NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
endogenní retroviry: retroviry, které se integrovaly do buněk zárodečné linie (proviry), ztratily infekční kapacitu, ale zachovaly si schopnost transpozice
endoglin: endoglin (cd105) je homodimerický transmembránový protein, který je součástí komplexu receptoru transformujícího růstového faktoru β (tgfβ). gen pro cd105 je u lidí lokalizován na 9 chromozomu a je vysoce exprimován především ve slezině, plicích a dalších tkáních. endoglin je důležitý pro správnou tvorbu krve během embryonálního vývoje. jeho nedostatek může vést k porušení hematopoézy. izoforma s-cd105 hraje také důležitou roli během senescence endotelových buněk, což vede ke kardiovaskulárním onemocněním. mutace endoglinu může způsobit hereditární hemoragickou teleangiektázii, autosomálně dominantní vaskulární onemocnění, projevující se zvýšeným krvácením. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
endokard: vnitřní srdeční vrstva, která vystýlá srdeční dutiny a vyskytuje se v srdci všech obratlovců (a u žádných bezobratlých živočichů). je to vlastně endotel, podobný endotelu uvnitř cév. lidský endokard je tvořen jednou vrstvou epiteliálních buněk a pod ní uloženou (různě tlustou) vrstvou vaziva. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
endokarditida: zánět nitroblány srdeční (endokardu) a chlopní. bývá nejč. původu revmatického nebo infekčního (bakteriální či mykotická). infekční e. se klasicky dělila na akutní a subakutní ("loudavou"). vzniká často na chlopních již poškozených předchozí revmatickou e., v současnosti se do popředí dostávají i e. při prolapsu mitrální chlopně, e. na umělých chlopních a e. u toxikomanů. etiologicky se často uplatňují grampozitivní koky (streptokoky, stafylokoky, enterokoky), mohou se uplatnit i další (haemophilus, gramnegativní tyčky na umělých chlopních, pseudomonády, kandidy). k příznakům patří celkové projevy infekce, vznik šelestů, příznaky související s embolizací, příznaky komplikací (např. löhleinova nefritida, hemodynamické poruchy). diagnosticky se uplatňuje echokardiografie a kultivace původců z hemokultury. léčba je antibiotiky, při závažném poškození funkce chlopní je nutný kardiochirurgický zákrok. neinfekční e. je zejm. revmatického původu, v těžkých stavech vzniká tzv. marantická (trombotická) e. (spojená zejm. s hyperkoagulací, trombózou a embolizací), libmanova-sacksova e. vzniká při sle, löfflerova e. je spojena s eozinofilní infiltrací. onemocnění poškozující chlopně s následným vznikem chlopenní vady, která je zároveň rizikovým faktorem pro vznik opakování e. osoby s prodělanou e. jsou rizikovou skupinou při jakémkoliv invazivním zákroku, který se provádí pod clonou antibiotik. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
endokardiální fibroelastóza: ztluštění endokardu, které je způsobené proliferací fibrózní a elastické tkáně, zpravidla levé komory. to vede k poruše srdeční funkce (restriktivní kardiomyopatii). onemocnění se nejčastěji vyskytuje v dětství, vzácně v dospělosti. je často spojené s vrozenými vadami srdce, infekcemi nebo genovými mutacemi. autozomálně dominantně dědičná forma je způsobená defektním proteinem tafazzinem, který je kódovaný genem taz
endokardové polštáře: struktura fetálního srdce, vypouklá oblast v srdeční přepážce mezi síněmi a komorami. během vývoje se z nich vytváří dva atroventrikulární kanály, základy budoucí trojcípé a dvojcípé chlopně
endokrinní buňky: sekreční buňky žláz s vnitřní sekrecí. secernují hormony přímo do krevního oběhu. mohou produkovat peptidy, steroidy, neuropeptidy nebo biogenní aminy
endokrinní chirurgické výkony: chirurgický úkon provedený na endokrinních žlázách
endokrinní disruptory: látky, případně směsi látek, které zasahují do normálních funkcí endokrinního systému a mohou tak narušovat fyziologické funkce endogenních hormonů. mohou vést k aktivaci nebo inhibici endokrinních signálních drah a hormonálního metabolismu, zasahovat do syntézy, sekrece, transportu, vazby nebo eliminace přirozených hormonů podílejících se na udržování homeostáze, reprodukce, vývinu a/nebo chování organismu. jedná se zejména o syntetické látky (chemikálie používané v průmyslu a domácnosti, změkčovadla, hormonální antikoncepce, léky), ale najdeme zde i látky přirozeně se vyskytující (př. fytoestrogeny). značnou část ed tvoří pesticidy. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
endokrinní nemoci kostí: onemocnění kostí spojená s hyperfunkcí nebo hypofunkcí žláz s vnitřní sekrecí
endokrinní systém: systém žláz, které uvolňují výměšky (hormony) přímo do oběhového systému. kromě endokrinních žláz sem patří i chromafinní systém a neurosekreční systémy
endokrinní žlázy: žlázy bez přímého vývodu, vylučující hormony přímo do krevního oběhu. tyto hormony ovlivňují metabolismus a další funkce tělesných buněk
endokrinologie: obor medicíny zabývající se metabolismem, fyziologií a poruchami endokrinního systému a diagnózou a léčbou hormonálních poruch
endokrinologové: lékaři, kteří se specializují na léčbu nemocí endokrinního systému
endoleak: pooperační krvácení z aortálního aneurysmatu endovaskulárně ošetřeného zavedením graft-stentu endoluminální cestou (implantací cévních protéz). je spojené s přetlakem ve výduti, jejím rozšířením a následnou rupturou
endolymfa: tekutina vyplňující blanitý labyrint vnitřního ucha. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
endolymfatický hydrops: akumulace endolymfy ve vnitřním uchu vedoucí ke vzniku tlaku a zkreslení struktur vnitřního ucha, jako jsou hlemýžď a semicirkulární kanálky. endolymfatický hydrops se projevuje percepční nedoslýchavostí, tinnitem a někdy vertigem
endolymfatický zkrat: chirurgická fistulizace (vytvoření píštěle) membránového labyrintu vnitřního ucha mastoidním, subarachnoidálním nebo kochleárním zkratem. tento postup se používá při léčbě menierovy choroby
endometritida: zánět sliznice děložní (endometria). rozlišuje se zánět děložního hrdla (cervicitida) a děložního těla. nejčastěji je e. způsobena bakteriemi včetně možné infekce kapavkou. k zánětu dochází většinou šířením z jiných části pohlavního ústrojí (zejm. z pochvy) nebo po některých chirurgických výkonech, potratech či porodu. bývá přítomen výtok (fluor genitalis), bolesti, poruchy menstruace, zvýšená teplota, sexuální obtíže (např. algopareunie). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
endometrium: slizniční vrstva dělohy. e. prodělává výrazné cyklické změny, které souvisejí s tvorbou hormonů ve vaječnících a projevují se jako menstruační cyklus. v jeho první fázi se e. připravuje na zachycení oplodněného vajíčka. po ovulaci, není-li vajíčko oplodněno, dochází k postupnému odumírání vrchních částí e. až k jeho odloučení při menstruačním krvácení. při oplodnění se e. dále mění (decidua) a podílí se na tvorbě placenty. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
endometriální stromální nádory: nádory endometriálního stroma, které někdy postihují také myometrium. tyto nádory obsahují buňky, které mohou být více či méně podobné normálním stromálním buňkám. endometriální stromální nádory se dělí do tří skupin: (1) benigní endometriální stromální noduly, (2) stromální sarkom s nízkým stupněm malignity nebo stromální endometrióza (endolymfatická stromální myóza) a (3) maligní endometriální stromální sarkom
endometriální stromální sarkom: jde o mezenchymální nádory dělohy vznikající z endometriálního stroma. vyskytují se v nízké či vysoké malignitě. nádory prostupují do endometriálního stromatu různorodými buňkami a mnoha mitózami a široce metastazují
endometrióza: výskyt ložisek sliznice dělohy v podobě cyst i v jiných částech pohlavního ústrojí, popř. i v jiných orgánech (např. ve střevě). sliznice v těchto cystičkách prodělává stejný cyklus jako je menstruační cyklus v děloze a způsobuje tak ženě obtíže, které jsou typicky vázány na její cyklus. charakter těchto obtíží je dán konkrétní lokalizací e., např. bolestivost, obtíže s vyprazdňováním, sexuální obtíže (dyspareunie), výrazné krvácení. poměrně častá je sterilita, která po léčbě může ustoupit. příčiny e. nejsou zcela známy. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
endometroidní karcinom: adenokarcinom charakteristický přítomností buněk podobných glandulárním buňkám endometria. jedná se o běžný histologický typ karcinomu vaječníků a karcinomu endometria. velice často se objevuje souběžný výskyt této formy adenokarcinomu v obou tkáních
endomyokardiální fibróza: stav charakterizovaný ztluštěním endokardu a subendokardu (myokardu) komor, vyskytuje se především u dětí a mladých dospělých v tropických oblastech. fibróza se šíří od apexu srdce, často zasahuje chlopně a omezuje tak plnění příslušné komory (restriktivní kardiomyopatie)
endonukleasa IV: enzym, který katalyzuje endonukleolytické štěpení fosfodiesterových vazeb na purinových nebo apyrimidinových místech (ap-místech) za vzniku 5'-fosfooligonukleotidových koncových produktů. tento enzym preferuje jednořetězcovou dna (ssdna) a dříve byl klasifikován jako ec 3.1.4.30
endonukleasy: enzymy, které katalyzují hydrolýzu vnitřních vazeb ribo- nebo deoxyribonukleotidových řetězců za vzniku polynukleotidů nebo oligonukleotidů. ec 3.1.-
endonukleasy specifické pro jednořetězcové nukleové kyseliny: enzymy, které katalyzují endonukleolytické štěpení jednořetězcových oblastí molekul dna nebo rna, přičemž ponechávají dvouřetězcové oblasti neporušené. jsou zvláště užitečné v laboratoři pro produkci molekul dna s "tupými konci" z dna s jednořetězcovými konci a pro citlivé genetické techniky, jako jsou testy rezistence k nukleáze, které zahrnují detekci jednořetězcové dna a rna
endopeptidasa Clp: atp-dependentní proteáza vyskytující se u prokaryot, v chloroplastech a mitochondriích. jedná se o rozpustný komplex více podjednotek, který se účastní odbourávání mnoha abnormálních proteinů
endopeptidasa K: enzym, který katalyzuje hydrolýzu keratinu a dalších proteinů se specifitou podobnou subtilizinu. hydrolyzuje peptidové amidy. endopeptidáza k pochází z plísně tritirachium album limber. ec 3.4.21.64
endopeptidasy: podtřída peptidových hydroláz, které katalyzují vnitřní štěpení peptidů nebo proteinů. skupina enzymů hydrolyzujících peptidové vazby uvnitř (dlouhých) řetězců molekul proteinů; spolu s exopeptidázami (odštěpujícími koncové aminokyseliny) tvoří skupinu peptidáz. endopeptidázy jsou obvykle specifické pro určitou aminokyselinu, rozlišují se např. asparaginové e. (pepsin, kathepsin e), cysteinové e. (papain, kathepsin k), serinové e. (trypsin, chymotrypsin, trombin, plasmin) a rozsáhlá skupina metaloendopeptidáz (např. kolagenáza); známa je také threoninová endopeptidáza v proteazomu. (uprav. podle velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/)
endopeptidasy závislé na ATP: endoproteázy, které obsahují proteolytické centrální domény a atpázové regulační domény
endoplazmatické retikulum: soustava vzájemně propojených miniaturních membránových cisteren a kanálků, která se nachází v cytoplazmě drtivé většiny eukaryotních buněk. napojuje se na buněčné jádro a obvykle i na golgiho aparát. rozlišujeme drsné (nebo hrubé) er, na jehož vnějším povrchu jsou přisedlé ribozomy, a hladké er bez přisedlých ribozomů. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
endoreduplikace: typ jaderné polyploidizace, kdy probíhá vícečetná replikace dna, ale již nedojde k rozdělení buňky a vzniká buňka polyploidní
endoribonukleasy: rodina enzymů, které katalyzují endonukleolytické štěpení rna. zahrnuje ec 3.1.26.-, ec 3.1.27.-, ec 3.1.30.- a ec 3.1.31.-
endoribonukleasy specifické pro uridylát: endoribonukleázy, které štěpí rna na 5'-polyuridinových místech řetězce
endoskopická mukózní resekce: při emr (endoskopické mukozní resekci) se k odstranění léze se používají endoskopické kličky
endoskopické operace přirozenými otvory: chirurgické procesy prováděné skrze přirozené tělesné otvory, jakými jsou ústa, nos, močová trubice nebo konečník, jimiž se provádí vyšetření tělesných dutin se kterými jsou propojeny
endoskopie: metoda umožňující prohlédnutí vnitřních tělesných dutin nebo dutých orgánů. má význam diagnostický i terapeutický. do dutin se endoskop zavádí přirozenými otvory (např. ústy, konečníkem, močovou trubicí) či otvory uměle pro tento účel vytvořenými (u laparoskopie, mediastinoskopie, neuroendoskopie). její rozvoj byl ovlivněn technickým vývojem v oblasti optiky (ohebná vlákna vedoucí světlo) a videa. jde o řadu vyšetření nazývaných podle vyšetřovaného orgánu (vyšetření žaludku - gastroskopie, průdušek - bronchoskopie, močových cest - cystoskopie aj.). kromě pohledu umožňuje též odběr vzorků (biopsii) k dalšímu vyšetření. e. ohebnými (flexibilními) přístroji je pro pacienta poměrně málo zatěžující, je možné ji provést ambulantně a podle potřeby ji opakovat. uplatňuje se i v léčbě (ercp, odstranění polypů aj.), což zkracuje dobu nemoci a zmenšuje počet komplikací. srov. fibroskopie. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
endoskopie trávicího systému: endoskopické vyšetření, léčba či chirurgický zákrok v trávicím traktu
endoskopy: nástroje pro vizuální zkoumání vnitřních dutin těla. v endoskopii se užívají rigidní (tubusové) endoskopy a flexibilní fibrooptické endoskopy (fibroskopy) pro různé typy prohlížení
endoskopy gastrointestinální: nástroje pro vizuální vyšetření vnitřku gastrointestinálního traktu
endosonografie: ultrazvukové vyšetření s použitím endoskopie. např. e. prostaty z rekta. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
endosperm: vnitřní živné pletivo semen většiny krytosemenných rostlin, které obklopuje a vyživuje embryo. vzniká paralelně při oplodnění vajíčka. může mít proměnlivou úroveň ploidie. pro obsah škrobů, olejů a proteinů je významným zdrojem lidské potravy
endotel: buněčná vrstva vystýlající vnitřek cév. e. je aktivní tkání, je důležitý pro ovlivnění hemostázy a vazodilataci či vazokonstrikci cév, kontrolovanou permeabilitu cévní stěny, produkuje řadu látek, např. oxid dusnatý, prostacyklin, endotelin, adhezní molekuly. narušení jeho funkce (endoteliální dysfunkce) se podílí na vzniku řady chorob, např. aterosklerózy. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
endotel-mezenchymální transformace: fenotypové změny endoteliálních buněk na mezenchymové během vývoje nebo během chorobných stavů jako jsou zánět, nádor, fibróza nebo kardiovaskulární onemocnění
endotelin konvertující enzymy: metaloendopeptidázy, které přeměňují big endotelin na endotelin-1
endotelin-1: peptid o 21 aminokyselinách produkovaný v různých tkáních včetně endoteliálních a vaskulárních buněk hladkého svalstva, neuronů a astrocytů v centrálním nervovém systému a endometriálních buňkách. působí jako modulátor vazomotorického tonu, buněčné proliferace a produkce hormonů
endoteliny: polypeptid (21 aminokyselin) s výrazně vazokonstrikčními účinky. tvořen různými buňkami vč. endotelií, účinkuje přes specifické receptory na endotelie, buňky hladkých svalů apod. v myokardu má vliv na vznik hypertrofie. existují různé typy molekul e. i receptory. e.-1 má receptor eta, který po stimulaci vede k vazokonstrikci, a etb, který vede k vazodilataci. e. ovlivňuje patogenezi řady chorobných stavů, např. se podílí na funkční složce portální hypertenze, jeho plasmatická koncentrace koreluje s pokročilostí srdečního selhání. syntetické blokátory e. se používají v léčbě. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
endoteliální buňky: vysoce specializované epitelové buňky, které v jedné vrstvě (endotel) vystýlají srdce a krevní a lymfatické cévy. mají polygonální tvar a vzájemně jsou spojené pomocí těsných spojů (tight junction). tato spojení umožňují permeabilitu pro specifické makromolekuly přenášené přes endotel
endoteliální buňky pupečníkové žíly (lidské): endoteliální buňky, které lemují krevní cévy pupečníku. r
endoteliální progenitorové buňky: buňky odvozené z kostní dřeně, které se nalézají v dospělém krevním oběhu a mají schopnost proliferovat a diferencovat se na zralé endoteliální buňky
endoteliální relaxační faktory: parakrinní látky produkované cévním endotelem s relaxačními (vazodilatačními) účinky na hladké svaly cév. bylo identifikováno několik faktorů včetně oxidu dusnatého a prostacyklinu
endotoxemie: přítomnost endotoxinu v krvi. e. v portální oblasti při portální hypertenzi se podílí na aktivaci makrofágů, uvolnění oxidu dusnatého a cytokinů a na cirkulačních změnách. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
endotoxinová tolerance: snížená kapacita odpovídat po počáteční expozici endotoxinu na další stimulace. je charakterizovaná sníženou reaktivitou přirozené imunity, posunem z prozánětlivého buněčného fenotypu na protizánětlivý a poruchou prezentace antigenů
endovaskulární léčba aneuryzmatu aorty: minimálně invazivní chirurgická technika opravy aneuryzmat přes lumen cévy. zahrnuje implantaci endovaskulárního stentgraftu v dilatované oblasti cévy, který zpevňuje cévní stěnu a vytváří umělý lumen, kterým může krev cirkulovat a obcházet vak aneuryzmatu
endovaskulární výkony: minimálně invazivní postupy, diagnostické nebo terapeutické, prováděné v cévách. mohou být provedeny prostřednictvím angioskopie, intervenční magnetické rezonance, intervenční radiografie nebo intervenční ultrasonografie
endozomy: membránové váčky, které vznikají z klathrinových vezikul po odstranění klathrinového pláště. endozomy internalizují makromolekuly navázané na receptory buněčného povrchu
endrin: pesticid dříve používaný zejména pro obilniny a ovoce, ale i pro bavlnu, tabák nebo cukrovou třtinu. používal se jako insekticid, rodenticid (proti hlodavcům) a avicid (proti ptákům). endrin je toxický i pro tzv. necílové živočichy, zvláště pro ryby, vodní bezobratlé organismy a pro fytoplankton. je schopen se kumulovat v tělech organismů, a tak dochází k jeho hromadění v rámci potravních řetězcích (bioakumulace). z tohoto důvodu jsou nejvíce ohroženy populace ptáků a šelem. i proto byla ve většině zemí, včetně české republiky, výroba a použití endrinu zakázána. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
energetická sladidla: jakékoli sladidlo, které má určitou kalorickou hodnotu. patří sem přírodní cukry jako sacharóza, fruktóza a galaktóza a některé cukerné alkoholy
energetické nápoje: nápoje, které obsahují stimulanty, např. kombinace kofeinu s jinými látkami, jako jsou vitaminy, aminokyseliny a cukr nebo deriváty cukru
energetický metabolismus: chemické reakce spojené s produkcí a využitím různých forem energie v buňkách
energetický obrat v mitochondriích: buněčné procesy týkající se úprav velikosti, obsahu a aktivity mitochondrií podle energetických potřeb buňky
energetický příjem: celkový počet kalorií přijatých za den, ať už polykáním nebo parenterální cestou
enfluran: extrémně stabilní inhalační anestetikum, které umožňuje rychlou úpravu hloubky anestezie s malou změnou tepové nebo dechové frekvence
enfuvirtid: antivirotikum pro systémové užití ze skupiny inhibitorů fúze. inhibuje strukturální přestavbu virového glykoproteinu gp-41, jeho účinek je založen na specifické vazbě na virový protein, čímž extracelulárně blokuje fúzi mezi membránou viru a membránou cílových buněk a zabrání vstupu virové rna do těchto buněk. užívá se v léčbě pacientů infikovaných virem hiv-1. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz/ )
engage 8200: a metallocene-based ethylene-1-octene copolymer
enhancerové RNA: nekódující rna transkribované ze zesilovačů transkripce
enkainid: látka patřící mezi antiarytmika, blokuje napětím řízené sodíkové kanály a zpomaluje vedení v hisově-purkyňově převodním systému a v myokardu
enklomifen: trans izomer klomifenu. cis je přibližně desetkrát účinnější než trans. trans izomer je však nejsilnějším stimulátorem hypertrofie epiteliálních buněk, protože klomifen je antagonistický při nízkých dávkách a agonistický při vysokých dávkách. trans-forma má aktivitu podobnou tamoxifenu. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
enkopréza: neschopnost udržet stolici. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
enoftalmus: stav, při němž je oko více vkleslé do očnice. způsoben např. některými úrazy nebo nervovými poruchami. e. je např. součástí cbh syndromu. opak exoftalmus. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
enoyl-ACP-reduktasa (NADH): enzym závislý na nad, který katalyzuje oxidaci acyl-[acyl-nosičového proteinu] na trans-2,3-dehydroacyl-[acyl-nosičový protein]. preferuje acylové skupiny s délkou uhlíkového řetězce mezi 4 a 16
enoyl-ACP-reduktasa (NADPH, B-specifická): enzym, který katalyzuje oxidaci acyl-[acyl-nosičového proteinu] na trans-2,3-dehydroacyl-[acyl-nosičový protein] v dráze biosyntézy mastných kyselin. preferuje acylové deriváty s délkou uhlíkového řetězce od 4 do 16
enoyl-CoA-hydratasa: enzym, který katalyzuje reverzibilní hydrataci nenasyceného mastného acyl-coa za vzniku beta-hydroxyacyl-coa. hraje roli v oxidaci mastných kyselin a v mitochondriální syntéze mastných kyselin, má širokou specifitu a nejaktivnější je s krotonyl-coa. ec 4.2.1.17
enoyl-CoA-hydratáza 2: enzym specifický pro peroxizom, který katalyzuje hydratační krok beta-oxidační dráhy
enoyl-CoA-izomeráza: izomeráza dvojné vazby uhlík-uhlík, která katalyzuje přesun dvojné vazby z c3 na c2 nenasyceného acyl-coa. enzym hraje klíčovou roli při umožnění opětovného vstupu substrátů acyl-coa do beta-oxidační dráhy
entamébóza: onemocnění vyvolané amébami rodu entamoeba histolytica (měňavka úplavičná). způsobuje úplavici, amébovou dyzentérii a amébový absces jater
enteritida: zánět střeva. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
enterobakteriální infekce: infekce bakteriemi čeledi enterobacteriaceae
enterobióza: onemocnění roupem (enterobius vermicularis). roup žije v lidském tlustém střevě a v appendixu, zvláště u dětí. jeho výskyt je častý a onemocnění může probíhat bez příznaků, jindy se projeví neurčitými zažívacími obtížemi a svěděním v okolí konečníku. důležitá je hygiena a léčba celé rodiny a kolektivu. léčba se provádí anthelmintiky (pyrvinium, albendazol, mebendazol). (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
enterochromafinní buňky: podtyp enteroendokrinních buněk nalézajících se ve sliznici trávicího traktu zvláště ve žlázách antrum pyloricum, v duodenu a ileu. tyto buňky vylučují hlavně serotonin a některé neuropeptidy. jejich sekreční granula se barví stříbrem (argentafinní buňky)
enterocyty: absorpční buňky výstelky střevní sliznice. jedná se o diferencované epitelové buňky s hrotovými mikroklky obrácenými do průsvitu střeva. enterocyty se častěji vyskytují ve střevě tenkém než ve střevě tlustém. mikroklky enterocytů 14-40ti násobně zvětšují vnitřní povrch průsvitu střeva
enteroendokrinní buňky: buňky nacházející se po celém povrchu gastrointestinálního traktu, které obsahují a vylučují regulační peptidové hormony a/nebo biogenní aminy
enterohemoragická Escherichia coli: kmeny druhu e. coli, které jsou podskupinou shiga-toxigenní e. coli. způsobují krvavé i nekrvavé průjmy, hemolyticko-uremický syndrom a hemoragickou kolitidu. důležitým členem této podskupiny je e. coli o157-h7
enterohepatická cirkulace: tělo má zvláštní okruh mezi trávicí soustavou a játry. žluč, která se tvoří v játrech a je potřebná k trávení tuků, je vylučována do začátku tenkého střeva. poté je opětovně vstřebána na konci tenkého střeva (v kyčelníku) a navrácena zpět do jater, kde bude znovu využita
enterokoky rezistentní vůči vankomycinu: druhy bakterií rodu enterococcus, které jsou rezistentní k antibiotiku vankomycinu. rezistence vzniká přenosem plazmidů nesoucích geny pro rezistenci na vankomycin
enterokolitida: zánět tenkého a tlustého střeva, obv. infekčního původu (např. salmonelová, infekce yersinia enterocolitica). srov. kolitida, gastroenteritida. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
enteropatogenní Escherichia coli: kmeny druhu e. coli schopné způsobit vazebné a efekční léze na povrchu střevního epitelu. tyto organismy se pevně vážou na buněčné membrány epitelu a ničí mikroklky. způsobují průjem a gastroenteritidu u dětí na celém světě. na rozdíl od kmenů etec neprodukují toxiny
enteropeptidasa: specializovaný proteolytický enzym vylučovaný střevními buňkami. přeměňuje trypsinogen na jeho aktivní formu trypsin pomocí odstranění n-koncového peptidu. ec 3.4.21.9
enterosolventní tablety: tablety potažené materiálem, který zpožďuje uvolňování léku až do doby, kdy opustí žaludek, tj. tablety rozpouštějící se ve střevě
enterosorpce: adsorpce látek z gastrointestinálního traktu na orálně podávané sorpční médium, jako je aktivní uhlí. tato technika se používá k odstranění toxických a některých biologicky aktivních látek a slouží k úpravě lipidového a aminokyselinového spektra střevního obsahu
enterostomie: chirurgické vyústění střeva břišní stěnou. užívá se obv. jako vyústění střeva s odváděním jeho obsahu (ileostomie, kolostomie), někdy pro možnost umělé enterální výživy při inoperabilním nádoru žaludku (duodenostomie). (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
enterotoxemie: onemocnění způsobené uvolněním exotoxinů bakterií clostridium perfringens ve střevech ovcí, koz, telat, hříbat a selat. enterotoxémie typu b u jehňat je jehněčí úplavice, enterotoxémie typu c u dospělých ovcí způsobuje náhlý úhyn a u telat, jehňat a selat způsobuje hemoragickou enterotoxémii. enterotoxémie typu d u ovcí a koz vyvolává onemocnění pulpy-kidney (mazlavé ledviny) nebo nemoc z překrmení
enterotoxigenní Escherichia coli: kmeny druhu e. coli, které produkují nebo obsahují alespoň jeden enterotoxin. enterotoxiny jsou dvojího typu - termolabilní a termostabilní. bakterie kolonizují povrch sliznice tenkého střeva, pomocí toxinů působí na sekreční systém epitelových buněk a vyvolávají tak průjem. jsou rozšířené v tropických a rozvojových zemích, způsobují cestovatelské průjmy
enterovirové infekce: onemocnění způsobené viry z rodu enterovirus z čeledi picornaviridae
enterovirus A lidský: druh enteroviru infikující člověka, obsahuje 10 sérotypů, většinou coxsackieviry
enterovirus B lidský: druh enteroviru infikující člověka, obsahuje 36 sérotypů. zahrnuje všechny echoviry a několik coxsackievirů, včetně všech dříve jmenovaných coxsackievirů b
enteroviry prasat: druh viru rodu enterovirus, který způsobuje mírná až těžká neurologická onemocnění prasat, zejména ve východní evropě. kmeny způsobující mírnou formu nemoci se také vyskytují v kanadě, usa a austrálii. specifickými kmeny jsou prasečí enterovirus a a prasečí enterovirus b
entezopatie: onemocnění svalových a šlachových úponů, vznikající většinou jejich opakovaným přetěžováním. nejznámější je tzv. tenisový loket, což je velmi bolestivé postižení většinou zevní části loketního kloubu (přesněji dolní části kosti pažní, kam se upínají některé svaly). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
entomologie: obor nebo povolání zabývající se studiem hmyzu, včetně biologie a kontroly hmyzu
entrapment syndrom podkolenní tepny: komprese podkolenní tepny nohy způsobená jejím abnormálním uložením, často spojeným s vývojem a/nebo přetížením musculus gastrocnemius nebo musculus popliteus na zadní straně lýtka. nejčastěji se vyskytuje u běžců a dalších sportovců se zvětšenými lýtkovými svaly, které komprimují podkolenní tepnu
entropie: podíl tepla nebo energie systému, který nemá schopnost převedení na práci. při samovolném nevratném ději entropie systému roste. entropii lze chápat jako míru neuspořádanosti systému. (upraveno podle wikiskripta 2022 http://www.wikiskripta.eu/)
entropion: ochablost dolního víčka s okrajem stočeným proti oku. řasy dráždí povrch oka (zejm. rohovku) a mohou způsobit jeho poškození a infekci. stav lze upravit drobnou operací. e. spasticum je způsobeno křečí m. orbicularis oculi. e. cicatriceum je způsobeno jizvením s tahem za dolní víčko. e. senile vzniká ve stáří. e. congenitum je vrozené. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
entóza: procesy, kterými jedna buňka aktivně proniká do jiné buňky
enukleace oka: chirurgické odstranění očního bulbu s ponecháním okohybných svalů a zbývajícího obsahu orbity
enuréza: pomočování, mimovolní močení vyskytující se po 4. roku věku. vyskytuje se nejč. v noci (enuresis nocturna), méně často ve dne (enuresis diurna). dítě popř. i dospělý močí ve spánku i ve věku, kdy již normálně ovládá svůj močový měchýř. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
env Gene Products, Human Immunodeficiency Virus: proteins encoded by the env gene of the human immunodeficiency virus
environmenalismus: politické a etické hnutí, které obhajuje zachování, obnovu a/nebo zlepšení přírodního prostředí, někdy je také zmiňován jako hnutí pro kontrolu znečištění či ochranu diverzity rostlin a živočichů. environmentalismus usiluje o změnu společenských, politických a ekonomických mechanismů, které životní prostředí poškozují. environmentalismus je směr, který se zabývá ochranou a zachováním nepoškozeného životního prostředí. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
environmentalistika: vědecká disciplína, která studuje vnější faktory, biotické (živé) i abiotické (neživé), kterým je organismus vystaven
environmentální DNA: dna, která se nachází v životním prostředí. uvolňuje se do něj různými cestami z těl přítomných organismů
environmentální lékařství: lékařský obor zabývající se faktory životního prostředí, které mohou mít dopad na lidské nemoci, a vývoj metod pro detekci, prevenci a kontrolu nemocí souvisejících s životním prostředím
environmentální psychologie: oblast, která studuje vztahy mezi jednotlivci a vybudovaným a přirozeným prostředím. zkoumá chování, které brání nebo podporuje udržitelné, zdravé klima a přírodu
environmentální spravedlnost: spravedlivé zacházení a smysluplné zapojení všech lidí bez ohledu na rasu, barvu pleti, národnost nebo příjem, s ohledem na vývoj, implementaci a prosazování zákonů, předpisů a zásad v oblasti životního prostředí
environmentální zdraví: věda, která kontroluje nebo modifikuje podmínky, vlivy nebo síly kolem člověka, které souvisejí s podporou, zajištěním a udržováním zdraví
environmentální úzkost: přetrvávající a těžko zvladatelný psychický distres nebo také úzkost a žal z klimatických změn a enviromentálních problémů
enzacryl AA: used as support for immobilization of brinolase; cross-linked polymer of acrylamide in which a fraction of the pendant amide groups has been substituted with p-phenylenediamine
enzacryl polyacetal: used as carrier for water insolubilization of glycoside hydrolases
enzootická ataxie: vrozená lokomoční ataxie jehňat, patrně v souvislosti s nedostatkem mědi. je charakterizovaná progresivní poruchou koordinace zadních končetin a poruchou vývoje centrálního nervového systému. je způsobená nedostatkem metabolizovatelné mědi u samic během druhé poloviny jejich březosti
enzootická bovinní leukóza: lymfoidní neoplastické onemocnění skotu způsobené virem bovinní leukémie. enzootické bovinní leukózy se mohou vyskytnout ve formě lymfosarkomu, maligního lymfomu nebo leukémie. ovšem přítomnost maligních buněk v krvi nemusí být konzistentním nálezem
enzootická encefalomyelitida prasat: pikornavirové infekce u prasat projevující se podobnými příznaky jako u poliomyelitidy
enzootická pneumonie telat: chronická endemická respirační choroba mléčných telat a významná součást komplexu respiračních onemocnění hovězího dobytka. primárně postihuje telata do 6 měsíců věku. etiologie onemocnění je multifaktoriální. stres a primární virová infekce jsou následovány sekundární bakteriální infekcí. ta je nejčastěji spojována s bakterií pasteurella multocida, která způsobuje hnisavou bronchopneumonii. někdy jsou přítomny bakterie mannheimia haemolytica, haemophilus somnus a druhy mycoplasmy
enzym větvící alfa-glukan v poloze 1,4: enzym, který při syntéze glykogenu nebo amylopektinu katalyzuje přenos segmentu 1,4-alfa-glukanového řetězce na primární hydroxyskupinu v podobném glukanovém řetězci. ec 2.4.1.18. větvící enzym - enzym podílející se na syntéze glykogenu. defekt způsobuje glykogenózu iv
enzym štěpící postranní řetězce cholesterolu: mitochondriální enzym cytochromu p450, který katalyzuje štěpení postranního řetězce c27 cholesterolu na c21 pregnenolon za přítomnosti molekulárního kyslíku a nadph-cytochrom c-reduktázy. tento enzym, kódovaný genem cyp11a1, katalyzuje štěpení mezi c20 a c22, což je počáteční a rychlost limitující krok v biosyntéze různých pohlavních steroidních hormonů a hormonů kůry nadledvin
enzymatické testy: metody použité k měření relativní aktivity konkrétního enzymu nebo jeho koncentrace v roztoku. typicky se enzymový substrát přidá do pufrového roztoku obsahujícího enzym a rychlost konverze substrátu na produkt se měří za kontrolovaných podmínek. mnoho klasických metod enzymatických testů zahrnuje použití syntetických kolorimetrických substrátů a měření reakčních rychlostí pomocí spektrofotometru
enzymologie: užij u organismů, kromě obratlovců (tj. deskriptorů z kategorie b2), a u orgánů a tkání, také užij u nemocí pro enzymy v průběhu nemoci. nepatří sem diagnostické enzymatické testy, pro ně užij podheslo "diagnóza"
enzymology: used with organisms, except vertebrates, and with organs and tissues. it is also used with diseases for enzymes during the course of the disease, but excludes diagnostic enzyme tests, for which diagnosis is used
enzymoterapie: léčebné užití enzymů. lokální e. - místní aplikace enzymů (např. čištění spodiny bércového vředu od nekróz trypsinem, substituční podávání enzymů při snížené funkci slinivky břišní aj.). (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz/)
enzymová indukce: zvýšení rychlosti syntézy enzymu vyvolaná přítomností induktoru, který inhibuje represi genu zodpovědného za syntézu daného enzymu
enzymová represe: potlačení syntézy enzymu. jde obv. o enzymy biosyntetických drah, jejichž syntéza je potlačena nahromaděným konečným metabolitem. pokud koncentrace metabolitu klesne pod kritickou hodnotu, syntéza enzymu se opět obnoví. e. r. je příkladem regulace děje v buňce prostřednictvím negativní zpětné vazby. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz/ )
enzymové reaktivátory: sloučeniny, které obnovují enzymatickou aktivitu odstraněním inhibiční skupiny vázané na reaktivní místo enzymu
enzymový systém rušící větvení glykogenu: 1,4-alfa-d-glukan-1,4-alfa-d-glukan-4-alfa-d-glukosyltransferáza/dextrin-6-alfa-d-glukanohydroláza. enzymový systém, který má současně aktivitu 4-alfa-glukanotransferázy (ec 2.4.1.25) a amylo-1,6-glukosidázy (ec 3.2.1.33). jako transferáza přenáší segment 1,4-alfa-d-glukanu do nové polohy 4 v akceptoru, kterým může být glukóza nebo jiný 1,4-alfa-d-glukan. jako glukosidáza katalyzuje endohydrolýzu 1,6-alfa-d-glukosidových vazeb v místech větvení řetězců 1, 4-vázaných alfa-d-glukózových zbytků. u glykogenózy typu iii je aktivita amylo-1,6-glukosidázy nedostatečná
enzymy: enzym je jednoduchá či složená bílkovina s katalytickou aktivitou. enzymy určují povahu i rychlost chemických reakcí a řídí většinu biochemických procesů v těle všech živých organismů včetně člověka. základní složkou enzymů jsou proteiny, na něž se velmi často vážou další přídatné molekuly známé jako kofaktory nebo prostetické skupiny, které se podílí na katalýze. enzymů je obrovské množství a je možné je klasifikovat do sedmi skupin: oxidoreduktázy, transferázy, hydrolázy, lyázy, izomerázy, ligázy a od roku 2018 i translokasy. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
enzymy aktivující komplement: enzymy, které aktivují jeden nebo více proteinů systému komplementu. to vede k vytvoření membranolytického komplexu, který je důležitou reakcí při obraně hostitele. jsou to enzymy různých drah aktivace komplementu
enzymy imobilizované: enzymy, které jsou imobilizovány na nebo v různých matricích, ve vodě rozpustných nebo ve vodě nerozpustných, s malou nebo žádnou ztrátou svojí katalytické aktivity. jelikož mohou být imobilizované enzymy opakovaně znovu použity, našly široké uplatnění v oblasti průmyslu, lékařství a výzkumu
enzymy opravy DNA: enzymy, které se podílejí na obnově kontinuální dvouřetězcové molekuly dna, opravují chybné párování a poškozené oblasti dna
eosinofilní peroxidasa: peroxidáza o hmotnosti 66-kda, která se vyskytuje v granulech eozinofilů. eozinofilní peroxidáza je kationtový protein s pi 10,8 a je tvořena těžkým a lehkým řetězcem. má cytotoxickou aktivitu vůči bakteriím a dalším organismům, což je připisováno její peroxidázové aktivitě
eozinofilie: abnormální zvýšení eozinofilů v krvi, tkáních nebo tělních orgánech
eozinofilní adenom: benigní nádor, který se obvykle nachází v předním laloku hypofýzy. jeho buňky se barví acidickými barvivy. takové nádory hypofýzy mohou vést k nadměrné sekreci růstového hormonu, což má za následek gigantizmus nebo akromegalii. specifický typ acidofilního adenomu může vést ke vzniku nepuerperální galaktorei (tvorba a vylučování mléka mléčnou žlázou mimo období laktace)
eozinofilní ezofagitida: chronická ezofagitida charakterizovaná eozinofilií sliznice celého jícnu. příznaky refluxu neodpovídají na léčbu inhibitory protonové pumpy (na rozdíl od gastroezofageálního refluxu). atopické onemocnění vyvolané smíšenou alergickou reakcí na jídlo nebo vdechované alergeny
eozinofilní granulom: lokalizovaná forma granulomatózy z langerhansových buněk (histiocytózy x). postiženy mohou být plíce či kosti (osteolytický nádor), průběh je relativně benigní. histologicky jsou četné eozinofily. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
eozinofilní kationtový protein: jeden z několika základních proteinů uvolňovaných z cytoplazmatických granulí eozinofilů. eozinofilní kationtový protein je cytotoxický peptid o velikosti 21 kda a pi 10,9. ačkoli je eozinofilní kationtový protein považován za člena nadrodiny proteinů rnázy a, má pouze omezenou aktivitu rnázy
eozinofilní neurotoxin: kationtový peptid o velikosti 19 kda, který se nachází v granulech eozinofilů. neurotoxin odvozený od eozinofilů je ribonukleáza a může hrát roli jako endogenní antivirová látka
eozinofily: eozinofilní granulocyt. druh bílé krvinky (leukocyt) svýznamem v obraně proti parazitům a při alergii. při těchto stavech je množství e. v krvi zvýšeno - eozinofilie. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ependym: tenká blána tvořená buňkami neuroglie vystýlající vnitřek mozkových komor a míšního kanálu. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
ependymom: gliom vycházející z buněk ependymu. vyskytuje se v podobě maligních intrakraniálních nádorů u dětí a v podobě benigních intraspinálních nádorů u dospělých. může vzniknout v některé z mozkových komor nebo centrálním kanálu míchy. nitrolební ependymomy nejčastěji pocházejí ze čtvrté mozkové komory a histologicky se jedná o husté buněčné nádory, které mohou obsahovat ependymální rozety a perivaskulární pseudorozety. spinální ependymomy jsou obvykle benigní papilární nebo myxopapilární nádory
ependymální buňky: makroglie tvořící cylindrický epitel, jenž vystýlá vnitřní povrch mozkových komor a centrálního míšního kanálku. tento epitel se též označuje jako ependym. někdy jsou opatřeny řasinkami, které svým pohybem zlepšují pohyblivost mozkomíšního moku uvnitř dutin. epitel ependymálních buněk společně s pia mater a hustou sítí vlásečnic tvoří tzv. choroidní plexus, který umožňuje tvorbu mozkomíšního moku. specializovaným typem gliové buňky je müllerova buňka nacházející se v sítnici obratlovců. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
ephriny: signální proteiny, které jsou ligandy pro rodinu receptorů eph. jsou to membránově vázané proteiny, které jsou připojeny k buněčné membráně buď prostřednictvím glykoinositol fosfolipidové kotvy nebo prostřednictvím transmembránové domény. mnohé z ephrinů jsou považovány za důležité mezibuněčné signální molekuly, které řídí morfogenní změny během embryogeneze. ephriny a jejich receptory, včetně receptorů epha1 a epha2, jsou známé onkoproteiny. podporují transformaci buňek a růst nádorů, což je dobře prostudováno u solidních nádorů
epichlorhydrin: chlorovaná epoxidová sloučenina používaná jako průmyslové rozpouštědlo. epichlorhydrin je silně dráždivý a karcinogenní
epidemický výskyt choroby: náhlé zvýšení výskytu nemoci. koncept zahrnuje i epidemie a pandemie
epidemie opioidů: rozsáhlé používání opioidů u nepřiměřeně velkého počtu jedinců v populaci, komunitě nebo regionu, které se vyskytuje v relativně úzkém časovém období
epidemiologická měření: statistické výpočty o výskytu onemocnění nebo jiných zdravotních stavů v definovaných populacích
epidemiologické faktory: události, vlastnosti nebo jiné definovatelné entity, které mají potenciál způsobit změnu zdravotního stavu nebo jiného stanoveného výstupu
epidemiologické metody: výzkumné techniky, které se zaměřují na návrhy studií a metody sběru dat v populacích lidí a zvířat
epidemiologické monitorování: shromažďování, analýza a interpretace údajů o četnosti, distribuci a důsledcích nemoci nebo zdravotních podmínek pro použití při plánování, provádění a hodnocení programů veřejného zdraví
epidemiologie: užij u nemocí (včetně veterinárních) pro rozšíření nemoci, faktorů, které způsobují nemoc, a vlastností nemoci v definované populaci; včetně incidence, frekvence, prevalence, endemických a epidemických vzplanutí, patří sem také přehledy a odhady nemocnosti v zeměpisných oblastech a u stanovených populací. nepatří sem úmrtnost, pro ni užij podheslo "mortalita"
epidemiology: used with human and veterinary diseases for the distribution of disease, factors which cause disease, and the attributes of disease in defined populations; includes incidence, frequency, prevalence, endemic and epidemic outbreaks; also surveys and estimates of morbidity in geographic areas and in specified populations. used also with geographical headings for the location of epidemiologic aspects of a disease. excludes mortality for which mortality is used
epidermis: povrchová vrstva kůže, která má ochranný význam pro celý organismus. je tvořena epitelem skládajícím se z pěti vrstev, přičemž povrchová vrstva rohovatí (keratinizace). mimoto jsou v ní buňky obsahující kožní pigment melanin. zrohovatělá vrstva spolu s výměšky kožních žláz (mazové žlázky) chrání před biologickými a chemickými zevními vlivy, melanin před ultrafialovým zářením. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
epidermis rostlin: tenká vrstva buněk tvořící vnější slupku semenných rostlin a kapradin
epidermodysplasia verruciformis: rozsáhlé postižení kůže bradavicemi (verruca) způsobenými různými typy virů hpv (např. 5, 8). může mít dědičný podklad nebo vzniká rovněž u výrazně imunosuprimovaných osob. bradavice se vyskytují zejm. v oblastech exponovaných slunečnímu záření, v okolí velkých kloubů apod. sliznice nejsou postiženy a není vyloučena malignizace některých lézí. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
epidermolysis bullosa: skupina geneticky podmíněných onemocnění charakterizovaných vznikem puchýřů na kůži a sliznicích. rozlišují se 4 základní formy: získaná, simplex, junkční a dystrofická. každá z posledních tří forem má ještě několik podtypů
epidermolysis bullosa acquisita: forma epidermolysis bullosa charakterizovaná subepidermálním vznikem puchýřů po mechanické zátěži, bez předchozího výskytu v rodině. vyšetření přímou imunofluorescencí ukazuje depozita imunoglobulinu g v dermoepidermálním spojení
epidermolysis bullosa dystrophica: forma bulózní epidermolýzy, která se projevuje tvorbou puchýřů, atrofií a zjizvením kůže v těchto oblastech a poškozením nehtů. nejčastěji se puchýře začnou tvořit hned po narození dítěte nebo v časném kojeneckém věku. nemoc má jak autozomálně dominantní, tak recesivní formu. obě formy této nemoci jsou způsobené mutacemi genů pro kolagen typu vii, hlavní součásti fibril bazální membrány a epidermis
epidermolysis bullosa junkční: forma epidermolysis bullosa, která se projeví při narození nebo v novorozeneckém období. je autozomálně recesivně dědičná. je charakterizovaná generalizovanou tvorbou puchýřů, značným odlupováním kůže a štěpením v lamina lucida bazální membrány
epidermolysis bullosa simplex: forma epidermolysis bullosa charakterizovaná serózními puchýři, které se hojí bez zanechání jizev. několik podtypů tohoto onemocnění je způsobené mutacemi genů pro keratin 5 a keratin 14
epidermolytická ichtyóza: autozomálně dominantně dědičná forma ichtyózy s příznaky exfoliativní dermatitidy a těžké hyperkeratózy. již po narození se tvoří puchýře a šupiny na kůži celého těla, zvláště v kožních záhybech. onemocnění souvisí s mutacemi genů pro keratin 1 a keratin 10
epidermolytická palmoplantární keratoderma: autozomálně dominantní kožní onemocnění charakterizované epidermolytickou hyperkeratózou, která se vyskytuje jen v oblasti dlaní a chodidel. souvisí s mutacemi genu pro keratin 9
epidermální buňky: buňky z vnější, nevaskulární vrstvy (epidermis) kůže
epidermální cysta: nitrokožní nebo podkožní váčkovitý útvar, jehož stěna je tvořena vrstevnatým epitelem obsahujícím granula keratohyalinu
epidermální růstový faktor: polypeptidový růstový faktor o hmotnosti 6-kda, původně objevený v myších podčelistních žlázách. lidský epidermální růstový faktor byl původně izolován z moči na základě schopnosti inhibovat žaludeční sekreci a nazýval se urogastron. epidermální růstový faktor má širokou škálu biologických účinků včetně podpory proliferace a diferenciace mezenchymálních a epitelových buněk. je syntetizován jako transmembránový protein, který může být štěpen za vzniku rozpustné aktivní formy
epididymis: lat. nadvarle, součást mužského pohlavního ústrojí. orgán přiléhající v šourku k varleti. obklopuje zadní okraj varlete od horního pólu k dolnímu. rozlišuje se na něm caput, corpus a cauda. do caput vstupují vývodné kanálky z varlete (ductuli efferentes testis), které zde pokračují a dále se spojují v mnohonásobně stočený ductus epididymidis tvořící korpus a kaudu. z kaudy vychází chámovod. slouží jako zásobárna dozrálých spermií, které jsou z něj vypuzeny při ejakulaci. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
epididymitida: zánět nadvarlete. vzniká většinou šířením bakteriální infekce z ostatních orgánů močopohlavního ústrojí (prostata, močová trubice). akutní zánět se projevuje zduřením, silnými bolestmi, horečkou, nevolností a může být jednou z komplikací příušnic (obv. se současným zánětem varlete). chronický zánět probíhá méně prudce, ale poškozením vývodů nadvarlete může způsobit neplodnost. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
epididymální sekreční proteiny: proteiny vylučované epididymálním epitelem. tyto proteiny jsou tkáňově i druhově specifické. jsou důležitými molekulárními činiteli v procesu zrání spermií
epidurální absces: ohraničené ložisko hnisu ve spinálním nebo intrakraniálním epidurálním prostoru. většina epidurálních abscesů se vyskytuje v páteřním kanálu a souvisí s osteomyelitidou obratlů, epidurální anestezií a dalšími stavy. klinické projevy zahrnují lokální a radikulární bolest, slabost, ztrátu smyslového vnímání, inkontinenci moči a stolice. nitrolební epidurální abscesy jsou obvykle spojené s osteomyelitidou lebeční kosti, sinusitidou nebo zánětem středního ucha
epidurální analgezie: úleva od bolesti bez ztráty vědomí zavedením analgetické látky do epidurálního prostoru páteřního kanálu. liší se od epidurální anestezie, která označuje stav necitlivosti na vjemy
epidurální anestezie: druh svodné anestezie, při níž se anestetikum podává do páteřního kanálu mezi obratle a vak z tvrdé pleny mozkové; tímto prostorem procházejí míšní kořeny. umožní znecitlivění rozsáhlejších okrsků těla a provedení i větších chirurgických zákroků. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
epidurální hematom: krevní výron mezi lebku a tvrdou plenu mozkovou. zdrojem krvácení je a. meningea media. kromě poruch vědomí bývá na straně hematomu dilatovaná pupila, přítomen je babinského příznak. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
epidurální infuze: podávání léků pomocí tenké jehly nebo katétru zavedených do míšního vaku nebo epidurálního prostoru
epidurální nádory: nádory umístěné v prostoru mezi okosticí obratle a durou mater obklopující míchu. nádory v této oblasti jsou nejčastěji metastatického původu a mohou způsobovat neurologické deficity tlakem na míchu nebo nervové kořeny nebo ovlivněním prokrvení míchy