NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
neonatální myasthenia gravis: porucha nervosvalového přenosu, která postihuje menší část novorozenců matek s myasthenia gravis. příznaky se obvykle objevují už při narození nebo do tří dnů po porodu a patří k nim hypotonie a poruchy dýchání, sání a polykání. tento stav souvisí s pasivním přenosem protilátek proti acetylcholinovým receptorům. u většiny novorozenců tato porucha odezní (tj. přechodná novorozenecká myasthenia gravis), vzácně může přetrvávat (tj. přetrvávající novorozenecká myasthenia gravis)
neopioidní analgetika: podtřída analgetik, která se obvykle nevážou na opiátové receptory a nejsou návyková. mnohá nenarkotická analgetika jsou nabízena jako léky bez předpisu
neopren: polymerovaný kaučuk vyrobený ze základní látky, která se nazývá chloropren. jedná se o pružný syntetický materiál. byl vynalezen firmou du pont a začal se vyrábět v roce 1935
neopterin: derivát pteridinu přítomný v tělesných tekutinách, zvýšená hladina je důsledkem aktivace imunitního systému, maligního onemocnění, odmítnutí aloštěpu a virových infekcí. neopterin také slouží jako prekurzor v biosyntéze biopterinu
neostigmin: inhibitor acetylcholinesterázy používaný k léčbě onemocnění myasthenia gravis a k ukončení účinků myorelaxancií (např. gallaminu a tubokurarinu). na rozdíl od fysostigminu neprochází přes hematoencefalickou bariéru
neostriatum: fylogeneticky mladší část žíhaného tělesa (corpus striatum), kterou tvoří nucleus caudatus a putamen. často se označuje jen jako striatum
neovaskularizace choroidey: patologická novotvorba krevních cév cévnatky
neovaskularizace rohovky: novotvorba krevních cév, které pronikají z limbálního plexu do přilehlého stromatu rohovky. neovaskularizace superficiálního stromatu a/nebo hlubokého stromatu rohovky je následkem řady zánětlivých onemocnění předního segmentu oka (jako např. trachom, virová intersticiální keratitida, mikrobiální keratokonjunktivitida) a imunitních reakcí vyvolaných transplantací rohovky
neovaskularizace sítnice: novotvorba krevních cév, které vyrůstají ze sítnicových venul, vystupují z povrchu sítnice a proliferují směrem ke sklivci
neočkované osoby: lidé, kteří nejsou očkovaní proti přenosným nemocem
neplodnost rostlin: neschopnost rostlin dokončit oplodnění a získat semeno (semena) v důsledku vadného pylu nebo vajíček nebo jiných odchylek
nepohlavní rozmnožování: rozmnožování bez splynutí dvou typů buněk, většinou se vyskytuje u řas, hub a rostlin. nepohlavní rozmnožování probíhá několika způsoby, jako je pučení, štěpení nebo odštěpení z "rodičovských" buněk. jen několik skupin zvířat se rozmnožuje nepohlavně nebo unisexuálně (partenogeneze)
nepoznaná diagnóza: opomenutí při identifikaci nebo diagnostikování zdravotního stavu v době, kdy je zdravotník obeznámen s příznaky. (nepoznání či nediagnostikování nemoci)
nepravidelné nesporulující grampozitivní tyčinky: skupina grampozitivních bakterií nepravidelného tyčinkovitého tvaru, které netvoří endospory
nepravé aneurysma: ruptura stěny myokardu do perikardu se vznikem ohraničeného hemoperikardu (ohraničení vzniká v důsledku předchozích srůstů). závažný stav často komplikovaný trombotizací, vývojem srdečního selhání. též aneurysma falsum (spurium). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
neprilysin: enzym, který je hlavní složkou membrán kartáčového lemu tubulů ledvin a je také v menší míře přítomen v mozku a dalších tkáních. přednostně katalyzuje štěpení aminoskupiny hydrofobních zbytků b-řetězce inzulínu, stejně jako opioidních peptidů a dalších biologicky aktivních peptidů. enzym je primárně inhibován edta, fosforamidonem a thiorfanem a je reaktivován zinkem. neprilysin je identický s běžným antigenem akutní lymfoblastické leukemie (calla), důležitým markerem v diagnostice lidské akutní lymfocytární leukemie. neexistuje žádný vztah s rostlinou calla
neprospívání: stav podprůměrného růstu nebo snížené schopnosti udržení normální funkce organismu
neprořezané zuby: normálně se vyvíjející zub, který dosud neperforoval ústní sliznici, nebo ten, jehož prořezávání je opožděné v pořadí nebo časovém intervalu očekávaném pro typ zubu v daném pohlaví, věku nebo populační skupině
neprůchodnost katétru: překážka průtoku tekutin katétrem
neptunium: neptunium (chemická značka np) je prvek s protonovým číslem 93 a je prvním z řady transuranů a pátým prvkem z řady aktinoidů. jde o umělý radioaktivní kov stříbrné barvy. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
nepřekládané oblasti: oblast mrna, která není překládána do proteinů. nepřekládané oblasti jsou na 5' i 3' konci mrna a u mrna eukaryotních organismů typicky ohraničeny 5'čepičkou a 3' poly(a) koncem. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
nepřátelství: sklon cítit hněv vůči osobě nebo skupině a snaha jim uškodit
nepříbuzný dárce: dárce tkání pro transplantaci nepříbuznému člověku
nepřímá aktivace: aktivace cd8-pozitivních t-lymfocytů omezená na třídu i. je vyvolaná prezentací exogenních antigenů (křížová prezentace). na rozdíl od normální aktivace těchto lymfocytů (přímé aktivace), která je vyvolána prezentací endogenních antigenů
nepřímá kalorimetrie: výpočet výdaje energie ve formě produkce tepla celého těla nebo jednotlivých orgánů na základě výměny dýchacích plynů. spotřeba nutričních substrátů je vypočítána ze spotřeby kyslíku (objem o2) a výdeje oxidu uhličitého (objem co2)
nepříznivé zkušenosti z dětství: znepokojivé zkušenosti v prvních 18 letech života
nereceptorové tyrosinfosfatasy: podkategorie tyrosinfosfatáz, které se vyskytují v cytoplazmě. mnoho proteinů této kategorie hraje roli v intracelulární signální transdukci
nerezavějící ocel: ocel obsahující ni, cr nebo obojí. používá se v korozivním prostředí a při expozici neztrácí lesk
nerozplněné léky: jakákoliv látka, která má být obsažena v léku a která je použita při výrobě, zpracování a balení léku a tak se stává aktivní přísadou nebo konečnou lékovou formou. nezahrnuje zprostředkující látky používané k syntéze těchto látek
nervosvalová ploténka: místo, kde nervové vlákno (axon) motorického neuronu končí na svalovém vláknu, kterému předává impulsy, které mohou vést ke svalové kontrakci. neurotransmiterem je acetylcholin. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervosvalová vřeténka: svalové vřeténko či také nervosvalové vřeténko (lat. fusus neuromuscularis) je propriocepční smyslový receptor přítomný ve svalech, který zjišťuje napětí svalu. skládá se až z několika desítek speciálních svalových vláken a nervových zakončení, celý receptor je navíc obalen vazivem a jako celek dosahuje velikosti necelé 2 mm. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
nervosvalové blokátory: léky, které přerušují přenos nervových vzruchů na kosterním nervosvalovém spojení. mohou být dvojího typu, kompetitivní, stabilizující blokátory (nervosvalové látky nedepolarizující) nebo nekompetitivní, depolarizující látky (nervosvalové látky depolarizující). obě látky brání acetylcholinu ve spuštění svalové kontrakce a používají se jako pomocné látky při anestezii, jako relaxancia při elektrošocích, při křečových stavech apod
nervosvalové látky: léky používané pro své účinky na kosterní svalstvo. patří sem látky, které působí přímo na kosterní sval, látky, které mění nervosvalový přenos (nervosvalové blokátory), a léky, které působí centrálně jako relaxancia kosterního svalstva (centrální myorelaxancia). k lékům používaným při léčbě pohybových poruch patří antidyskinetické léky
nervosvalové spojení: synapse mezi neuronem a svalovým vláknem
nervová bojová látka: sloučeniny se škodlivým vlivem na přenos impulzů v nervovém systému
nervová síť: jakási síťová struktura složená z propojených nervových buněk, které jsou odděleny synapsemi nebo jsou pospojovány jedna k druhé cytoplazmaticky. u bezobratlých např. umožňuje nervová síť šíření nervových impulsů do všech stran, protože synapse mohou předávat informace v libovolném směru
nervová tkáň: nervová tkáň je jedna ze základních typů tkáně v celém lidském organismu. obsahuje dva různé typy buněk: neurony a neuroglie. anatomicky můžeme nervovou tkáň rozdělit na centrální nervový systém obsahující mozek a míchu a periferní nervový systém obsahující nervy a nervová ganglia. (upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
nervová vlákna: axony nervových buněk, které je možné třídit podle jejich umístění buď v centrálním, nebo periferním nervovém systému. v obou systémech se pak vlákna dělí na myelinizovaná a nemyelinizovaná. nervová vlákna vedou nervové vzruchy do/z cns. ((upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
nervová vlákna myelinizovaná: typ nervových vláken určený jejich strukturou, konkrétně uspořádáním jejich obalu. axony myelinizovaných nervových vláken jsou úplně obalené myelinovou pochvou. vlákna jsou poměrně tlustá, jejich průměr se různí. rychlost vedení vzruchu je vyšší než nemyelinizovanými vlákny. jsou součástí somatických a autonomních nervů
nervová vlákna nemyelinizovaná: typ nervových vláken určený uspořádáním jejich obalu. axony nemyelinizovaných nervových vláken jsou poměrně tenké a obvykle je více vláken obaleno jednou myelinovou pochvou. rychlost vedení vzruchu je nižší než myelinizovanými vlákny. tvoří většinu periferních senzorických a autonomních vláken, ale vyskytují se také v mozku a míše
nervová zakončení: rozvětvená zakončení nervových vláken senzorických nebo motorických neuronů. zakončení senzorických neuronů jsou počátkem aferentní dráhy, která vede podněty do centrálního nervového systému. zakončení motorických neuronů jsou zakončení axonů u svalových vláken. nervová zakončení, která uvolňují neurotransmitery, se nazývají presynaptické terminály (presynaptická nervová zakončení)
nervové analyzátory: termín východoevropské vědecké literatury pro funkční nervovou jednotku, která je základem pro diferenciální citlivost. analyzátor sestává z receptoru, aferentních nervů a jejich centrálních spojů
nervové dráhy: nervové úseky spojující jednu část nervového systému s další
nervové kmenové buňky: sebeobnovující buňky, které dávají vzniknout hlavním typům buněk nervového systému embrya i dospělého organismu
nervové receptory: specializované aferentní neurony, které umožňují převod senzorických stimulů na nervové impulzy přenášené do cns. senzorické receptory pro externí podněty jsou někdy označovány jako exteroreceptory (exteroceptory) a receptory pro vnitřní podněty jako interoreceptory (interoceptory) a proprioreceptory (proprioceptory)
nervové vedení: šíření nervového impulzu (z místa excitačního podnětu) nervovým vláknem
nervový přenos: jednosměrný přenos informací přes synapsi - z neuronu na cíl (neuron, sval nebo sekreční buňka). presynaptický neuron při chemické synaptické transmisi uvolňuje neurotransmiter, který difunduje přes synaptickou štěrbinu, váže se na specifické synaptické receptory a aktivuje je. aktivované receptory modulují v postsynaptické buňce specifické iontové kanály a/nebo systémy druhého posla. při elektrické synaptické transmisi se elektrické signály přenášejí jako přímý tok elektrického proudu, průtok iontů přes elektrickou synapsi
nervový syndrom z vysokého tlaku: syndrom spojený se zvýšeným atmosférickým tlakem a charakterizovaný třesem, nevolností, závratí, poklesem motorické a mentální výkonnosti a záchvaty. tento stav může nastat při hloubkovém potápění (cca 300m), zpravidla při dýchání směsi kyslíku a hélia. syndrom souvisí s neuroexcitačním účinkem hélia
nervový systém: nervový aparát jako celek je složen z centrální části, což je mozek a mícha a z okrajové části, kterou tvoří hlavové a míšní nervy, autonomní ganglia a nervové pletence
nervový systém - autoimunitní nemoci experimentální: experimenty na zvířatech simulující lidské autoimunitní nemoci nervového systému. jsou sem zahrnuty: guillainův-barrého syndrom (viz neuritida autoimunitní experimentální); myasthenia gravis (viz myasthenia gravis autoimunitní experimentální) a roztroušená skleróza (viz encefalomyelitida autoimunitní experimentální)
nervový systém - fyziologické jevy: charakteristické vlastnosti a procesy probíhající v nervovém systému jako celku nebo se zřetelem na periferní či centrální nervový systém
nervový útlum: omezení excitace neuronů nebo jejich cílových excitabilních buněk
nervus abducens: vi. hlavový nerv, nerv odtahovací. v očnici inervuje m. rectus lateralis. jádro je na spodině iv. komory v kmeni, jde v sinus cavernosus, do orbity prochází skrz fissura orbitalis superior. jeho průběh je relativně dlouhý, je proto často alterován. porucha se projeví konvergentním strabismem a diplopií. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus accessorius: xi. hlavový nerv, nerv přídatný. patří k tzv. postrannímu smíšenému systému. čistě motorický nerv k inervaci m. sternocleidomastoideus a m. trapezius (vnější větev). vnitřní větev inervuje spolu s n. x. měkké patro, farynx, larynx. jádro tohoto nervu tvoří část ncl. ambiguus (spolu s n. x., ix.) a buňky 1.-5. cervikálního míšního segmentu. má část kořenů z prodloužené míchy (radices craniales) a z míchy spinální (radices spinales). nejč. projevem poruchy n. xi. je torticollis, která se může projevovat v několika formách (např. spasmus nutans, spasmus nictitans, caput obstipum) (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus cochlearis: sluchový nerv, který vede vzruchy z receptorů cortiho orgánu, po výstupu skrz porus acusticus internus pokračuje do kochleárních jader prodloužené míchy. druhý neuron pokračuje přes lemniscus lateralis mozkového kmene a končí v colliculus inferior corporis quadrigemini a v corpus geniculatum mediale. třetí neuron probíhá přes capsula interna, končí v heschlových závitech temporálního laloku. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus facialis: smíšený nerv se složkou motorickou, parasympatickou, senzitivní a senzorickou (chuť). motorická část inervuje mimické svaly, část svalů nadjazylkových, platysma. parasympatická vlákna (chorda tympani, n. petrosus major) jdou po přepojení v gangliích a cestou dalších nervů do slzných a slinných žláz. chuťová vlákna rovněž cestou chorda tympani z předních dvou třetin jazyka. senzitivní vlákna jsou pro oblast části boltce a zevního zvukovodu (jsou minoritní, zmizí v ganglion trigeminu). nerv probíhá v mostomozečkovém koutu, pyramidou, vystupuje skrz foramen stylomastoideum v blízkosti zevního zvukovodu a příušní žlázy, kde se rozpadá na četné větve (plexus parotideus). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus femoralis: stehenní nerv. smíšený míšní nerv vycházející z bederní nervové pleteně (plexus lumbosacralis). na stehno proniká skrz lacuna musculorum. v hloubce přední strany stehna se dělí na četné větve zásobující svaly této oblasti (m. quadriceps femoris, m. iliopsoas, m. sartorius, m. pectineus), senzitivně svými větévkami inervuje přední stranu stehna a jeho pokračování (n. saphenus) pokračuje na bérec. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus glossopharyngeus: patří k tzv. postrannímu smíšenému systému. má složku senzitivní, senzorickou (chuť), motorickou, parasympatickou. probíhá mezi a. carotis interna a v. jugularis int. obloukem směrem ke kořeni jazyka. motorická vlákna začínají v prodloužené míše a společně s x. a xi. nervem inervují svalstvo hltanu. senzitivní vlákna přicházejí z periferie a končí v prodloužené míše. inervují měkké patro, epifarynx, tonzily, zadní třetinu jazyka a střední ucho. senzorická vlákna společně s n. intermedius vedou chuťová vlákna, končí v prodloužené míše. parasympatická vlákna inervují příušní žlázu. n. g. opouští lebeční dutinu přes foramen jugulare společně s n. x. a xi. závažnou poruchou n. g. je snížení nebo zánik dávivého reflexu. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus hypoglossus: podjazykový (xii. hlavový), čistě motorický nerv inervující svalstvo jazyka. jeho jádro leží na dně iv. komory mozkové. lebku opouští přes canalis n. hypoglossi a vytváří oblouk - arcus n. hypoglossi. iritací n. xii. vzniká hemiglossospasmus, při oboustranné iritaci glossospasmus. při lézi bulbárních nervů se rozvíjí syndrom bulbární paralýzy. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus ischiadicus: sedací nerv, ischiadikus. nejsilnější nerv v těle. míšní nerv vycházející z křížové nervové pleteně (plexus lumbosacralis). z pánve vystupuje ve foramen ischiadicum majus pod m. piriformis. probíhá v hloubce zadní strany stehna na m. adductor magnus zakryt bicepsem stehna a zásobuje svými dalšími větvemi značnou část dolní končetiny. na stehně inervuje zadní skupinu svalů (m. semimembranosus, m. semitendinosus, m. biceps femoris, část m. adductor magnus). dále zásobuje svými větvemi všechny svaly od kolena dolů, senzitivně od fossa poplitea celou dolní část končetiny. nad podkolenní jamkou se dělí na společný lýtkový nerv (n. peronaeus communis) a holenní nerv (n. tibialis). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus laryngeus recurrens: větev n. vagus, odstupuje v místě přechodu vagu přes velké tepny, vpravo pod a. subclavia, vlevo pod aortálním obloukem. vrací se vzhůru mezi průdušnicí a jícnem k laryngu. vydává větévky k průdušnici, jícnu, hrtanu (jeho konečná větev je n. laryngeus inferior, který inervuje dolní část hrtanu a většinu hrtanových svalů). (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus lingualis: větev n. mandibularis probíhající mezi oběma mm. pterygoidei do spodiny dutiny ústní. inervuje senzitivně oblast jazyka, vede rovněž chuťové vjemy (tato vlákna získává z n. facialis z chorda tympani). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus mandibularis: třetí větev trojklaného nervu (n. trigeminus). smíšený nerv. jeho senzitivní složka vede vjemy citlivosti z dolní části obličeje včetně bolesti z dolní řady zubů, oblasti před ušním boltcem a spánků, zčásti též dura mater. část motorická inervuje některé žvýkací svaly. vystupuje z lebky skrz foramen ovale do fossa infratemporalis, kde se dělí na četné větve. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus maxillaris: druhá větev trojklaného nervu (n. trigeminus). z lební dutiny vystupuje ve foramen rotundum do fossa pterygopalatina, dělí se na n. zygomaticus, n. infraorbitalis, vysílá vlákna do ggl. pterygopalatinum. senzitivní nerv vedoucí vjemy citlivosti ze střední části obličeje vč. bolesti z horní řady zubů. senzitivně inervuje rovněž tvrdou plenu, přibírá rovněž sympatická vlákna. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus medianus: silný míšní nerv v oblasti horní končetiny. vychází z pažní nervové pleteně (plexus brachialis); prochází střední částí paže a předloktí. skrz karpální tunel prochází do dlaně. motoricky inervuje všechny svaly přední skupiny na předloktí, kromě m. flexor carpi ulnaris a poloviny m. flexor digitorum profundus, dále všechny mm. interossei, dva mm. lumbricales a všechny svaly thenaru kromě m. adductor pollicis a poloviny m. flexor pollicis brevis. senzitivně inervuje zevní část dlaně, palmární strany 1. až 3. prstu a jejich nehtový článek z dorzální strany. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus musculocutaneus: nerv z infraklavikulární části plexus brachialis, inervuje flexory paže (m. coracobrachialis, m. brachialis, m. biceps brachii), jeho konečnou větví je senzitivní n. cutaneus antebrachii lateralis. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus obturatorius: smíšený nerv vycházející z plexus lumbalis, prochází skrz canalis obturatorius, inervuje adduktory stehna (m. adductor magnus, brevis, longus, m. pectineus). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus oculomotorius: iii. hlavový nerv, nerv okohybný. má složku motorickou pro inervaci většiny okohybných svalů v orbitě (m. levator palpebrae superior, m. rectus medialis, m. rectus superior, m. rectus inferior, m. obliquus inferior) a složku parasympatickou. jádro je uloženo v mezencefalu, parasympatická vlákna se přepojují v ggl. ciliare, odkud vystupují nn. ciliares breves. vegetativní parasympatická pregangliová vlákna z malobuněčného edingerova-westphalova jádra. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus olfactorius: čichový (i. hlavový) nerv, jehož dráha začíná v epitelu horní třetiny dutiny nosní jako fila olfactoria, pokračuje dále v bulbu a v traktu (bulbus a tractus olfactorius) a končí v gyrus fornicatus. korová čichová centra jsou v uncus gyri hippocampi na spodině temporálního laloku. je to čistě senzorický nerv, při jeho postižení dochází k poruchám čichu. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus ophthalmicus: první větev trojklaného nervu (n. trigeminus). senzitivní nerv vedoucí vjemy citlivosti z horní části obličeje včetně hřbetu nosu, čela, temene hlavy. větvemi jsou n. frontalis, n. lacrimalis, n. nasociliaris. z lebky vystupuje zhruba uprostřed horního okraje očnice. jeho výstup bývá bolestivý u některých chorobných stavů. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus opticus: zrakový, optický (ii. hlavový) nerv. vystupuje mediálně od zadního pólu očního bulbu, sahá až po chiasma opticum. jeho receptory jsou tyčinky a čípky v sítnici oka. vlákna procházejí papilou (diskem), tvoří n. o. a pokračují jako zraková dráha. korový zrakový analyzátor je na mediální straně okcipitálního laloku v blízkosti fissura calcarina. spolu se zrakovou dráhou probíhá dráha fotoreakce zornic společně až do primárního zrakového centra, odtud pokračuje do edingerova-westphalova jádra n. iii. v mezencefalu. projevem poruchy zrakové dráhy je snížení zrakové ostrosti až amauróza, výpady zorného pole (hemianopsie) a změny na očním pozadí. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus peroneus: společný lýtkový nerv, vzniká z n. ischiadicus, probíhá podél m. biceps femoris k hlavičce fibuly (je uložen povrchově), dělí se na n. p. profundus a superficialis. vysílá větévky ke kolennímu kloubu, kožní nerv na laterální stranu lýtka (n. cutaneus surae lateralis) a spojku k n. cutaneus surae medialis. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus phrenicus: převážně motorický nerv z plexus cervicalis (zejm. segmentu c4). na krku probíhá na m. scalenus ant., vstupuje do hrudníku, probíhá předním mediastinem k bránici, kterou inervuje. senzitivní vlákna má k perikardu a pleuře. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus radialis: vřetenní nerv. míšní nerv horní končetiny vycházející z pažní nervové pleteně (plexus radialis). otáčí se okolo pažní kosti na zadní straně paže a na předloktí probíhá po jeho palcové straně až na hřbet ruky. na paži inervuje m. triceps brachii. v blízkosti přechodu na předloktí se dělí na hlubokou a povrchovou větev. hluboká větev inervuje svaly dorzální skupiny předloktí a vydává n. interosseus antebrachii posterior. senzitivní povrchová větev se dělí na nn. digitales dorsales pro laterální polovinu hřbetu ruky a prsty. n. r. dále vydává senzitivní kožní nervy pro zadní a laterální stranu paže, zadní stranu předloktí. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus suralis: senzitivní nerv vznikající spojením n. cutaneus surae medialis se spojkou od n. peroneus. pokračuje po zadní straně lýtka, poté probíhá za zevním kotníkem k laterálnímu okraji nohy. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus tibialis: holenní nerv. smíšený míšní nerv v oblasti bérce, větev sedacího nervu (n. ischiadicus). probíhá v přímém pokračování sedacího nervu v hloubce zadní strany lýtka a okolo vnitřního kotníku ("brňavka") se dostává do oblasti chodidla. v popliteální jamce je uložen povrchněji než cévy. inervuje svaly zadní skupiny bérce, v plantě se dělí na n. plantaris lateralis a medialis. mimo to vydává n. interosseus cruris, senzitivní n. cutaneus surae medialis. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus trigeminus: trojklaný (v. hlavový), smíšený nerv (i. větev n. ophthalmicus, ii. větev n. maxillaris, iii. větev n. mandibularis). motorická část nervu zajišťuje inervaci žvýkacích svalů, vegetativní část nervu přebírá některá vlákna z krčního sympatiku, z ggl. pterygopalatinum, submandibulare a oticum. inervuje podjazykovou a podčelistní slinnou žlázu, má trofický vliv na oční rohovku. senzitivní složka má výrazné ggl. trigeminale (gasserovo ganglion), obstarává chuť v předních 2/3 jazyka, zajišťuje kožní citlivost obličeje, senzitivní inervaci rohovky, spojivky, sliznice dutiny nosní, paranazální a dutiny ústní, dále supratentoriální části mozkových plen a také zubů. nejč. poruchou n. v. jsou neuralgie a postižení pásovým oparem (herpes zoster). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus trochlearis: iv. hlavový nerv, nerv kladkový. tenký nerv inervující okohybný sval m. obliquus superior. jádro je v mezencefalu, vystupuje na dorzální straně mozkového kmene. porucha n. iv. se projeví diplopií a konvergentním strabismem. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus ulnaris: smíšený míšní nerv vycházející z plexus brachialis; prochází po vnitřní straně paže a po vnitřní straně lokte (v oblasti mediálního epikondylu, kde je blízko povrchu - tzv. "brňavka") na předloktí, kde probíhá na jeho palmární straně v mediální oblasti, přičemž jeho konečné větve procházejí až do dlaně (v blízkosti os pisiforme). inervuje některé svaly předloktí a ruky a část kožního povrchu. inervuje m. flexor carpi ulnaris, m. flexor digitorum profundum (mediální část), všechny svaly hypothenaru, interoseální svaly, dva ulnární lumbrikální svaly a m. adductor pollicis a hlubokou hlavu m. flexoris pollicis brevis. senzitivně inervuje část mediální oblasti předloktí a ruky (nn. digitales dorsales, nn. digitales palmares iv. a v.). je nezbytný pro správný pohyb prsty, při jeho obrně vzniká tzv. "drápovitá" ruka, narušena je abdukce prstů a addukce palce. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus vagus: x. hlavový nerv, nerv bloudivý. patří k tzv. postrannímu smíšenému systému. nerv inervující především útroby, a to od oblasti krku až po břišní dutinu. má složku motorickou, parasympatickou, senzitivní, senzorickou. po výstupu z lebky probíhá před v. jugularis int., poté mezi touto žilou a vnitřní, resp. společnou karotidou do hrudní dutiny před aortálním obloukem (vlevo), resp. před pravou a. subclavia (vpravo), za plicním hilem k jícnu, podél něhož oba nervy vstupují do břišní dutiny. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus vestibularis: n. vestibularis je nervem rovnováhy, reaguje prostřednictvím receptorů uložených v sacculu, utriculu a v canales semicirculares. adekvátním podnětem pro receptory je pohyb endolymfy vyvolaný úhlovým zrychlením při pohybu hlavy. probíhá společně s n. cochlearis do mozkového kmene, a dále pokračuje až do pons varoli, kde končí ve svých 4 vestibulárních jádrech (deitersovo, schwalbeho, bechtěrevovo a rollerovo). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nervus vestibulocochlearis: rovnovážný a sluchový (viii. hlavový) nerv. n. cochlearis, sluchový nerv vede vzruchy z receptorů cortiho orgánu, po výstupu skrz porus acusticus internus, pokračuje do kochleárních jader prodloužené míchy. druhý neuron pokračuje přes lemniscus lateralis mozkového kmene a končí v colliculus inferior corporis quadrigemini a v corpus geniculatum mediale. třetí neuron probíhá přes capsula interna, končí v heschlových závitech temporálního laloku. n. vestibularis je nervem rovnováhy, reaguje prostřednictvím receptorů uložených v sacculu, utriculu a v canales semicirculares. adekvátním podnětem pro receptory je pohyb endolymfy vyvolaný úhlovým zrychlením při pohybu hlavy. probíhá společně s n. cochlearis do mozkového kmene, a dále pokračuje až do pons varoli, kde končí ve svých 4 vestibulárních jádrech (deitersovo, schwalbeho, bechtěrevovo a rollerovo). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
nesedativní H1-antihistaminika: skupina nesedativních léčiv, která se vážou na histaminové receptory, ale neaktivují je (inverzní agonismus léků), čímž blokují působení histaminu nebo histaminových agonistů. tato antihistaminika představují heterogenní skupinu sloučenin s odlišnou chemickou strukturou, nežádoucími účinky, distribucí a metabolismem. v porovnání s prvními (první generací) antihistaminiky mají tato nesedativní antihistaminika větší receptorovou specifitu, nižší průnik hematoencefalickou bariérou a méně častěji způsobují ospalost nebo psychomotorické poruchy
nesmyslný kodon: kodon, který nekóduje žádnou aminokyselinu, a není proto rozeznáván žádnou z trna. tímto kodonem je signalizováno ukončení translace daného polypeptidového řetězce, proto je označován také jako kodon terminační. n. k. jsou tři uaa ochre codon, uag amber codon a uga opal codon. kodon uga může být alternativně překládán jako kodon pro selenocystein nebo vystupovat jako kodon terminační. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz/)
nesnášenlivost laktózy: nedostatek laktázy ve střevě, druh malabsorpčního syndromu. relativně častý stav, u některých etnik dosahuje výskyt až několika desítek procent populace. je buď primární, nebo vzniká v rámci střevních chorob, po resekcích apod. (sekundární deficit). při deficitu l. je intolerance laktosy (a nesnášenlivost mléka). nerozštěpená laktosa je kvašena bakteriemi v tlustém střevu, což se projevuje průjmy, plynatostí. intenzita příznaků a míra deficitu se může lišit. výluka mléčných výrobků může vést k nedostatku kalcia a k osteoporóze. v diagnóze se kromě anamnézy uplatňuje toleranční test s laktosou, event. histochemické vyšetření střevní biopsie. terapií je výluka mléčných výrobků (kvašené výrobky bývají dobře tolerovány), důležitá je substituce kalcia. někdy lze podávat laktobacily (substituce enzymu). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
nesouhlas a spor: rozdílné názory nebo spory, které mohou vzniknout např. mezi zdravotníky a pacienty nebo jejich rodinami. také jako nesouhlas a spor s politickým režimem
nespokojenost s tělem: člověk negativně smýšlí o vlastním těle. to zahrnuje názory na jeho velikost a tvar, svalový tonus a obecně nesoulad mezi vlastním typem těla a ideálním typem těla
nesprávné profesionální chování: porušení práva, nařízení nebo profesních standardů
nestabilita genomu: zvýšená tendence genomu k většímu výskytu mutací, za stavu, kdy jsou procesy opravy a replikace genomu dysfunkční
nestabilita kloubu: nedostatek stability kloubu nebo kloubní protézy. k faktorům, které se podílejí na tomto stavu, patří vnitřní kloubní onemocnění a nedostatečná pevnost (integrita) vnějších kloubních struktur, jako jsou kloubní pouzdro, vazy a svaly
nestabilní DNA sekvence: oblast dna, která je vysoce polymorfní a svou stavbou náchylná ke vzniku zlomů, přestaveb a dalších mutací. tyto oblasti často obsahují palindromy nebo repetitivní sekvence. proměnlivost stability sekvence dna je vidět na fragilních místech na chromozomu
nestabilní angina pectoris: jedná se o vážnější formu ischemické choroby srdeční a má zhoršující se průběh. dochází k nárůstu četnosti záchvatů, době trvání či vzniku i v klidových podmínkách. (cit. wikipedie 2016 http://www.cs.wikipedia.org/)
nestejná délka dolních končetin: stav, kdy jedna končetina nedoroste délky té druhé, což může být způsobeno zraněním nebo chirurgicky
nesteroidní antiandrogeny: nesteroidní látky, které blokují účinek androgenů nebo snižují jejich syntézu
nesteroidní estrogeny: nesteroidní sloučeniny s estrogenní aktivitou
nesvalový myosin typu IIA: nesvalová isoforma myosinu typu ii nacházející se převážně v krevních destičkách, lymfocytech, neutrofilech a enterocytech kartáčového lemu
nesvalový myosin typu IIB: nesvalová isoforma myosinu typu ii, která se vyskytuje převážně v neuronální tkáni
neterapeutická modifikace těla: sebeporanění jakožto vyjádření kulturních praktik nebo jako vyjádření kreativity či pouhé identity se může projevit ve formě jakéhosi ocejchování těla nebo jeho části, pořezání, piercingu nebo tetování
neterapeutické experimenty na lidech: experimenty na lidech, které nemají za cíl prospívat subjektům, na nichž se provádí. příkladem neterapeutických experimentů na lidech jsou studie léčiv fáze i (klinické zkoušky, fáze i jako téma) a výzkum zahrnující zdravé dobrovolníky
netholismus: problematické, nutkavé používání internetu, které má za následek výrazné zhoršení fungování člověka v každodenním životě
netriny: proteiny secernované v určitých částech cns v embryonálním vývoji, podílejí se na řízení směru pohybu axonů, a to v závislosti na typu receptoru, který je přítomen na růstovém konusu. typickými zástupci jsou receptory dcc a unc5, na první n. působí jako chemoatraktanty, na druhý jako chemorepelenty. n. jsou svou primární strukturou příbuzné lamininu. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
netuberkulózní mykobakterie: mykobakterie jiné než tuberkulózní: m. abscessus, m. buruli, m. chelonae, m. duvalii, m. flavescens, m. fortuitum, m. gilvum, m. gordonae, m. intracellulare (mycobacterium avium komplex), m. kansasii, m. marinum, m. obuense, m. scrofulaceum, m. szulgai, m. terrae, m. ulcerans, m. xenopi
netěsnost anastomózy: selhání propojení a následný únik vnitřního obsahu (tekutin, sekretů, vzduchu) z chirurgické anastomózy trávicího, dýchacího, urogenitálního nebo kardiovaskulárního systému. nejčastěji k tomu dochází po rozpadu stehů u gastrointestinálních a střevních anastomóz
netěsnost výplní: prosakování tekutiny, nečistot a mikroorganismů mezi stěnami připravené dentální dutiny a výplní
neuralgie: krutá bolest pociťovaná v průběhu nervu. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
neuralgie lícního nervu: neuralgické syndromy projevující se chronickou nebo rekurentní bolestí lícního nervu jako primární projev onemocnění. nemoci trojklaného a lícního nervu se často projevují touto neuralgií
neuralgie trigeminu: neuralgie trigeminu - krutá záchvatovitá bolest objevující se zejm. podél 2. a 3. větve v. hlavového nervu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
neuraminidasa: enzym, který štěpí glykosidové vazby mezi terminální kyselinou sialovou a subterminální galaktózou v oligosacharidech, glykoproteinech, glykolipidech a dalších substrátech. nejznámější je virová neuraminidáza na povrchu chřipkového viru, ale enzym je vlastní i dalších virům, je faktorem virulence bakterií i parazitických prvoků a v neposlední řadě je přítomný v savčích buňkách, kde se vyskytuje v lysozomech, cytosolu i asociovaný s cytoplazmatickou membránou - podílí se na degradaci glykoproteinů a proto vrozený defekt neuraminidázy vede ke vzácné střádací chorobě, sialidóze. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
neurastenie: souhrn duševních a tělesných příznaků, pro něž je charakteristická tzv. dráždivá slabost. projevuje se střídáním podrážděnosti a únavy, bolestmi hlavy, poruchami soustředění, neschopností se uvolnit, nespavostí, řadou vegetativních obtíží (poruchy stolice, impotence, bušení srdce aj.). je součástí neurózy nebo doprovází některá onemocnění jiných orgánů. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
neurexiny: presynaptické molekuly buněčné adheze, které vážou postsynaptické neuroliginy za vzniku transsynaptických adhezí závislých na vápníku. neurexiny rekrutují prostřednictvím svých pdz domén synaptické podpůrné scaffolding proteiny. distribuce a interakce s neuroliginy jsou regulovány pomocí alternativního sestřihu. změny v genech kódujících neurexiny jsou spojeny s kognitivními chorobami, jako jsou např. poruchy autistického spektra, schizofrenie a syndrom podobný pitt-hopkinsovu syndromu 2
neurilema: obal nervových vláken tvořený schwannovými buňkami
neurilemom: nádor, který vzniká ze schwannových buněk lebečních, periferních a vegetativních nervů. klinicky se tyto nádory mohou projevovat jako kraniální neuropatie, nález v oblasti břicha nebo v měkké tkáni, intrakraniální lézí nebo kompresí míchy. z histologického pohledu jsou tyto nádory zapouzdřené, vysoce vaskulární a sestávají z homogenního vzorce dvoufázových vřetenovitých buněk, které mohou mít palisádovou podobu
neuritida: obecný termín pro zánět periferního nebo mozkového nervu. ke klinickým příznakům patří bolest, parestezie, paréza nebo hypestezie
neurity: vláskové výběžky neuronů kultivovaných v tkáňové kultuře a stimulovaných růstovými faktory a dalšími látkami. tyto výběžky mohou postupně vytvořit rozvětvenou strukturu dendritů nebo jeden axon nebo může během dalšího vývoje dojít k jejich resorpci. jako neurit může být označený jakýkoli výběžek embryonálního nebo in vitro kultivovaného neuronu
neuroanatomické techniky pro zobrazení nervových drah: metody používané k označování a sledování nervových drah prostřednictvím axonálního transportu injekčně aplikovaných indikátorů nervových drah
neuroanatomie: studim anatomie nervové soustavy jakožto speciální disciplíny
neuroanestezie: metody anestezie, které se používají při neurologických lékařských zákrocích
neuroaspergilóza: infekce nervového systému způsobené houbami rodu aspergillus, nejčastěji aspergillus fumigatus. aspergilové infekce se mohou vyskytnout u imunokompetentních hostitelů, ale jsou častější u jedinců se syndromem imunologické nedostatečnosti. organismus se může rozšířit do nervového systému z ohniskových infekcí v plicích, z oblasti mastoidů, v dutinách, ve vnitřním uchu, v kostech, v očích, v gastrointestinálním traktu a v srdci. dutinové infekce mohou být lokálně invazivní a vstupují do intrakraniálního prostoru, což vyvolává fungální meningitidu, kraniální neuropatie a abscesy v čelních lalůčkách mozku
neuroaxonální dystrofie: nespecifický termín, který se týká jak patologického zjištění otoku distálních částí axonů v mozku, tak i poruch, které představují toto zjištění. neuroaxonální dystrofie je patrná u různých genetických onemocnění, nedostatku vitamínů a stárnutí. infantilní neuroaxonální dystrofie je autozomálně recesivní onemocnění charakterizované zastaveným psychomotorickým vývojem ve věku 6 měsíců až 2 let, ataxií, dysfunkcí mozkových kmenů a kvadruplegie. vyskytují se také formy u mladistvých a dospělých. patologické nálezy zahrnují atrofii mozku a rozšířenou akumulaci axonálních sféroidů v celém neuroaxisu, periferních nervů a zubní dřeni
neurobehaviorální symptomy: příznaky a symptomy vyšší kortikální dysfunkce způsobené organickými podmínkami. patří mezi ně některé změny chování a poruchy schopností spojených se získáváním, zpracováním a využitím znalostí a informací
neurobiologie: věda o struktuře, růstu, činnosti a funkci neuronů a nervového systému
neuroblastom: maligní nádor raného dětského věku vycházející z buněk nervové tkáně. vzniká maligním zvratem nezralých buněk sympatiku a je typický svým variabilním chováním - bylo pozorováno jeho vyzrávání v benigní ganglioneurom, spontánní regrese, ale i výskyt vysoce maligních forem s rozsevem metastáz. tento typ nádoru je nejběžnějším zhoubným bujením v intraabdominální oblasti, ale může se také rozvinout v oblasti hrudníku, krku, jen zřídka se vyskytuje v centrálním nervovém systému. histologickým znakem jsou jednotné kruhové buňky s hyperchromatickými jádry uspořádané v hnízdech a oddělené fibrovaskulárním septem. neuroblastom může souviset se syndromem opsoklonus-myoklonus
neurochemie: studium složení, chemických struktur a chemických reakcí nervového systému nebo jeho složek
neurochirurgické výkony: chirurgie prováděná na nervovém systému nebo jeho částech
neurochirurgie: chirurgický obor zabývající se léčbou onemocnění a poruch mozku, míchy a periferního a sympatického nervového systému
neurochirurgové: kvalifikovaní lékaři specializovaní na chirurgickou léčbu onemocnění mozku a dalších částí nervového systému
neurocirkulační astenie: jedná se o klinický syndrom projevující se bušením srdce, zkráceným dechem, bodavými bolestmi na hrudi, netypickou dušností. obtíže nejsou vázány na zvýšenou fyzickou námahu. dalšími symptomy mohou být závratě, třes, potivost a nespavost. jde o formu úzkostné poruchy
neurocysticercosis: infekce mozku, míchy nebo perimeningeálních struktur larvami rodu taenia solium (tasemnice dlouhočlenná). larvy vytváří cysty (boubele, cysticerky), ve kterých žijí. infekce může být subakutní nebo chronická a závažnost symptomů závisí na závažnosti imunitní reakce hostitele a umístění a počtu lézí. k nejčastějším klinickým projevům patří záchvaty, mohou se objevit i fokální neurologické deficity
neurocytom: vzácný benigní mozkový nádor postihující převážně mladé dospělé. obvyklým místem výskytu bývá periventrikulární oblast v blízkosti foramen monroi a septum pellucidum a stěny bočních mozkových komor. imunohistochemické a mikroskopické výsledky mohou odhalit expresi neuronspecifické enolázy a synaptofyzinu a buňky obsahující mikrotubuly, neurosekreční granuly a presynaptické váčky
neurodegenerativní nemoci: dědičné a sporadické stavy, které se vyznačují progresivní dysfunkcí nervového systému. tyto poruchy jsou často spojeny s atrofií postižených struktur centrální nebo periferní nervové soustavy
neurodermatitida: dř. souhrnné označení silně svědivých kožních nemocí 1. neurodermitis circumscripta kožní onemocnění charakterizované silným, často záchvatovitým svěděním dobře ohraničených ložisek s pupínky, lichenifikací a okolní zvýšenou pigmentací. ložiska jsou nejč. na krku, předloktí, stehnech, v okolí pohlavních orgánů aj. častější je u žen. syn. lichen simplex chronicus 2. neurodermitis atopica (disseminata) - forma atopického ekzému u dospělých. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
neuroefektorové spoje: synapse mezi neuronem (presynaptickým) a efektorovou buňkou, která je rozdílná od postsynaptického neuronu. neuroefektorové spojení zahrnuje synapse na svalových a sekrečních buňkách
neuroektodermové nádory: maligní nádory, které vznikají v neuroektodermu. neuroektoderm vzniká diferenciací ektodermu u raného embrya a je základem pro centrální a periferní nervový systém, včetně některých gliových buněk
neuroendokrinní buňky: specializované neurony, které produkují hormony jako např. neuropeptidy nebo biogenní aminy. obvykle se nacházejí v nervovém systému (např. v hypothalamu), ale mohou se vyskytovat i v jiných orgánech nebo systémech. tyto neurony obsahují denzní neurosekreční granula a proproteinkonvertázy, které po stimulaci umožňují rychlé uvolnění neurohormonů do krevního oběhu
neuroendokrinní karcinom: skupina karcinomů, které mají společnou morfologii. často se skládají ze shluků a trabekulárních listů kulatých "modrých buněk", zrnitého chromatinu a mají ztenčený okraj u nedostatečně vymezené cytoplasmy. k neuroendokrinním nádorům patří karcinoidy, malobuněčné ("ovískové") karcinomy, medulární karcinom štítné žlázy, merkelův nádor, kožní neuroendokrinní karcinom, nádory z ostrůvků slinivky břišní (nádory z langerhansových ostrůvků) a feochromocytom. v nádorových buňkách se nacházejí neurosekreční granuly
neuroendokrinní nádory: neuroendokrinní nádory vznikají nekontrolovaným dělením neuroendokrinních buněk. mají původ v neuroektodermu (také zvaný ektoblast, epiblast), ze kterého se rozvíjí neuroendokrinní systém. ke společným rysům většiny neuroendokrinních nádorů patří ektopická tvorba hormonů (často přes apud buňky), přítomnost nádorových antigenů a složení izoenzymu
neuroendokrinologie: studium anatomických a funkčních vztahů mezi nervovým a endokrinním systémem
neuroendoskopie: používání neuroendoskopů pro diagnózu choroby a její léčbu. v neuroendoskopii je obvykle neuroendoskop propojen s počítačovým systémem neuronavigace a slouží tak i jako navigace při neurochirurgických zákrocích
neuroendoskopy: nástroje pro vizuální zkoumání vnitřních struktur souvisejících s neurochirugickými výkony. existují dvě velké kategorie neuroendoskopů, rigidní a flexibilní pro různé typy výkonů
neuroepitelová tělíska: inervované skupinky neuroepitelových buněk, které se nacházejí v plicích. slouží jako receptory pro hladinu kyslíku v dýchacích cestách, při hypoxii uvolňují regulační peptidy a serotonin
neuroepitelové buňky: speciální smyslové buňky epitelového původu. patří sem buňky chuťových pohárků, čichové sliznice, hlemýždě vnitřního ucha a neuroepitelových tělísek
neuroepitelové nádory: nádory složené z neuroepiteliálních buněk, které jsou schopné se diferenciovat do neuronů, oligodendrocytů a astrocytů. většina kraniospinálních nádorů je neuroepiteliálního původu
neurofarmakologie: vědní obor (podobor farmakologie) studující účinky léčiv na funkce centrální a periferní nervové soustavy
neurofeedback: přístrojová metoda, která využívá neurologickou zpětnou vazbu (monitorováním elektrické energie mozku eeg) k regulaci mozkové činnosti a dosažení lepší sebekontroly a výkonu. tato technika se snaží posílit žádoucí činnost mozku a nervové spoje a tím dosáhnout dlouhodobého zlepšení např. u klientů s adhd a add
neurofibrily: vlákna v neuronech viditelná (po příslušném barvení) v optickém mikroskopu, v axonu a dendritech probíhají paralelně, v těle neuronu se kříží. jsou tvořena elektronmikroskopicky viditelnými neurofilamenty a neurotubuly. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
neurofibrilární klubka: abnormální struktury, které se nacházejí v různých částech mozku. jsou složené z párově heliakálních filament obsahujících hyperfosforylovaný tau-protein. postupně zabírají celý prostor cytoplazmy určitých skupin buněk kůry velkého mozku, hipokampu, mozkového kmene a mezimozku. jsou jedním z příznaků alzheimerovy nemoci, počet těchto klubek zjištěný histologicky post mortem koreluje se stupněm demence. některé studie naznačují, že se antigeny klubek dostávají do oběhu jak během normálního stárnutí, tak u pacientů s alzheimerovou nemocí
neurofibrom: neurofibrom - nezhoubný nádor vyrůstající z nervového obalu, podobný neurinomu. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
neurofibromatóza 1: recklinghausenova nemoc - 1. r. neurofibromatóza - dědičné onemocnění s mnohočetnými nádorky na kůži a v nervovém systému. na kůži jsou četné drobné vazivové nádory (fibromy) a skvrny (typicky barvy bílé kávy). v různých místech se objevují nádory z nervových obalů (neurinomy, neurofibromy). při výraznějším postižení nervového systému těmito nádory vznikají komplikace (poruchy hybnosti, zraku, sluchu aj.). 2. forma kostního postižení při hyperparatyreóze, viz osteodystrofie. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
neurofibromatóza 2: autozomálně dominantní porucha projevující se vysokým výskytem neuromů akustiku, schwannomů (neurilemomů) jiných mozkových a periferních nervů a dalších benigních nádorů, včetně intrakraniálních meningeomů, ependymomů, spinální neurofibromů a gliomů. toto onemocnění je spojeno s mutacemi genu nf2 (geny neurofibromatózy 2) na chromozomu 22 (22q12) a obvykle se klinicky projevuje v první nebo druhé dekádě života
neurofibromatózy: skupina relativně častých autosomálně dominantních dědičných poruch s vysokou mírou spontánních mutací vytvářejících množství neurofibromů nebo neurilemomů. neurofibromatóza 1 (obecná neurofibromatóza) tvoří přibližně 95% případů, jsou popsány další rozmanité podtypy (např. neurofibromatóza 2, neurofibromatóza 3, atd.)
neurofibromin 2: membránový protein homologní s rodinou proteinů erm (ezrin-radixin-moesin) asociovaných s cytoskeletem, které regulují fyzikální vlastnosti membrán. změny neurofibrominu 2 jsou příčinou neurofibromatózy 2
neurofibrosarkom: maligní nádor, který vzniká z drobných kožních nervů, je místně agresivní a má tendence metastazovat. mezi charakteristické histopatologické vlastnosti patří množící se atypické vřetenovité buňky se štíhlým vlnitým a špičatý jádrem, hypocelulární oblasti a oblasti charakteristické organizovanými přesleny z fibroblastické proliferace. mezi nejčastější místa výskytu patří končetiny, retroperitoneum a trup. tyto nádory se často objevují v dětství, často ve spojení s neurofibromatózou 1
neurofyziologický monitoring: systematické kontrolování stavu a funkcí pacientova centrálního nervového systému v průběhu choroby či po zranění, a to za použití různých neurologických diagnostických technik
neurofyziologie: vědecký obor zabývající se fyziologií nervového systému