NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
intraepiteliální lymfocyty: intraepiteliální t buňky tvoří linii t buněk, které jsou hojně přítomny v savčím gastrointestinálním traktu a reprodukčním traktu. dělí se do dvou hlavním skupin podle toho, zda exprimují αβ t buněčný receptor (tcr) nebo γδ t buněčný receptor. během některých onemocnění, jako je např. celiakie, dochází k značnému nárůstu iel t buněk. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
intrahepatální cholestáza: snížení průtoku žluči v důsledku poranění hepatocytů, žlučových kanálků nebo intrahepatálních žlučových cest
intrakamerální injekce: lékařský zákrok, při kterém se léky podávají přímo do přední komory oka
intrakraniální aneurysma: abnormální výduť ve stěně intrakraniální krevní cévy. nejčastější jsou sakulární (bobulovitá) aneurysmata na větvích willisova okruhu na spodině mozku. ruptura cévy vede k subarachnoidálnímu nebo intrakraniálnímu krvácení. obrovské aneurysma (>2,5 cm v průměru) může utlačovat okolní struktury včetně okohybného nervu
intrakraniální arterioskleróza: ztluštění a ztvrdnutí stěn intrakraniálních tepen. existují 3 podtypy: (1) ateroskleróza s tukovými depozity v intimě tepny; (2) mönckebergova skleróza s depozity vápníku v tunica media a (3) arterioskleróza malých tepen. ke klinickým příznakům patří bolest hlavy, zmatek, přechodná slepota (amaurosis fugax), porucha řeči a hemiparéza
intrakraniální arteriovenózní malformace: vrozené cévní anomálie mozku charakterizované přímým spojením mezi arterií a žílou bez průtoku krve kapilární sítí. příznaky jsou dané umístěním a velikostí zkratů, patří k nim bolesti hlavy, křeče, cévní mozková příhoda, intrakraniální krvácení, útlak tkání (mass effect) a snížení průtoku krve v okolí zkratu (steal effect)
intrakraniální arteriální nemoci: patologické stavy intrakraniálních tepen, např. tepen zásobujících velký mozek, mozeček, mozkový kmen a přilehlé struktury. patří sem aterosklerotické, vrozené, traumatické, infekční, zánětlivé a jiné patologické procesy
intrakraniální embolie: zablokování krevní cévy v lebce. vmetkem může být krevní sraženina (trombus) nebo jiný cizí útvar v cévním řečišti. většinou je vznik embolu spojený s onemocněním srdce, mezi další časté příčiny patří nemoci cév
intrakraniální embolie a trombóza: embolie nebo trombóza krevních cév, které zásobují intrakraniální struktury. vmetek může pocházet z extrakraniálního nebo intrakraniálního zdroje. trombóza může nastat v tepenných nebo žilních strukturách
intrakraniální hypertenze: soubor příznaků rozvíjejících se při zvýšeném obsahu v lebeční dutině z jakýchkoli příčin (absolutní nebo relativní zvýšení množství likvoru, expanzivní procesy cns aj.). subjektivními příznaky jsou nauzea, závratě, oslabení zrakové ostrosti, poruchy paměti, somnolence až delirantní stavy. nejvýraznějším symptomem je cefalea. mezi objektivní příznaky patří zvýšený tlak likvoru, zpomalený puls, edém oční papily, zvýšení krevního tlaku, který v dalším stadiu trvání naopak klesá, oligurie a ložiskové neurologické příznaky (centrální obrny, mozečkový syndrom aj.). bez urgentní léčby je pacient bezprostředně ohrožen na životě. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
intrakraniální hypotenze: soubor příznaků, které se rozvíjejí při poklesu likvorového tlaku pod 0,6 kpa (60 mmh2o). primární i. h. se rozvíjí při hyposekreci likvoru v důsledku sníženého prokrvení choroidálních plexů. sekundární i. h. se může rozvinout po lumbální punkci, operacích mozku, úrazu, některých intoxikacích, při poruše minerálního a vodního metabolismu a při chronickém zánětu choroidálních plexů. klinický obraz připomíná syndrom intrakraniální hypertenze, zde se však symptomy zhoršují v závislosti na poloze těla (zhoršuje se při stoji). cefalea bývá velmi úporná, závratě jsou různé intenzity. psychické poruchy se mohou manifestovat melancholií či depresí, poruchy vědomí jsou od somnolence až po kóma. neurologické ložiskové příznaky jsou ojedinělé. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
intrakraniální krvácení: nitrolební krvácení včetně krvácení do mozku a tří mozkových plen. často tak dochází k tvorbě hematomu v epidurálním, subdurálním nebo subarachnoidálním prostoru
intrakraniální subdurální hematom: nahromadění krve v subdurálním prostoru nad mozkovou hemisférou
intrakraniální tlak: tlak uvnitř dutiny lebeční. má na něj vliv hmota mozku, oběhový systém, dynamika mozkomíšního moku a pevnost lebky
intrakraniální trombóza: tvorba nebo přítomnost krevní sraženiny (trombu) v krevní cévě uvnitř lebky. intrakraniální trombóza může vést k trombotickému uzávěru a mozkovému infarktu. většina trombotických okluzí souvisí s aterosklerózou
intrakraniální vazospazmus: zúžení arterií lebky způsobené prudkým a často trvalým stažením hladké svaloviny cév. dochází ke snížení průsvitu cév, omezení průtoku krve mozkem a k mozkové ischemii, která může vést k hypoxicko-ischemickému poškození mozku (mozková hypoxie a ischemie)
intramedulární fixace fraktury: použití hřebů, které se zavádějí do kostních dutin, aby udržely zlomené kosti pohromadě
intramolekulární oxidoreduktasy: enzymy třídy izomeráz, které katalyzují oxidaci jedné části molekuly s odpovídající redukcí jiné části téže molekuly. patří mezi ně enzymy převádějící aldózy na ketózy (aldózo-ketózoizomerázy), enzymy přesouvající dvojnou vazbu uhlík-uhlík (izomerázy dvojných vazeb mezi uhlíky) a enzymy přesouvající vazby s-s (izomerázy vazeb s-s). (z enzyme nomenclature, 1992) ec 5.3
intramolekulární transferasy: enzymy třídy izomeráz, které katalyzují přenos acyl-, fosfo-, amino- nebo jiných skupin z jedné polohy v molekule do druhé. ec 5.4
intramuskulární absorpce: absorpce látek přes svalovou tkáň
intranukleární inkluzní tělíska: ohraničená tělíska z cizí nebo metabolicky neaktivní hmoty, která se vyskytují v buněčném jádře. některá jsou virového původu (virové inkluze)
intranukleární prostor: vnitřní prostor buněčného jádra
intraoperační neurofyziologická monitorace: systematické kontrolování stavu a funkcí pacientova centrálního nervového systému v průběhu chirurgické operace
intratracheální anestezie: druh anestezie, při které anestetikum, jako např. plyn nebo směs plynů, přechází trubicí do plic pacienta
intratracheální intubace: postup zahrnující zavedení trubice do průdušnice ústy nebo nosem, aby se pacientovi dodal kyslík a anestezie
intrauterinní krevní transfuze: transfuze krve provedená in utero, podaná plodu při léčbě onemocnění jako je např. fetální erytroblastóza
intraventrikulární krvácení do mozku: krvácení do mozkových komor. může souviset s poškozením mozkových komor, aneuryzmatem, žilní malformací, hypertenzí a s velmi nízkou porodní hmotností novorozence
intravenózní abúzus drog: aplikace zneužívané drogy injekční stříkačkou do žíly
intravenózní anestezie: druh anestezie, při kterém je anestetikum podáno přímo do cévního řečiště
intravenózní imunoglobuliny: imunoglobulinové přípravky používané k intravenózní infuzi, obsahující především imunoglobulin g. používají se k léčbě různých onemocnění spojených se sníženou nebo abnormální hladinou imunoglobulinu - tj. nemoci jako dětský aids, primární hypergamaglobulinémie, těžká kombinovaná imunodeficience (scid), cytomegalovirové infekce u příjemců transplantátu, chronická lymfatická leukemie, zánětlivý kawasakiho syndrom u novorozenců a idiopatická trombocytopenická purpura
intravenózní infuze: dlouhodobé (minuty až hodiny) podávání tekutiny do žíly, aplikace může být gravitační nebo pomocí infuzní pumpy
intravitální mikroskopie: typ mikroskopie používané ke studiu biologických systémů s vysokým rozlišením
intrinsický pozitivní tlak v dýchacích cestách na konci exspiria: zvýšený tlak v plicních sklípcích na konci výdechu u mechanicky ventilovaného pacienta se závažnou bronchiální obstrukcí, který může vést k traumatickému kolapsu plic (pneumothoraxu). (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
introny: sekvence dna, které se nalézají v genech mezi exony. jsou transkribovány spolu s exony, ale během tvorby mrna jsou odstraněny (splicing rna). některé introny kódují samostatné geny
introverze (psychologie): zaměření osobnosti směrem dovnitř, do vnitřního světa. introvert je zdrženlivý, uzavřený do sebe, subjektivní, racionální. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
intubace: zavedení trubice do dutého orgánu k obnovení nebo udržení průchodnosti, pokud jsou v něm překážky. liší se od katetrizace tím, že zavedení katétru se obvykle provádí za účelem zavádění nebo odběru tekutin z těla
intususcepce: invaginace - vchlípení jedné části střeva do části následující (podobně jako u teleskopu). náhlá příhoda břišní, ke které dochází nejč. u malých dětí. projevuje se silnou kolikovitou bolestí, neklidem dítěte, krvavou stolicí připomínající malinové želé. bez léčby stav vyústí v odumření (gangrénu) části střeva a životu nebezpečný zánět pobřišnice (peritonitidu). vyžaduje včasnou léčbu. též intususcepce. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
inulin: škrob nacházející se v hlízách a kořenech mnoha rostlin. protože je hydrolyzovatelný na fruktózu, je řazen do skupiny fruktanů. byl používán ve fyziologickém výzkumu pro stanovení rychlosti glomerulární funkce
invazivní mykotické infekce: mykotické infekce, které postihují hluboké tkáně nebo krev
invazivní plicní aspergilóza: plicní infekce vyvolaná invazivními formami rodu aspergillus, objevuje se obvykle po operaci, transplantaci, prodloužené neutropenii nebo po léčbě vysokými dávkami kortikosteroidů. invazivní plicní aspergilóza může pokročit do chronické nekrotizující plicní aspergilózy nebo se krví rozšířit do dalších orgánů
invazivní růst nádoru: schopnost nádorů pronikat do okolní tkáně a aktivně ji ničit
invertasa: glykosidová hydroláza která se vyskytuje především v rostlinách a kvasinkách. je specifická pro beta-d-fruktofuranosidy, jako je např. sacharosa
invertovaný papilom: mukózní nádor močového měchýře nebo nosní dutiny, který se vyznačuje obráceným růstem epitelu. nádor je hladce zaoblený na rozdíl od jiných papilomů
inverze dělohy: komplikace porodního děje, kdy se stěna děložního fundu vychlípí do děložní dutiny nebo projde celým hrdlem. může vzniknout během iii. doby porodní a ke klinickým příznakům patří nadměrné poporodní krvácení, hypotenze a hypovolemický šok
inverze sekvence: delece segmentu nukleové kyseliny a jeho opětovné vložení do téhož místa, ale v obráceném směru
inverzní agonismus léků: inverzní agonisté jsou látky, jež po navázání aktivují receptory způsobem vyvolávajícím opačnou odezvu než běžný agonismus
inverzní retinopathia pigmentosa: geneticky heterogenní a někdy syndromové (např. bardetův-biedlův syndrom a spinocerebelární ataxie typ 7) retinopatie s výchozím postižením čípků sítnice. jsou charakterizované sníženou zrakovou ostrostí, poruchami barevného vidění, progresivní ztrátou periferního vidění a noční slepotou
investiční náklady: prostředky vyplacené za zařízení a vybavení, zejména ty, které souvisejí s poskytováním zdravotní péče
inzerce: agenda sestávající z veřejně distribuovaných zpráv, obvykle jako placená oznámení (inzeráty) v hromadných sdělovacích prostředcích, jako jsou noviny, časopisy nebo na billboardech. patří sem i filmy, televizní reklama, rozhlas nebo elektronická média
inzerce jako téma: díla o činnosti nebo postupech jak upoutat pozornost veřejnosti na produkt, službu, potřebu atd., obzvláště placenými oznámeními v novinách, časopisech, v rádiu nebo v televizi
inzerční mutageneze: typ mutageneze, kde mutace je vyvolaná vložením externí sekvence dna do genomu organismu. k tomu může dojít spontánně in vivo nebo je mutace vyvolána experimentálně in vivo nebo in vitro. inzerce provirové dna do buněčného protoonkogenu nebo jeho blízkosti může přerušit translaci kódujících sekvencí nebo může interferovat s rozpoznáváním regulačních elementů a způsobit neregulovanou expresi protoonkogenu vedoucí ke vzniku nádoru
inzulin: hormon slinivky břišní tvořený v beta-buňkách langerhansových ostrůvků. peptid tvořený dvěma řetězci (a, b) spojenými c-peptidem. je důležitý pro regulaci glykemie a pro metabolismus sacharidů, ovlivňuje však i metabolismus bílkovin a lipidů. působí anabolicky, tlumí lipolýzu. jeho vylučování stoupá po jídle jako odpověď na vzestup glukosy v krvi (jeho vylučování ovlivňují i některé další hormony a nervové vlivy, regulace souvisí s funkcí membránových přenašečů a iontových kanálů na beta-buňce, ovlivňuje jej např. kalemie), umožňuje její vstup do buněk a její další využití (zisk energie, uložení do zásoby). na i. je závislý glukosový transportér glut4. v cílových tkáních (zejm. svalová a tuková tkáň, játra) působí přes specifický receptor, který má charakter tyrosinkinázy (v tom i v některých dalších vlastnostech se podobá růstovým faktorům, což mj. souvisí s vlivem hyperinzulinemie na proces aterogeneze). při jeho absolutním nedostatku nebo nedostatečném účinku (inzulinové rezistenci) vzniká diabetes mellitus (typu 1, resp. 2). i. existuje i jako lék. v minulosti se používaly purifikované i. vepřové a hovězí, nověji se používá humánní i., vyrobený metodami genového inženýrství. i. k léčebnému použití se dělí podle rychlosti nástupu účinku a doby působení a liší se způsobem podání. rizikem léčby i. je předávkování s hypoglykemií, zejm. u starších inzulinů existovalo riziko alergizace a vzniku protilátek. i. také zvyšuje vstup kalia do buněk a lze jej spolu s glukosou použít k léčbě hyperkalemie. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
inzulin aspart: inzulin, který byl modifikován tak, aby v poloze 38 b-řetězce obsahoval místo prolinu kyselinu aspartovou
inzulin detemir: rekombinantní dlouhodobě působící inzulin a hypoglykemická látka, ve které je kyselina myristová konjugována s lysinem v poloze b29. používá se ke kontrole hladin krevní glukózy u pacientů s diabetes mellitus
inzulin glargin: rekombinantní dlouhodobě působící inzulin a hypoglykemická látka. používá se k regulaci krevní glukózy u pacientů s diabetes mellitus
inzulin lente: přípravek inzulinu a chloridu zinečnatého ve formě suspenze krystalů a amorfního materiálu v poměru přibližně 7:3. typicky má inzulin lente dobu trvání účinku 13-20 hodin po podání
inzulin lidský: běžné inzulínové přípravky, které obsahují peptidové sekvence lidského inzulinu
inzulin lispro: inzulin, který byl upraven tak, že v b-řetězci je v poloze 28 lysin místo prolinu a v poloze 29 prolin místo lysinu. používá se k úpravě hladiny krevní glukózy u pacientů s diabetes mellitus 2. typu
inzulin prasečí: běžné inzulinové přípravky, které obsahují peptidové sekvence inzulinu prasete divokého (sus scrofa)
inzulin ultralente: přípravek inzulinu a chloridu zinečnatého ve formě krystalické suspenze. trvání jeho účinku je mezi 18-30 hodinami po dávce
inzulinom: vzácný nádor slinivky břišní produkující nadměrná množství inzulinu. způsobuje časté hypoglykemie. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
inzulinová rezistence: stav, kdy organismus není schopen přiměřeně reagovat na inzulin. při diabetu 2. typu má obv. charakter poruchy na receptorové i postreceptorové úrovni. primární i. r. je spojena s mutací genů zodpovědných za účinek inzulinu (inzulinový receptor, některé enzymy glykolýzy, glut aj.), sekundární i. r. je způsobena jinými příčinami zejm. metabolickými, endokrinními, zánětlivými a může se po jejich normalizaci upravit. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
inzulinové kóma: kóma způsobené těžkou hypoglykémií způsobenou vysokou dávkou uměle podaného inzulínu
inzuliny: peptidové hormony, které způsobují zvýšení absorpce glukózy buňkami orgánů, jako jsou játra, svaly a tuková tkáň. za normálního metabolismu jsou při zvýšení krevní glukózy inzuliny produkovány b-buňkami pankreatu. přírodní a chemicky modifikované formy inzulínu se také používají při léčbě poruch metabolismu glukózy, jako je diabetes mellitus
inzulární karcinom pankreatu: primární maligní nádor z langerhansových ostrůvků slinivky břišní. obvykle se týká buněk neprodukujících inzulin - pankreatických alfa-buněk (buněk vylučujících glukagon) a pankreatických delta-buněk (buněk vylučujících somatostatin) v glukagonomu a somatostatinomu
inzulátory (genetika): regulační sekvence nukleových kyselin, které omezují nebo brání působení zesilovačů transkripce a definují hranice mezi odlišně regulovanými genovými lokusy
inženýrství: praktické použití fyzikálních, mechanických a matematických zákonů. inženýrství je technická disciplína, která aplikuje technické a vědecké poznatky, využívá zákonů přírody a přírodních i lidských prostředků k vytváření materiálů, staveb, strojů, zařízení, systémů a procesů, které splňují bezpečnostní i funkční kritéria s ohledem na ekonomiku, společnost a životní prostředí. (doplněno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
ionex: tertiary amine anion exchange resin capable of removing bilirubin & bile acids from blood
ionizace vzduchu: disociace molekul ve vzduchu na pozitivní a negativní ionty pod vlivem elektrického pole
ionizující záření: souhrnné označení pro záření, jehož kvanta mají energii postačující k ionizaci atomů nebo molekul ozářené látky. ionizující záření vzniká při radioaktivním rozpadu, vlivem kosmického záření nebo jej lze vytvořit uměle. vlnová délka ionizujícího elektromagnetického záření je menší nebo rovna vlnové délce uv záření a patří sem záření gama a rentgenové záření. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
ionofory: chemické látky, které zvyšují propustnost biologických nebo umělých lipidových membrán pro specifické ionty. většina ionoforů jsou relativně malé organické molekuly, které působí jako mobilní nosiče v membránách nebo se spojují za vzniku kanálků propouštějících ionty přes membrány. mnohé z nich jsou antibiotika a mnohé působí jako odpřahující látky zkratováním protonového gradientu na mitochondriálních membránách
ionotropní kainátový receptor GluK2: kainátový a glutamátový receptor s vysokou afinitou, který v centrálním nervovém systému funguje jako ligandem řízený iontový kanál a má zásadní roli v neuroplasticitě
iontoforéza: iontoforéza je typ elektroléčby využívající stejnosměrného proudu k vpravování léků v iontové formě do organismu. hustota stejnosměrného proudu je zde 0,1 ma/cm2. v lékařské literatuře se běžně používá k označení procesu zvýšení průniku léčiv do povrchových tkání aplikací elektrického proudu. nemá to nic společného s výměnou iontů, ionizací vzduchu ani fonoforézou, které nevyžadují proud. (upraveno podle wikiskripta 2022 http://www.wikiskripta.eu/)
iontoměniče: vysokomolekulární nerozpustné polymery, které obsahují funkční skupiny schopné výměnných reakcí (iontové výměny) s kationty nebo anionty
iontová výměna: reverzibilní chemická reakce mezi pevnou látkou (často měničem iontů) a roztokem, kdy mezi nimi dochází k výměně iontů. tato technika se používá při čištění vody, ve výzkumu a v průmyslu
iontové kapaliny: soli, které tají při teplotě nižší než 100 c. jejich nízká volatilizace může být výhodou oproti těkavým organickým rozpouštědlům
iontové pumpy: souhrnná třída integrálních membránových proteinů, které transportují ionty přes membránu proti elektrochemickému gradientu
iontový transport: pohyb iontů přes energii přeměňující buněčné membrány. transport může být aktivní, pasivní nebo usnadněný. ionty mohou být přenášeny jednotlivě (uniport) nebo jako skupina dvou a více iontů ve stejném směru (symport) nebo opačným směrem (antiport)
iontově selektivní elektrody: elektrody, které se užívají pro měření koncentrace určitých iontů v buňkách, tkáních nebo roztocích
ionty: elektricky nabité částice, součásti elektrolytů; kladně nabité i. se označují jako kationty, záporně nabité anionty. i. jsou důležité pro elektrické napětí na membránách nezbytné zejm. pro funkci nervových, svalových a srdečních buněk. k nejdůležitějším i. patří kladně nabité i. sodíku (natrium), draslíku (kalium), vápníku (kalcium), hořčíku (magnesium). k záporně nabitým i. pak ion chloridový, fosfátový, bikarbonátový a také negativně nabité molekuly bílkovin. ve formě i. lze vpravit do těla některé léky (viz iontoforéza). neobvyklé i. mohou (spolu s různými radikály) vzniknout z nenabitých molekul při průchodu ionizujícího záření a navzdory jejich krátké době života mohou být zdrojem chemických reakcí vedoucích k poškození organismu. kuchyňská sůl (nacl) ve vodě disociuje na kationty sodíku (na+) a anionty chloru (cl-). tyto ionty jsou také důležitou součástí krve a tkáňového moku. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ipecacuanhae radix extract: extract made from cephalelis root same source as ipecac. contains ipecac alkaloids including cephaelin; emetine and ipecoside
ipekakový sirup: sirup vyrobený ze sušených oddenků dvou různých druhů, cephaelis ipecacuanha a c. acuminata. obsahují emetin, cephaelin, psychotrin a další isochinoliny. ipekakový sirup se používá jako emetikum působící jak lokálně na žaludeční sliznici, tak centrálně na spouštěcí zónu chemoreceptorů
ipratropium: antagonista muskarinových receptorů, strukturou podobný atropinu, ale pro inhalační použití je často považovaný za bezpečnější a účinnější. používá se k léčbě různých nemocí průdušek, rýmy a jako antiarytmikum
iproniazid: ireverzibilní inhibitor monoaminooxidázy typu a a b, který se používá jako antidepresivum. byl také používán jako antituberkulotikum, ale jeho léčebné použití je omezené jeho toxicitou
irbesartan: spirosloučenina, bifenylový a tetrazolový derivát, který působí jako antagonista receptoru angiotensinu ii typu 1. používá se při léčbě hypertenze a při léčbě onemocnění ledvin
ireverzibilní elektroporace (terapie): použití dávky elektřiny, která způsobí, že póry, které se tvoří v buněčných membránách během elektroporace, zůstanou otevřené dostatečně dlouho, aby spustily buněčnou smrt. někdy se používá ve spojení s elektrochemoterapií
iridektomie: operativní odstranění části duhovky. provádí se např. při léčbě tumorů iris nebo k snížení nitroočního tlaku při glaukomu. (cit. velký lékařský slovník online, 2020 http://lekarske.slovniky.cz/)
iridescence: změna barevného odstínu objektu v závislosti na úhlu pohledu na základě interakce povrchových struktur s dopadajícími světelnými paprsky
iridium: kovový prvek s chemickou značkou ir, atomovým číslem 77 a atomovou hmotností 192,22
iridocyklitida: zánět duhovky (iris) a řasnatého tělesa (corpus ciliare) oka, přední uveitida. akutní forma se projevuje bolestí, která se při postižení řasnatého tělesa může zhoršovat při pohledu do blízka, bývá zhoršen visus, světloplachost, blefarospasmus. při vyšetření oka je patrná hluboká (ciliární) a smíšená injekce, kresba duhovky je setřelá, v přední komoře lze pozorovat buňky, tyndalizaci, nálety na zadní ploše rohovky, může být přítomen hypopyon, ev. hyphéma (při hnisavé resp. hemoragické exsudaci). zornice jsou zúžené s horší reakcí. chronická forma má průběh méně nápadný, bývá mióza a hluboká injekce. příčinami jsou celkové nebo ložiskové infekce, toxické či alergické vlivy. může provázet (někdy i předcházet) některé zánětlivé nemoci, např. kloubní (bechtěrevovu nemoc) či střevní (crohnovu nemoc). možný je i vznik indukcí (např. při keratitidě) či při perforaci. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
iridokorneální endoteliální syndrom: seskupení tří úzce propojených stavů: iris naevus syndromu (coganova-reesova syndromu), chandlerova syndromu a progresivní atrofie duhovky. nejčastějšími příznaky je šíření endotelových buněk rohovky přes duhovku, které vede k edému rohovky, změnám duhovky (korektopii a atrofii) a k různému stupni distorze pupily. abnormální šíření buněk brání odtoku tekutin a způsobuje glaukom
iridoviry: čeleď velkých, ikosahedrických dna virů, které infikují hmyz a studenokrevné obratlovce. patří sem rody iridovirus, ranavirus, chloriridovirus, megalocytivirus a lymphocystivirus
iris: duhovka (iris) je orgán v oku. spolu s čočkou odděluje přední a zadní komoru oční. uprostřed duhovky se nachází centrální otvor zvaný zornice (pupilla). hlavní funkcí duhovky je ohraničení předního a zadního segmentu oka. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
iritida: zánět duhovky charakterizovaný perikorneální injekcí, produkcí komorové vody, keratotickými precipitáty, zúženou pupilou se zpomalenou reakcí a setřelou kresbou duhovky
ischemická choroba srdeční: onemocnění srdce charakterizované nedostatečným prokrvením - ischemií. porušeno je zásobení kyslíkem (hypoxie) a živinami i odvádění zplodin látkové výměny (vzniká lokální acidóza, iontové změny). podkladem je zúžení (popř. uzávěr) koronárních tepen obv. aterosklerózou (aterosklerotický plát, trombóza, spasmus). hlavními projevy ichs jsou zejména angina pectoris a infarkt myokardu. označují se jako bolestivé (algické) formy. dalšími projevy ichs mohou být arytmie nebo srdeční selhání (ischemie zvyšuje elektrickou nestabilitu myokardu a má negativní působení na kontraktilitu). k vzniku ichs přispívají faktory, které jsou rizikovými faktory aterosklerózy (zejm. hyperlipoproteinemie, hypertenze, diabetes, kouření, stres atd.). v diagnóze se uplatňuje ekg, zátěžové testy (ergometrie), klidová i zátěžová echokardiografie, thalliový scan, biochemické vyšetření u akutní ischemie (infarktu). zúžení koronárních tepen se zjišťuje koronarografií. v léčbě se používají nitráty, betablokátory, antagonisté kalcia, antiagregační léčba aj. v řadě případů se provádějí zákroky přímo na věnčitých tepnách - na otevřeném srdci (bypass) nebo perkutánně katetrizací (ptca, stent). (cit. velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ischemická cévní mozková příhoda: ischemická cévní mozková příhoda (icmp) vzniká na podkladě ischemie mozku, kdy dochází k přerušení nebo snížení průtoku krve některou jeho částí. jestliže je příčinou neprůchodnosti trombóza, jedná se o trombotickou cévní mozkovou příhodu. embolická cévní mozková příhoda vzniká většinou utržením trombu vzniklého v jiném místě cévního řečiště a jeho zanesením do mozkových tepen. wake-up cmp vzniká během spánku a u kryptogenní cévní mozkové příhody není příčina známá
ischemická kontraktura: druh kompartmentového syndromu v oblasti paže s obrnou v oblasti předloktí a ruky (ischemická obrna); vzniká např. v důsledku suprakondylické fraktury humeru či v důsledku přílišné komprese obvazem. dochází k útlaku tepny v loketní jamce, roli má i reflexní vazokonstrikce. neadekvátně léčený stav může vyústit v trvalé závažné funkční postižení (svaly atrofují, fibrotizují). je nutné co nejdříve uvolnit kompresi, popř. blokovat sympatickou inervaci. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
ischemická optická neuropatie: onemocnění s ischemií přední části papily zrakového nervu způsobené okluzí ciliárních tepen. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ischemický postconditioning: aplikace opakované krátké cévní okluze na začátku reperfúze pro uvolnění dlouhodobé okluze. tím se snižuje míra reperfúzního poškození. postup je podobný jako u přivykání k ischemii, ale používá se až po dlouhodobé ischemii, ještě před následnou reperfúzí
ischemie: místní nedokrevnost tkáně a orgánu, která vede k jejich poškození až odumření (nekróze, infarktu). její podstatou je nedostatek kyslíku a živin ve tkáni spojený s hromaděním odpadních produktů. je nejčastěji způsobena změnami na přívodných cévách - tepnách. může jít o dočasný spasmus, poškození cév zánětem (např. buergerova nemoc), akutní uzávěr vmetkem (embolem) nebo nejčastěji zúžením tepny na základě aterosklerózy. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
ischemie mozku: lokalizované snížení průtoku krve mozkovou tkání způsobené arteriální obstrukcí nebo systémovou hypoperfuzí. často vzniká spolu s mozkovou hypoxií. dlouhodobá ischemie je spojená s mozkovým infarktem
ischialgie: bolest způsobená kompresí spinálních kořenů. vyzařuje do jedné či obou dolních končetin, v oblasti inervace nervus ischiadicus. je lokalizovatelná na zadní straně stehna a v závislosti na výšce léze i na bérci (zadní a vnější strana) a na noze. (cit. wikiskripta 2016 http://www.wikiskripta.eu/)
isoamylasa: enzym, který hydrolyzuje větvené 1,6-alfa-glukosidové vazby v glykogenu, amylopektinu a v jejich beta-limitních dextrinech. od pullulanázy (ec 3.2.1.41) se liší neschopností působit na pullulan a slabým účinkem na alfa-limitní dextriny. od amylopektinové 6-glukanohydrolázy (ec 3.2.1.69) se liší svým účinkem na glykogen. s ec 3.2.1.69 účinkuje jako "odvětvující enzym". ec 3.2.1.68
isochory: velké oblasti genomu, které vykazují lokální podobnost bázového složení
isocitrátdehydrogenasa: enzym třídy oxidoreduktáz, který katalyzuje přeměnu isocitrátu a nad+ za vzniku 2-ketoglutarátu, oxidu uhličitého a nadh. vyskytuje se v buněčných mitochondriích. enzym vyžaduje mg2+, mn2+; je aktivován adp, citrátem a ca2+ a inhibován nadh, nadph a atp. reakce je klíčovým krokem limitujícím rychlost cyklu kyseliny citronové (trikarboxylové). (podle dorlanda, 27. vydání) (nadp+ enzym je ec 1.1.1.42.) ec 1.1.1.41
isocitrátlyasa: klíčový enzym v glyoxylátovém cyklu. katalyzuje přeměnu isocitrátu na sukcinát a glyoxylát. ec 4.1.3.1
isocitráty: deriváty kyseliny isocitronové, polohového izomeru kyseliny citronové, který se liší umístěním hydroxylové (oh) skupiny. včetně jejích solí a esterů
isodent: an ethyl cyanoacrylate cpd; used as an adhesive for orthodontic use
isodesmosin: tetraaminotetrakarbonylové kyseliny, společně s desmosiny součást elastinu. (cit. velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz/) atypická aminokyselina
isoelektrická fokusace: elektromigrační separační metoda proteinů. dělení touto metodou probíhá na základě migrace proteinů v prostředí proměnlivého ph. v zásaditém prostředí mají proteiny záporný náboj a putují tedy k anodě. v kyselém prostředí naopak mají celkový náboj kladný a putují ke katodě. v ph rovném izoelektrickému bodu, pi, je molekula neutrální. izoelektrickou fokusací je možné dosáhnout separace bílkovin, které se liší v hodnotách izoelektrických bodů pouze o 0,001. izoelektrická fokusace probíhá nejčastěji na polyakrylamidovém gelu. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
isoetharin: agonista beta-2-adrenergních receptorů. užívá se jako bronchodilatans při terapii emfyzému, bronchitidy a astmatu
isofluran: stabilní, nevýbušné inhalační anestetikum, relativně bez významných vedlejších účinků
isolariciresinol: rn given refers to ((1-s-(1alpha,2beta,3alpha))-isomer)
isolariciresinol-9-O-beta-D-xyloside: chemical constituent from leaves of vaccinium bracteatum
isolation & purification: used with bacteria, viruses, fungi, protozoa, and helminths for the obtaining of pure strains or for the demonstration of the presence of or identification of organisms by dna analyses, immunologic, or other methods, including culture techniques. it is used also with biological substances and chemicals for the isolation and purification of the constituents
isoleucin-tRNA-ligasa: enzym, který katalyzuje připojení isoleucinu k jeho specifické transferové rna. ec 6.1.1.5
isomerasy: enzymy katalyzující přenos skupin či atomů v rámci jedné molekuly, neboli přechody mezi různými izomerickými formami dané molekuly; představují 5. třídu enzymů podle ec klasifikace, zahrnují např. epimerázy, cis-trans-izomerázy, mutázy aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/ )
isomerasy aminokyselin: enzymy, které katalyzují racemizaci nebo epimerizaci chirálních center v aminokyselinách nebo derivátech. ec 5.1.1
isomerasy dvojných vazeb mezi uhlíky: enzymy, které v rámci jedné molekuly katalyzují přesun dvojné vazby uhlík-uhlík z jedné polohy do druhé. ec 5.3.3
isomerasy vazeb S-S: enzymy, které katalyzují transpozici vazby síra-síra. ec 5.3.4
isomerie: vzájemný stav dvou či více sloučenin obsahujících stejné atomy ve stejném počtu (mají stejný sumární vzorec), které se od sebe liší pouze strukturním uspořádáním atomů v molekule. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
isometrická kontrakce: svalová činnost, při které se nevykonává pohyb a vzdálenost začátků od úponů svalu se nemění. při této činnosti se nemění délka svalu, ale mění se napětí
isoniazid: antibakteriální látka používaná především jako tuberkulostatikum. pro léčbu aktivní tuberkulózy se často používá v kombinaci s dalšími antituberkulotiky
isopentenyladenosin: n(6)-[delta(3)-isopentenyl]adenosin. isopentenylový derivát adenosinu, který je členem rodiny cytokininů - regulátorů růstu rostlin
isoprenalin: aminoderivát benzylalkoholu užívaný ve formě hydrochloridu; betasympatomimetikum s účinky podobnými adrenalinu, působí na srdce, průdušky, kosterní svaly, trávicí trakt atd. používá se hlavně jako bronchodilatans a srdeční stimulans. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz)
isopropyl dimethacryloyl isostearoyl titanate: ; a radiopaque composite filler for self-curing composite core materials
isopropyl ethyl (2Z)-3-amino-2-cyano-4-ethylhex-2-enoate: synthetic herbicidal cyanoacrylate with antimicrotubule mechanism of action
isoprotilátky: protilátky proti antigenu jiného jedince stejného druhu. mohou být přirozeně přítomné u jedinců, kteří nemají příslušný antigen (typicky aglutininy v systému ab0), nebo se mohou tvořit až po izoimunizaci. protiklad k pojmu heteroprotilátky, obv. jako synonymum pro aloprotilátky. (cit. velký lékařský slovník online, 2023 http://lekarske.slovniky.cz/)
isosorbid: 1,4:3,6-dianhydro-d-glucitol. chemicky inertní osmotické diuretikum používané převážně k léčbě hydrocefalie a rovněž k léčbě zeleného zákalu. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
isosorbiddinitrát: vazodilatans používané k léčbě anginy pectoris. jeho působení je podobné jako u nitroglycerinu, ale s pomalejším nástupem účinku
isostearyl-2-cyanoacrylate: a non-adhesive cyanoacrylate
isothiokyanatany: organické sloučeniny s obecným vzorcem r-ncs
isothiuronium: název funkční skupiny s obecným vzorcem [rsc(nh2)2]+ (r = alkyl nebo aryl); jedná se o hydrogensůl odvozenou od thiomočoviny. isothiouronium může mít lokální protizánětlivé účinky. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
isotonická kontrakce: svalová činnost, při které se mění vzdálenost začátků a úponů svalu a napětí ve svalu je přibližně během celé činnosti stejné nebo se výrazně mění. podle změny délky svalu rozeznáváme koncentrickou (zkrácení svalu) a excentrickou (natažení svalu) kontrakci. koncentrická kontrakce vyvolává zrychlení pohybu (akceleraci), zatímco excentrická zpomalení pohybu (deceleraci)
isotretinoin: lokální dermatologický prostředek, který se používá při léčbě acne vulgaris a několika dalších kožních onemocnění. lék má teratogenní a jiné nepříznivé účinky
isovaleryl-CoA-dehydrogenasa: tento enzym, mitochondriální flavoprotein, katalyzuje oxidaci 3-methylbutanoyl-coa na 3-methylbut-2-enoyl-coa za použití fad jako kofaktoru. defekty enzymu jsou spojeny s isovalerovou acidémií (iva)
isoxsuprin: agonista beta-adrenergních receptorů, který působí přímou relaxaci hladkých svalů dělohy a cév. jeho vazodilatační účinky jsou větší u arterií zásobujících kosterní svaly než u těch, které vedou krev do kůže. používá se při terapii nemocí periferních cév a předčasného porodu
ispaghula, senna drug combination: hydrophilic laxative combination of plantaginis semen ovatae (plantago), ispaghula husk, senna fructus angustifoliae
itrakonazol: triazolové antimykotikum, které inhibuje enzymy závislé na cytochromu p-450 potřebné pro syntézu ergosterolu
ivosin: contains a copolymerizate of p-divinyl benzene & dimethylaminomethylstyrene
izochromozomy: izochromozom je chromozom, který má duplikované jedno rameno, zatímco druhé je deletované. vzniká chybným (příčným) štěpením centromery (namísto podélného) v druhém meiotickém dělení nebo v mitóze. (cit. wikiskripta 2016 http://www.wikiskripta.eu/)
izoelektrický bod: hodnota ph roztoku, při které má amfoterní látka nulový celkový náboj (stejný počet kladných a záporných nábojů), a proto nulovou pohyblivost v elektrickém poli. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz)
izoenzymy: strukturně příbuzné formy enzymu. každý izoenzym má stejný mechanismus a klasifikaci, ale liší se svými chemickými, fyzikálními nebo imunologickými charakteristikami
izoformy RNA: různé genové transkripty generované z jednoho genu pomocí editace rna nebo alternativního sestřihu prekurzorů rna
izografty: orgány, tkáně nebo buňky přenesené mezi geneticky identickými jedinci, tj. mezi příslušníky stejného druhu s identickými histokompatibilními antigeny (jako jsou např. jednovaječná dvojčata, příslušníci stejného inbredního kmene nebo členové hybridní populace vzniklé křížením určitých inbredních kmenů)
izolace a purifikace: užij u baktérií, virů, hub, prvoků a červů pro izolaci čistých kmenů nebo pro průkaz jejich přítomnosti nebo identifikaci organismů pomocí analýzy dna, imunologických metod nebo jiných metod včetně kultivačních technik. užij také u biologických látek a chemikálií pro izolaci a purifikaci složek
izolace pacientů: separace pacientů s infekčními nebo jinými chorobami na určitou dobu. izolace může být striktní, při níž je omezen pohyb a sociální kontakty; mírnější, při níž dochází snahou o řízení určitých aspektů péče k zabránění šíření infekce nebo naopak - pacient je v odlehlém, řízeném nebo sterilním prostředí opět s cílem ochránit ho nebo ji před šířením infekce. r
izolovaná nekompaktnost myokardu komor: vzácné vrozené kardiomyopatie charakterizované nekompaktním myokardem komor. typická je prominující trabekularizace svaloviny a volná síť propletených trabekul myokardu levé komory. mezi heterogenní klinické příznaky patří systolická dysfunkce, která je někdy doprovázená dilatací levé komory (neonatální nebo progresivní). často je postižena i pravá komora. mezi obvyklé projevy patří městnavé srdeční selhání, plicní embolie a arytmie komor
izolovaná systolická hypertenze: hypertenze se zvýšeným systolickým a normálním diastolickým krevním tlakem. je to nejběžnější podtyp u starších lidí a souvisí s tuhostí cévní stěny a hromaděním aterosklerotického plaku
izolátory pro pacienty: zařízení, které se používá k ochraně před kontaminací pacienta infekcí nebo pro opačný účel (ochrana před infekčním pacientem). patří sem plastické chirurgické izolátory a speciální prostory pro ochranu pacientů
izosporóza: parazitární onemocnění střeva vyvolané prvokem isospora belli. může se vyskytovat u imunokompromitovaných osob vč. aids. častější je v teplejších oblastech, zejm. v oblasti západního pobřeží ameriky. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz)
izotopy: atomy téhož prvku, které se od sebe liší pouze počtem neutronů, se nazývaji izotopy. (izotopy mají stejné protonové číslo, ale různé nukleonové číslo.)
izotopy ceru: stabilní atomy ceru, které mají stejné atomové číslo jako prvek cer, ale liší se atomovou hmotností. ce-136, 138, 140 a 142 jsou stabilní izotopy ceru
izotopy cesia: stabilní atomy cesia, které mají stejné atomové číslo jako prvek cesium, ale liší se atomovou hmotností. cs-133 je jediný přirozeně se vyskytující izotop cesia
izotopy chromu: stabilní atomy chrómu, které mají stejné atomové číslo jako prvek chrom, ale liší se atomovou hmotností. stabilní izotopy chromu jsou cr-50, 53 a 54
izotopy draslíku: stabilní atomy draslíku, které mají stejné atomové číslo jako prvek draslík, ale liší se atomovou hmotností. draslík má 25 známých izotopů, od 32k po 56k, a čtyři jaderné izomery. v přírodě se vyskytují stabilní 39k a 41k a také 40k s poločasem přeměny 1,248 × 10e9 let. ostatní izotopy mají poločas kratší než 1 den, většinou kratší než 1 minuta. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
izotopy dusíku: stabilní atomy dusíku, které mají stejné atomové číslo jako elementární dusík, ale liší se atomovou hmotností. v přírodě se vyskytuje ve dvou stabilních izotopech, 14n, který tvoří velkou většinu přírodního dusíku (99,636 %), a 15n
izotopy fosforu: stabilní atomy fosforu, které mají stejné atomové číslo jako elementární fosfor, ale liší se atomovou hmotností. pouze p-31 je stabilní izotop fosforu
izotopy gallia: stabilní atomy gallia, které mají stejné atomové číslo jako prvek gallium, liší se však atomovou hmotností. ga-69 a 71 jsou stabilní izotopy přírodního gallia. dále existují radioizotopy gallia
izotopy jodu: stabilní atomy jodu, které mají stejné atomové číslo jako prvek jód, ale liší se atomovou hmotností. i-127 je jediný přirozeně se vyskytující stabilní izotop jodu
izotopy kobaltu: stabilní atomy kobaltu, které mají stejné atomové číslo jako prvek kobalt, ale liší se atomovou hmotností. přírodní kobalt se skládá prakticky z jediného stabilního izotopu co59
izotopy kyslíku: stabilní atomy kyslíku, které mají stejné atomové číslo jako elementární kyslík, ale liší se atomovou hmotností. přírodní kyslík se skládá ze tří stabilních izotopů, 16o, 17o a 18o, nejběžnější je 16o (přirozený výskyt 99,762 %)
izotopy rtuti: stabilní atomy rtuti, které mají stejné atomové číslo jako prvek rtuti, ale liší se atomovou hmotností. přírodní rtuť (80hg) se skládá ze sedmi stabilních izotopů; 196hg (přirozený výskyt 0,15 %), 198hg (9,97 %), 199hg (16,87 %), 200hg (23,10 %), 201hg (13,18 %), 202hg (29,86 %) a 204hg (6,87 %). (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
izotopy sodíku: stabilní atomy sodíku, které mají stejné atomové číslo jako prvek sodíku, ale liší se atomovou hmotností. na-23 je jediným stabilním izotopem sodíku
izotopy stroncia: stabilní atomy stroncia, které mají stejné atomové číslo jako prvek stroncium, liší se však atomovou hmotností. sr-84, 86, 87 a 88 jsou stabilní izotopy stroncia
izotopy síry: stabilní atomy síry, které mají stejné atomové číslo jako elementární síra, ale liší se atomovou hmotností. s-33, 34 a 36 jsou stabilní izotopy síry
izotopy uhlíku: stabilní atomy uhlíku, které mají stejné atomové číslo jako prvek uhlíku, ale liší se atomovou hmotností. uhlík má 16 známých izotopů, od 8c do 23c. v přírodě se vyskytují tři izotopy uhlíku, z nichž jsou dva, 12c a 13c, stabilní. nejstabilnějším radioizotopem je 14c s poločasem přeměny 5700 let, který je také jediným přírodním radioizotopem uhlíku. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
izotopy vápníku: stabilní atomy vápníku, které mají stejné atomové číslo jako prvek vápník, ale liší se atomovou hmotností. ca-40, 42-44, 46 jsou stabilní izotopy vápníku a ca-48 má tak dlouhý poločas přeměny, že je v praxi považován za stabilní. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
izotopy xenonu: stabilní atomy xenonu, které mají stejné atomové číslo jako prvek xenon, liší se však atomovou hmotností. xe-124, 126, 128-131, 134 a 136 jsou stabilní xenonové izotopy
izotopy ytria: stabilní atomy yttria, které mají stejné atomové číslo jako prvek yttrium, ale liší se atomovou hmotností. jediný přirozeně se vyskytující stabilní izotop yttria je y-89
izotopy zinku: stabilní atomy zinku (zn), které mají stejné protonové číslo jako prvek zinek, ale liší se atomovou hmotností. přírodní zinek se skládá z pěti stabilních izotopů: 64zn, 66-68zn a 70zn
izotopy zlata: stabilní atomy zlata, které mají stejné atomové číslo jako prvek zlato, ale liší se atomovou hmotností. jediným izotopem přírodního zlata je au-197. bylo také popsáno 41 radioizotopů, s nukleonovými čísly 169 až 210
izotopy železa: stabilní atomy železa, které mají stejné atomové číslo jako prvek železa, ale liší se atomovou hmotností. v přírodě se nacházejí 4 stabilní izotopy železa: nejrozšířenější je fe-56, další tři jsou fe-54, 57 a 58
jablečník: rod rostlin z čeledi hluchavkovitých, obsahuje marubin (labdanový diterpen). používá se v lidovém lékařství na onemocnění dýchacích cest, podporu odkašlávání a chuti k jídlu
jaderná energie: energie uvolněná jadernou štěpnou reakcí, radioaktivním rozpadem nebo termojadernou fúzí
jaderná fyzika: studium vlastností, chování a vnitřních struktur atomového jádra a jeho interakcí s jinými jádry
jaderná fúze: typ jaderné reakce, při které dochází ke slučování atomových jader lehčích prvků v jádra těžších prvků a zároveň k uvolnění energie. termojaderná fúze probíhající za vysokých teplot je zdrojem energie většiny hvězd včetně slunce. jaderná fúze je v principu opakem štěpení jader těžkých prvků. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
jaderná lamina: síťovitá vrstva proteinů přiléhající na vnitřní stěnu vnitřní jaderné membrány. je tvořena specifickým typem cytoskeletu, takzvanými intermediárními filamenty. ty se v tomto případě v procesu polymerace z tzv. jaderných laminů spojují do dvourozměrné struktury. jaderná lamina je k vnitřní membráně jádra připojena díky vazbě na jaderné póry a další integrální membránové proteiny, mimo to se však s laminou váže i chromatin. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
jaderná matrix: jemná síť vláken, která vytváří cytoskelet jádra. spolu s jadernou laminou zajišťuje vnitřní prostorovou organizaci jádra
jaderná tělíska: dynamické intranukleoplazmatické bezmembránové struktury, které koncentrují různé jaderné faktory. jaderná tělíska vyměňují komponenty s nukleoplazmou a účastní se různých procesů metabolismu rna, na rozdíl od inkluzních tělísek, která nejčastěji agregují cizí a neaktivní patologické biomolekuly
jaderné elektrárny: zařízení, která přeměňují jadernou energii na elektrickou energii
jaderné lokalizační signály: krátké, převážně bazické aminokyselinové sekvence identifikované jako jaderné signály pro import některých proteinů. tyto sekvence pravděpodobně interagují se specifickými receptory jaderných pórů
jaderné skvrny: bezmembránové intranukleoplazmatické subkompartmenty nebo jaderné domény, ve kterých se nachází v dynamickém stavu proteiny související s rna (např. sestřihové faktory)
jaderný obal: útvar obklopující jádro buňky, který je tvořen dvěma fosfolipidovými membránami. vnitřní membrána pomáhá stabilizovat chromatin v jádře, vnější je spojena s endoplazmatickým retikulem. s cytosolem je jádro propojeno skrze tuto membránu pomocí jaderných pórů. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
jaderný pór: rozměrný molekulární komplex mnoha proteinů vyskytující se v jaderné membráně eukaryotických buněk. u obratlovců dosahuje velikosti kolem 125 megadaltonů (u kvasinek je přibližně poloviční) a má oktagonální tvar. jaderný pór umožňuje selektivní transport látek přes membránu jádra. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
jahodník: rod rostlin z čeledi růžovitých (rosaceae) známý pro své jedlé plody
jalovec (rod): jalovec (juniperus) je rod stálezelených jehličnatých keřů či stromů z čeledi cypřišovitých (cupressaceae), zahrnující asi 55-60 druhů, což z něho činí nejpočetnější rod čeledi. charakteristickým rysem rodu je, že zralé šišky, zvané jalovčinky (odborně galbuly), mají zdužnatělé semenné šupiny a připomínají bobule; na rozdíl od ostatních zástupců čeledi cypřišovitých také jejich semenné šupiny zcela srůstají. šišky uvnitř obsahují bezkřídlá, trojhranná semena. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
jantar: nažloutlá fosilní pryskyřice několika druhů jehličnatých stromů, nacházená v aluviálních usazeninách, nejznámější jsou naleziště při baltském moři. příměsi jsou zdrojem nejen krásy, ale i velkého množství velmi důležitých vědeckých informací. (upraveno podle wikipedie 2023 http://www.cs.wikipedia.org/)
japonská encefalitida: zánět mozku (druh arbovirózy) vyvolaný virem z rodu flavivirus. vyskytuje se v některých oblastech asie a v austrálii. rezervoárem viru jsou divocí ptáci, vektorem komáři. onemocnění lidí je různé závažnosti, od inaparentního průběhu k těžkým encefalitidám. existuje očkování. podobné viry způsobují další encefalitidy. (cit. velký lékařský slovník online, 2014 http://lekarske.slovniky.cz)
jarovizace: proces urychlující rostlinný vývoj a následnou tvorbu květu tím, že se semena nebo cibule vystaví dlouhodobému působení chladu
jaterní cirhóza: jaterní onemocnění, při němž bývá poškozena krevní mikrocirkulace v játrech a normální stavba jaterní tkáně je pozměněna vláknitými septy, která obklopují regenerované nebo regenerující se parenchymové uzliny