NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
organizující se pneumonie: jakákoli obstrukční plicní nemoc charakterizovaná konsolidovanou tvorbou polypů granulační tkáně v alveolárních vývodech a plicních sklípcích. je klasifikována jako primární (kryptogenní organizující se pneumonie) nebo sekundární organizující se pneumonie. sekundární organizující se pneumonie po transplantaci se nazývá syndrom bronchiolitis obliterans
organizátor jadérka: část chromozomu (obv. jediného v buňce), oblast heterochromatinu, na kterou přisedá jadérko. lépe barvitelná část organizátoru jadérka je označována jako satelit. (cit. velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
organizátory embryonální: buňky určité oblasti zárodku, které seberegulují embryonální vývoj. tyto struktury byly objeveny na dorzálních a ventrálních pólech embryí v období gastrulace, patří sem spemannův organizátor u obojživelníků a hensenův uzel u kuřat a myší. buňky organizátoru spolu vzájemně komunikují pomocí signálních proteinů (např. kostních morfogenetických proteinů) a jejich inhibitorů (chordin, noggin)
organocínové sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují cín v molekule. mají široké využití v průmyslu a zemědělství
organofosforové sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují fosfor jako nedílnou součást molekuly. pod tímto pojmem je zahrnuta široká škála syntetických sloučenin, které se používají jako pesticidy a léčivé přípravky
organogeneze: tvorba diferencovaných buněk a složitá organizace tkání pro zajištění specializovaných funkcí. vznik základů jednotlivých orgánů u lidského zárodku a plodu; končí cca ve 12. týdnu, spolu s ní končí embryogeneze a začíná fetální vývoj. (dopl. podle: velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz/)
organogeneze rostlin: transformační procesy, které se vyskytují v buňkách a tkáních za účelem vytvoření odlišných rostlinných orgánů
organoidy: buňky uspořádané do struktury podobné nějakému tělnímu orgánu. organoidy lze vytvořit kultivací in vitro, např. samoorganizující se trojrozměrné tkáňové struktury odvozené z kmenových buněk (viz mikrofyziologické systémy). jsou také nalézány v určitých typech nádorů
organokovové sloučeniny: třída sloučenin typu r-m, kde je atom uhlíku c připojen přímo k jakémukoli jinému prvku kromě vodíku h, uhlíku c, dusíku n, kyslíku o, fluoru f, chloru cl, bromu br, jodu i nebo astatu at
organokovové sloučeniny železa: organické sloučeniny, které obsahují železo navázané na atom uhlíku
organoměďnaté sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují měď jako nedílnou součást své molekuly
organoplatinové sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují platinu jako nedílnou součást molekuly
organortuťnaté sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují rtuť jako nedílnou součást molekuly
organoselenové sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují selen jako nedílnou součást molekuly
organotechneciové sloučeniny: organické sloučeniny, které obsahují technecium jako nedílnou součást molekuly. tyto sloučeniny se často používají jako látky při radionuklidovém zobrazování
organoterapie: historicky, léčba nemoci podáváním živočišných orgánů nebo extraktů z nich (brown-sequardova metoda). v současné době jsou extrakty ze žláz nahrazovány syntetickými přípravky
organum subcommissurale: okrsek ependymu, který je lokalizován pod commissura posterior při vyústění aquaeductus cerebri (sylvii) do iii. komory. je funkčně spojen s šišinkou, ale jeho bližší funkce není známa
organum subfornicale: útvar ve iii. mozkové komoře v blízkosti foramina interventricularia. je zodpovědný za vyvolání pocitu žízně po stimulaci angiotenzinem ii
organum vasculosum: cirkumventrikulární orgán v oblasti předního hypotalamu. nalézá se v lamina terminalis na anteroventrálním konci třetí komory
orgasel: a romanian preparation; contains 5.01 mg se per 100 gm autolysated yeast
orgasmus: vyvrcholení sexuálního vzrušení u lidí nebo zvířat
orgán skloviny: epiteliální buňky obklopující dentální papilu a diferencované do tří vrstev. tvoří je vnitřní epitel skloviny sestávající z ameloblastů, které produkují sklovinu, hvězdicovité retikulum a vnější epitel skloviny. tyto vrstvy atrofují a mizí před prořezáním zubů (a v jeho průběhu)
orgánová specificita: charakteristika omezená na konkrétní orgán v těle, jako je typ buňky, metabolická odpověď nebo exprese konkrétního proteinu nebo antigenu
orgánové kultury - kultivační techniky: technika pro udržování nebo růst zvířecích orgánů in vitro. vztahuje se na trojrozměrné kultury nedisagregované tkáně, které si zachovávají některé nebo všechny histologické znaky tkáně in vivo
orientace: uvědomování si místa a času (orientace místem a časem), stejně jako vlastní osoby (o. osobou). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
orlistat: laktonový derivát leucinu, který působí jako inhibitor žaludeční a pankreatické lipázy - omezuje absorpci tuku ze stravy. používá se při léčbě obezity, redukce hmotnosti se dosahuje sníženým vstřebáváním tuků ze střeva
ornipresin: syntetický analog vasopresinu, který má v poloze 8 cyklického nonapeptidu substituci ornitinu. používá se jako lokální vazokonstriktor a hemostatikum
ornithin: aminokyselina vznikající v cyklu močoviny odštěpením močoviny z argininu
ornithindekarboxylasa: enzym obsahující pyridoxalfosfát, který je považován za limitující sloučeninu v biosyntéze polyaminů. katalyzuje dekarboxylaci ornithinu za vzniku putrescinu, který je pak navázán na propylaminový zbytek dekarboxylovaného s-adenosylmethioninu za vzniku spermidinu
ornithinkarbamoyltransferasa: enzym katalyzující tvorbu citrulinu z ornithinu a karbamoylfosfátu v močovinovém cyklu. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
oroantrální píštěl: píštěl mezi sinus maxillaris a dutinou ústní
orobincovité: čeleď jednoděložných rostlin řádu lipnicotvarých (poales). jsou známy 2 rody orobinec (typha) a zevar (sparganium) a asi 25 druhů, které jsou rozšířeny na vhodných stanovištích většiny světa. jsou to vytrvalé byliny s oddenky, většinou vodní nebo bažinné, kořenící ve dně, zřídka i plovoucí. jsou to jednodomé rostliny s jednopohlavnými květy. květy jsou uspořádány v květenstvích, někdy složených, palicích nebo hlávkách, které jsou pohlavně rozlišené, nahoře jsou samčí palice či hlávky, dole samičí. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
orofaciodigitální syndromy: dva syndromy projevující se malformacemi úst, obličeje a prstů. typ i (papillon-léage-psaume syndrom, gorlin-psaume syndrom) je dědičný po linii x a vyskytuje se pouze u žen a mužů xxy. typ ii (mohrův syndrom) je dědičný s autosomálně recesivními rysy
orofaciální granulomatóza: stav charakterizovaný trvalým nebo přechodným zvětšením rtu, vředy v ústech a dalšími orofaciálními projevy bez prokázání crohnovy nemoci nebo sarkoidózy. není jasné, zda jde o klinicky definované onemocnění nebo o počáteční manifestaci crohnovy nemoci
orofarynx: střední část hltanu umístěná vzadu v ústech zhruba pod úrovní patra měkkého, ale nad základnou jazyka a epiglottis (ústní část hltanu). má trávicí funkci, když je tam postupně posunováno jídlo z dutiny ústní, ještě než se posune do esofágu. část hltanu (viz farynx) za dutinou ústní.(cit. velký lékařský slovník online 2012, http://lekarske.slovniky.cz/ )
orotidin-5'-fosfátdekarboxylasa: orotidin-5'-fosfát-karboxylyáza. v posledním kroku biosyntézy pyrimidinových nukleotidů katalyzuje dekarboxylaci kyseliny orotidylové za vzniku kyseliny uridylové. ec 4.1.1.23
orotátfosforibosyltransferasa: enzym katalyzující v průběhu biosyntézy pyrimidinových nukleotidů tvorbu kyseliny orotidin-5'-fosforečné (kyseliny orotidylové) z kyseliny orotové a 5-fosforibozyl-1-pyrofosfátu. ec 2.4.2.10
ortho-Aminobenzoates: benzoic acids, salts, or esters that contain an amino group attached to carbon number 2 or 6 of the benzene ring structure
orthoplast: low temperature thermoplastic transpolyisoprene used for molded splints
orthorexia nervosa: porucha příjmu potravy charakterizovaná patologickou posedlostí zdravou výživou
ortoaminobenzoáty: benzoové kyseliny, soli nebo estery, které obsahují aminoskupinu připojenou k uhlíku 2 nebo 6 benzenového kruhu
ortodoncie: specializovaný obor stomatologie zabývající se studiem nepravidelností zubů, zubních oblouků a čelistí, tzn. jejich etiologií, diagnostikou, terapií a prevencí. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
ortodontická frikce: fyzikální odporové síly působící na pohyb mezi zubními povrchy
ortodontické aparáty: zařízení používaná k ovlivnění postavení zubů. ortodontické aparáty mohou být klasifikovány jako pevné nebo odnímatelné, aktivní nebo zadržovací a intraorální nebo extraorální
ortodontické dráty: dráty různých rozměrů a jakostí vyrobené z nerezové oceli nebo ušlechtilého kovu. používají se při ortodontické léčbě
ortodontisté: zubní lékaři, kteří se specializují na léčbu nepravidelností chrupu, nesprávného postavení zubů a čelistí
ortognátní chirurgické výkony: operace provedená kvůli úpravě nebo nápravě kosterních anomálií čelisti a souvisejících zubních a obličejových struktur (např. rozštěp patra). (ortognátní = správný skus)
ortognátní chirurgie: chirurgický obor zabývající se nápravou stavů souvisejících s vadným postavením čelistních kostí a dalšími souvisejícími anomáliemi čelistí (např. rozštěp patra, retrognacie)
ortomolekulární terapie: použití velkých dávek vitaminů nebo jiných přirozeně se vyskytujících látek, které jsou normálně přítomny v těle. často je tato terapie používána při léčbě duševních poruch
ortopedické ošetřovatelství: specializace nebo ošetřovatelská praxe v péči o ortopedické pacienty
ortopedické výkony: postupy používané k léčbě a nápravě deformit, nemocí a poranění muskuloskeletálního systému, kloubů a souvisejících struktur
ortopedie: obor, který využívá lékařské, chirurgické a fyzikální metody k léčbě a nápravě deformit, onemocnění a poranění kosterního systému, jeho kloubních spojení a souvisejících struktur
ortopedové: lékaři se specializací na lékařské, chirurgické a fyzikální metody používané k léčbě a nápravě deformit, onemocnění a poranění kosterního systému, jeho kloubních spojení a souvisejících struktur
ortopsychiatrie: obor medicíny zabývající se studiem a léčbou poruch chování. využívá principy z behaviorálních, lékařských a sociálních věd s důrazem na podporu duševního zdraví
ortoptika: studium a léčba defektů v binokulárním vidění vyplývajících z defektů v optickém svalstvu nebo vadných vizuálních návyků. jedná se o techniku očních cviků určených k opravě zrakových os očí, které nejsou správně koordinovány pro binokulární vidění
ortostatická hypotenze: pokles tlaku krve objevující se při přechodu do vzpřímené polohy. může způsobit přechodnou poruchu prokrvení mozku s krátkým bezvědomím (synkopou) nebo pocitem závrati či nejistoty. příč. nervové poruchy např. diabetická neuropatie, některé léky např. některá antihypertenziva, značná ztráta krve, selhání nadledvin, dlouhodobý pobyt na lůžku aj. prevencí při těchto stavech je opatrné a postupné vstávání. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ortostatická intolerance: symptomy mozkové hypoperfuze nebo autonomní hyperaktivity, které vznikají při vstávání a vleže mizí. patří sem vazovagální synkopa, syndrom posturální ortostatické tachykardie a neurogenní ortostatická hypotenze
orální absorpce: vstřebávání látek do těla přes sliznici dutiny ústní
orální alergický syndrom: alergická reakce na určité potraviny, včetně čerstvého ovoce, zeleniny a ořechů, které sdílejí zkřížené reakce na alergeny stromů, trávy nebo pylu. syndrom orální alergie je omezen na svědění rtů, úst a hrdla bez závažné anafylaxe a je často spojen s chronickou eozinofilní ezofagitidou
orální edém: onemocnění bukální sliznice připomínající ranou leukoplakii. projevuje se přítomností průsvitné opalescence sliznice v počátečních stádiích až po bělavý šedý odlitek s hrubým vrásčitým povrchem v pozdějších stadiích. může být spojený s intracelulárním edémem spinózní nebo malpighické vrstvy
orální frenektomie: chirurgické zákroky k uvolnění nebo odstranění abnormálně krátké nebo těsně srostlé uzdičky (např. podjazykové uzdičky nebo uzdičky rtu) asociované s patologickým stavem (např. ankyloglosií nebo srůstem rtu s dutinou ústní)
orální kandidóza: infekce sliznice úst houbou rodu candida
orální leukoplakie: orální leukoplakie se projevuje jako bílá skvrna na ústní sliznici. je považována za premaligní stav a je často vyvolaná užíváním tabáku. pokud se prokáže přítomnost viru epstein-barrové, je onemocnění nazýváno vlasatá leukoplakie
orální píštěle: abnormální kanálkovité propojení mezi dvěma nebo více anatomickými strukturami v dutině ústní
orální stadium: nejranější z fází dětského psychosexuálního vývoje, trvající od narození do 12 měsíců nebo déle
orální submukózní fibróza: nevratná fibróza submukózní tkáně úst
orální zdraví: optimální stav úst a normální fungování ústních orgánů bez známek nemoci
os hyoideum: kost mezi bradou a hrtanem, tvořena tělem a dvěma páry rohů - malých (cornua minora) a velkých (cornua majora). zavěšena k processus styloideus pomocí lig. stylohyoideum. vycházejí z ní některé svaly krku a podpírá jazyk. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
os ilium: největší ze tří kostí, které společně tvoří pánevní kost, součást pánevního pletence
os ischii: jedna ze tří kostí, které tvoří pánevní kost, součást pánevního pletence. u čtyřnožců je tou částí pánve, která na břišní straně vybíhá dozadu, u primátů nese váhu sedícího těla
os pubis: jedna ze tří kostí tvořících kost pánevní. podkládá pánevní dno, tvoří ohraničení foramen obturatum a část jamky kyčelního kloubu. stejně jako ostatní pánevní kosti je i stydká kost párová. dvě protilehlé kosti jsou přiloženy k sobě a spojené chrupavčitou stydkou sponou (symphysis pubica) a vazivem. to, že spojení mezi kostmi není zkostnatělé, je důležité zvláště u žen, při porodu se vlivem hormonů chrupavka mírně povolí a umožní tak roztažení pánve a snazší porod. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
osa mozek-střevo: interaktivní síť mezi gastrointestinálním traktem (střevem) a mozkem zprostředkovaná zejména nervovým systémem střeva. např. řízení činnosti střeva během stresu je zajištěno aktivací neuroendokrinních hormonů (např. hormonu uvolňujícího kortikotropin). a naopak střevní mikrobiota spolupracuje s centrálním nervovým systémem pomocí svých produktů (např. urokortinů). některé funkční gastrointestinální poruchy (např. syndrom dráždivého tračníku) vykazují poruchu regulace osy mozek-střevo
osamocení: pocity smutku nebo sklíčenosti v důsledku nedostatku přátelství nebo následkem oddělení od ostatních
osamělý rodič: vlastní, adoptivní nebo náhradní rodič nezaopatřeného dítěte, které žije pouze s tímto jedním rodičem. jeden rodič může s dítětem žít nebo ho navštěvovat. koncepce zahrnuje neprovdaného, rozvedeného i ovdovělého rodiče
oscilace hrudní stěny: respirační podpůrný systém používaný k odstranění hlenu a čištění dýchacích cest oscilačním tlakem na hrudník
oseltamivir: acetamidocyklohexen, který je strukturním homologem kyseliny sialové a inhibuje neuraminidázu
osifikace zadního podélného vazu: kalcifikace zadního podélného vazu, obvykle na úrovni krční páteře. je často spojená s ankylozující hyperostózou v přední části páteře
osifikující kostní fibrom: benigní centrální nádor kosti (obvykle čelisti), složený z vláknité pojivové tkáně, v níž se nachází kost, která osifikuje
osmium: osmium (chemická značka os, latinsky osmium) je drahý kov modro-šedé barvy. má atomové číslo 76 a relativní atomovou hmotnost 190,23. značně tvrdý a křehký toxický kov, elektricky i tepelně středně dobře vodivý. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
osmolární koncentrace: koncentrace osmoticky aktivních částic v roztoku (jednotka mmol/l). osmolalita (jednotka mmol/kg h2o) je počet mmol osmoticky účinných částic v 1 kg rozpouštědla (vody)
osmoregulace: odpověď buněk při snímání rozdílu osmotického tlaku uvnitř a vně buňky. tato odpověď zahrnuje signalizaci z osmotických senzorů pro aktivaci transkripčních faktorů, které zase regulují expresi osmokompenzačních genů, všechny fungují tak, aby udržovaly cell volume a koncentraci vody uvnitř buněk.
osmotická diuretika: sloučeniny, které zvyšují objem moči tím, že zvyšují množství osmoticky aktivního roztoku v moči. osmotická diuretika rovněž zvyšují osmolaritu plazmy
osmotická fragilita: citlivost červených krvinek na změny osmotického tlaku. jsou-li vystaveny hypotonické koncentraci sodíku v roztoku, červené krvinky nasají více vody, nabobtnají, dokud není kapacita buněčné membrány překročena, a prasknou
osmotický tlak: přetlak, kterým je nutno působit na roztok oddělený od čistého rozpouštědla polopropustnou membránou, aby byl zastaven průtok rozpouštědla membránou do roztoku. osmotický tlak je úměrný osmolalitě, jeho jednotkou je pascal
osmóza: typ pasivního transportu, při kterém přestupuje rozpouštědlo (nejčastěji voda) přes polopropustnou membránu z prostoru s méně koncentrovaným roztokem do prostoru s více koncentrovaným roztokem. (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
osobnost typu A: stanovený vzorec chování, pro který je typický přehnaný elán a ambice, netrpělivost, soutěživost, smysl pro časovou naléhavost a špatně potlačovaná agrese
osobnost typu B: vzorec chování, pro který je typické obecně klidné a vyrovnané chování. citově se tyto osobnosti vyznačují méně častou podrážděností, hněvem, nepřátelstvím a agresí než jedinci typu a
osobnost typu D: vzorec chování, pro který je typická negativní emocionalita, neschopnost vyjádřit emoce a sociální izolace. tyto rysy jsou spojeny s vyšším rizikem kardiovaskulárních onemocněním a zvýšenou úmrtností
osobnostní dotazník: seznam velkého množství otázek zaměřujících se na osobnostní rysy jedince
osobnostní testy: standardizované objektivní testy, jejichž cílem je usnadnit hodnocení osobnosti
osobní autonomie: možnost jedince samostatně si určovat vlastní pravidla, cíle svého života a morální nezávislost. podle etických principů platí, že autonomie osob by měla být dodržována
osobní ochranné prostředky: speciální oblečení nebo vybavení, které se nosí pro ochranu před zdravotními riziky. osobní ochranné vybavení může zahrnovat masky, prostředky na ochranu dýchání, prostředky k ochraně hlavy, prostředky na ochranu očí, chrániče sluchu, ochranné oděvy a ochrannou obuv
osobní prostor: neviditelné hranice obklopující jedince, které si jedinec udržuje ve vztahu k ostatním
osobní uspokojení: individuální potřeba a touha po pocitu naplnění a dosažení stavu uspokojení
osobní vyprávění: práce sestávající z popisů individuálních zkušeností ve vztahu k určité oblasti nebo z účasti na souvisejících činnostech
osobní vzpomínky jako téma: práce o popisech individuálních zkušeností ve vztahu k určité oblasti nebo účasti na souvisejících činnostech
osobní zdravotnické služby: zdravotnická péče poskytovaná jednotlivcům
osoby pečující o pacienty: osoby, které poskytují péči těm, kdo potřebují dohled nebo pomoc při nemoci nebo postižení. mohou poskytovat péči doma, v nemocnici nebo v ústavu. přestože pečovatelé zahrnují vyškolený lékařský, ošetřovatelský a jiný zdravotnický personál, koncept se vztahuje také na rodiče, manžely/ky nebo jiné členy rodiny, přátele, členy duchovenstva, učitele, sociální pracovníky, spolupacienty
osoby přeživší atomový útok: osoby, které přežily expozici radiaci způsobené atomovým bombardováním
osoby s mentálním postižením: osoby, u kterých byla diagnostikovaná výrazně nižší než průměrná inteligence a mají značné problémy s přizpůsobováním se každodennímu životu nebo nedostatkem nezávislosti, pokud jde o činnosti každodenního života
osoby s přechodným pobytem a migranti: lidé, kteří často mění místo svého pobytu
osoby simulující pacienta ve výuce: využívání osob vyškolených k předstírání symptomů nebo stavů skutečných nemocí tak, aby to bylo podobné reálným situacím, za účelem výuky nebo ohodnocení zdravotnického personálu
osoby upoutané na lůžko: osoby neschopné, neochotné nebo jinak nezpůsobilé opustit lůžko kvůli fyzickým nebo duševním podmínkám
ostalloy: protective shield to reduce scatter dose to the testicle outside of radiation treatment field; composed of 50% bismuth, 26.7% lead, 13.3% tin & 10% cadmium; density 9.38g/cm(3)
osteitida: obecný název pro zánět kosti. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
osteitis fibrosa cystica: postižení kostí při hyperparatyreóze. postižení kostí je variabilní, v rozvinuté formě bývají ložiska osteolýzy až cystického charakteru (hnědé tumory), subperiostální resorpce, akroosteolýza. klinicky bývají bolesti zad, kyčlí, patologické fraktury, deformity. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteoartróza: nezánětlivé onemocnění kloubů, pro něž je typická destrukce kloubní chrupavky, která tvoří plochu dotyku mezi kostmi kloubu. příčina destrukce není známa, vliv má přetěžování kloubů, prodělaná kloubní onemocnění, vrozené vady (např. kyčlí), genetické dispozice aj. zničení chrupavky omezuje funkci kloubu. objevují se bolesti, které se vystupňují, dojde-li k druhotnému postižení okolních tkání (kloub může být zarudlý, teplejší, může se v něm zmnožit tekutina, je omezena hybnost). nejč. je postižen kyčelní kloub (koxartróza), koleno (gonartróza), klouby páteře (spondylartróza), drobné klouby rukou. projevuje se obv. značnými bolestmi a funkčním omezením, s výjimkou kyčle nevede k úplnému ztuhnutí kloubu (ankylóze). léčebně se podávají antirevmatika, chondroprotektiva, důležitá je i přiměřená rehabilitace. v některých případech se provádí náhrada celého kloubu protézou (totální endoprotéza). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
osteoblastom: nezhoubný bolestivý nádor na kosti projevující se tvorbou osteoidní tkáně, primitivní kosti a kalcifikované tkáně. vyskytuje se u dětí a mladých dospělých. je lokalizovaný na obratlích a drobných kostech ruky a nohy
osteoblasty: aktivní kostní buňka tvořící osteoid, základní kostní hmotu. z o. vzniká osteocyt. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
osteochondritida: ohraničený zánět kosti a přilehlé chrupavky. např. syfilitická o. srov. osteochondróza. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteochondritis dissecans: ohraničená subchondrální nekróza v kloubu (např. lokti, koleně), někdy vedoucí k uvolnění nekrotické části do kloubu (tzv. "myšky"). (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
osteochondrodysplazie: porucha vývoje kostí a chrupavky
osteochondrom: nezhoubný nádor kosti, srov. exostóza. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteochondromatóza: chondromatóza postihující kosti. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteochondróza: onemocnění kostí a chrupavky postihující zejm. oblasti v blízkosti kloubu (juvenilní o.). osteochondrosis osteochondritis deformans juvenilis - scheuermannova nemoc. osteochondrosis dissecans - ohraničená subchondrální nekróza v kloubu např. lokti, koleně, někdy vedoucí k uvolnění nekrotické části do kloubu tzv. "myšky". osteochondrosis intervertebralis - degenerativní změny meziobratlových plotének s reaktivní osteosklerózou obratlů a tvorbou osteofytů. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteochondróza páteře: onemocnění kostí postihující centra osifikace (růstové ploténky) páteře
osteocyty: kostní buňka v klidovém stadiu, nedělící se buňka vzniklá z osteoblastu. osteocyty jsou lokalizovány v lakunách kostní tkáně a svými výběžky spolu vzájemně komunikují. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
osteofyt: kostní výrůstek vycházející z periostu, obv. reaktivního charakteru, je patrný na rtg. vzniká např. kolem kloubů postižených artrózou, včetně kloubů páteře. srov. ostruha, spondylofyt. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteofytóza páteře: vznik kostních výrůstků (osteofytů) na obratlích, který souvisí s degenerativním onemocněním a kalcifikací páteře. běžně se vyskytuje při cervikální a lumbální spondylóze
osteogenesis imperfecta: osteogenesis imperfecta - lat. vrozené onemocnění projevující se zvýšenou lomivostí kostí, poškozením zubů, modrými sklérami, poruchami sluchu a různě těžkými deformitami kostry. podstatou jsou různé mutace genu pro kolagen i. typ i (infantilní, hoevův syndrom, lobsteinova nemoc) s autozomálně dominantní dědičností, modrými sklérami, nedoslýchavostí a ev. postižením zubů (dentinogenesis imperfecta). má relativně mírný průběh. typ ii (kongenitální, vrolikova nemoc) je letální s četnými frakturami vzniklými již intrauterinně. typ iii je převážně autozomálně recesivně dědičný s těžkým průběhem obv. se zhoršujícím s věkem. typ iv je autozomálně dominantně dědičný, s variabilním průběhem a bez postižení zubů. mírné formy (typ i) mají tendenci k zlepšení v dospělosti. léčba je zaměřena na zpevnění kostí (zkouší se např. kalcitonin, vitamin d, fluor) a na chirurgickou, rehabilitační a symptomatickou léčbu. syn. osteopsathyrosis, fragilitas ossium congenita, osteoporosis congenita. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteogeneze: proces tvorby kostí. histogeneze kostí včetně osifikace
osteointegrace: růstová činnost kostní tkáně při asimilaci chirurgicky implantované náhrady nebo protézy, které jsou použity buď jako náhradní díly (např. kyčel), nebo jako kotvy (např. endoseální zubní implantáty)
osteoklasty: druh kostní buňky, jejíž funkcí je resorpce (odstraňování) kostní hmoty, druh tkáňového makrofágu. velká mnohojaderná buňka v howshipových lakunách. kost podléhá neustálé přestavbě, na níž se podílí jak o., tak osteoblast. odontoklast (cementoklast) je cytomorfologicky stejný jako osteoklast, jeho funkcí je odbourávání dentinu. mnohojaderné velké buňky odontoklastů jsou přítomny zejm. na kořenech dočasných zubů a účastní se resorpce jejich kořenů. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
osteolýza: významný úbytek kostní tkáně až její vymizení. může být ložisková nebo permeativní (splynutím více ložisek). (cit. wikiskripta, 2016 http://www.wikiskripta.eu)
osteolýza esenciální: syndromy projevující se úbytkem kostní tkáně až jejím vymizením, které nemají zřejmou příčinu jako neoplazii, infekci nebo trauma. úbytek kostní tkáně může mít různé vzory: masivní (gorhamova choroba), multicentrický (hajdu-cheney syndrom), nebo karpální/tarzální
osteom: benigní nádor složený z kostní tkáně nebo tvrdý nádor kostní struktury, který se rozvinul na kosti (homoplastický osteom) nebo na jiných strukturách (heteroplastický osteom)
osteom osteoidní: nezhoubný ohraničený nádor z houbovité kosti vyskytující se zejména v kostech končetin a obratlů, nejčastěji u mladých osob
osteomalacie: onemocnění kostí způsobené nedostatkem vitaminu d v dospělosti. podkladem choroby bývají např. malabsorpce při celiakii, hepatobiliárních či pankreatických chorobách, renální onemocnění, hereditární poruchy vitaminu d či poruchy fosfátového metabolismu, vlivy některých léků (např. antiepileptik), hypofosfatazemie. v diagnostice se uplatňuje biochemické vyšetření (vápník, fosfáty, metabolity vitaminu d, zvýšená alkalická fosfatáza), rentgenologické vyšetření a kostní biopsie. o. vede k měknutí kostí, deformitám a k výrazné svalové slabosti. léčí se vitaminem d a vápníkem, což však neodstraní již vzniklé deformity. onkogenní o. je způsobena nádory, které produkují humorální faktory narušující fosfátový metabolismus (je přítomna zejm. výrazná fosfaturie). příčinou jsou často benigní mezenchymové nádory, může však jít i o karcinomy či lymfoproliferativní onemocnění. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz)
osteomyelitida: zánět kostní dřeně způsobený bakteriemi. etiologicky se uplatňují např. stafylokoky, pseudomonády, gramnegativní bakterie (nozokomiální infekce). vzniká endogenně (hematogenním rozsevem z hnisavých ložisek) nebo exogenně (traumaticky, ale i iatrogenně). akutní průběh je charakterizován vysokou horečkou, celkovou schváceností a bolestmi v postižené kosti. zánět se může kostí šířit a postihnout i sousední kloub nebo se provalit na povrch. chronická o. probíhá dlouhodobě, příznaky nejsou tak bouřlivé, přetrvávající zánět v kosti však poškozuje nejen samu kost, ale má neblahé účinky na celý organismus. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
osteonekróza: nekróza kosti. vzniká z různých příčin, např. v důsledku zranění, ozáření, poruch cévního zásobení, kortikoterapii, kesonové nemoci aj. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteopatické lékařství: lékařský obor, který je založen na filozofii, že celý systém těla je provázán a dobré zdraví závisí na vyváženosti jeho částí. tato filozofie, založená roku 1874 dr. andrewem taylorem stillem, zkoumá koncept "wellness" a význam léčení nemoci v kontextu celého těla. zvláštní důraz je kladen na muskuloskeletální systém
osteopoikilóza: vzácné vrozené onemocnění charakterizované lokalizovaným ztluštěním spongiózy, zejm. v kostech končetin (karpus, tarsus). syn. osteopathia condensans disseminata. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteoporotické fraktury: zlomeniny kostí způsobené redukcí normálně mineralizované kostní hmoty (je postižena mikroarchitektura kostní tkáně jako projev osteoporózy)
osteoporóza: časté onemocnění charakterizované úbytkem kostní hmoty, "řídnutí kostí". typ i je tzv. o. postmenopauzální (výrazně častější u žen, časté jsou fraktury obratlů a distálního předloktí, postižena je zejm. trabekulární kost), typ ii je o. senilní (poměr žen k mužům je asi 2:1, frakturami je postižen skelet axiální i apendikulární, bývají zlomeniny krčku stehenní kosti, postižena je kost trabekulární i kortikální). příčina není zcela jasná, vyskytuje se ve vyšším věku častěji u žen po přechodu nebo po odstranění vaječníků ještě v plodném období, bývá následkem dlouhodobé nehybnosti, delší léčby kortikoidy nebo důsledkem některých vzácnějších chorob. vliv má kouření, nadměrná konzumace kávy aj. projevuje se bolestmi (např. zad) a představuje vyšší riziko zlomeniny (krček stehenní kosti, kompresivní fraktura obratle). k diagnostice lze využít rentgenové vyšetření, osteodenzitometrii, biochemická vyšetření sledující kostní metabolismus. léčba je dlouhodobá a může spíše jen zastavit další vývoj onemocnění. uplatňují se kalcium, vitamin d, fluoridy, bisfosfonáty zejm. alendronát, kalcitonin, hrt, serm, anabolika, symptomatická a fyzikální terapie; velký význam má rehabilitace (a přiměřené zatěžování kostí). důležitá je prevence (dostatek vápníku, pohyb, u žen podávání pohlavních hormonů po - zejm. předčasném - přechodu, srov. hrt). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteosarkom: sarkom mající původ v kostních buňkách, které ovlivňují konce dlouhých kostí. jde o nejběžnější a nejvíce maligní sarkom kosti a vyskytuje se zejména u mladých lidí ve věku 10 až 25 let
osteoskleróza: ztluštění kostní tkáně, zejm. spongiózy, vyskytující se u některých kostních chorob (např. při renální osteodystrofii, lériho syndromu, osteopetróze). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
osteotomie: osteotomie je protětí kosti, nejčastěji pilou. slouží k úpravě osové úchylky, prodloužení či zkrácení kosti (po protnutí kosti se kostní úlomky sestaví do žádoucího postavení, které se zajišťuje osteosyntetickými prostředky - šrouby, dráty, dlahami, hřeby, zevními fixátory). (upraveno podle wikiskripta 2021 http://www.wikiskripta.eu/)
osteotomie horní čelisti: chirurgie kosti horní čelisti, obvykle kvůli nápravě nesouososti horní a dolní čelisti
ostertagióza: onemocnění býložravých savců, zejména skotu a ovcí. je vyvolané žaludečními červy rodu ostertagia
ostrakismus: ostrakismus je vytěsnění jedince z kolektivu nebo společnosti, jeho částečné nebo úplné ignorování. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
ostrolistec: rod stromů z čeledi cupressaceae - cypřišovité. jediným zástupcem je druh ostrolistec kopinatý (cunninghamia lanceolata) se dvěma poddruhy či varietami. vývojově starobylá rostlina je třetihorním reliktem a ve volné přírodě roste v jižní číně, na tchaj-wanu, v severním vietnamu a laosu. obsahuje diterpeny. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
ostropestřec mariánský: ostropestřec mariánský je bylina z čeledi asteraceae (hvězdnicovité). obsahuje komplex bioflavonoidů silymarin. používá se pro léčbu jaterních onemocnění
ostrorepi: řád vodních členovců patřící mezi klepítkatce. mezi ostrorepy patří mnoho zaniklých skupin a rodů. do této skupiny se řadí 42 známých rodů, z nich žijí i v současnosti jen tři rody. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
ostrov prince Edwarda: nejmenší kanadská provincie, jedna z pobřežních provincií a potažmo tzv. atlantských provincií. leží na ostrově stejného jména v zálivu svatého vavřince tvořící provincii kanady ve východní části země. má velmi nepravidelný tvar s mnoha hlubokými zátokami. jeho hlavním městem je charlottetown. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
ostrovy Atlantského oceánu: široce roztroušené ostrovy v atlantském oceánu až na sever jako azory a až na jih jako na jižní sandwichovy ostrovy, s největší koncentrací v karibské oblasti. patří mezi ně ostrovy annobón, ascension, kanárské ostrovy, falklandské ostrovy, bioko (dříve nazývaný fernando pó), goughův ostrov, madeira, svatý tomáš a princův ostrov, svatá helena a tristan da cunha
ostrovy Indického oceánu: četné ostrovy v indickém oceánu ležící na východ od madagaskaru, na sever k arabskému moři a na východ na srí lanku. zahrnuty jsou komory, madagaskar, maledivy, mauricius, pemba (spravovaná tanzanií), reunion (departement francie) a seychely
ostrovy Středozemního moře: ostrovy ve středozemním moři. hlavními ostrovy jsou baleárské ostrovy, korsika, kréta, kypr, kyklady, dodekánské a jónské ostrovy, malta, sardinie a sicílie
ostruha kosti patní: hrotitý kostní výrůstek, vzniká v místě úponu svalů při jejich přetěžování. o. kosti patní se vyskytuje v několika formách. zadní - ostrý výrůstek kosti patní lokalizovaný větš. před úponem achillovy šlachy, jeho projevem je achillodynie. spodní - výrůstek na spodní straně tuber calcanei při úponu plantárních svalů. horní - viz haglundova pata. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
ostré světlo: poměrně jasné světlo nebo pocit oslnění z relativně jasného světla, které je nepříjemné nebo rušivé nebo narušuje optimální vidění
osvětlení: osvětlení prostředí a uspořádání světel pro dosažení efektu nebo optimální viditelnosti. používá se v domácím i veřejném prostředí a v lékařském i nelékařském prostředí
otcovské chování: vzorce chování charakteristické pro roli nebo spojené s rolí otce
otcové: rodiče mužského pohlaví (lidské i zvířecí)
otevřená tepenná dučej: vrozená vada srdce, při které zůstává otevřená tepenná dučej (ductus arteriosus), která spojuje plicní tepnu a sestupnou aortu. tato céva se vyskytuje před narozením u každého plodu a zabraňuje tomu, aby se krev dostala do jeho plic. krátce po narození se normálně uzavře
otevřené fraktury: jsou to zlomeniny s porušeným kožním krytem, hlavně u kostí s tenkým krytem měkkých tkání. (cit. wikiskripta 2015 http://www.wikiskripta.eu/ )
otevřené spalování odpadu: spalování materiálů jako jsou odpadky nebo nebezpečný odpad na ohni pod širým nebem, např. v ohništích, barelech nebo venkovních krbech. látky znečišťující vzduch tak nejsou ničím zachycené, nejsou pod kontrolou
otevřené čtecí rámce: úsek nukleové kyseliny obsahující soubor kodonů, který je vymezený iniciačním a terminačním kodonem
otevřený skus: ortodontická čelistní anomálie, při níž skupina zubů nedosahuje v okluzi svých antagonistů dosl. "tlama otevřená". nejč. se vyskytuje ve frontálním úseku, v těžkých případech dokusují jen poslední moláry. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
otitida: otitida (otitis) - zánět ucha. 1. zánět zevního ucha (otitis externa), zejm. zevního zvukovodu. má virový, bakteriální, plísňový či alergický původ. projevuje se bolestmi, zarudnutím, hnisavým výtokem, puchýři atd. těžká forma vzniká u cukrovky 2. zánět středního ucha (otitis media, též mezotitida); akutní zánět otitis media acuta vzniká obv. jako komplikace zánětů horních cest dýchacích, hnisavý zánět otitis media acuta suppurativa se může provalit protrženým bubínkem. při nedostatečné léčbě hrozí přetrvávání zánětu otitis media chronica, popř. též šíření zánětu do dalších částí lebky (mastoiditida), až po vznik meningitidy. léčí se antibiotiky, při hromadění hnisu se provádí protětí bubínku paracentéza. 3. zánět vnitřního ucha (otitis interna, viz labyrintitida). (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
otitis externa: zánět zevního ucha, zejm. zvukovodu. etiologicky se uplatňují bakterie, viry, mykotické infekce. projevuje se obecně bolestivostí, může být nedoslýchavost. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
otitis media: zánět středního ucha včetně sluchových kůstek a eustachovy trubice
otitis media hnisavá: zánět středního ucha s hnisavým výtokem
otitis media s výpotkem: zánět středního ucha s čirým světle žlutým transsudátem. vzniká zejm. u dětí při porušení ventilace středouší eustachovou trubicí např. při adenoidní vegetaci
otoakustické emise spontánní: otoakustické emise, které jsou generovány bez stimulace vnějšími signály. tyto slabé signály mohou být zaznamenány v zevním zvukovodu a indikují aktivitu vnějších vláskových buněk. spontánní otoakustické emise se vyskytují u všech tříd suchozemských obratlovců
otoline: analog of cpd 48-80; oligomeric product (n-6-8); russian drug
otolitová membrána: gelatinózní substance v maculae staticae, v níž jsou zapuštěny výběžky smyslových buněk a která v povrchových částech obsahuje statokonie. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
otologické chirurgické výkony: chirurgické výkony na zevním, středním a vnitřním uchu
otomykóza: mykotický, nejč. aspergilový zánět zevního zvukovodu. při superinfekci pyogenními bakteriemi často zánět přechází až na chrupavku. bubínek bývá zasažen vzácně. onemocnění se projeví pruritem a vatovitým povlakem od žlutobělavé po zelenočernou barvu ve zvukovodu. léčba spočívá v pravidelných výplaších a antimykotické lokální terapii. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
otorea mozkomíšního moku: únik mozkomíšního moku ze zevního ucha nebo eustachovou trubicí do nosohltanu. příčinou jsou obvykle kraniocerebrální poranění (např. fraktura lebky v místě spánkové kosti), neurochirurgické výkony nebo jiné stavy. jen zřídka k němu dochází spontánně
otorinolaryngologické chirurgické výkony: chirurgické výkony týkající se ucha a jeho částí, nosu a nosní dutiny nebo krku, včetně chirurgie adenoidů (mandle), hltanu (farynx) a průdušnice (trachea)
otorinolaryngologické nemoci: patologické procesy postihující ucho, nos a krk
otorinolaryngologické nádory: obecné označení pro nádory jakékoliv části ucha, nosu, hrdla a hltanu. používá se v případě, že nelze využít přesné heslo
otorinolaryngologie: chirurgický obor zabývající se zkoumáním a léčením nemocí ucha, nosu a krku
otorinolaryngologové: lékaři se specializací na léčbu nemocí uší, nosu a krku
otoskleróza: onemocnění charakterizované přestavbou kostních částí vnitřního ucha s jeho poškozením (fixace, ankylóza třmínku). projevuje se nepříjemnými šelesty a nedoslýchavostí a může vést (při oboustranném postižení) až k převodní hluchotě. výraznou měrou se uplatňuje dědičnost a též hormonální vlivy (častější je u žen a poměrně často začíná v těhotenství či během kojení). léčba je zejm. chirurgická. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
otoskopie: endoskopická metoda umožňující přehlédnutí zevního zvukovodu a oblasti bubínku. lze diagnostikovat např. zátku z cerumenu, zevní otitidu, výtok, zarudnutí či vyklenutí bubínku. (cit. velký lékařský slovník, http://lekarske.slovniky.cz/ 2014)
ototoxicita: poškození ucha nebo poruchy jeho funkcí způsobené expozicí toxickým látkám, např. lékům při chemoterapii či imunoterapii nebo působením záření
otrava: stav vyvolaný požitím jedu, jeho vdechováním, popř. i nitrožilním podáním či rozsáhlým vstřebáním kůží. toxicky působí ve větších dávkách i mnohé léky. projevy intoxikace jsou různé v závislosti na druhu jedu, jeho množství a též na celkovém stavu organismu. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
otrava: užij u léků, chemikálií a průmyslových materiálů způsobujících otravu lidí a zvířat, akutní nebo chronickou, ať už je náhodná, z povolání, sebevražedná, způsobená omylem v medikaci, nebo v důsledku expozice zamořenému prostředí
otrava MPTP: stav vyvolaný neurotoxinem mptp, který selektivně poškozuje nigrostriatální dopaminergní neurony. k projevům intoxikace patří ireverzibilní parkinsonské příznaky včetně rigidity a bradykineze (parkinsonova nemoc sekundární). toxicita mptp se také používá u modelů na zvířatech při studiu parkinsonovy nemoci
otrava aflatoxiny: otrava aflatoxiny je nejčastěji spojena s nauseou, bolestmi břicha, hepatotoxicitou, imunosupresí, hepatocelulárním karcinomem a někdy i smrtí
otrava alkoholem: akutní mozkový syndrom, který je následkem nadměrného požití etanolu nebo alkoholických nápojů
otrava arsenem: poruchy způsobené akutní nebo chronickou expozicí sloučeninám arsenu (arsenikovým přípravkům). akutní otrava po požití se projevuje gastrointestinálními symptomy a encefalopatií, mohou být křeče, změny duševního stavu, nastupuje kóma a smrt. chronická otrava se projeví podrážděním sliznic, postižením kůže, bolestí svalů, periferní neuropatií a poruchami pigmentace (meesovy příčné bělavé pruhy na nehtech)
otrava chloridem uhličitým: otrava způsobená chloridem uhličitým po jeho požití, injekci, inhalaci nebo absorpci kůží
otrava fluoridy: akutní nebo chronická otrava způsobená sloučeninami fluoru po jejich požití, injekci, inhalaci nebo absorpci kůží
otrava houbami: otrava po požití hub, zejména jedovatých druhů
otrava kadmiem: otrava po expozicí sloučeninám nebo parám kadmia. mezi příznaky patří gastrointestinální syndrom, anémie, onemocnění ledvin a plic
otrava manganem: otrava manganem je spojená s chronickou inhalací částic manganu u pracovníků s manganovou rudou. klinické příznaky zahrnují zmatenost, halucinace a extrapyramidový syndrom (sekundární parkinsonova nemoc), který se projevuje jako rigidita, dystonie, retropulze a tremor
otrava nervového systému dospělých olovem: neurologické stavy u dospělých spojené s akutní nebo chronickou expozicí olovu nebo jeho soli. nejčastěji vzniká polyneuropatie postihující motorická vlákna, může dojít k poškození distálních nervů a obrně vřetenního nervu (neuropatie nervus radialis). mezi další příznaky patří anemie, zácpa, kolikovité bolesti v břiše, šedý lem dásní ("olovnatý lem"), intersticiální nefritida
otrava nervového systému olovem: poškození nervového systému jako vedlejší důsledek expozice sloučeninám olova. příznaky jsou odlišné u dětí (otrava nervového systému olovem v dětství) a u dospělých (otrava nervového systému dospělých olovem). otrava olovem u dětí typicky způsobuje encefalopatii. u dospělých vede expozice toxickým hladinám olova k periferní neuropatii
otrava nervového systému olovem v dětství: neurologické poruchy u dětí způsobené expozicí olovu. nejčastěji vzniká encefalopatie jako následek chronického příjmu olova, obvykle ve věku 1-3 roky. mezi klinické příznaky patří změny chování až letargie, záchvaty, halucinace, delirium, ataxie a zvracení. může se vyskytnout zvýšený nitrolební tlak (intrakraniální hypertenze) a edém mozku
otrava nervového systému rtutí: neurologické poruchy spojené s expozicí anorganickým a organickým formám rtuti. akutní intoxikace může být spojena s gastrointestinálními poruchami, změnami duševního stavu a paraparézou. chronická expozice anorganické rtuti se obvykle vyskytuje u dělníků v průmyslu a projevuje se duševní zmateností, nápadnými změnami chování (včetně psychózy), dyskinézemi a neuritidou. otrava alkylovými sloučeninami rtuti může nastat požitím kontaminované potravy z moře nebo z obilí. k příznakům patří polyneuropatie, ataxie, ztráta vidění, patologický nystagmus a hluchota
otrava olovem: otrava způsobená chronickým nebo akutním přívodem olova nebo jeho sloučenin do těla (požitím, injekcí, inhalací nebo absorpcí kůží)
otrava organofosfáty: otrava způsobená expozicí organofosfátovým sloučeninám, jako např. organofosfátům, organothiofosfátům nebo organothiofosfonátům
otrava oxidem uhelnatým: organismus při otravě oxidem uhelnatým (co) trpí výrazným nedostatkem kyslíku (hypoxií), protože co se váže na krevní barvivo hemoglobin asi 250krát silněji než kyslík a narušuje tak významně jeho přenos. v průběhu otravy se objevují bolesti hlavy, závratě, nevolnost a zvracení, později jsou v popředí poruchy vědomí až kóma. typické je třešňově červené zbarvení kůže a sliznic. (cit. velký lékařský slovník online, 2015 http://lekarske.slovniky.cz/)
otrava plynem: otrava způsobená inhalací plynů jako jsou např. oxid uhelnatý a vzácné plyny
otrava rostlinami: otrava způsobená požitím rostlin nebo jejich částí. jak u lidí, tak u zvířat se příznaky liší závažností, od mírné otravy až po život ohrožující stavy. u zvířat, zejména domácích, jde zpravidla o otravu plesnivým nebo zkvašeným krmivem
otrava rtutí: otrava způsobená rtutí nebo jejími sloučeninami (chronickým nebo akutním požitím, inhalací nebo absorpcí kůží)
otrava salmonelou: otrava způsobená požitím potravy infikované různými druhy salmonel. podmínky pro chov, přepravu, porážku a marketing domácích zvířat přispívají k rozšíření této bakterie
otrava těžkými kovy: otrava způsobená chronickým nebo akutním přívodem těžkých kovů do těla (požitím, injekcí, inhalací nebo absorpcí kůží). akutní nebo chronická expozice může vyvolat anemii, poškození ledvin a jater, plicní edém, ztrátu paměti a změny chování, deformity kostí u dětí a potrat nebo předčasný porod
otrava z mlžů: otrava způsobená požitím mlžů obsahujících toxiny. podle příslušného toxinu se rozeznávají čtyři různé typy otravy
otroci: osoby nedobrovolně ovládané jinou osobou a vykořisťované pro nucenou práci nebo službu
outbrední kmeny zvířat: zvířata vzniklá pářením dvou geneticky odlišných kmenů téhož druhu
ovalbumin: albumin získaný z vaječného bílku. patří do superrodiny serpinů
ovarium: párová ženská pohlavní žláza, která je umístěna v malé pánvi. je místem, kde dozrávají pohlavní buňky (vajíčka) a kde se tvoří ženské pohlavní hormony (estrogeny a gestageny). zevní strana je přivrácena ke stěně pánve, vnitřní dovnitř. fixováno je několika vazy ke stěně pánve a lig. latum. poloha o. je odlišná u žen, které nerodily, a u multipar, u nichž se o. dostává hlouběji a dorzálněji. ve stavbě o. se rozlišuje kůra a dřeň. v korové vrstvě jsou folikuly s vajíčky, dřeňová vrstva obsahuje vazivo, hladké svalstvo, cévy. (cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
ovariální cysty: obecný termín pro cysty a cystické onemocnění vaječníků
ovariální folikul: ovariální folikul je útvar tvořený obvykle jedním oocytem (budoucím vajíčkem) a vrstvami podpůrných folikulárních čili granulózních buněk. počet a velikost folikulů se liší v závislosti na věku a reprodukčním stavu. rostoucí folikuly lze rozlišit do pěti vývojových stádií: primární, sekundární, terciární, graafův a atretický folikul. folikulární růst a steroidogeneze závisí na přítomnosti gonadotropinů. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
ovariální hyperstimulační syndrom: soubor projevů nadměrné stimulace vaječníků gonadotropiny, obv. jako vedlejší efekt metod asistované reprodukce. projevuje se zpočátku bolestmi břicha a nauzeou (zřejmě v důsledku dramatického zvětšení vaječníků obsahujících větší počet luteinních cyst), vážnější jsou projevy zvýšené vaskulární permeability, zpočátku ascites, později i hydrothorax, hydroperikard a periferní edémy, v nejtěžších případech hypovolemie, oligurie a multiorgánové selhání. příčinou úniku tekutiny je zřejmě nadměrná produkce vegf ve vaječnících v důsledku jejich stimulace gonadotropiny. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/)
ovariální rezerva: schopnost vaječníku poskytovat životaschopná vajíčka
ovariální těhotenství: typ mimoděložního těhotenství, při kterém se embryo uhnízdí ve vaječníku