NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
antispermatogenní látky: mechanické nebo chemické prostředky, které zničí spermie v mužských pohlavních orgánech a blokují spermatogenezi
antistatické látky: chemické sloučeniny aplikované na materiály kvůli snížení jejich elektrostatického náboje
antistreptolysin: protilátka proti streptolysinu a. určení titru antistreptolysinu o v séru pacienta - přítomnost prokazuje, že se vyšetřovaný jedinec dostal do styku s kmenem streptokoka produkujícího tento enzym. (upraveno podle velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
antisérum: sérum, které obsahuje protilátky. získává se ze zvířete, které bylo imunizováno injekcí antigenu nebo injekcí mikroorganismů obsahujících antigen
antitoxiny: antiséra z imunizovaných zvířat, která jsou purifikována a používána jako pasivní imunizační látky proti specifickým bakteriálním toxinům
antitrichomonádové látky: látky užívané k léčbě trichomonádových infekcí
antitrombiny: endogenní faktory a léky, které přímo inhibují účinek thrombinu, obvykle blokováním jeho enzymatické aktivity. odlišují se od nepřímých inhibitorů trombinu (jako je heparin), které působí tak, že zesilují inhibiční účinky antitrombinů
antituberkulotika: léky proti tuberkulóze. chemoterapeutika a antibiotika působící proti mycobacterium tuberculosis. podávají se v kombinaci (mj. i s ohledem na snadný vznik rezistence), a to po dobu několika měsíců v rámci určitých léčebných režimů a za pravidelných kontrol. použití jednotlivých látek závisí na jejich baktericidním či bakteriostatickém účinku, schopnosti působit na intracelulární mykobakterie, odolnosti vůči vzniku rezistence a na vedlejších účincích (právě i s ohledem na dlouhodobou terapii). k hlavním patří z antibiotik streptomycin, rifampicin, z chemoterapeutik isoniazid, ethambutol, pyrazinamid. jiný (méně přesný) název je tuberkulostatika. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
antituberkulózní antibiotika: látky získané z různých druhů mikroorganismů, které se samostatně nebo v kombinaci s jinými látkami používají při léčbě různých forem tuberkulózy; většina těchto látek je pouze bakteriostatická, vyvolává u organismů rezistenci a může být toxická
antitusika: látky potlačující kašel/kašlací reflex. působí centrálně na dechové centrum. expektorancia, která se také používají při léčbě kašle, působí lokálně
antiuratika: léky proti dně (urátové artritidě), resp. léky snižující koncentraci močové kyseliny v krvi, např. alopurinol. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
antiveniny: antiséra užívaná k potlačení otravy zvířecími jedy, zejména hadími jedy
antivirové látky: přípravky používané v profylaxi nebo terapii virových onemocnění. mezi způsoby, kterými mohou působit, patří zabránění virové replikace inhibicí virové dna-polymerázy, vazba na specifické receptory na povrchu buněk a inhibice pronikání viru nebo jeho rozbalování, inhibice syntézy virových proteinů nebo blokování pozdních stadií sestavování viru
antrakosilikóza: silikóza kombinovaná s antrakózou (zaprášení plic uhlokopů). (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
antrakóza: usazování uhelného prachu (sazí) v plicích, které bývají modročerně zbarvené. výraznější je u horníků, ale v určité míře se vyskytuje u většiny populace v průmyslových oblastech. čistá a. je neškodná. (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
antrax: infekční bakteriální onemocnění (původce bacillus anthracis), jehož zdrojem jsou zvířata (antropozoonóza). postihuje kůži (vředová forma), plíce nebo střeva. k nákaze lidí dochází obv. kůží, vzácněji inhalací či alimentárně. nákaza je v současnosti vzácná, obv. profesionální. inkubace je cca 1-3 dny někdy až 5 dnů, někdy ovšem jen několik hodin. forma kožní se projevuje jako červenohnědá papula, která se mění na pustulu (pustula maligna), ev. karbunkl (carbunculus contagiosus), později s ulcerací a vznikem černé eschary. forma plicní vzniká rozšířením pův. kožní infekce nebo vznikne vdechnutím antraxového bacilu; má těžký průběh s plicním edémem a selháváním dechových funkcí. bývají postiženy mezihrudní uzliny, zánět má hemoragický charakter. gastrointestinální forma je velmi vzácná; ve střevní stěně dochází k hemoragické nekróze, reakci mezenteriálních uzlin a k sepsi. k průkazu může sloužit přímá mikroskopie, kultivace, pokus na zvířeti ev. sérologie. léčí se antibiotiky, megadávkami penicilinu, streptomycinem, popř. erytromycinem; dále kortikoidy; nutná je celková péče. mírná lokální forma nemusí vždy vyžadovat antibiotika. prognóza plicní a střevní formy je nejistá, při pozdní léčbě může být průběh smrtelný. bacily antraxu jsou zneužívány k výrobě biologických zbraní. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
antropogenní vlivy: změny životního prostředí způsobené lidskou činností
antropologie: věda zabývající se vznikem člověka, jeho vývojem, tělesnými znaky a vlastnostmi, nověji i kulturou. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
antropologie fyzická: studuje člověka po stránce biologické, zkoumá zdravé lidské tělo. předmětem fyzické antropologie je výzkum biologické evoluce, vývoj lidského druhu, vývoj lidských ras a rozdíly mezi rasami, odchylky tělesných znaků, a další. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
antropometrie: technika, která se zabývá měřením velikosti, hmotnosti a proporcí lidského těla nebo těla jiného primáta
antroposofie: poznání lidské přirozenosti. spirituální a mystická doktrína, která vyvstala z teozofie a zakládá se hlavně na filozofii rudolfa steinera, rakouského sociálního filozofa (1861-1925)
antrum pyloricum: vrátníková předsíň (antrum pyloricum) představuje začátek pylorické části při incisura angularis, tj. zářezu na malém zakřivení (kurvatuře, curvatura minor) oddělujícím tělo žaludku (corpus ventriculí) od doprava pokračující předsíně. pylorické antrální žlázy tvoří hlen a obsahují endokrinní g-buňky vylučující gastrin. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
antrální cévní ektázie žaludku: zřetelná vaskulární léze v antrum pyloricum, která se projevuje protáhlými rozšířenými cévami (ektáziemi) vycházejícími z pyloru. povrch cév připomíná pruhy na povrchu melounu. tyto léze způsobují akutní i chronické gastrointestinální krvácení
anulus fibrosus: fibrózní prstenec v meziobratlové ploténce obklopující nucleus pulposus. jeho trhlinky až roztržení vznikají při diskopatii. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
anulární granulom: benigní granulomatózní onemocnění neznámé etiologie, charakterizované kruhem lokalizovaných nebo diseminovaných papul nebo uzlíků na kůži a palisádovitě uspořádanými histiocyty, které obklopují nekrobiotická ložiska vzniklá degenerací kolagenních struktur kůže
anurie: zástava močení a tvorby moči. provází selhání ledvinných funkcí, např. při těžkém onemocnění ledvin či šoku. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
anxiolytika: léky odstraňující úzkost (anxietu), skupina psychofarmak. k a. patří zejm. benzodiazepiny ovlivňující gaba-ergní neurotransmisi (zejm. alprazolam, klasicky chlordiazepoxid, dále oxazepam a event. i diazepam). k ovlivnění serotoninergní transmise se v indikaci a. používají rovněž ssri či snri (venlafaxin). ze starších látek se jako a. používaly meprobamát a barbituráty. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
anální atrézie: vrozená neprůchodnost řitního otvoru. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
anální fisura: bolestivá lineární trhlina na okraji konečníku. vypadá jako prasklina nebo štěrbina ve sliznici konečníku a je velmi bolestivá a obtížně léčitelná
anální kanál: poslední součást tlustého střeva, spodní úsek konečníku, který následuje po rozšířené částí konečníku (ampulla recti) a končí řitním otvorem
anální váčky: párové anální žlázky nebo váčky umístěné po straně análního kanálu, které produkují a uchovávají tmavou páchnoucí tekutinu (u šelem jako např. u skunků a psů). vyprázdněná tekutina slouží k pachové obraně (u skunků) nebo ke značkování teritoria (psi)
aorta: srdečnice. největší tepna organismu, která vystupuje přímo z levé srdeční komory. probíhá hrudníkem a břišní dutinou (před páteří) až do bederní oblasti, kde se dělí (bifurkace) na dvě kyčelní tepny (aa. ilicae). vystupuje z ní v různých částech řada větví, které zásobují okysličenou krví všechny orgány těla. a. ascendens - vzestupná a., počáteční úsek a. přecházející v aortální oblouk (arcus aortae). navazuje a. descendens, která má část hrudní (a. thoracica) a břišní (a. abdominalis). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
aorta abdominalis: aorta abdominalis tvoří nepárové pokračování hrudního oddílu aorty a transportuje okysličenou krev ke všem břišním a pánevním orgánům, zásobuje svaly zad, břišní stěny a bránici, zevní pohlavní orgány a dolní končetiny. abdominální aorta běží těsně při páteři po levém boku vena cava inferior od hiatus aorticus bránice (v úrovni th12) až ke své bifurkaci (l4), kde se dělí na arteriae iliacae communes (a. iliaca communis dextra et sinistra). (upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
aorta thoracica: aorta thoracica je hrudní část sestupné aorty. navazuje na arcus aortae ve výšce th3-th4 a dále běží nejdříve při levém boku obratlů, postupně se dostává před ně a pokračuje kaudálně. po průchodu hiatus aorticus bránice v úrovni th12 pokračuje jako aorta abdominalis. (upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
aorto-ventrikulární tunel: vrozená srdeční vada charakterizovaná patologickou komunikací mezi aortou a pravou nebo levou srdeční komorou
aortografie: rentgenová vizualizace aorty a jejích větví pomocí injekce kontrastní látky s použitím perkutánní punkce nebo katetrizace
aortální aneurysma: výduť aorty, dnes nejč. aterosklerotického původu s lokalizací zejm. v břišní oblasti aorty (a. abdominální a., zkr. aaa). v případě jeho ruptury se objeví bolesti břicha, někdy vyzařující do kříže, rozvíjí se šokový stav. léčba ruptury musí být co nejrychleji chirurgická, v diagnóze lze použít ct, event. angiografii. aneurysma lze operovat i elektivně, možnostmi jsou klasická operace s náhradou tepny nebo endovaskulárně (aplikace stentgraftu). v minulosti často vznikalo ve třetím stadiu syfilis, často v aortě ascendentní. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
aortální chlopeň: chlopeň mezi levou komorou a aortou, tvořená třemi poloměsíčitými lamelami (valvula semilunaris). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
aortální insuficience: nedomykavost aortální chlopně, jedna z aortálních vad. nedomykavá chlopeň není schopna dokonale zabránit zpětnému toku krve z aorty do levé komory (regurgitaci), což vede k zatěžování srdce nadměrným objemem krve. může být vrozená nebo častěji získaná, zejm. po revmatické horečce, dř. též po syfilis. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
aortální intramurální hematom: atypická forma aortální disekce, kdy dochází k subintimální disekci v tunica media bez počáteční lacerace v tunica intima. může mít počátek v ruptuře vasa vasorum
aortální stenóza: zúžení aortální chlopně, které ztěžuje průtok krve z levé komory do aorty. levá komora musí pumpovat krev proti zvýšenému odporu a po delším trvání vady může být značně zvětšena (hypertrofie) a poškozena. při větší tělesné námaze se nedostává do oběhu dostatečné množství krve, což způsobuje závratě až krátká bezvědomí a bolesti na hrudi, které mají podobný vznik jako u anginy pectoris. nejč. je stenóza na úrovni chlopně (valvární a. s.), vzácněji je subvalvární a vzácně supravalvárně. valvární je vrozená nebo je porevmatickou vadou. termín "stenóza aorty" může označovat a. s. nebo též koarktaci aorty. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
apamin: toxin produkovaný včelou (apis mellifera), působí na cns. jde o peptid, který prochází hematoencefalickou bariérou, ovlivňuje iontové kanály (blokuje kaliové kanály aktivované kalciem). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
aparát dělícího vřeténka: buněčná struktura, nezbytná při jaderném dělení (mitóze, či meióze). skládá se z mikrotubulů, které "vyrůstají" z centrozómů na obou koncích buňky. vzniká z vláken, která se vytváří mezi rozdělenou centriolou. rozeznáváme tři typy vřeténkových mikrotubulů: 1/ astrální mikrotubuly směřují v cytoplazmě do všech směrů, přispívají k ukotvení, orientaci a oddalování pólů vřeténka, 2/ kinetochorové mikrotubuly se napojují na kinetochory, což jsou speciální proteinové komplexy na centromerách chromozómů, a jsou tedy přímo zodpovědné za pohyb chromozómů v anafázi, 3/ překryvné nebo také polární mikrotubuly udržují tvar vřeténka. po mikrotubulech se pohybují molekulární motory bílkovinného původu. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
apatie: snížení citové reaktivity, minimální nebo žádná citová reakce na zevní podněty. dlouhodobě při těžších duševních onemocněních, např. schizofrenii, přechodně u větší únavy, vyčerpanosti nebo u některých celkových onemocnění. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
apatite-wollastonite-containing glass ceramic: used as iliac spacers, as bone-deficient fillers, and as artificial vertebral bodies
apatity: podvojná sloučenina fosforečnanu vápenatého s fluoridem vápenatým a chloridem vápenatým; velmi rozšířený minerál ve vyvřelinách a přeměněných horninách, surovina pro výrobu superfosfátu, jako hexagonální krystaly či jemnozrnné hmoty je součástí kostí a zubů. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
apendektomie: chirurgické odstranění appendixu ("slepého střeva"), větš. v případě zánětu (viz appendicitida), u žen někdy i při zánětech vaječníků (viz adnexitida). v současnosti se obv. provádí laparoskopicky (miniinvazivní chirurgie). (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
apendicitida: zánět červovitého přívěsku (appendixu), zánět "slepého střeva". nejčastější zánětlivá náhlá příhoda břišní. akutní a. se projevuje celkovou nevolností a bolestí břicha. ta je v typických případech nejprve neurčitá kolem pupku, později se stěhuje do pravého podbřišku a stává se ostrou a bodavou. dochází k dráždění pobřišnice a při proděravění appendixu k jejímu zánětu (peritonitidě) s celkově těžkým stavem. u malých dětí, těhotných a u netypicky uloženého appendixu může být průběh odlišný. u žen je někdy třeba odlišit zánět vaječníků (adnexitidu), který může drážděním z appendixu i vznikat. akutní a. se nejčastěji léčí operativním odstraněním červovitého přívěsku - appendektomií, některé případy se řeší nejprve konzervativně (ledové obklady, dieta, popř. antibiotika). chronická a. probíhá méně bouřlivě s opakovanými bolestmi břicha. příznaky nejsou zcela typické, proto je někdy nutné vyloučit jiná onemocnění. je-li diagnóza potvrzena, volí se obv. operace. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
apendix: appendix - lat. přívěsek. bez dalšího určení označuje červovitý přívěsek slepého střeva (viz cékum) lat. pendeo viset. (cit. velký lékařský slovník online 2012, http://lekarske.slovniky.cz/)
apetenční chování: chování zvířat při hledání (potravy, partnera atd.). různorodá přípravná fáze instinktivního chování nebo posloupnost vzorců, např. hledání potravy nebo průběh námluv před spářením se. apetenčním chováním se všeobecně rozumí vyhledávání podnětů, jež vedou ke konečnému pudovému jednání. je to často déle trvající činnost, v níž se kromě vrozených prvků uplatňuje i zkušenost a učení. apetenci například ilustruje šelma navštěvující místa, kde by se mohla vyskytovat kořist, tedy vyhledávající spouštěcí podněty k lovu. (veselovský: etologie. praha : academia 2005, s. 53)
apexifikace: metoda ošetření devitalizovaného zubu s nedokončeným vývojem. po pročištění se kořenový kanálek provizorně zaplní pastou (např. kalciumhydroxid). otevřený apex se pak postupně uzavírá buď tvorbou tvrdých substancí v pojivové tkáni, nebo činností buněk hertwigovy pochvy. kontrolní návštěvy s výměnou pasty jsou potřebné, průměrná doba léčení je 12-18 měsíců. při úspěchu se kořenový kanálek zaplní definitivní výplní. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
apikoplasty: plastidy nesloužící k fotosyntéze, ale syntéze aromatických látek. vznikly endosymbiózou červené řasy. nacházejí se u výtrusovců (kmen apicomplexa), kam patří plasmodium malariae. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
apiterapie: léčebné použití včelích produktů jako jsou včelí jed, med, včelí pyl, propolis a mateří kašička
aplastická anemie: anemie z útlumu kostní dřeně, která přestává vytvářet nejen červené krvinky, ale též leukocyty a trombocyty. bývá důsledkem podání některých léků, působení chem. látek či ozáření apod. kromě příznaků a. trpí postižený sníženou odolností proti infekcím a krvácivými poruchami. kostní dřeň je chudá, v krvi je nízký počet retikulocytů, erytrocyty jsou obv. normální. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
aplikace a dávkování: užij ve spojení s léky pro dávkové formy, způsoby podávání, frekvenci a délku podávání, dávky léků a účinky těchto faktorů
aplikace inhalační: podání léčiv respirační cestou / vdechováním ústy. zahrnuje insuflaci do dýchacích cest
aplikace intravaginální: vkládání léčiv do vagíny k léčbě lokálních infekcí, nádorů nebo k vyvolání porodu. dávky léčiv mohou být např. ve formě medikovaného pesaru, výplachové tekutiny a čípků
aplikace intravezikální: instilace (podání tekutiny do tělní dutiny) nebo jiné podávání léků do močového měchýře, obvykle k léčbě místního onemocnění, včetně nádorů
aplikace orální: podávání léků, chemických nebo jiných látek ústy
aplikace oční: aplikace farmaceuticky účinných látek na tkáně oka
aplikace rektální: vkládání léků do konečníku, obvykle využívané pro zmatené nebo nekompetentní pacienty, jako jsou děti a kojenci a velmi staří nebo komatózní lidé
aplikace sublinguální: podávání dávky léku v rozpustné formě pod jazyk
aplikovaná behaviorální analýza: behaviorální věda je uplatňována s cílem zlepšit sociálně významné otázky, jako jsou problémy chování a učení. u osob s diagnózou intelektuálního a vývojového postižení, včetně autismu, rozdělujeme behaviorální metody na komplexní nebo cílené
apoenzymy: proteinové složky enzymových komplexů (holoenzymů). apoenzym je holoenzym bez kofaktorů nebo prostetických skupin potřebných pro enzymatickou funkci
apoferritiny: krystalický protein schopný ukládat železo v tělních buňkách, zejm. v játrech, tvořením feritinu. apoferitin je schopen ve své dutině uskladnit i další ionty a změnou vlastností prostředí je uvolnit. jeví se tak jako slibný kandidát pro dopravu cytostatických léčiv do nádorových buněk
apokrinní žlázy: a. žlázy - potní žlázy spojené s vlasovým míškem a vyskytující se zejm. v podpaží a v ochlupení v ohanbí. vyvíjejí se v pubertě a jejich produkt je spojen s charakteristickým zápachem potu. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
apolipoprotein A-I: apoa-1 je hlavní strukturální součástí lipoproteinů o vysoké hustotě, které jsou ateroprotektivní. apolipoprotein a-i je významnou regulační součástí lipoproteinových komplexů. je tvořen v játrech a střevě. přenáší lipidy z tkání do jater k další metabolizaci. je strukturálním proteinem hdl - cholesterolu
apolipoproteiny: proteinové složky na povrchu lipoproteinů. tvoří vrstvu obklopující hydrofobní lipidové jádro. existuje několik tříd apolipoproteinů, z nichž každá hraje jinou roli v transportu lipidů a metabolismu lipidů. tyto proteiny jsou syntetizovány hlavně v játrech a střevech. apolipoproteiny v krvi se označují písmeny abecedy
apomixie: asexuální reprodukce jejímž výsledkem je vytvoření životaschopných semen z květů bez fertilizace - oplodnění (tj. bez využití pylu). potomci rostlin vytvořených z apomiktických semen (nepohlavně vzniklých) jsou dokonalými klony rodičů
apomorfin: látka příbuzná morfinu vyvolávající zvracení (emetikum). používá se rovněž k léčbě parkinsonovy nemoci, má dopaminergní působení. účinkuje velmi rychle, má ovšem krátký poločas. vedlejším účinkům na trávicí ústrojí se předchází premedikací prokinetikem (domperidonem). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
aponeuróza: tenká vazivová blána, která je plošně rozprostřenou šlachou. výrazné aponeurózy jsou např. na ruce (palmární a. a a. na dorzu prstů) a noze. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
apoplexie hypofýzy: náhlé přerušení krevního zásobování hypofýzy, které vede k nekróze tkáně a ztrátě funkce hypofýzy (hypopituitarismus). nejčastější příčinou je krvácení nebo infarkt adenomu hypofýzy. může být také způsobené akutním krvácením do sella turcica (následkem úrazu hlavy), intrakraniální hypertenzí nebo jiným akutním krvácením do centrálního nervového systému. ke klinickým příznakům patří silná bolest hlavy, hypotenze, oboustranná porucha zraku, bezvědomí a kóma
apoproteiny: proteinové složky řady komplexů, jako jsou enzymy (apoenzymy), feritin (apoferritiny) nebo lipoproteiny (apolipoproteiny)
apoptóza: jeden z procesů, skrze něž dojde k buněčné smrti (buňky - smrt) (srovnej s nekrózou a autofagocytózou). apoptóza je proces odpovědný za fyziologické vymizení buněk a zdá se, že je ve své podstatě naprogramován. jsou pro něj charakteristické výrazné morfologické změny v jádře a cytoplazmě, rozštěpení chromatinu v místech pravidelného intervalu, endonukleolytické rozštěpení genomické dna (dna fragmentace) v internukleosomálních oblastech. tento režim buněčné smrti následuje po mitotickém dělení, které reguluje velikost živočišných tkání, ale je to také mechanismus přinášející patologické procesy spojené s růstem nádoru
apovitellenin: low mw protein readily isolated from major lipoprotein of avian egg yolk
apraxie: neschopnost vykonávat složitější a účelné pohyby (odemknout dveře, obléci se apod.). vlastní hybnost končetiny přitom není porušena. důsledek neurologických poruch mozku (zejm. mozkové kůry) v oblasti temenního laloku a někdy rovněž těžkého jaterního selhání, při němž se v těle hromadí látky poškozující funkci mozku. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
apraxie chůze: porucha schopnosti se přesouvat, jejímž původcem není smyslová porucha nebo motorická slabost. s apraxií chůze může být spojena porucha frontálního laloku, nemoci bazálních ganglií (např. parkinsonské poruchy), multiinfarktová demence, alzheimerova choroba a další podmínky
apraxie ideomotorická: forma apraxie, vyznačující se získanou neschopností provádět komplexní motorické aktivity navzdory schopnosti naplánovat akci. tento stav je přičítán narušení spojení mezi dominantním parietálním lalokem a doplňkovými premotorickými kortikálními oblastmi na obou hemisférách
aprepitant: antagonista neurokininových receptorů 1 (nk1), který se užívá při léčbě nevolnosti a zvracení způsobených lékovou terapií a pro prevenci pooperační nevolnosti a zvracení
aprindin: antiarytmikum třídy ib, které se užívá k léčbě ventrikulárních a supraventrikulárních arytmií
aptamery nukleotidové: krátké oligonukleotidy nebo peptidy schopné zcela specifické vazby k cílové molekule. pův. oligonukleotidy připravené laboratorně metodou selex, která pro danou cílovou molekulu připraví obrovský počet různých oligonukleotidů náhodnou kombinací nukleových bází (až 1014) a z nich postupně vybere ty, které vykazují největší afinitu. jejich použití vedlo k objevu přirozených aptamerů, viz riboswitch. (cit. velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
apudom: obecné označení nádorů spojených s buňkami systému apud (apud buňky), bez ohledu na jejich konkrétní označení
apyrasa: vápníkem aktivovaný enzym, který katalyzuje hydrolýzu atp za vzniku amp a ortofosfátu. může také působit na adp a další nukleosidtrifosfáty a difosfáty. ec 3.6.1.5
aquaeductus cerebri: úzký kanálek mezi iii. a iv. komorou mozkovou. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
aquaeductus cochleae: kanálek, jímž je spojen perilymfatický prostor s prostorem subarachnoidálním. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
aquaeductus vestibularis: kostěný kanálek spojující vestibulární aparát vnitřního ucha se zadní částí vnitřního povrchu kosti skalní. probíhá jím ductus endolymphaticus a dvě malé krevní cévy
arabinofuranosylcytosintrifosfát: trifosfátový nukleotidový analog, který je biologicky aktivní formou cytarabinu. inhibuje syntézu jaderné dna
arabinofuranosyluracil: pyrimidinový nukleosid vytvořený v těle (v játrech a ledvinách) deaminací cytarabinu
arabinonukleosidy: nukleosidy, jejichž cukernou částí je arabinosa
arabinonukleotidy: nukleotidy, jejichž cukernou částí je arabinóza
arabská guma: pryskyřice (klej) získávaná z mízy některých druhů akácií, které rostou v severní africe. ve vodě tvoří sliz nebo sirup. velký význam má i v současném potravinářství (zahušťovadlo, emulgátor a stabilizátor nápojů) a lékařství (plnivo a zahušťovadlo v zubním lékařství, při výrobě léčiv - potahování dražé). jde o dobře stravitelnou směs sacharidů a glykoproteinů, která se používá v potravinářství jako stabilizátor. arabská guma má silný svíravý účinek. obsahuje taniny, sliz a flavonoidy. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
arachidonát-12-lipoxygenasa: enzym, který katalyzuje oxidaci kyseliny arachidonové za vzniku 12-hydroperoxyarachidonátu (12-hpete), který je sám rychle přeměněn peroxidázou na 12-hydroxy-5,8,10,14-eikosatetraenoát (12-hete). 12-hydroperoxidy se přednostně tvoří v krevních destičkách
arachidonát-15-lipoxygenasa: enzym, který katalyzuje oxidaci kyseliny arachidonové za vzniku 15-hydroperoxyarachidonátu (15-hpete), který se rychle mění na 15-hydroxy-5,8,11,13-eikosatetraenoát (15-hete). 15-hydroperoxidy se přednostně tvoří v neutrofilech a lymfocytech
arachidonát-5-lipoxygenasa: enzym, který katalyzuje oxidaci kyseliny arachidonové za vzniku 5-hydroperoxyarachidonátu (5-hpete), který je rychle přeměněn peroxidázou na 5-hydroxy-6,8,11,14-eikosatetraenoát (5-hete). 5-hydroperoxidy se přednostně tvoří v leukocytech
arachidonátlipoxygenasy: enzymy katalyzující oxidaci kyseliny arachidonové na hydroperoxyarachidonáty. tyto produkty jsou pak rychle přeměněny peroxidázou na hydroxyeikosatetraenové kyseliny. polohová specifita enzymové reakce se v jednotlivých tkáních liší. konečná lipoxygenázová dráha vede k leukotrienům. ec 1.13.11.-
arachnida jako vektory: členové třídy pavoukovců (arachnida), zvláště pavouci, štíři, roztoči a klíšťata, kteří přenášejí infekční organismy z jednoho hostitele na druhého nebo z neživotného rezervoáru na životného hostitele
arachnodaktylie: prodloužení prstů do délky způsobené kostní dysplazií, resp. hyperchondroplazií, jejíž podstata není dosud přesně objasněna. nepostihuje pouze prsty rukou, ale i ostatní kostní systém. vyskytuje se v rámci marfanova syndromu, ale i mimo něj v kombinaci s malformací čočky, páteře, zubů i zevního ucha aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
arachnoidea: tenká bezcévná membrána obalující mozek a míchu. leží mezi pia mater a dura mater. od pia mater je oddělená subarachnoideálním prostorem, který je vyplněný mozkomíšním mokem
arachnoiditida: chronický zánět pavoučnice (arachnoidey), důsledkem jsou její srůsty vznikající v různých oblastech mozku či míchy. vyvolávajícím činitelem může být mj. nádor, úraz, operace aj. a. má různé neurologické příznaky podle místa, které je postiženo (poruchy zraku, citlivosti, hybnosti, epileptické záchvaty atd.). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
arachnoidální cysty: intrakraniální nebo spinální dutiny obsahující tekutinu podobnou mozkomíšnímu moku. stěna cysty je složena z arachnoidálních buněk. nejčastěji jde o cysty vývojové nebo vzniklé následkem traumatu. nitrolební arachnoidální cysty se obvykle vyskytují v sousedství arachnoidální cisterny a k příznakům patří hydrocefalus, bolest hlavy, záchvaty a fokální neurologické příznaky
araldite: induces experimental asthma in immunized guinea pigs; rn given refers to araldite; see also record for araldite b
araldite B: polymer used in hip prosthesis; see also records for araldite and epon
aralkovité: čeleď vyšších dvouděložných rostlin z řádu miříkotvaré (apiales), podtřídy rosidae, třídy magnoliopsida. jsou to dřeviny a výjimečně i byliny se střídavými jednoduchými nebo složenými listy. mnohé druhy mají nápadná okolíkovitá květenství. z naší květeny sem patří břečťan a pupečník. aralkovité mají význam především jako zdroj léčiv (např. ženšen) a jako okrasné rostliny. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
araukárie: rod stálezelených jehličnanů z čeledi araucariaceae (blahočetovité), z řádu pinales. patří sem blahočet chilský (araucaria araucana)
arašídový olej: olej získaný z arašídů (semen podzemnice olejné)
arbaprostil: syntetický analog prostaglandinu e, který chrání žaludeční sliznici, zabraňuje ulceraci a podporuje hojení peptických vředů. ochranný účinek je nezávislý na inhibici kyselin. je také silným inhibitorem funkce pankreatu a může inhibovat růst experimentálních nádorů
arboviry: označení pro viry různých skupin, které jsou přenášeny na obratlovce členovci sajícími krev. způsobují onemocnění různého charakteru, např. záněty mozk, (u nás zejm. klíšťový), horečnatá onemocnění s vyrážkou (např. dengue), krvácivé stavy (hemorhagické horečky, žlutá zimnice) aj. nemoci (arbovirózy) se často označují podle místa výskytu a mají exotické názvy. k a. patří viry ze skupin togavirů (vč. flavivirů), bunyavirů aj. dalšími zástupci jsou bunyaviry, nairoviry, orbiviry, vesikuloviry. v širším smyslu se k nim řadí i rhabdoviry a arenaviry, kde infekce není přenášena hmyzem, ale přímo z jiného savce. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
archebakteriální chromozomy: struktury v jádře archeálních buněk tvořené z dna nebo obsahující dna, které nesou genetickou informaci nezbytnou pro tuto buňku
archeologie: archeologie je věda studující minulé lidské společnosti prostřednictvím hmotných archeologických pramenů. mezi ně patří lidské výtvory (artefakty), ale i zbytky přírodního původu, které byly člověkem neúmyslně ovlivněné (ekofakty). (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
archeální RNA: ribonukleová kyselina v organismech domény archea se podílí na syntéze proteinů a také má regulační a katalytickou roli
archeální antigeny: látky s antigenní aktivitou, které jsou archeálního původu
archeální proteiny: proteiny získané z různých druhů archeí. (archea je rozsáhlá skupina (doména) prokaryotických jednobuněčných organismů. dnes jsou známy především jako extrémofilní organismy. hrají významnou roli v koloběhu prvků, zejména uhlíku, dusíku a síry.) (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
architektonické výkresy: práce sestávající z výkresů architektury a architektonických projektů, ať už byl projekt realizován či nikoli
architektura: umělecká a vědecká/technická práce při navrhování budov a konstrukcí, navrhování celkového zastavěného prostředí včetně územního plánování, urbanismu a krajinářské architektury
arcus senilis: šedobílý prstenec lipidových depozit rohovky při limbu oka. obvykle oboustranný. vzniká ve věku nad 60 let. jeho zevní obvod je ostře ohraničený na rozdíl od méně ostře ohraničeného vnitřního obvodu. lipidová depozita difundují z limbálních cév. při vzniku před 50. rokem věku pátráme po metabolických poruchách lipidů (hypercholesterolemii) = arcus lipoides corneae. nemá vliv na zrakovou ostrost. (cit. wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
area hypothalamica lateralis: oblast hypotalamu spojená mediálně s dráhou fasciculus mammillothalamicus a přední částí fornixu. laterálně je ohraničena okrajem capsula interna a subtalamickou oblastí. obsahuje nucleus hypothalamicus lateralis, nucleus tuberomammillaris, nuclei tuberales laterales a vlákna fasciculus telencephali medialis
area postrema: malá oblá vyvýšenina po stranách iv. komory, která má spojení s ncl. solitarius a s jádry n. ix. a x., s hypothalamem, amygdalou a míchou. area postrema leží vně hematoencefalické bariéry a je chemorecepční spouštěcí zónou pro zvracení
arekolin: látka ze skupiny arekových alkaloidů patřící mezi piperidinové alkaloidy izolovaná z betelové palmy, anthelmintikum s parasympatomimetickými vlastnostmi. je agonistou jak na muskarinových, tak na nikotinových acetylcholinových receptorech. na tichomořských ostrovech byl používán jako euforiant
arenaviry Nového světa: jedna ze dvou skupin virů rodu arenavirus, považuje se za součást komplexu nového světa. zahrnuje virus junin, virus pichinde, virus amapari a virus machupo. ty jsou příčinou lidských hemoragických horeček hlavně ve střední a jižní americe
arenaviry Starého světa: jedna ze dvou skupin arenavirů. patří sem virus lassa a virus lymfocytární choriomeningitidy, který je v současnosti rozšířen celosvětově
argident bio 85: consists of gold, platinum and iridium in a base of zinc and indium
argident yellow 1: consists of gold, platinum, palladium, silver and 3% copper and zinc
arginasa: enzym močovinového cyklu katalyzující hydrolýzu argininu na močovinu a ornithin. nedostatek arginázy způsobuje hyperargininemii. ec 3.5.3.1
arginin vasopresin: převládající forma savčího antidiuretického hormonu. je to nonapeptid obsahující arginin v poloze 8 a dva cysteiny vázané disulfidovou vazbou na pozicích 1 a 6. arg-vasopresin se používá k léčbě diabetes insipidus nebo ke zvýšení vazomotorického tonu a krevního tlaku
arginin-tRNA-ligasa: enzym, který katalyzuje připojení argininu k jeho specifické transferové rna. ec 6.1.1.19
argininjantarová acidurie: vrozená porucha metabolismu argininu s autozomálně recesivní dědičností (chromozom 7p) v důsledku deficience argininsukcinátlyázy. vada se projeví větš. záhy po narození těžkou hyperamonemií. mortalita je vysoká. mírnější formy se projeví psychomotorickou retardací s epizodami zvracení, hepatosplenomegalií. v plasmě, v moči a v likvoru je vysoká hladina argininjantarové kyseliny. prognóza je nepříznivá i u mírnějších forem onemocnění. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
argininkinasa: enzym, který katalyzuje fosforylaci guanidinového dusíku argininu v přítomnosti atp a dvojmocného kationtu s tvorbou fosforylargininu a adp. ec 2.7.3.3
argininsukcinátlyasa: enzym močovinového cyklu, který štěpí argininsukcinát na fumarát a arginin. jeho absence vede u člověka k metabolickému onemocnění argininsukcinátové acidurii. ec 4.3.2.1
argininsukcinátsynthasa: enzym močovinového cyklu, který katalyzuje tvorbu kyseliny argininjantarové z citrulinu a kyseliny asparagové za přítomnosti atp. nepřítomnost nebo nedostatek tohoto enzymu způsobuje u lidí metabolické onemocnění citrulinemii. ec 6.3.4.5
arginyl-glycyl-aspartic acid-(amino-polyethylene glycol): has inhibitory effect on experimental metastasis
argon: vzácný plyn s chemickou značkou ar, atomovým číslem 18 a relativní atomovou hmotností 39,948. používá se v zářivkách a všude tam, kde je požadována inertní atmosféra a nelze použít dusík
argyrie: šedavé zbarvení kůže, konjunktivy a vnitřních orgánů, způsobené ukládáním solí stříbra. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
ariston AT: a bis-gma, udma, dimethacrylate composite resin
ariston liner: consists of 2-hydroxyethyl methacrylate and methacrylate-modified polyacrylic acids in ethanol
arnika: rod rostlin čeledi asteraceae. prha arnika (arnica montana) je tradičně využívána jako léčivá rostlina. v lékařství se používá zejména v kardiologii, v lidovém léčitelství zevně na rány, otoky a záněty. má široké použití v homeopatii. arnica obsahuje silice, arnicin, arnisterol, flavonoidy, taniny a resin
aromatasa: enzym, který katalyzuje desaturaci (aromatizaci) kruhu a u c19-androgenů a převádí je na c18-estrogeny. v tomto procesu se odstraní 19-methyl. tento enzym je vázaný na membránu a nachází se v endoplazmatickém retikulu buněk produkujících estrogen - buněk vaječníků, placenty, varlat, tukové a mozkové tkáně. aromatáza je kódována genem cyp19 a funguje v systému cytochromů p-450 v komplexu s nadph-cytochrom c-reduktázou
aromaterapie: používání vůní a esencí z rostlin k ovlivnění nálady nebo chování jedince a k dosažení fyzické, duševní a emocionální pohody. chemické látky, které jsou obsažené v éterických olejích rostlin, mají celou řadu léčebných vlastností a byly používány v minulosti v africe, asii a indii. aromaterapie je nejvíce aplikována v oblasti alternativní medicíny
aromatické hydroxylasy: velká skupina cytochrom p-450 (hem-thiolát) monooxygenáz, které tvoří komplex s nadh-fmn-oxidoreduktázou při četných oxidacích aromatických sloučenin. katalyzují hydroxylaci širokého spektra substrátů a jsou důležité v metabolismu steroidů, léků a toxinů, jako např. fenobarbital, karcinogeny a insekticidy
aromatické uhlovodíky: organické sloučeniny obsahující uhlík a vodík ve formě nenasycené, obvykle hexagonální kruhové struktury. sloučeniny mohou mít jednoduchý kruh nebo dvojité, trojité nebo vícenásobné kondenzované kruhy
arousal: kortikální bdělost, připravenost svalového tonu, podrážděnost, nespavost, excitovanost. předpokládá se, že se jedná o reakci na smyslové podněty prostřednictvím retikulárního aktivačního systému
arrestin: protein vnějšího segmentu tyčinek sítnice o velikosti 48 kd, součást fototransdukční kaskády. arrestin tlumí aktivaci g-proteinu vazbou na fosforylovaný fotolyzovaný rodopsin. po injekčním podání laboratorním zvířatům způsobuje arrestin experimentální autoimunitní uveitidu
arsen: arsenicum, as (z=33, ar=74,9216). prvek v.a skup. period. soustavy. má více modifikací. nejč. jako stříbřitě šedý kov, další modif. je žlutý a černý a. slouč. velmi jedovaté, zejm. oxid arsenitý (arsenik čili otrušík, zvaný též jed borgiů) a plynný arsenovodík (páchne po česneku). v soudním lékař. slouží k důkazu a. marshova zkouška. slouč. působí toxicky na kardiovask. systém, git, cns, ledviny, játra, kůži. má též karcinogenní a teratogenní úč. dříve se slouč. a. užívalo k léčbě syfilis (salvarsan). slouč. a. byly známy již ve starověku, čistý připravil r. 1250 němec albertus magnus. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
arsenamid: navržené chemoterapeutikum proti filáriím a trichomonádám
arsenazo III: organokovová sloučenina obsahující arzen, azobarvivo. v klinicko-biochemické praxi se využívá ke stanovení koncentrace vápníku - tvoří s ním barevný chelát
arsenikové přípravky: anorganické nebo organické sloučeniny obsahující arsen
arsenitany: anorganické soli nebo organické estery kyseliny trihydrogenarsenité
arseničnany: anorganické nebo organické soli a estery kyseliny trihydrogenarseničné
arsenátreduktasy: oxidoreduktázy, které specificky redukují arzeničnanový ion na arzenitový ion. redukce arzeničnanu je kritickým krokem pro jeho biotransformaci do formy, která může být transportována pomocí atpáz přenášejících arzenitany nebo sdružena se specifickými proteiny obsahujícími sulfhydryl za účelem detoxikace (metabolická detoxikace léků). arzenátreduktázy vyžadují redukční ekvivalenty, jako je glutaredoxin nebo azurin
arsfenamin: jedno z prvních vědecky prezentovaných chemoterapeutik, původně užívaný k léčení syfilidy a nemocí protozoálního původu, jeho oxidační produkty (oxofenarsin) jsou metabolicky aktivní. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
artefakty: uměle vzniklá struktura, nález apod. pojem se používá např. v histologii, má-li pozorovaný objekt odlišnosti, které zaživa nemá a které jsou důsledkem předchozího zpracování odebraného vzorku. stejně se označují i umělé struktury např. na rentgenových snímcích. v dermatologii kožní léze vznikající na zdravé kůži úmyslným konáním "postiženého". mohou mít velmi rozmanitý charakter. vyskytují se zejm. u psychopatických osob. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
artemether: derivát artemisininu, který se užívá pro léčbu malárie
artemisininy: artemisinin je přírodní extrakt z pelyňku druhu artemisia annua. chemicky patří mezi seskviterpenické laktony a používá se jako lék proti malárii. v současnosti se artemisinin produkuje pomocí geneticky modifikovaných kvasinek a existuje celá řada polosyntetických derivátů (arthemeter, artesunát, dihydroartemisinin, atd.). (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
arteria axillaris: arteria axillaris - lat. tepna podpažní. je pokračováním a. subclavia a přechází do a. brachialis. její větve mimoto zásobují svaly kolem ramenního kloubu, některé svaly hrudníku a část mléčné žlázy. k větvím a. a. patří a. thoracica suprema a lateralis, a. thoracoacromialis, a. subscapularis, a. circumflexa humeri ant. a post.. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
arteria basilaris: bazilární tepna. vzniká spojením pravé a levé a. vertebralis uvnitř lebky a probíhá na spodině mozkového kmene. rozděluje se na zadní mozkové tepny (a. cerebri posterior). spolu s vnitřní karotidou (arteria carotis) se podílí na krevním zásobení mozku. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria brachialis: tepna pažní. je pokračováním a. axillaris, větví se na a. radialis a a. ulnaris. její větví, která zásobuje svaly paže a loketní kloub, je a. profunda brachii. a. b. probíhá na vnitřní straně paže, kde je možné hmatat její puls. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria carotis communis: největší krční tepna. levá společná karotida (carotis communis sinistra) vychází přímo z oblouku aorty, pravá společná karotida (carotis communis dextra) vyúsťuje z hlavopažního kmene. krkavice zásobuje krví velkou část mozku, hlavy a krku. obě společné krkavice stoupají podél boků průdušnice a jícnu a za štítnou žlázou. v oblasti za horní okrajem štítné chrupavky se dělí na karotidu zevní (arteria carotis externa) a na karotidu vnitřní (arteria carotis interna). (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
arteria carotis externa: a. carotis externa je jednou z hlavních tepenných větví těla, která kromě samotného mozku zásobuje hlavu, většinu orgánů a svaly přední strany krku a zčásti také šíjové svalstvo. vzniká v trigonum caroticum jako ventromediální větev a. carotis communis. (upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
arteria carotis interna: a. carotis interna je jednou ze dvou hlavních větví a. carotis communis. vzniká jejím rozdělením v trigonum caroticum, které se nachází na úrovni horního okraje štítné chrupavky. zásobuje obsah očnice i s koulí oční, oční víčka, kůži čela a hřbetu nosního, sliznice středoušní dutiny, dva okrsky pleny mozkové, hypofýzu a mozek. (upraveno podle wikiskripta 2019 http://www.wikiskripta.eu/)
arteria centralis retinae: tepna zásobující krví sítnici oka s výjimkou vrstvy tyčinek a čípků zásobovaných z cévnatky. vystupuje z a. ophthalmica, vstupuje cca 1-1,5 cm za očním bulbem do zrakového nervu, s nímž se dostává do sítnice, kde vystupuje v exkavaci disku. dělí se na větévky do jednotlivých kvadrantů oka. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria cerebri anterior: přední mozková tepna. jedna z konečných větví a. carotis interna. probíhá po mediální ploše hemisfér podél corpus callosum; zásobuje větší část vnitřní plochy hemisfér. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria cerebri media: střední mozková tepna. jedna z konečných větví a. carotis interna. probíhá v zářezu mezi frontálním a temporálním lalokem, zásobuje větší část zevní plochy hemisféry. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria cerebri posterior: zadní mozková tepna. konečná větev a. basilaris. probíhá po bazální části temporálního laloku (jehož větší část a týlní lalok zásobuje). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria coeliaca: tlustý tepenný kmen vystupující z břišní aorty ve výši přechodu hrudní a bederní páteře. záhy se dělí se na tři tepny zásobující některé orgány dutiny břišní (supramezokolickou oblast): játra, slezinu a žaludek a částečně též dvanáctník, slinivku břišní a omentum (a. gastrica sinistra, a. hepatica communis, a. lienalis). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria femoralis: stehenní tepna. je pokračováním a. iliaca externa. v oblasti třísla na ní lze hmatat puls. touto tepnou se rovněž mnohdy zavádí do tepenného řečiště, popř. až do srdce, katétr. a. f. přechází v a. poplitea. největší větví je a. profunda femoris. podobný průběh má stehenní žíla (v. femoralis). někdy je označována jako a. f. superficialis. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria gastroepiploica: tepna zásobující krví část žaludku a velkého omenta. a. g. dextra je větví a. gastroduodenalis, a. g. sinistra vychází z a. lienalis. obě tepny probíhají ve velkém omentu podél velké kurvatury žaludku a existují mezi nimi anastomózy. pravá tepna se někdy využívá v kardiochirurgii k vytvoření bypassu. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria hepatica: jaterní tepna. a. h. communis je obv. větví truncus coeliacus, u pyloru se dělí na a. h. propria, která prochází okrajem malého omenta (lig. hepatoduodenale) do jater a zásobuje je tepennou krví, a na a. gastroduodenalis. a. h. propria má větev a. gastrica dextra, dělí se na dvě větve pro levý a pravý lalok jaterní, z pravého jde a. cystica k žlučníku. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria iliaca: společná tepna kyčelní. párová tepna dlouhá cca 5 cm, vzniklá rozdělením aorty ve výši čtvrtého bederního obratle. probíhá podél vnitřního okraje m. psoas a ve výši lumbosakrálního skloubení se dělí na zevní a vnitřní tepnu (viz a. iliaca externa, interna). v místě bifurkace přes ni přechází ureter. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria lienalis: tepna slezinná. nejsilnější větev truncus coeliacus, přivádí krev do sleziny. probíhá vinutě za žaludkem, podél horního okraje slinivky, na jejímž krevním zásobení se rovněž podílí (a. pancreatica dorsalis, inferior, magna, a. caudae pancreatis). její větví je rovněž a. gastroepiploica sinistra. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria maxillaris: čelistní tepna; vystupuje z a. carotis externa jako silnější z obou konečných větví (spolu s a. temporalis superf.) zhruba na vnitřní straně krčku mandibuly. její větve zásobují část obličeje, oblast středního ucha, zuby obou čelistí a část tvrdé pleny mozkové (a. meningea media). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria mesenterica inferior: tepna vystupující z břišní aorty v lumbální oblasti a zásobující tepennou krví tlusté střevo od přechodu příčného tračníku v tračník sestupný (flexura lienalis), kde má anastomózy s a. m. superior, až po část konečníku. k větvím patří a. colica sinistra, aa. sigmoideae, a. rectalis superior. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria mesenterica superior: tepna vystupující z břišní aorty pod odstupem truncus coeliacus a zásobující tepennou krví tenké střevo a část tlustého střeva k přechodu příčného tračníku v tračník sestupný (flexura lienalis), kde má anastomózy s a. m. inferior (inframezokolická oblast). k větvím patří a. pancreaticoduodenalis inferior, aa. jejunales, aa. ilei (ileales), a. ileocolica, a. colica dextra a media. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria ophthalmica: tepna odstupující uvnitř lebky z vnitřní karotidy a vstupuje do očnice. zásobuje rovněž oční bulbus včetně sítnice (a. centralis retinae) a slznou žlázu (a. lacrimalis). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria poplitea: lat. tepna zákolenní. je pokračováním a. femoralis, dělí se na a. tibialis anterior a posterior. větve viz a. genus. v zákolenní jamce je na ní možné hmatat puls. je prakticky bez svalové složky stěny. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
arteria pulmonalis: plicnice, tepna pro jednu plíci (a. p. dextra, sinistra). společný výstup ze srdce se označuje truncus pulmonalis. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)