NLK-NML/MeSH-CZ-2025-notes huggingface dataset:
virus chřipky A, podtyp H1N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 1 a neuraminidázu 2. vyskytuje se endemicky u lidí a prasat
virus chřipky A, podtyp H2N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 2 a neuraminidázu 2. původce pandemie tzv. asijské chřipky roku 1957
virus chřipky A, podtyp H3N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 3 a neuraminidázu 2. původce pandemie tzv. hongkongské chřipky roku 1968
virus chřipky A, podtyp H3N8: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 3 a neuraminidázu 8. často se vyskytuje u koní
virus chřipky A, podtyp H5N1: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 5 a neuraminidázu 1. jde o podtyp viru ptačí chřipky, který se objevil v asii v roce 1997. je endemický u divokých ptáků a je velmi nakažlivý u drůbeže i domácího ptactva. obvykle nedochází k infekci člověka, i když bylo hlášeno několik případů nákazy. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
virus chřipky A, podtyp H5N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 5 a neuraminidázu 2. je vysoce patogenní pro kur domácí
virus chřipky A, podtyp H5N8: podtyp viru chřipky a. je vysoce virulentní pro drůbež a divoké ptactvo a vykazuje různý stupeň patogenicity pro myši. obsahuje povrchové proteiny hemaglutinin 5 a neuraminidázu 8. ve štěpném místě hemaglutininu má sekvenci bazických aminokyselin, která určuje jeho patogenicitu pro ptactvo. tyto znaky jsou typické pro vysoce patogenní viry ptačí chřipky
virus chřipky A, podtyp H7N1: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 7 a neuraminidázu 1. jde o podtyp viru ptačí chřipky, vykazuje schopnost mutovat na formy s nízkou až vysokou patogenitou. původce epidemie chřipky u krůt v itálii v roce 1999
virus chřipky A, podtyp H7N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 7 a neuraminidázu 2. je původcem mnoha výskytů epidemie ptačí chřipky v 21. století na drůbežích farmách. několikrát byl izolován z lidí
virus chřipky A, podtyp H7N3: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 7 a neuraminidázu 3. poprvé byl nalezen u krůt ve velké británii v roce 1963 a od té doby vypuklo na drůbežích farmách několik epidemií
virus chřipky A, podtyp H7N7: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 7 a neuraminidázu 7. původce vysoce patogenní epidemie drůbeže v roce 2003. bylo hlášeno několik případů infekce u člověka
virus chřipky A, podtyp H7N9: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 7 a neuraminidázu 9. původně ptačí virus, který byl poprvé nalezen u lidí v roce 2013
virus chřipky A, podtyp H9N2: podtyp viru chřipky a obsahující povrchové proteiny hemaglutinin 9 a neuraminidázu 2. zpravidla infikuje domácí ptactvo, ale bylo hlášeno i několik případů nákazy lidí
virus chřipky B: druh viru rodu influenzavirus b, které způsobují chřipku a jiná onemocnění především u lidí. antigenní různorodost není tak rozsáhlá jako u viru chřipky a. je méně častý původce epidemií, pandemie se dosud nevyskytla. tento virus byl nalezen i u tuleňů, kteří jsou případným zvířecím rezervoárem infekce
virus dengue: druh viru rodu flavivirus, který způsobuje akutní febrilní (a někdy hemoragické) onemocnění člověka. jsou známy čtyři sérotypy, vektorem jsou komáři
virus efemerní horečky skotu: typový druh viru rodu ephemerovirus, který infikuje skot. vektorem jsou hematofágní členovci a tento virus byl izolován z pakomárců (culicoides) i z komárů
virus ektromelie: druh viru rodu orthopoxvirus, který infikuje myši a způsobuje onemocnění vnitřních orgánů a charakteristické kožní léze
virus encefalitidy Murray Valley: druh viru rodu flavivirus ze skupiny virů japonské encefalitidy. vyskytuje se v austrálii a na nové guinei. způsobuje fulminantní viremii podobnou japonské encefalitidě
virus encefalomyelitidy myší: kmen viru encefalomyokarditidy z rodu cardiovirus, který zpravidla způsobuje inaparentní střevní infekci u myší. malá část z nich může vykazovat znaky chabé paralýzy
virus encefalomyokarditidy: typový druh viru rodu cardiovirus, který způsobuje encefalomyokarditidu a myokarditidu u hlodavců, prasat a opic. u lidí byla hlášena infekce s postižením cns, ale bez myokarditidy
virus enteritidy norků: druh viru rodu parvovirus a varianta viru infekční panleukopenie koček. způsobuje vysoce nakažlivou zánětlivou gastroenteritidu norků (virová enteritida norků). kromě norků může tento druh také infikovat kočky a psy
virus epidemického průjmu prasat: druh viru rodu alphacoronavirus, který způsobuje akutní enteritidu prasat. vyskytuje se hlavně v evropě (kde je endemický) a v číně
virus epizootického hemoragického onemocnění: druh viru rodu orbivirus, který způsobuje fatální onemocnění u jelenovitých. vektorem jsou mouchy rodu culicoides
virus hepatitidy A: druh viru rodu hepatovirus. zahrnuje jeden sérotyp a dva kmeny: virus lidské hepatitidy a a virus opičí hepatitidy a
virus hepatitidy B: typový druh rodu orthohepadnavirus, který způsobuje lidskou hepatitidu a patrně také hepatocelulární karcinom u lidí. daneova částice je označení pro kompletní virion (nazvaný podle svého objevitele). v séru se také vyskytují neinfekční sférické a tubulární částice
virus hepatitidy B svišťů lesních: druh viru rodu orthohepadnavirus, který způsobuje chronické onemocnění jater a hepatocelulární karcinom u svišťů lesních. je velmi podobný viru lidské hepatitidy b
virus hepatitidy E: druh pozitivních rna-virů rodu hepevirus, který způsobuje hepatitidu e
virus hepatitidy delta: hdv (delta virus) zkr. hepatitis d virus, defektní rna virus. jeden z virů způsobujících virový zánět jater (hepatitidu). defektní virus, který je schopen se množit jen v přítomnosti hbv. infekce vzniká buď současně s hbv, nebo při již existující hepatitidě b. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz/ )
virus hepatitidy kachen: nezařazený druh viru čeledi picornaviridae, který způsobuje onemocnění s vysokou mortalitou u 3-21denních káčat
virus horečky Rift Valley: druh viru rodu phlebovirus přenášený komáry. vyskytuje se ve východní, střední a jižní africe. způsobuje těžkou hepatitidu, zmetání a smrt ovcí, koz, skotu a jiných zvířat. také vyvolal onemocnění u člověka
virus horečky pappataci: druh viru rodu phlebovirus, který vyvolává horečku pappataci (chřipkovité onemocnění). k příbuzným sérotypům patří virus toscana a virus tehran
virus imunodeficience skotu: typový druh viru rodu lentivirus, podrodu bovinních lentivirů. vyskytuje se u skotu a způsobuje lymfadenopatii, lymfocytózu, léze cns, progresivní slabost a vyčerpání. má zkříženou imunologickou reaktivitu s ostatními lentiviry včetně hiv
virus infekční anemie koní: druh viru rodu lentivirus z podrodu bovinních lentivirů. způsobuje akutní i chronickou infekci koní. přenos se děje mechanicky poštípáním mouchami, komáry a pakomárcovitými a iatrogeně nesterilizovanými nástroji. chronická infekce často sestává z akutních epizod a remisí
virus infekční bursitidy drůbeže: druh viru rodu avibirnavirus způsobující těžký zánět fabriciovy burzy u kura domácího a další drůbeže. je pravděpodobně přenášen kontaminovanou potravou nebo vodou. s různým úspěchem se používá vakcinace
virus infekční hematopoetické nekrózy: typový druh viru rodu novirhabdovirus, čeledi rhabdoviridae. je hlavním patogenem pstruhů a lososů
virus infekční laryngotracheitidy ptáků: typový druh rodu iltovirus, který se vyskytuje na všech kontinentech a infikuje hlavně kur domácí a příležitostně bažanty
virus infekční nekrózy pankreatu: typový druh rodu aquabirnavirus, který způsobuje infekční nekrózu pankreatu u lososovitých ryb a dalších sladkovodních a mořských zvířat včetně měkkýšů
virus infekční panleukopenie koček: druh viru rodu parvovirus, který způsobuje vysoce nakažlivou enteritidu koček. varianty mohou infikovat norky, psy a mývaly. mnoho těchto variant se po infikování nového hostitele dále vyvíjelo a v současné době jsou považovány za samostatné druhy
virus japonské encefalitidy: druh viru rodu flavivirus ze skupiny virů japonské encefalitidy. je etiologickým agens japonské encefalitidy v asii, jihovýchodní asii a na indickém subkontinentu
virus kachní hepatitidy B: dna virus, který je velmi podobný viru lidské hepatitidy b. byl izolován z přirozeně infikovaných kachen
virus katarální horečky ovcí: typový druh rodu orbivirus způsobující vážné onemocnění ovcí, zejména jehňat. k infekci jsou vnímaví všichni domácí i volně žijící přežvýkavci a velbloudovití. (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
virus klasického moru prasat: druh viru rodu pestivirus, který způsobuje mimořádně nakažlivé a fatální hemoragické onemocnění prasat
virus koloradské klíšťové horečky: druh viru rodu coltivirus přenášený klíštětem dermacentor andersonii. způsobuje horečku, zimnici, bolesti hlavy a končetin a často také zvracení. vyskytuje se na severozápadě spojených států (kromě pacifického pobřeží)
virus kočičí imunodeficience: druh viru rodu lentivirus z podrodu lentivirů koček. je izolovaný z koček s chronickým syndromem chřadnutí, předpokládá se, že jde o imunitní nedostatečnost. jsou známy 3 kmeny: petaluma (fip-p), oma (fip-o) a puma lentivirus (plv). mezi fiv a hiv není žádná antigenní příbuznost, fiv ani neroste v lidských t-buňkách
virus kočičí leukemie: druh retroviru rodu gammaretrovirus způsobující leukemii, lymfosarkom, imunodeficienci a další degenerativní nemoci u koček. na schopnosti vyvolat sarkom se podílí několik buněčných onkogenů (viz též viry sarkomu koček)
virus kravských neštovic: druh viru rodu orthopoxvirus, který je etiologickým agens kravských neštovic. je blízce příbuzný viru vakcinie, liší se antigenicitou
virus krymsko-konžské hemoragické horečky: druh viru rodu nairovirus, čeledi bunyaviridae. je primárně přenášený klíšťaty a způsobuje těžké, často fatální onemocnění u člověka
virus králičího moru: druh viru rodu lagovirus, který způsobuje hemoragické onemocnění (včetně hemoragické septikemie) u králíků
virus leukemie gibonů: druh retroviru rodu gammaretrovirus způsobující leukemii u gibonů. přirozená cesta přenosu je kontaktem
virus leukemie myší AKR: kmen viru myší leukemie izolovaný ze spontánní leukemie u myší kmene akr
virus lidské hepatitidy A: kmen viru hepatitidy a způsobující hepatitidu u člověka. virus se replikuje v hepatocytech a pravděpodobně žlučovody se dostává do střev. přenos probíhá fekálně-orální cestou
virus lymfocytární choriomeningitidy: typový druh arenaviru ze skupiny arenavirů starého světa. způsobuje latentní infekci u domácích a laboratorních myší. infekce u člověka může být inaparentní nebo se může projevit jako chřípkové onemocnění, benigní aseptická meningitida nebo těžká meningoencefalomyelitida. tento virus může také infikovat opice, psy, myšice, morčata a křečky (kteří jsou epidemiologicky významnými hostiteli)
virus molluscum contagiosum: druh viru rodu molluscipoxvirus způsobující kožní léze u lidí. k přenosu dochází přímým kontaktem nebo prostřednictvím neživých objektů (fomitů), k nimž např. patří knihy nebo oblečení
virus moru koní: druh viru rodu orbivirus, který způsobuje onemocnění u koní, mul a oslů. hlavním vektorem je pakomárec (culicoides), který také může přenést infekci na psy, slony, velbloudy, skot, ovce, kozy a za určitých okolností i na člověka
virus moru malých přežvýkavců: druh viru rodu morbillivirus, který vyvolává těžkou, často fatální enteritidu a pneumonii u ovcí a koz
virus moru skotu: druh viru rodu morbillivirus, který vyvolává mor skotu, onemocnění s vysokou mortalitou. může také infikovat ovce, kozy, prasata a jiné sudokopytníky
virus mozaiky vojtěšky: typový druh rodu alfamovirus, který je přenášen neperzistentně mšicemi
virus myxomatózy: typový druh rodu leporipoxvirus způsobující infekční myxomatózu, těžké generalizované onemocnění králíků. ne vždy způsobuje vznik nádorů
virus myší hepatitidy: druh viru rodu coronavirus, který způsobuje hepatitidu u myší. byly identifikovány čtyři kmeny: mhv 1, mhv 2, mhv 3 a mhv 4 (také známý jako mhv-jhm; je neurotropický a způsobuje diseminovanou encefalomyelitidu s demyelinizací a také fokální nekrózu jater)
virus myší leukemie: druh retrovirů rodu gammaretrovirus zahrnující mnoho dobře definovaných kmenů. způsobují leukemii u myší. onemocnění je obvykle vyvoláno injekcí filtrátů šiřitelných nádorů do novorozených myší
virus myší leukemie Friendové: kmen viru myší leukemie, který vyvolává leukemii retikulárního typu s masivní infiltrací jater, sleziny a kostní dřeně. infikuje myši kmenů dba/2 a swiss
virus myší pneumonie: druh viru rodu pneumovirus, který způsobuje pneumonii u myší
virus myšího sarkomu Harveyové: replikačně defektní myší sarkomavirus. poprvé byl popsán jennifer j. harveyovou roku 1964
virus myšího tumoru prsní žlázy: typový druh retrovirů rodu betaretrovirus, běžně se vyskytuje v latentní formě u myší. za odpovídajících hormonálních vlivů vyvolává u geneticky vnímavého kmene myší adenokarcinom mléčné žlázy
virus nairobské nemoci ovcí: druh viru rodu nairovirus, který je přenášený klíšťaty čeledi ixodidae. způsobuje letální gastroenteritidu u ovcí a koz. ačkoli je významným patogenem zvířat, jeho účinek na člověka nebyl spolehlivě prokázán
virus nekrózy sleziny kachen: virus ze skupiny virů ptačí retikuloendoteliózy, z rodu gammaretrovirus, původně izolovaný z kachen
virus newcastleské nemoci: nejznámější ptačí paramyxovirus rodu avulavirus. způsobuje vysoce infekční pneumoencefalitidu u drůbeže. také je hlášen jako původce konjunktivitidy u člověka. přenos se děje inhalací infikovaného aerosolu nebo požitím kontaminované vody nebo potravy
virus nodulární dermatitidy skotu: druh viru rodu capripoxvirus způsobující onemocnění skotu v africe
virus o'nyong-nyong: druh viru rodu alphavirus, který způsobuje akutní febrilní exantém podobný spalničkám. je blízce příbuzný viru chikungunya a virům igbo ora
virus opičí imunodeficience: druh viru rodu lentivirus z podrodu lentivirů primátů. vyvolává imunitní nedostatečnost u primátů a opic (saids). genetické uspořádání je prakticky stejné jako u hiv
virus opičích neštovic: druh viru rodu orthopoxvirus, který je etiologickým původcem mpx - opičích neštovic
virus orf: poxvirus z rodu parapoxvirus vyvolávající u ovcí ulcerózní léze v oblasti hlavy, při přenosu na člověka může vyvolávat ekthyma contagiosum (ektyma přenosné, ovčí neštovice).(cit. velký lékařský slovník online, 2018 http://lekarske.slovniky.cz)
virus paravakcinie: poxvirus z rodu parapoxvirus vyvolávající papulární léze v oblasti vemene skotu, při přenosu na lidi může vyvolávat tzv. uzliny dojičů. (cit. velký lékařský slovník online, 2021 http://lekarske.slovniky.cz)
virus proužkovitosti kukuřice: typový druh rodu mastrevirus, čeledi geminiviridae
virus psinky: druh viru rodu morbillivirus, který vyvolává psinku u psů, vlků, lišek, mývalů a fretek. při kontaktu s infikovaným psem domácím se také mohou nakazit ploutvonožci
virus psinky tuleňů: druh viru rodu morbillivirus, který vyvolává psinku tuleňů
virus ptačí encefalomyelitidy: prozatímní druh rodu hepatovirus, který primárně infikuje mladá kuřata, ale vyskytuje se i v krůtách, bažantech a perličkách. způsobuje fatální neuronální degeneraci a je přenášen kontaktem
virus ptačí infekční bronchitidy: druh koronaviru, který způsobuje infekce u kuru domácího a možná i u bažantů. nejhůře jsou postižena kuřata do věku čtyř týdnů
virus ptačí leukózy: typový druh virů rodu alpharetrovirus, který způsobuje latentní nebo manifestní lymfoidní leukózu u ptáků
virus ptačí myeloblastózy: druh viru rodu alpharetrovirus, který způsobuje anemii u ptáků
virus ptačí retikuloendoteliózy: kmen skupiny virů ptačí retikuloendoteliózy z rodu gammaretrovirus, který způsobuje chronické nádorové a akutní imunosupresivní onemocnění drůbeže
virus ptačích neštovic: typový druh viru rodu avipoxvirus. je etiologickým agens ptačích neštovic
virus puchýřiny jednokopytníků: druh viru rodu varicellovirus způsobující koitální exantém (puchýřinu) u koní
virus přenosné gastroenteritidy prasat: druh koronaviru, který způsobuje fatální onemocnění u selat do stáří tří týdnů
virus příušnic: typový druh viru rodu rubulavirus. způsobuje u lidí akutní infekční onemocnění, postihuje hlavně děti. přenos se děje kapénkovou infekcí
virus radiační leukemie: kmen viru myší leukemie izolovaný z radiací indukovaných lymfomů u myší c57bl. je leukemogenní, thymotropní, může být přenášen vertikálně a replikuje se pouze in vivo
virus reprodukčního a respiračního syndromu prasat: druh viru rodu arterivirus, který způsobuje reprodukční a respirační onemocnění prasat. evropský kmen se nazývá virus lelystad. k přenosu obvykle dochází vzduchem
virus slintavky a kulhavky: druh z rodu aphtovirus čeledi picornaviridae, způsobující kulhavku a slintavku především u sudokopytníků. existuje několik různých sérotypů
virus spalniček: typový druh viru rodu morbillivirus, který u lidí vyvolává spalničky. jde o vysoce infekční onemocnění, které postihuje většinou děti
virus tabákové mozaiky: typový druh rodu tobamovirus, který způsobuje chorobu rostlin tabáku. je přenášen mechanickou inokulací
virus vakcinie: typový druh viru rodu orthopoxvirus, příbuzný viru kravských neštovic, ale s neznámým původem. používal se jako živá vakcína proti pravým neštovicím. také se používá jako vektor pro vložení cizí dna do dna buněk živočichů. poddruhem je virus králičích neštovic
virus varicella zoster: typový druh rodu varicellovirus způsobující plané neštovice (varicela) a pásový opar (herpes zoster) u lidí
virus varioly: druh viru rodu orthopoxvirus, který způsobuje vážné infekční onemocnění člověka. díky očkování se podařilo tuto nemoc celosvětově eradikovat v letech 1977-78
virus venezuelské encefalitidy koní: druh viru rodu alphavirus, který způsobuje encefalomyelitidu u lidí a u koní. nejčastěji se vyskytuje v oblasti střední a jižní ameriky
virus vezikulární stomatitidy, kmen Indiana: typový druh viru rodu vesiculovirus, který způsobuje onemocnění skotu, koní a prasat, s příznaky podobnými slintavce a kulhavce. může být přenesen na jiné druhy včetně člověka, u nichž vyvolává chřipkové onemocnění
virus vezikulární stomatitidy, kmen New Jersey: druh viru rodu vesiculovirus, který způsobuje vezikulární stomatitidu u skotu, koní a prasat. u lidí může vyvolat chřipkové onemocnění
virus vezikulárního exantému prasat: typový druh viru rodu vesivirus infikující prasata. způsobuje akutní febrilní onemocnění, které není klinicky rozlišitelné od slintavky a kulhavky. k přenosu dochází kontaminovanou potravou
virus visna-maedi: druh viru rodu lentivirus z podrodu lentivirů ovcí a koz. může vyvolávat chronickou pneumonii (maedi), mastitidu, artritidu a encefalomyelitidu (visna) u ovcí. maedi je progresivní pneumonie ovcí, která je podobná plicní adenomatóze jaagsiekte (ale ne totožná). visna je demyelinizační leukoencefalomyelitida ovcí, která je podobná nemoci scrapie (ale není stejná)
virus vztekliny: typový druh viru rodu lyssavirus, který vyvolává vzteklinu u lidí a dalších živočichů. přenos se většinou děje slinami při pokousání nakaženým zvířetem. virus je neurotropní, množí se v neuronech a myotubulech obratlovců
virus východoamerické encefalomyelitidy koní: druh viru rodu alphavirus, který způsobuje encefalomyelitidu u koňovitých (equidae) a u člověka. vyskytuje se podél atlantického pobřeží kanady a spojených států amerických až po karibik, mexiko a oblasti střední a jižní ameriky. mortalita infekce u koní je až 90 procent, u lidí je až 80 procent
virus zarděnek: typový (a jediný) druh viru rodu rubivirus, který způsobuje akutní infekci u lidí, primárně u dětí a mladých dospělých. jediným přirozeným hostitelem je člověk. profylaxí je živá oslabená vakcína
virus zika: arbovirus rodu flavivirus, čeledi flaviviridae. poprvé byl izolován v ugandě v lese zika a rozšířil se do asie a ameriky
virus západního Nilu: druh viru rodu flavivirus ze skupiny virů japonské encefalitidy. může infikovat ptáky a savce. nejčastěji se vyskytuje u lidí v africe, asii a evropě ve formě latentní infekce nebo nerozlišené horečky (západonilská horečka). virus se roku 1999 poprvé objevil také v severní americe. vektorem jsou hlavně komáři rodu culex, kteří primárně napadají ptactvo. infekci může ale také přenést komár tygrovaný (aedes albopictus), který parazituje především na savcích
virus západoamerické encefalomyelitidy koní: druh viru rodu alphavirus, který způsobuje encefalomyelitidu u lidí a koní ve spojených státech amerických, na jihu kanady a v některých oblastech jižní ameriky
virus šarky švestky: druh viru rodu potyvirus, který napadá mnoho druhů slivoní (prunus). je přenášen mšicemi a infikovanou podnoží
virus žluté zimnice: typový druh viru rodu flavivirus. hlavními vektory při přenosu na člověka jsou komáři rodu aedes
viry: viry jsou malé, nebuněčné organismy, které obsahují jen jediný typ nukleové kyseliny a replikují se pouze v živých buňkách za využití hostitelské proteosyntézy. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
viry bovinní diarey: skupina virů rodu pestivirus, které způsobují průjem, horečky, orální ulcerace, hemoragický syndrom a různé nekrotické léze u skotu a dalších domácích zvířat. dva druhy (genotypy), bvdv-1 a bvdv-2, vykazují antigenní a patologické odlišnosti. dřívější označení bvdv zahrnovalo oba (tehdy nerozpoznané) genotypy
viry encefalitidy: soubor jednovláknových rna-virů čeledí bunyaviridae, flaviviridae a togaviridae, jejichž společným rysem je schopnost vyvolávat encefalitidu u infikovaných hostitelů
viry hepatitidy: jakýkoli z virů, které způsobují zánět jater. zahrnují dna i rna viry, a také viry lidí a zvířat
viry hmyzu: viry napadající hmyz, největší je čeleď baculoviridae
viry japonské encefalitidy: podskupina virů rodu flavivirus zahrnující řadu druhů, které vyvolávají encefalitidu u lidí v řadě různých zeměpisných oblastí. patří sem virus japonské encefalitidy, virus st. louis encefalitidy, virus encefalitidy murray valley a virus západního nilu
viry kalifornské encefalitidy: druh viru rodu orthobunyavirus, čeledi bunyaviridae. jeho sérotypy se vyskytují v oblastech mírného a arktického pásma a každému z nich odpovídá jediný druh komára jako vektora. k hostitelům patří obvykle malí savci, ale několik sérotypů infikuje člověka
viry klíšťové encefalitidy: podskupina virů rodu flavivirus vyvolávajících encefalitidu a hemoragické horečky. vyskytují se ve východní a západní evropě a na území bývalého sovětského svazu. vektorem jsou klíšťata a infekce se také může přenášet mlékem nakažených zvířat (skotu, koz a ovcí)
viry mozaiky: viry, které vyvolávají na listech napadených rostlin mozaikové skvrny
viry myšího sarkomu: skupina replikačně defektních virů rodu gammaretrovirus, které mají schopnost transformovat buňky, ale replikují se a vytvářejí nádory jen v přítomnosti virů myší leukemie
viry norků vyvolávající tvorbu fokusů: kmeny viru myší leukemie objevené roku 1976. mohou transformovat buňky norků v tkáňových kulturách. vznikají rekombinací s ekotropními viry myší leukemie (akr, friendové, moloneyho a rauscherův). vyvolávají erytroleukemii a těžkou anemii u myší
viry ptačí retikuloendoteliózy: skupina virů rodu gammaretrovirus zahrnující několik izolátů z ptáků, příbuzné endogenní formy nejsou známy
viry ptačího sarkomu: skupina alfaretrovirů, které vyvolávají sarkomy a další nádory u kura domácího a další drůbeže a také u holubů, kachen a krys
viry sarkomu koček: retroviry rodu gammaretrovirus izolované z fibrosarkomů koček. jsou to rekombinantní viry kočičí leukemie (felv), kde byla část genomu nahrazena buněčnými onkogeny. jsou specifické pro jedince a přirozenou cestou nepřenosné na jiné kočky. jsou replikačně defektní a pro reprodukci potřebují viry kočičí leukemie
viry vyvolávající fokusy sleziny: kmeny viru myší leukemie, které jsou replikačně defektní a rychle transformující. obalový gen hraje základní roli při vyvolání erytroleukemie, která se projevuje fokusy na slezině, splenomegalií a polycytemií. tyto viry vznikají rekombinací s endogenními retrovirovými sekvencemi
viscerální aferentní nervové dráhy: senzorická vlákna inervující vnitřní orgány
viscerální bolest: bolest, která má zdroj v útrobách. na rozdíl od somatické bolesti je spíše tupá, nepřesně lokalizovaná, u břišních orgánů často umístěna uprostřed břicha. v. bolest přenášejí autonomní nervy, často se z ní stává bolest přenesená. (cit. velký lékařský slovník online, 2016 http://lekarske.slovniky.cz/)
viskoelastické látky: látky, které vykazují elasticitu a viskozitu. dvojí povaha těchto látek způsobuje, že odolávají působícím silám v závislosti na čase
viskosuplementace: léčba spočívá v injekčním dodání kyseliny hyaluronové přímo do postiženého kloubu. procedura se běžně používá při léčbě osteoartrózy. cílem je obnovení fyziologických poměrů v artrózou poškozeném kloubu, obnovit viskoelasticitu synoviální tekutiny, snížit bolest, zlepšit pohyblivost a obnovit přirozené ochranné funkce hyaluronanu v kloubu
viskosuplementy: viskoelastické roztoky, které se vstřikují do kloubů za účelem zmírnění příznaků onemocnění souvisejících s klouby, jako je osteoartróza
viskozita: fyzikální vlastnost tekutiny/plynu, která popisuje velikost odporové síly vůči tečení materiálu
viskozita krve: důležitý faktor proudění krve cévami a srdcem daný složením plasmy (zejm. obsahem vody a některých bílkovin) a množstvím a velikostí krvinek. její nadměrné zvýšení může zhoršit oběh krve (zejm. v některých orgánech) a projevit se jejich poruchami, např. nervovými (srov. hyperviskózní syndrom) a zvýšeným rizikem trombózy. (cit. velký lékařský slovník online, 2013 http://lekarske.slovniky.cz/ )
visna: demyelinizační leukoencefalomyelitida ovcí vyvolaná virem visna-maedi. podobá se onemocnění s názvem scrapie (klusavka)
vitacel M80K: a direct compressible vehicle consisting of powdered cellulose coated with colloidal silica
vitalismus: filozofický a přírodovědecký směr, podle kterého kromě fyzikálních a chemických zákonů v přírodě existuje ještě jakási životní síla, energie. vitalisté byli přesvědčeni, že i chemie živých organismů je jiná a zavedli rozlišení organické a anorganické chemie. opačný názor zastává mechanistický materialismus. (upraveno podle wikipedie 2025 http://www.cs.wikipedia.org/)
vitalium: vitallium je slitina 65% kobaltu, 30% chrómu, 5% molybdenu a stopových množství dalších látek. slitina se používá ve stomatologii, implantologii, pro chirurgické přístroje a nástroje, protézy (umělé klouby) kvůli své odolnosti proti korozi. používá se také pro součásti turbodmychadel kvůli tepelnému odporu. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
vitamin A: retinol a deriváty retinolu, které hrají zásadní roli v metabolickém fungování sítnice, růstu a diferenciaci epiteliální tkáně, růstu kostí, reprodukci a imunitní odpovědi. dietní vitamín a je odvozen z různých karotenoidů nacházejících se v rostlinách. je obohacen o játra, vaječné žloutky a tukovou složku mléčných výrobků
vitamin B 12: koordinační sloučenina obsahující kobalt, která je produkovaná střevními mikroorganismy a vyskytuje se také v půdě a ve vodě. vyšší rostliny, které nekoncentrují vitamín b 12 z půdy, jsou jeho špatným zdrojem ve srovnání s živočišnými tkáněmi. pro asimilaci vitaminu b12 je důležitý vnitřní faktor (intrinsic factor)
vitamin B komplex: skupina vitaminů rozpustných ve vodě, z nichž některé jsou koenzymy
vitamin B6: vitamin důležitý pro řadu enzymů a krvetvorbu. v účinné formě (pyridoxalfosfát) je koenzymem při transaminaci a dekarboxylaci aminokyselin a rovněž koenzymem klíčového enzymu syntézy porfyrinů (a tudíž i hemu) ala-s. podílí se též na metabolismu homocysteinu. vitamín b6 je společné označení pro tři pyridinové deriváty, pyridoxol (nebo také pyridoxin), pyridoxal a pyridoxamin. výraznější nedostatek se projeví poruchami kůže, nervové činnosti, anemií. může vzniknout při podávání některých léků (penicilaminu, isoniazidu). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz) vitamin b6 a pyridoxin jsou zvláště v lékařském prostředí užívány jako synonyma, ale toto použití je chybné a zavádějící
vitamin D: vitamin rozpustný v tucích nezbytný pro vstřebávání vápníku a fosforu ve střevě a pro správnou tvorbu kostí. má rovněž význam pro diferenciaci buněk, např. kůže (deriváty se používají k léčbě psoriázy). zdrojem jsou živočišné tuky (např. máslo, žloutek, rybí tuk) nebo některé rostlinné potraviny (obilniny). vzniká rovněž ze 7-dehydrocholesterolu v kůži po ozáření ultrafialovým zářením. rostlinnou formou je ergokalciferol, živočišnou cholekalciferol. k aktivaci je ještě třeba dvou hydroxylací (srov. kalcidiol, kalcitriol), přičemž hydroxylace na 1. uhlíku (enzym 1-hydroxyláza) probíhá v ledvině a je porušena při renálním selhání; aktivována je parathormonem. existují různé metabolity s hydroxylacemi na 1., 24. a 25. uhlíku. nedostatek v. se projevuje v dětství jako křivice (rachitida), v dospělosti jako měknutí kostí (osteomalacie). hrozí však i předávkování s nebezpečím hyperkalcemie a vznikem kalcifikací. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
vitamin E: obecný deskriptor pro všechny tokoferoly a tokotrienoly, které vykazují aktivitu alfa-tokoferolu. díky fenolovému vodíku na 2h-1-benzopyran-6-olovém jádru vykazují tyto sloučeniny různý stupeň antioxidační aktivity v závislosti na místě a počtu methylových skupin a typu isoprenoidů
vitamin K: lipidový kofaktor, který je nezbytný pro normální srážení krve. bylo identifikováno několik forem vitaminu k: vitamin k 1 (fytomenadion) pocházející z rostlin, vitamin k 2 (menachinon) z bakterií a syntetický vitamin k 3 (menadion). provitamíny vitamínu k 3 po alkylaci in vivo vykazují antifibrinolytickou aktivitu vitamínu k. dobrými zdroji vitamínu k jsou zelená listová zelenina, játra, sýr, máslo a vaječný žloutek
vitaminy: látka, která je v malých dávkách nezbytná pro správný růst, vývoj a činnost celého organismu, event. některého z jeho orgánů. chem. jsou v. rozdílné látky, jimž je společné, že lidský organismus si je nedokáže sám vyrobit a musí je získávat potravou, event. v lékové formě. rozlišují se v. rozpustné v tucích (a, d, e, k), pro jejichž vstřebávání je nezbytné správné trávení tuků a které se mohou hromadit v těle, a v. rozpustné ve vodě (skupina b, c). působení v. je různé, obv. se účastní látkové výměny jako součást enzymů (koenzymy) nebo mají některé speciální funkce (proces vidění, význam pro srážení krve apod.). (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
vitelogeneze: aktivní produkce a akumulace vitelinů (proteinů vaječného žloutku) v nesavčích oocytech. viteliny se tvoří z vitelogeninů (cirkulujících prekurzorů). vitelogeneze obvykle začíná po první meióze a je řízena estrogeny
vitiligo: bílá skvrna na kůži, která je důsledkem ztráty kožního pigmentu melaninu, druh depigmentace se ztrátou melanocytů. rozsah je různý. příčina není zcela jasná, provází některé nemoci (větš. autoimunitního původu). léčebně se používají různé postupy. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
vitrektomie: chirurgické odstranění celého sklivce nebo jeho části (parciální či subtotální) při léčbě endoftalmitidy, diabetické retinopatie, odchlípení sítnice, nitroočních cizích těles a některých typů glaukomu
vitreoretinální chirurgie: jedna ze subspecializací oční chirurgie. je zaměřená na léčbu onemocnění sklivce a sítnice. používá se při léčbě poruch jako jsou odchlípení sítnice, proliferativní diabetická retinopatie, sklivcové krvácení, sklivcové zákaly, epiretinální membrány, makulární díry, úrazy oka, odstranění cizích nitroočních těles, těžký nitrooční zánět - endoftalmitida aj. operace je prováděna pod operačním mikroskopem
vitrifikace: proces přeměny látky ve sklovitou (homogenní, amorfní, pevnou) hmotu
vitronektin: glykoprotein krevní plazmy, který zprostředkovává buněčnou adhezi a interaguje s proteiny komplementu, koagulace a fibrinolytické kaskády. molekula z extracelulární matrix, váže se k integrinům. (dopl. podle velký lékařský slovník online, 2022 http://lekarske.slovniky.cz/)
vitální kapacita: objem vzduchu, který je vydechnutý maximálním výdechem (exspirací), jemuž předchází maximální nádech (inspirace)
vitální znaky: příznaky života, které lze monitorovat nebo měřit, zejména tepová frekvence, rychlost dýchání, tělesná teplota a krevní tlak
viviparie nesavčí: schopnost rození živých mláďat bez vaječných obalů z těla samic nesavčích druhů. živorodí jsou například někteří plazi (např. zmije obecná) či ryby. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
vivisekce: řezání nebo chirurgický zákrok na živém zvířeti, obvykle kvůli fyziologickému nebo patologickému výzkumu
vizualizace dat: usnadnění pochopení významu dat tím, že se umístí do vizuálního kontextu. vzory, trendy a korelace, které by mohly zůstat nezjištěny v textových datech, mohou být odhaleny a rozpoznány snadněji
vizuální analogová stupnice: škála subjektivní psychometrické odezvy používaná k měření odlišných behaviorálních nebo fyziologických jevů na základě lineárního numerického gradientu nebo alternativ ano/ne (např. hodnocení pociťované bolesti, kvality psychiky, soběstačnosti)
vlasatobuněčná leukemie: maligní hematologické onemocnění charakteristické výskytem atypických buněk v krvi, které mají jemné cytoplasmatické vláskovité výběžky. obvykle se považují za atypické b lymfocyty, mají i některé vlastnosti makrofágů. probíhá obvykle chronicky s pancytopenií a splenomegalií, s výskytem infekčních komplikací. léčí se chemoterapií (kladribin) interferonem či splenektomií. (velký lékařský slovník online, 2012 http://lekarske.slovniky.cz/ )
vlasová barviva: barviva používaná jako kosmetika pro změnu barvy vlasů, buď trvalou, nebo dočasnou
vlasové přípravky: výrobky pro péči o vlasy, přípravky pro úpravu vlasů určené pro lokální aplikaci na vlasy, obvykle lidské. patří sem spreje, odbarvovače, barvy, kondicionéry, přelivy, šampony, výživné masky atd
vlasový folikul: tkáň, která obaluje vlas a z níž vlas vyrůstá. je tvořen vlasovou cibulkou a okolo ní obalenými dvěma vlasovými pochvami. vlasový folikul je vlastně vchlípenina pokožky. zespoda se na vlasový folikul připojuje řídké vazivo a je zde také cévní zásobení. v jiné části jsou zase napojeny mazové žlázy a někdy také potní žláza. asi uprostřed vlasového folikulu je ztluštěnina, na kterou se upíná sval - vzpřimovač chlupu. (upraveno podle wikipedie 2018 http://www.cs.wikipedia.org/)
vlastnictví: právní vztah mezi entitou (jednotlivec, skupina, korporace - výdělečná, sekulární, vládní) a objektem. objekt může být fyzický, jako je vybavení, nebo zcela výtvor zákona, jako je patent, může být pohyblivý, jako je zvíře, nebo nemovitý, jako je budova
vlasy, chlupy: druh kožního keratinizovaného adnexa. vyrůstá z vlasového míšku (folikulu), do něhož ústí mazová žláza a na který se upíná drobný hladký (pilomotorický) sval, který svým smrštěním může v. napřímit (piloarekce, "husí kůže"). barva v. je dána obsahem melaninu, jehož úbytek spolu s nahromaděním vzduchových bublinek je podstatou šedivění (canities). každý vlas prodělává svůj vlastní růstový cyklus, prochází fázemi růstu (anagen), zástavy růstu (katagen) a konečnou fází před vypadnutím (telogen). vlasy se tak stále obměňují a doplňují. k v. patří tzv. dlouhé vlasy (ve kštici - capilli, vousy - barba, v podpaží - hirci, v ohanbí - pubes), řasy (ciliae), obočí (supercilium), chloupky v nose (vibrissae) a zevním uchu (tragi) atd. vlasy (hovor. "chlupy" - pili) pokrývají většinu lidského těla s výjimkou dlaní, chodidel aj. (upraveno podle: velký lékařský slovník online, 2019 http://lekarske.slovniky.cz)
vlaštovkovití: čeleď hirundinidae zahrnuje malé hmyzožravé ptáky lovící za letu
vlci: vlk je český název pro některé druhy rodu canis, někdy užívaný i pro rody cuon a chrysocyon. nejznámější je vlk obecný. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
vlhkost: míra množství vodní páry ve vzduchu. vlhkost je základní vlastnost vzduchu. vlhkost vzduchu udává, jaké množství vody v plynném stavu (vodní páry) obsahuje dané množství vzduchu. množství vodní páry je časově velice proměnlivé a liší se také od místa k místu. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
vlhká makulární degenerace: vlhká forma makulární degenerace je méně častá, ale závažnější. projevuje se edémem, drobnou neovaskularizací, drobným, někdy však i výrazným krvácením, vazivovým jizvením. tato forma vede častěji ke ztrátě zraku a může někdy probíhat poměrně akutně. k příznakům patří ztráta zrakové ostrosti, nemožnost číst, rozeznávat obrysy, pokřivené vidění. léčba je účinná zejm. v časných fázích, pokročilá poškození nelze obv. odstranit. v léčbě vlhké formy se používají látky tlumící novotvorbu cév - antiangiogenní látky (působící proti vegf) podáváné do sklivce (begaptanib, ranibizumabum, bevacizumabum); dále se používá fotodynamická terapie, antioxidancia, některé stopové prvky, v některých případech fotokoagulace laserem. (cit. velký lékařský slovník online, 2017 http://lekarske.slovniky.cz)
vliv směnného provozu na zdraví: fyziologické a psychologické účinky doby práce, která může být pevná nebo proměnná jako např. pružná pracovní doba, práce na směny, rotující směny
vliv vrstevnické skupiny: vliv a moc, které má vrstevnická skupina na názory, hodnotové systémy a chování každého člena skupiny. vzniká sociální očekávání, aby se jednotlivec přizpůsobil vlivu skupiny, které je známé jako tlak vrstevníků
vlna: chlupy ovcí nebo jiných zvířat používané pro tkaní, pletení nebo výrobu plsti
vlnková analýza: vlnková transformace je integrální transformace, která umožňuje získat časově-frekvenční popis signálu. lze na ni nahlížet také jako na prostředek k dekorelaci dat, rozkladu signálu na nezávislé stavební kameny. její přirozenou aplikací je zjištění polohy a délky trvání daného jevu. dále se uplatňuje například při detekci nespojitostí signálu a jeho derivací, identifikaci okamžitých frekvencí, odstranění šumu, extrakci příznaků nebo kompresi signálů. mezi oblasti její aplikace patří například analýza tekutin (turbulentní toky, atmosférické děje), analýza vibrací (detekce závad strojů), nedestruktivní testování (detekce prasklin), lékařství (detekce qrs komplexů v signálech ekg, evokovaných potenciálů v eeg, analýza korelací v sekvencích dna), ekonomika (analýza burzovních indexů), geofyzika (analýza seismických signálů), astronomie, studium plazmatu a mnohé další. (upraveno podle wikipedie 2020 http://www.cs.wikipedia.org/)
vlněné vlákno: vlákno, nit nebo příze vyrobené z vlny
vláda: soubor politických institucí, zákonů a zvyků, jejichž prostřednictvím je vykonáváno vládnutí v konkrétní politické jednotce
vládní organizace: správní jednotky vlády odpovědné za tvorbu politiky a řízení vládních činností
vládní regulace: výkon vládní moci kontrolovat chování (občanů)
vláskové buňky: sekundárně smyslové buňky v cortiho orgánu, které mají na své apikální straně stereocilie (nepohyblivé vláskové výběžky). vnitřní a vnější vláskové buňky se liší umístěním v cortiho orgánu a také morfologicky. směrem k apexu hlemýždě roste délka těl vláskových buněk i jejich stereocilií a umožňuje odlišovat různé zvukové frekvence
vláskové buňky v ampule: smyslové buňky v ampulární kristě každého blanitého polokruhovitého kanálku. jejich apikální stereocilie jsou zanořené do klínovité rosolovité kupuly. tyto vláskové buňky reagují na pohyb endolymfy vznikající při úhlovém zrychlení hlavy a posílají signály vestibulárním nervem do mozku. tím se podílejí na zajištění rovnováhy hlavy a těla v prostoru
vnitřnosti: vnitřní orgány lidského těla nacházející se v jedné z jeho tří velkých dutin, převážně v břišní
vnitřní fixace fraktury: použití vnitřních pomůcek (kovových destiček, hřebů, tyčí atd.) k udržení správné polohy zlomeniny
vnitřní kýla: typ kýly, která se vyklenuje směrem dovnitř, do dutiny břišní. nejčastějším typem je paraduodenální hernie, kdy se tenké střevo vychlípí otvorem v mezenteriu. brániční kýla neboli hiátová hernie je prostup části žaludku skrze bránici do hrudníku
vnitřní lékařství: lékařský obor zabývající se diagnostikou a léčením onemocnění vnitřních orgánů dospělých
vnitřní postranní vaz: vnitřní postranní vaz, který probíhá od mediální strany lokte a spojuje distální stranu kosti pažní s proximální částí kosti loketní
vnitřní segment fotoreceptoru sítnice: vnitřní část tyčinek nebo čípků sítnice, která se nachází mezi přechodovým můstkem fotoreceptoru a synapsí s přilehlými neurony (bipolárními buňkami sítnice, retinálními horizontálními buňkami). ve vnitřním segmentu se nachází buněčné tělo, které obsahuje jádro, mitochondrie a ribozomy umožňující syntézu proteinů
vnitřní tamponáda: způsob zastavení vnitřního krvácení nebo průtoku krve, nebo uzavření rány či tělesné dutiny, dosažené aplikací tlaku nebo zavedením absorpční kapaliny, gelu nebo tamponu
vnitřní ucho: základní část sluchového ústrojí, skládá se ze dvou labyrintů - kostěného a blanitého. kostěný labyrint tvoří centrální dutina (vestibulum), tři polokruhovité chodbičky a hlemýžď. je vyplněný perilymfou. blanitý labyrint představuje systém dutin, který se vyvinul ze sluchových váčků. to znamená, že je ektodermového původu. ze sluchových váčků se vyvinuly sacculus a utriculus, polokruhovité kanálky a ductus cochlearis. blanitý labyrint je vyplněn endolymfou. (upraveno podle wikiskripta 2018 http://www.wikiskripta.eu/)
vnitřní vláskové buňky: sekundárně smyslové buňky cortiho orgánu, umístěné obvykle v jedné řadě po celé délce ductus cochlearis. ve srovnání s vnějšími vláskovými buňkami je jich méně a jejich stereocilie jsou přibližně dvakrát širší
vnitřní vybavení a bytové zařízení: architektonické plánování a rozvržení vybavení a dekorací v interiéru
vnímaná diskriminace: vnímání špatného nebo nečestného zacházení na základě rasy, národnostní příslušnosti, genderu, věku, náboženství, fyzického zjevu, sexuální orientace nebo jiných vlastností. patří sem vnímaná diskriminace v zařízení zdravotní péče
vnímání barev: zpracování chromatických signálů (barevného vidění) z oka zrakovým korovým centrem, kde jsou převedeny do obrazového znázornění. vnímání barev vyžaduje zapojení množství neuronů a není ovlivněno pouze rozdělením vlnových délek z pohledu objektu, ale i barvou pozadí a jasu/kontrastu hranic předmětu
vnímání barvy zvuku: schopnost vnímat a rozlišovat zdroje zvuku podle kvality tónu nebo barvy zvuku
vnímání figury a pozadí: vnímání figury a pozadí - schopnost mysli zaměřit pozornost na smysluplný tvar a ignorovat zbytek. vjemové pole se podle gestalt psychologů dělí na nejzřetelněji vnímanou figuru, která se nachází v centru pozornosti a zájmu daného člověka a na méně výrazně vnímané pozadí. časem se však může situace obrátit a z figury se stane pozadí a z pozadí figura. (cit. abz.cz: slovník cizích slov, 2015 http://slovnik-cizich-slov.abz.cz)
vnímání hlasitosti: vnímaná vlastnost zvuku, jejímž fyzikálním rysem je intenzita
vnímání pohybu: skutečný nebo zdánlivý pohyb objektů zorným polem
vnímání prostoru: vnímání prostorových vlastností objektů, včetně fyzického prostoru
vnímání teploty: vnímání chladu a tepla prostřednictvím termoreceptorů
vnímání tvaru: rozlišení tvaru nebo obrysu pomocí smyslů
vnímání výšky zvuku: vnímání výšky či hloubky zvuku závisí na frekvenci daného zvuku. lidský sluch vnímá tóny s vyšší frekvencí jako "vyšší" a tóny nízkých frekvencí jako "hlubší". frekvence udává počet opakování periodického děje za daný časový úsek (zvuk je periodické mechanické vlnění)
vnímání času: schopnost odhadnout uplynulý časový úsek nebo trvání času
vnější bakteriální membrána: vnější membrána gramnegativních bakterií. tvoří ji fosfolipidy, lipopolysacharidy a proteiny. membránové lipopolysacharidy jsou nositeli antigenicity
vnější vláskové buňky: sekundárně smyslové buňky cortiho orgánu. u savců jsou obvykle uspořádané do tří nebo čtyř řad při bazi ductus cochlearis. působí jako zesilovače zvuku
vnější vrstva buněčné stěny hub: extracelulární polysacharidová vrstva buněčné stěny hub. má nejspíše ochrannou funkci
voda: čistá kapalina bez chuti a bez zápachu, která je nezbytná pro život většiny zvířat a rostlin a je vynikajícím rozpouštědlem pro mnoho látek. chemický vzorec je h2o (sloučenina vodíku a kyslíku), systematický název, málo užívaný, je oxidan
vodní a elektrolytová nerovnováha: poruchy vodní a elektrolytové rovnováhy v těle
vodní a elektrolytová rovnováha: rovnováha tekutin týkající se buněčného a mimobuněčného prostoru, celkové tělesné vody a objemu krve udržovaná procesy, které regulují příjem a vylučování vody a elektrolytů, zejména sodíku a draslíku
vodní hospodářství: pojem akvakultura značí cílevědomé, plánované obhospodařování vodních ploch (moří, jezer, řek atd.) s cílem dosáhnout dlouhodobě stálých výnosů vodní fauny a flory (tj. ryb, humrů, raků, krabů, krevet, mušlí, řas a jiných vodních organismů). odchov vodních živočichů akvakulturou probíhá jak v přirozeném prostředí (v klecích, sítích apod.), tak i v umělých nádržích a podobných zařízeních. (upraveno podle wikipedie 2019 http://www.cs.wikipedia.org/)
vodní terapie: tělesná (cvičební) terapie, při které je tělo ponořené ve vodě
vodní zdroje: jako vodní zdroj je většinou označován zdroj vody pro využití v technologickém procesu nebo zdroj pitné vody pro zásobování obyvatelstva. jedná se například o vodní nádrž nebo řeku, ale patří sem i vodonosné vrstvy a prameny. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
vodící RNA, systémy CRISPR-Cas: složka systémů crispr-cas. cas endodeoxyribonukleázy se připojují na naváděcí rna, což je hybrid molekul crispr rna (crrna) a transaktivační crrna (tracrrna) a vytvářejí aktivní komplex, který štěpí dna. crrna a tracrrna mohou být synteticky spojeny do jediné molekuly rna, nazývané jednořetězcová naváděcí (řídící) rna (sgrna). syntetická sgrna se používá se systémy crispr-cas pro cílenou editaci genů
vodík: vodík (chemická značka h, latinsky hydrogenium, protonové číslo 1) je nejlehčí a nejjednodušší plynný chemický prvek. tvoří převážnou část hmoty ve vesmíru. klasický atom vodíku (protium) je tvořen jedním protonem a jedním elektronem (rel. atom. hmotnost 1) a je nejběžnějším izotopem vodíku. vodík se také vyskytuje jako stabilní izotop deuterium (rel. atom. hmotnost 2) a radioaktivní izotop tritium (rel. atom. hmotnost 3). elementární vodík (h2) má široké praktické využití: zdroj energie, redukční činidlo v chemické syntéze nebo metalurgii a také jako náplň meteorologických a pouťových balonů a do 30. let 20. století i vzducholodí. (upraveno podle wikipedie 2022 http://www.cs.wikipedia.org/)
vodík/deuteriová výměna a hmotnostní spektrometrie: metoda hmotnostní spektrometrie využívající kinetiku výměny vodíku a deuteria ke studiu konformačních a dynamických změn, zejména proteinů, jako jsou interakce během vazby ligandu a alosterické účinky během katalýzy. vodíky nacházející se na povrchu proteinu jsou za deuteria vyměňovány mnohem rychleji než vodíky schované uvnitř proteinu. získané výsledky z hdx metody mohou poskytnout informace o prostorové struktuře proteinu a také o protein-proteinových a protein-ligandových interakcí
vodíková vazba: vodíková vazba je nejsilnější z nevazebných interakcí. vodíkovou vazbu tvoří na jedné straně skupina vodík + silně elektronegativní prvek (například kyslík nebo dusík) a na druhé straně atom s volným elektronovým párem (například opět kyslík, fluor nebo dusík). vodíkové vazby mohou pospojovat molekuly v trojrozměrné polymerní struktury, s jakými se setkáváme u kapalné vody a ledu a mohou též k sobě poutat molekuly nebo jejich části v jistých zcela určitých seskupeních či orientacích (např. v nukleových kyselinách). (upraveno podle wikipedie 2021 http://www.cs.wikipedia.org/)
vojenská psychiatrie: psychiatrický obor zabývající se problematikou související s prevencí, diagnózou, etiologií a léčbou duševních nebo emočních poruch u členů armády
vojenská věda: studium příčin, taktických a strategických principů vedení války
vojenská zařízení: oblasti určené pro použití příslušníky ozbrojených sil
vojenské lékařství: lékařská praxe aplikovaná na zvláštní situace spojené s vojenskými operacemi
vojenské nemocnice: nemocnice, které poskytují péči vojákům z povolání a jejich rodinným příslušníkům
vojenské ošetřovatelství: ošetřovatelská praxe ve vojenském prostředí
vojenské sexuální trauma: fyzická a psychická traumata způsobená sexuálním násilím během vojenské služby
vojenské zubní lékařství: zubní lékařství věnující se zvláštním situacím souvisejícím s vojenskými operacemi
vojenský zdravotní systém: služby organizované pro diagnostiku a léčbu nemocí a udržování zdraví především vojenského personálu
vokalizace zvířat: zvuky užívané ve zvířecí komunikaci