanové struktury skeletu buněčné stěny. hraje důležitou roli v genezi bakteriální buněčné stěny
peptidomimetika: sloučeniny, které jsou navrženy tak, aby napodobovaly 3d strukturu přirozeného peptidu nebo proteinu
peptidová knihovna: soubor klonovaných peptidů nebo chemicky syntetizovaných peptidů, často sestávající ze všech možných kombinací aminokyselin tvořících peptid n-aminokyseliny
peptidové aptamery: peptidové sekvence, generované iteračními cykly aptamerové techniky selex, které se vážou na cílovou molekulu specificky a s vysokou afinitou
peptidové hormony: peptidové hormony jsou složeny z peptidů, tedy bílkovin. takové hormony produkuje např. neurohypofýza, slinivka břišní, přištítná tělíska (parathormon) a nebo sem patří tkáňové hormony. společnou vlastností je jejich hydrofilnost. (podle https://www.mojechemie.cz/) peptidové hormony můžeme rozdělit na dlouhodobě působící (leptin, inzulín, ghrelin) a krátkodobě působící (např. cholecystokinin, glukagonu podobný peptid 1, peptid yy, peptidy cart, melanokortinový systém, neuropeptid y a hormon koncentrující melanin). dále lze peptidy rozdělit podle jejich působení na příjem potravy na anorexigenní a orexigenní. anorexigenní peptidy snižují příjem potravy, orexigenní působí opačně. (cit. podle nagelová, v. peptidové hormony ovlivňující příjem potravy a jejich analogy jako potenciální látky pro léčbu obezity. přírodovědecká fak. uk, 2010)
peptidsynthasy: ligázy, které katalyzují spojování sousedních aminokyselin tvorbou vazeb uhlík-dusík mezi jejich karboxylovými kyselinami a aminoskupinami
peptidy: třída organických sloučenin, které vznikají spojením aminokyselin peptidovými vazbami. mají lineární, rozvětvenou nebo cyklickou strukturu. oligopeptidy se skládají přibližně z 2-12 aminokyselin. polypeptidy se skládají z přibližně 13 nebo více aminokyselin. proteiny jsou považovány za větší verze peptidů, které se mohou formovat do složitých struktur, jako jsou enzymy a receptory
peptidy podobné insulinu: peptidy, které zahrnují insulinu podobný růstový faktor 1 (igf1) a igf2. ovlivňují vývoj mozku svými účinky na proliferaci buněk, viabilitu buněk a ¨neurogenezi. ovlivňují také postembryonální vývoj tím, že slouží jako hormony, neurotransmitery a růstové faktory
peptidylarginindeiminasa typu 1: izoenzym peptidylarginindeiminázy. jedná se o posttranslační modifikační enzym, který v závislosti na iontech vápníku katalyzuje přeměnu zbytků argininu vázaných na bílkoviny na zbytky citrulinu. funguje v epidermis a zaměřuje se na intermediární filamenta, keratiny a filagrin pro potřeby citrulinace, čímž podporuje rohovatění epidermis
peptidylarginindeiminasa typu 2: široce exprimovaný izoenzym peptidylarginindeiminázy. je to posttranslační modifikační enzym, který v závislosti na iontech vápníku katalyzuje přeměnu zbytků argininu vázaných na bílkoviny na zbytky citrulinu
peptidylarginindeiminasa typu 3: posttranslační enzym, který v závislosti na iontech vápníku katalyzuje přeměnu argininových zbytků vázaných na bílkoviny na zbytky citrulinu. padi3 je izoenzym peptidylarginindeiminázy exprimovaný v epidermální tkáni
peptidylarginindeiminasa typu 4: enzym modifikující histon, který přeměňuje jak arginin, tak monomethyl-arginin na citrulin. je to jeden z několika izoenzymů protein-arginin-deiminázy. je to genový regulátor podílející se na apoptóze a buněčné diferenciaci a potenciální terapeutický cíl pro léčbu řady onemocnění
peptidylarginindeiminasa typu 6: izoenzym peptidylarginindeiminázy exprimovaný především ve tkáních vajíček a embryí. jedná se o posttranslační modifikační enzym, který v závislosti na iontech vápníku katalyzuje přeměnu zbytků argininu vázaných na bílkoviny na zbytky citrulinu
peptidylarginindeiminasy: rodina enzymů, které v přítomnosti iontů vápníku přeměňují arginin v bílkovinách na citrulin. u savců existuje pět izotypů pad. u člověka jsou to pad1, 2, 3, 4 a 6. jsou kódovány pěti paralogními geny s názvem padi a jsou seskupeny na lidském chromozomu 1
peptidylprolylisomerasa: enzym, který katalyzuje izomerizaci prolinových zbytků v proteinech. ec 5.2.1.8
peptidylprolylisomerasa D: cytoplazmatický cyklofilin s molekulárními chaperonovými vlastnostmi. spolu s dalšími molekulárními chaperony se vyskytuje v komplexech steroidních aporeceptorů a podílí se na udržování nenativního intermediárního stavu steroidních aporeceptorů schopných sbalení. protein má alternativní název cyklofilin d, což je také alternativní název pro příbuznou peptidylprolylizomerázu f
peptidylprolylisomerasa F: člen rodiny cyklofilinových izomeráz, který se účastní regulace mitochondriálních pórů přechodné permeability. tento protein se nazývá cyklofilin d, což je také název pro příbuzný protein peptidyl-prolyl-izomerázu d
peptidylprolylisomerasa Pin1: vysoce konzervovaná peptidyl-prolyl-cis/trans-izomeráza (ppiáza), která se váže na specifické fosforylované serinové nebo treoninové a prolinové (pser/thr-pro) motivy a způsobuje konformační změny v určitých proteinech spojených s buněčným cyklem. vykazuje preferenci pro kyselý zbytek na n-konci izomerizované prolinové vazby a reguluje mitózu, pravděpodobně tím, že oslabuje aktivitu kinázy nek1, která podporuje mitózu
peptidyltransferasy: acyltransferázy, které využívají aminoacyl-trna jako donor aminokyselin při tvorbě peptidové vazby. existují ribozomální a neribozomální peptidyltransferázy
percepce: proces, při kterém je zachyceno to, co v daný okamžik působí na smysly
percepce tíhy: proces, při kterém buňka, tělesná struktura nebo organismus (zvíře nebo rostlina) přijímá nebo detekuje vliv gravitace (zemskou tíži). vnímání gravitace hraje důležitou roli ve směrovém růstu a vývoji organismu (gravitropismus)
percepce tíže: rozeznání a rozlišení váhy zvednutého objektu
percepce vzdálenosti: schopnost odhadnout vzdálenost prostřednictvím smyslového procesu, který je ovlivněn předchozí zkušeností
percepce řeči: proces dekódování řečového projevu do jazykových jednotek (sekvencí fonetických segmentů, které jsou kombinovány a tvoří lexikální a gramatické morfémy)
percepční maskování: rušení jednoho vnímaného podnětu jiným, což způsobuje snížení nebo zmírnění účinnosti vnímání
percepční nedoslýchavost: nedoslýchavost, která vzniká v důsledku poškození vnitřního ucha nebo sluchového nervu. lze ji dále rozdělit na kochleární a retrokochleární. ztráty sluchu jsou zpravidla nevyrovnané, nemocní špatně rozumějí i po zesílení intenzity řeči. (cit. wikiskripta 2016 http://www.wikiskripta.eu/)
percepční obrana: selektivní vnímání, kterým jedinec chrání sám sebe před uvědoměním si něčeho nepříjemného nebo ohrožujícího, např. neslušné výrazy neslyší správně nebo násilné činy nevidí přesně
percepční poruchy: kognitivní poruchy charakterizované sníženou schopností vnímat povahu objektů nebo pojmů smyslovými orgány. patří mezi ně také neglect syndrom, který se projevuje poruchou orientace v prostoru s opomíjením jedné poloviny prostoru. nemocný tak vráží do předmětů v jedné polovině zorného pole, při čtení vynechává např. počáteční písmena nebo počáteční část slov
percepční uzavřenost: tendence vnímat neúplný model nebo objekt jako úplný, jako celek. tento způsob vnímání je zahrnut v gestalt zákoně uzavřenosti
perchloráty: sloučeniny, které obsahují strukturu cl(=o)(=o)(=o)o-. patří sem kyselina chloristá a její soli a estery
percuflex TM: rubbery copolymer in the olefin-family; used for biliary endoprotheses
perenterol: saccharomyces cerevisiae, not killed, but living in a lyophilized form
perfekcionismus: rys osobnosti projevující se snahou člověka o dokonalost a nastavení nadměrně vysokých výkonnostních standardů, které jsou doprovázeny příliš kritickým sebehodnocením a obavami z hodnocení sebe ostatními
perfenazin: fenothiazinový derivát s vázaným chlorem, antipsychotikum. (cit. velký lékařský slovník online, 2023 http://lekarske.slovniky.cz/)
perfilcon A: consists of 26% terpolymer of 2-hydroxymethylmethacrylate, vinylpyrrolidone & other methacrylates; used as hydrogel lenticular implant
perfluorosulfonic acid: sulfonated tetrafluoroethylene-based fluoropolymer-copolymer
perforace bubínku: dočasný nebo trvalý otvor v ušním bubínku (membrana tympani). klinické příznaky závisejí na velikosti, umístění a dalších patologických okolnostech
perforace dělohy: proděravění děložní stěny způsobené obvykle při zavedení chirurgického nástroje nebo nitroděložního tělíska
perforace jícnu: otvor v jícnu způsobený poraněním nebo patologickým procesem
perforace nosní přepážky: otvor v nosní přepážce způsobený poraněním, užíváním drog nebo patologickým procesem
perforace peptického vředu: penetrace peptického vředu přes stěnu dvanáctníku nebo žaludku umožňující únik luminálního obsahu do peritoneální dutiny
perforace rohovky: otvor ve stromatu rohovky způsobený onemocněním nebo úrazem
perforace sítnice: perforace sítnice (včetně oblasti makuly) v celé její tloušťce. příčinou může být zánět, úraz, degenerace atd. patří sem retinální trhliny, díry a retinální dialýza
perforující nervová dráha: nervová dráha, která začíná v laterální části cortex entorhinalis, proniká subikulem (subiculum hippocampi) a prochází vrstvou stratum moleculare, kde se vlákna přepojují a pokračují do gyrus dentatus
perforátorový lalok: část tkáně určená pro transplantaci, která sestává z kůže a/nebo podkožního tuku a perforující krevní cévy, která po prostupu podkožím zásobuje tuto oblast kůže. perforátorové laloky se označují podle dárcovské anatomické oblasti nebo svalu a/nebo podle perforující krevní cévy
perfuze: léčebný postup zahrnující vstřikování tekutiny do orgánu nebo tkáně
perfuzní zobrazování: vytvoření a zobrazení funkčních snímků, které ukazují místa, kam dosahuje krevní tok na základě sledování rozmístěných indikátorů, které byly do krevního oběhu aplikovány injekčně
perianální žlázy: typ mazové žlázy nacházející se v blízkosti řitního otvoru některých savců (např. psů, koček, vačic a morčat)
periapikální absces: akutní nebo chronický zánět tkání obklopujících hrot kořene zubu projevující se hromaděním hnisu. může být důsledkem infekce, která přešla z kazu do dřeně zubu nebo důsledkem úrazu, který způsobil nekrózu dřeně
periapikální granulom: chronický nonsupurativní zánět periapikální tkáně, který je důsledkem podráždění při onemocnění zubní dřeně nebo po endodontické léčbě
periapikální nemoci: nemoci periapikální tkáně obklopující kořen zubu, které se odlišují od nemocí zubní dřeně, která je uvnitř kořenu zubu
periapikální periodontitida: zánět periapikální tkáně. zahrnuje obecný, neurčitý nebo akutní nehnisavý zánět. chronickým nehnisavým zánětem je periapikální granulom. hnisavý zánět je periapikální absces
periapikální tkáň: tkáň obklopující kořen zubu včetně apikální části periodontální membrány a alveolární kosti
periartritida: zánětlivé onemocnění okolních tkání kloubu a jeho pouzdra. projevuje se značnými bolestmi a omezenou pohyblivostí. při nedostatečné léčbě a rehabilitaci může dojít až ke ztuhnutí kloubu (srov. frozen shoulder) na podkladě těžkých změn jeho okolí. nejč. je p. ramena. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
pericyty: jedinečné tenké buňky, které mají více funkcí, jsou rozprostřené podél kapilár a obepínají cévní stěnu, nazývají se proto také buňkami cévní stěny. pericyty se také prolínají bazální membránou, kterou sdílí s endoteliálními buňkami cévy (jsou to mezotelové buňky obklopující endotelové buňky kapilár). pericyty jsou důležité pro udržení cévní integrity, při angiogenezi a cévní remodelaci. /pericyty se nacházejí na bazální membráně endotelových buněk kapilár, podporují stabilitu cévy a řídí proliferaci endotelií. obsahují rovněž kontraktilní proteiny a mohou při regulaci průtoku kapilárou napodobovat činnost hladkého svahu. (bandopadhyay, 2001) in: řehák, j. et al.: venózní okluze sítnice, praha grada publ., 2011)/. r
periferní T-buněčný lymfom: skupina maligních lymfomů, u kterých se předpokládá, že pocházejí z periferních t-lymfocytů. vyskytují se v lymfatických uzlinách a také na jiných, nelymfatických místech. vyznačují se širokou lymfocytovou morfologií, ale ve všech případech vylučují markery t-buněk ve směsi s epiteloidními histiocyty, plazmatickými buňkami a eosinofily. přestože je tento typ lymfomu zřetelně podobný velkobuněčnému imunoblastickému lymfomu, má unikátní vlastnosti vyžadující samostatnou léčbu
periferní katetrizace: zavedení katétru do periferní tepny, žíly nebo dýchacích cest z diagnostických nebo terapeutických účelů
periferní nervový systém: nervový systém mimo oblast mozku a míchy. periferní nervový systém má dvě velké části - autonomní a somatickou. autonomní nervový systém zahrnuje enterickou, parasympatickou a sympatickou část. somatický nervový systém zahrnuje oblast kraniálních a míšních nervů s jejich ganglii a periferní smyslové receptory
periferní nervy: nervy nacházející se mimo mozek a míchu, patří sem autonomní, hlavové a míšní nervy. periferní nervy obsahují axony, pojivovou tkán a další buňky, které nejsou nervového původu. pojivová tkáň vytváří vrstvy obalující na povrchu periferní nerv, od povrchu dovnitř k nim patří: epineurium, perineurium a endoneurium
periferní primitivní neuroektodermové nádory: skupina primitivních kulatobuněčných nádorů, které se vyskytují extrakraniálně v měkkých tkáních a kostech. vycházejí z embryonálních buněk neurální lišty. tyto nádory se vyskytují především u dětí a dospívajících a mají řadu společných charakteristických znaků s ewingovým sarkomem
periferní tolerance: část imunologické tolerance, která probíhá v sekundárních lymfatických orgánech (lymfatické uzliny, slezina, tonzily, lymfatické uzlíky, difúzní lymfatická tkáň v orgánech). hlavním cílem periferní tolerance je zajistit aby auto-reaktivní t a b lymfocyty, které unikly centrální toleranci, nezpůsobily autoimunitní onemocnění. periferní tolerance je udržována řadou mechanismů (např. supresí, klonální anergií a delecí). (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
perifyton: komplexní společenstvo organismů (řas, sinic, heterotrofních mikroorganismů, detritu atd.) přichycené na povrchu rostlin a různých předmětů ponořených ve vodních ekosystémech, často na dně vod
periimplantitida: progresivní ztráta kosti v okolí implantátu v důsledku zánětu doprovázená změnami a rozrušováním podpůrných tkání v okolí zubního implantátu
perikard: obal, v němž je uloženo srdce. má dvě vrstvy - epikard, který přímo přiléhá na srdeční sval, a zevní list (p. v užším slova smyslu). mezi oběma je nepatrná štěrbina, která se však za některých chorobných stavů může zvětšit a naplnit tekutinou či krví. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
perikardektomie: chirurgické odstranění perikardu, indikací je konstriktivní perikarditida. může být i částečná či neúplná - subtotální perikardektomie. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
perikardiocentéza: punkce perikardiální dutiny při výpotku (exsudativní perikarditidě, tamponádě). může sloužit k diagnóze, při tamponádě je i zákrokem léčebným. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
perikarditida: zánět osrdečníku (perikardu). existuje jako akutní (pericarditis acuta) nebo chronická (pericarditis chronica) forma. k příčinám patří infekce, často virové, ale i bakteriální či tuberkulózní, systémová (autoimunitní) či maligní onemocnění, infarkt myokardu (pericarditis epistenocardiaca), myxedém aj., popř. je příčina neznámá (idiopatická p.). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
perikardiální efuze: nahromadění tekutiny v dutině osrdečníku. serózní efúze souvisí s onemocněním osrdečníku. hemoperikard je spojený s poraněním srdce. efúze s obsahem lipidů (chyloperikard) je způsobená únikem chylu z ductus thoracicus. závažné formy mohou vést k srdeční tamponádě
perikardiální okénko: chirurgické vytvoření otvoru nebo okna v perikardu. to je často nazýváno technikou subxifoidálního perikardiálního okna. tento výkon se provádí nejčastěji u pacientů s maligním onemocněním (metastázy do perikardu), kde i po opakovaných punkcích dochází k hromadění tekutiny v perikardiálním prostoru
perikardiální tekutina: tekutina secernovaná serózní vrstvou perikardu a přítomná v perikardiálním prostoru
perila: rod rostlin z čeledi hluchavkovitých (lamiaceae). z aldehydu, který obsahuje, se získává alkohol sloužící jako ochucovadlo pokrmů, také je zdrojem oleje bohatého na alfa-linolenovou kyselinu (omega-3 mastná kyselina)
perila křovitá: jednoletá léčivá rostlina z čeledi hluchavkovitých a jediný druh rodu perila. pochází z jihovýchodní asie a z indických pohoří. v evropě je tato rostlina známá především v homeopatických přípravcích. podává se při dně vyvolané poruchou látkové výměny kyseliny močové. v čínské medicíně se používají listy perily k léčení nachlazení a bolestí hlavy, ale také jako koření. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
perilymfa: tekutina vyplňující prostor mezi blanitým a kostěným labyrintem v spatium perilymphaticum vnitřního ucha. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
perimeningeální infekce: infekční procesy zahrnující abscesy, výpotky a empyémy, které se vyskytují v epidurálním nebo subdurálním prostoru kolem mozku a míchy
perimenopauza: označení období okolo menopauzy, od začátku klimakterických obtíží do 1 roku po vlastní menopauze (popř. 2 roky před a 1 rok po). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
perinatologie: obor medicíny zabývající se plodem a kojencem během perinatálního období. perinatální období začíná dvacátým osmým týdnem těhotenství a končí dvacet osm dní po narození. (usa) // léčebný a vědní obor medicíny zabývající se perinatálním obdobím, tj. obdobím konce těhotenství (poslední fáze nitroděložního života) a prvními dny po narození, tj. zhruba od ukončeného 22. týdne těhotenství (či stanovení stáří plodu sonograficky) do 7. dne po narození. kombinuje péči porodníka a pediatra - neonatologa. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
perinatální péče: péče o ženy a plod nebo novorozence poskytovaná před, během a po porodu od 28. týdne těhotenství do 7. dne po porodu
perinatální smrt: smrt plodu v období od 28. týdne těhotenství nebo smrt živě narozeného dítěte do 4 týdnů po porodu
perindopril: perindopril je dlouhodobě působící lipofilní inhibitor angiotenzin konvertujícího enzymu (ace) s jednodenním dávkováním a vysokou afinitou ke tkáňovému konvertujícímu enzymu. je lékem řady kardiovaskulárních onemocnění
perinefritida: zánět pouzdra (kapsuly) ledviny. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
perineum: perineum - hráz - oblast těla, nacházející se mezi genitáliemi a konečníkem a spolu s nehlubokým úsekem ležícím pod touto oblastí se celá nalézá pod pánevním dnem. u žen je ona povrchová část vymezena vulvou a konečníkem u mužů šourkem a konečníkem
perineuronální satelitní buňky: podpůrné buňky, které obklopují těla neuronů v gangliích. odlišují se od oligodendroglií v cns
periodicita: opakování nějakého jevu v pravidelných intervalech. v biologických systémech se mohou určité děje (hormonální, buněčné, nervové) opakovat každoročně, sezónně, měsíčně, denně nebo častěji (ultradiánně)
periodické pohyby končetinami ve spánku: periodické pohyby končetinami ve spánku - porucha, při níž vznikají rytmické stereotypní pohyby obv. dolních končetin s častým probouzením a sníženou kvalitou spánku, druh dyssomnie. k tomuto stavu predisponuje řada celkových onemocnění (parkinsonismus, uremie, diabetes aj.), existuje vztah k syndromu neklidných nohou. benigní hypnagogické záškuby jsou jednorázové, jen vzácně se opakující záškuby. angl. periodic limb movements in sleep - plms. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
periodické syndromy asociované s kryopyrinem: skupina vzácných autozomálně dominantních onemocnění, charakterizovaných atypickou urtikarií (kopřivkou) se systémovými příznaky, které se vyvíjejí až do orgánového selhání. atypické vyrážky nesouvisejí s t-lymfocyty ani s autoprotilátkami. do skupiny periodických syndromů asociovaných s kryopyrinem patří tři (původně samostatné) nemoci: familiární chladový autoinflamatorní syndrom (familiární chladová kopřivka), muckleův-wellsův syndrom a chronický infantilní neurologický kožní a kloubní syndrom (cinca), také známý jako multisystémové zánětlivé onemocnění se začátkem v novorozeneckém věku (neonatal onset multisystemic inflammatory disease, nomid). všechny tyto nemoci jsou způsobené mutacemi genu pro protein nlrp3
periodika stomatologická: obsah, správa, editování, zásady a tisk stomatologických periodik jako jsou časopisy, zpravodaje, bulvár a bulletiny
periodizace tréninku: cílem periodizace je podrobné naplánování tréninkového zatížení a regenerace, aby došlo k maximálnímu nárůstu výkonosti za předpokladu vyhnutí se zranění, nebo přetrénování. termín se týká pouze cvičení
periodontální vaz: závěsný systém zubu; jde o svazky kolagenních vláken, na nichž je zub v lůžku zavěšen. jsou prakticky nepružné, neboť neobsahují elastická vlákna. jsou zakotveny v alveolární kosti a v zubním cementu na povrchu kořene jako tzv. sharpeyova vlákna. dělí se na svazky intraalveolární a supraalveolární (hřebenové, interdentální). v řídkém vazivu mezi vazy jsou poblíž cementu uloženy malassezovy epiteliální zbytky. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
perioperační medicína: lékařská specializace soustřeďující se na pacienta před a po chirurgickém zákroku
perioperační období: časová období bezprostředně před, během a po chirurgickém výkonu
perioperační péče: péče o pacienta před, během a bezprostředně po operaci
periorální dermatitida: zánět kůže v okolí úst (s vynecháním těsného okolí rtů) charakteru úporné vyrážky drobných červených pupínků, někdy i s drobnými hnisavými projevy. onemocnění příbuzné s rosaceou a blízké acne vulgaris, objevuje se častěji u světlovlasých neurotických žen. může být vyvolána mastí obsahující kortikoidy (zvl. fluorované), ale také používáním nevhodných vysušujících kosmetických přípravků u citlivé pleti. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
periostin: multifunkční protein extracelulární matrix, který moduluje adhezi buněk a indukuje jejich vazbu k extracelulární matrix a migraci buněk. hraje roli při zánětu ametastázách nádorů
periostitida: akutní zánět vzniká nejč. po úrazu s následnou infekcí, chronické formy se vzácně vyskytují např. u syfilis či tuberkulózy. periostitis dentogenes p. zubního původu - zánět okostice (kostěného zubního lůžka). vzniká šířením ze zaníceného zubu a neléčeného zánětu ozubice (periodontitidy), popř. může vzniknout po vytržení zubu či jako komplikace ztíženého prořezávání osmého zubu (dentitio difficilis). hnisavý zánět se může šířit a vyklenovat pod dásní. projevuje se značnými bolestmi i celkovými příznaky, horečka, nevolnost aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
peripartální kardiomyopatie: vzácná forma dilatační kardiomyopatie, charakterizovaná systolickou dysfunkcí levé komory srdeční. projevuje se srdečním selháním u žen bez předchozí kardiální anamnézy během posledního měsíce těhotenství nebo do pěti měsíců po porodu
peripartální období: období krátce před, během něho a bezprostředně po porodu
periplazma: prostor mezi vnitřní a vnější membránou gramnegativních bakterií. obsahuje různé molekuly jak z vnějšího, tak vnitřního prostředí bakterií vč. např. enzymů. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
periplazmatické proteiny: proteiny nacházející se v periplazmě organismů s buněčnými stěnami
periprotetické fraktury: zlomeniny v okolí kloubní náhrady nebo implantátu. mohou vzniknout během operace nebo v pooperačním období
perirhinální mozková kůra: oblast ve středním spánkovém laloku, která je důležitá pro ukládání a vybavování paměti. kaudálně je ohraničena závitem gyrus parahippocampalis, ventrálně a mediálně oblastí cortex entorhinalis
peristaltika: vlnovitý pohyb stěn dutých orgánů, který probíhá v podélném směru a slouží k posouvání jejich obsahu. probíhá nezávisle na vůli, je zprostředkována hladkými svaly ve stěně orgánů a řízena autonomním nervovým systémem. peristaltika se uplatňuje u trávicí trubice (jícen, žaludek, střevo), v močovodu, vejcovodu aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
peritoneum: pobřišnice. tenká lesklá blána, která vystýlá vnitřek břišní (peritoneální) dutiny (parietální p.) a která rovněž pokrývá břišní orgány (viscerální p., seróza). přechod mezi p. parietálním a viscerálním tvoří peritoneální duplikatury (mezenterium apod. a různá ligamenta). je podobného původu jako pohrudnice a osrdečník (srov. coelom). p. představuje velkou plochu (cca 1,5 až 2 m2), kterou se mohou vylučovat či vstřebávat různé látky. této vlastnosti využívá peritoneální dialýza. naopak při zánětu (peritonitidě) se tudy mohou vstřebávat velká množství toxických látek. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
peritoneální dialýza: jedna z metod léčby selhání ledvin sloužící k očištění krve. spočívá v přechodu látek z krve skrz pobřišnici do tekutiny, která se několikrát během dne zavádí (a vyměňuje) do břišní dutiny cévkou vyvedenou kůží ven z břicha. předností této metody je to, že pacient není vázán na nemocniční hemodialýzu ("umělou ledvinu") a může si zákrok provádět sám. použití metody se rozšiřuje. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
peritoneální dutina: prostor vymezený pobřišnicí. je rozdělen na dvě části, větší a menší (bursa omentalis), ležící za žaludkem. oba prostory jsou propojeny přes winslowův otvor (foramen epiploicum)
peritoneální fibróza: porucha charakterizovaná rozsáhlými strukturálními změnami v peritoneu, které jsou následkem fibrogenních a zánětlivých procesů. p. f. je častou komplikací u pacientů s peritoneální dialýzou a podílí se na snižování účinnosti této terapie
peritoneální makrofágy: mononukleární fagocyty odvozené z prekurzorů kostní dřeně a usídlené v peritoneu
peritoneální nádory: nádory nebo rakovina peritonea (pobřišnice)
peritonitida: zánět pobřišnice (peritonea). závažné zánětlivé onemocnění, druh náhlé příhody břišní. často vzniká jako komplikace a následek jiného zánětu v dutině břišní, např. appendicitidy. etiologicky se uplatňují bakterie nebo může mít původ chemicko-toxický. vlivem velké plochy a resorpční schopnosti nabývá p. rychle charakteru celkového onemocnění s rozvojem sepse. vzniká celkově těžký stav s horečkou až šokem. tyto příznaky jsou nápadné zejm. u difuzní p., při níž je postižena celá pobřišnice. při lokalizované p. (peritonitis circumscripta) probíhá zánět jen na určitém místě, obv. poblíž původně postiženého orgánu (srov. pericholecystitida, perimetritida). dále může mít charakter akutní či chronický. primární p. vzniká bez přítomnosti prokazatelného nitrobřišního onemocnění (hematogenně, lymfogenně, např. tzv. spontánní p. při portální hypertenzi), sekundární vzniká v přímé souvislosti s nitrobřišním onemocněním, jako terciární se označují p. vzniklé v souvislosti s výkonem na orgánech břišní dutiny. léčba je chirurgická (obv. laparotomie, odstranění ložiska zánětu, laváž, drenáž), antimikrobiální léčba, nutná je však péče o vnitřní prostředí, o podporu orgánových systémů, včasná a adekvátní parenterální nutriční podpora. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
peritonitida tuberkulózní: forma peritonitidy objevující se u pacientů s tuberkulózou, projevující se buď lézemi v miliární formě nebo má charakter produktivního zánětu s tvorbou vaziva a srůsty na ploše peritonea. pacienti obvykle vykazují ascites, otok břicha, bolesti břicha a další systémové symptomy jako jsou horečka, úbytek hmotnosti, nechutenství
peritonzilární absces: paratonzilární absces, flegmona - absces, resp. flegmona v přilehlých tkáních kolem patrové tonzily. podle lokalizace abscesu se rozlišuje supratonzilární horní absces (maximum zánětu je ve stejnostranné polovině měkkého patra), zevní laterální absces (prosáknutí předního patrového oblouku a vysunutí tonzily mediálně), a dolní infratonzilární absces (zánět se šíří na dolní část patrového oblouku, na laterální stěnu hypofaryngu a do vchodu hrtanu, srov. parafaryngeální absces). p. a. se rozvíjí nejč. ve druhém týdnu průběhu angíny nebo po akutní exacerbaci chronické tonzilitidy. jednostranná bolestivá dysfagie může být doprovázena zvýšenou salivací, regurgitací tekutin nosem, trismem a huhňavou řečí spolu s bolestivým zduřením regionálních uzlin. léčba je chirurgická (incize, tonzilektomie) a antibiotická. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
periventrikulární leukomalacie: degenerace bílé hmoty přilehlé k postranním mozkovým komorám, která postihuje novorozence. je důsledkem mozkové hypoxie nebo ischemie. primárně je poškozená bílá hmota v perfuzní zóně mezi povrchovými a hlubokými větvemi a. cerebri media. ke klinickým příznakům patří poruchy zraku, mozková obrna, paraplegie, křeče a kognitivní poruchy
periventrikulární nodulární heterotopie: porucha způsobená chybou při migraci neuronů. projevuje se soubory neuronů, které se nacházejí podél bočních komor mozku nebo přímo pod nimi, přilehle nebo v izolovaných terčících
perkuse: vyšetření poklepem. součást fyzikálního vyšetření lékařem. je založena na rozdílech v charakteru zvuku vznikajícího při poklepu na různá místa povrchu těla, v závislosti na obsahu vzduchu pod místem poklepu. uplatňuje se nejvíce při vyšetření hrudníku (vzdušné plíce) a břicha (plyn ve střevech). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
perkutánní indukce kolagenu: alternativní léčba kožních dysfunkcí, která stimuluje tvorbu kolagenu podporou normálního hojení ran, k němuž dochází po jakémkoli traumatu způsobeném mikrolézemi
perleť: biominerál sestávající z vrstev krystalizovaného aragonitu, oddělených interlamelárními vrstvami organické matrice obsahující beta-chitin a obklopený mezikrystalickou organickou membránou hedvábného fibroinu. perleť je duhová látka, též zvaná matka perly, která je vylučována měkýši
permafrost: hornina, zvětralina nebo půda, jejíž teplota je po dobu dvou či více let nižší než 0 °c. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
permeabilita: propustnost membrán a dalších struktur pro světlo, teplo, plyny, kapaliny, metabolity a minerální ionty
permeabilita buněčné membrány: schopnost buněčných membrán propouštět rozpuštěné látky i rozpouštědlo
permeabilita dentinu: propustnost dentinu pro světlo, teplo, plyny, tekutiny, metabolity, minerály a další látky. nepatří sem infiltrace mikroorganismy
permeabilita zubů: propustnost zubů pro světlo, teplo, plyny, tekutiny, metabolity, minerály a další látky. nepatří sem infiltrace mikroorganismy
perniciózní anemie: dříve zvaná zhoubná anemie, je způsobená nedostatkem vitaminu b12, zejm. při nedostatečné tvorbě tzv. vnitřního faktoru v žaludeční sliznici umožňujícího vstřebání vitaminu. má typicky makrocytární (megaloblastový) charakter, je přítomna rovněž inefektivní erytropoeza. při diagnóze je častý již výrazný pokles celkové koncentrace hemoglobinu. někdy nastávají též nervové poruchy (funikulární myelóza aj.). je důležité rovněž vyšetření žaludku. léčí se vitaminem b12, po zahájení léčby dochází k vyplavení retikulocytů. podobný charakter má a. z nedostatku listové kyseliny. po objevení vitaminu b12 přestala být tato a. sama o sobě "zhoubná". (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
peroperační komplikace: komplikace, které se u pacienta vyskytnou během operace. mohou souviset s léčenou nemocí nebo s vlastním chirurgickým zákrokem
peroperační monitorování: neustálé dohlížení na stav pacienta v průběhu chirurgického zákroku (např. kontrola známek života)
peroperační péče: různé doplňkové výkony péče o pacienta během operace, které pomáhají při prováděné operaci. patří sem monitorování, tekutinová terapie, medikace, transfuze, anestezie, radiografie a laboratorní testy
peroxid vodíku: čirá kapalina o něco viskóznější než voda. má silné oxidační, ale i redukční vlastnosti a často se používá jako dezinfekce (3% vodný roztok). rovněž se často využívají jeho bělicí účinky při odbarvování vlasů, v ponorkách je částí pohonného média torpéd. je poměrně nestabilní, rozklad zpomaluje např. močovina, kyselina fosforečná. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
peroxidace lipidů: oxidace lipidů katalyzovaná peroxidázou, akceptorem elektronů je peroxid vodíku
peroxidasa: hemoprotein z leukocytů. deficit tohoto enzymu vede k dědičné poruše spojené s diseminovanou moniliázou. katalyzuje přeměnu donoru a peroxidu na oxidovaný donor a vodu. ec 1.11.1.7
peroxidasin: peroxidáza původně izolovaná z octomilky (drosophila), která katalyzuje oxidaci bromidu peroxidem vodíku a jako reaktivní meziprodukt vytváří bromnan. účastní se sestavování extracelulární matrix, tvořené kolagenem iv. typu, lamininem a fibronektinem
peroxidy: anorganické nebo organické sloučeniny obsahující jednoduchou vazbu kyslík-kyslík. nejjednodušším stabilním peroxidem je peroxid vodíku. peroxidy jsou silnými oxidačními činidly a obvykle jsou poměrně nestabilní. v kontaktu s hořlavým materiálem mohou vyvolat vznícení, zejména za vysokých teplot. v průmyslu se používají jako oxidační, bělící činidla a katalyzátory polymerace. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
peroxiredoxin III: hydroperoxidáza závislá na thioredoxinu, která je lokalizována v mitochondriální matrix. enzym hraje klíčovou roli při ochraně mitochondriálních komponent před zvýšenými hladinami peroxidu vodíku
peroxiredoxin VI: peroxiredoxin, který je cytosolickým bifunkčním enzymem. prostřednictvím jediného redoxně aktivního cysteinu funguje jako peroxiredoxin a má také aktivitu kyselé fosfolipázy a2 nezávislé na ca2+
peroxiredoxiny: rodina všudypřítomně exprimovaných peroxidáz, které se podílejí na redukci širokého spektra peroxidů, jako je peroxid vodíku, lipidové peroxidy a peroxinitrit. vyskytují se v široké škále organismů, jako jsou bakterie, rostliny a savci. tento enzym vyžaduje přítomnost meziproduktu obsahujícího thiol, jako je thioredoxin, jako redukčního kofaktoru
peroxisomální bifunkční enzym: monomerní protein vyskytující se v jaterních peroxizomech, který obsahuje dvě enzymaticky aktivní domény: doménu enoyl-coa-hydratázy/3,2-trans-enoyl-coa-izomerázy a doménu (s)-3-hydroxyacyl-coa-dehydrogenázy. enzym je stereospecifický, pokud jde o způsob metabolismu cis a trans dvojných vazeb. doplňuje ho peroxizomální multifunkční protein-2, který má opačnou stereospecifitu
peroxisomální multifunkční protein-2: dimerní protein, který se nachází v jaterních peroxizomech a hraje důležitou roli v metabolismu mastných kyselin a steroidů. tento dimer vzniká štěpením jednoho proteinového prekurzoru a obsahuje doménu enoyl-coa-hydratázy-2 a druhou doménu, která vykazuje aktivity (s)-3-hydroxyacyl-coa-dehydrogenázy a 17-beta-estradiol-dehydrogenázy. enzym je stereospecifický, pokud jde o uspořádání dvojných vazeb substrátu a polohu 3-hydroxyskupiny reakčního meziproduktu. doplňuje ho peroxizomální bifunkční enzym, který má opačnou reakční stereospecifitu
peroxizomy: malá buněčná organela obsahující oxidoredukční enzymy (katalázy, peroxidázy aj.), v níž probíhají některé oxidační reakce, vč. odbourávání peroxidů. u lidí se p. vyskytují zejm. v buňkách jater a tubulů ledvin. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
peroxizomální cílové signály: proteinové třídící signály, které navádí proteiny na peroxizomy
peroxizomální poruchy: heterogenní skupina dědičných metabolických poruch s chybějícími nebo dysfunkčními peroxizomy. mohou se vyskytovat abnormality jednoho nebo více peroxizomálních enzymů. dochází k poruchám biosyntetických drah (včetně syntézy ether-fosfolipidů) a oxidace prekurzorů dlouhých mastných kyselin. patří sem zellwegerův syndrom, refsumova nemoc infantilní, rhizomelická chondrodysplazie, hyperpipekolická acidemie, neonatální adrenoleukodystrofie a adrenoleukodystrofie (x-vázaná). u většiny těchto poruch je výrazným příznakem neurologická dysfunkce
personál nápravně výchovných zařízení: osoby, které pracují ve vězeních, věznicích a dalších nápravných zařízeních
personální management: plánování, organizace a správa všech činností souvisejících s personálem